google/wiki40b huggingface dataset:
מכנסיים קצרים

מכנסיים קצרים הם סוג מכנסיים המשמשים כלבוש של גברים או נשים. ביגוד זה משמש לכסוי אזור החלציים, כלבוש עליון (ותחתיו נלבשים תחתונים כלבוש תחתון). למכנסיים קצרים דרגות אורך שונות - יש המכסים רק את אזור אגן הירכיים, והמכנסיים מסתיימים בחלק הירך העליון, יש מכנסיים קצרים המגיעים עד הברכיים (והמכונים מכנסי ברמודה), ויש מכנסיים קצרים המגיעים באורכם אל מתחת לקו הברך (מכנסי שלושת רבעי או מכנסי שבע שמיניות).
המכנסיים נקראים "מכנסיים קצרים" מאחר שבניגוד למכנסיים רגילים, מכנסיים קצרים אינם מכסים את כל אורך הרגל, והם קצרים יותר מאורכה של הרגל.
מכנסיים קצרים משמשים בעיקר לצורכי ספורט (ומכונים בהתאם "מכנסי ספורט") או באקלים חם.

היסטוריה

באירופה של המאה ה-19 נהגו להלביש ילדים במכנסיים קצרים (בעיקר כתלבושת אחידה בבתי הספר). כאשר הילדים הגיעו לגיל העשרה הם הולבשו במכנסיים באורך מלא. על מנת שלא להיראות כלובשים בגדי ילדים, אנשים מבוגרים נהגו שלא ללכת עם מכנסיים קצרים.
בראשית המאה ה-20, עם העלייה בתרבות הספורט והפנאי, החלו אנשים מבוגרים (הן גברים והן נשים) ללבוש מכנסיים קצרים בעת פעילויות אלה. במהלך מלחמת העולם השנייה כללו מדי החיילים שלחמו באזורים טרופיים מכנסיים קצרים, ורק לאחר תקופה זו נעשתה לבישת מכנסיים קצרים לפעילות שאינה פעילות ספורט מקובלת.
דו-מתכת

דו-מתכת (ידוע גם בתור צמד מתכות או בי מטאל) הוא התקן המשמש לתרגום שינוי טמפרטורה לתנועה מכנית.

מבנה

הדו-מתכת מורכב משני פסי מתכת או סגסוגות שונות, בדרך כלל פלדה ונחושת או פליז, בעלות מקדם התפשטות שונה, אשר מוצמדים זה לזה לכל אורכם באמצעות מיסמור, ריתוך או הלחמה. בגלל מקדמי ההתפשטות השונים של הפסים, בשילוב העובדה שמתכות דקות הן אלסטיות, שינויי טמפרטורה גורמים לפס המשולב להתעקם לכיוון אחד עם עליית טמפרטורה ולכיוון ההפוך עם ירידת הטמפרטורה. ככל שאורך פס הדו מתכת גדול יותר, גדלה הרגישות לשינויי טמפרטורה.

שימושים

התקני דו-מתכת משמשים במגוון רחב של ישומים בתחומי המכניקה והחשמל. בין ההתקנים בהם נעשה שימוש בדו-מתכת ניתן למצוא שעונים, וסתי חום, מדחומים ומבטחים.

היסטוריה

פס הדו-מתכת הראשון הידוע נוצר במאה ה-18 על ידי יצרן שעונים בשם ג'ון הריסון, הנחשב לממציא ההתקן. הוא ייצר את ההתקן בשנת 1759 עבור כרונומטר, על מנת לפצות על השפעת שינויי טמפרטורה על הקפיץ המאזן. הפס הורכב ממתכות שהוצמדו באמצעות סימרור, אך בהמשך פיתח הריסון שיטה להצמדת פליז מותך לפלדה.
סברסטאל צ'רפובץ (הוקי קרח)

היסטוריה

המועדון נוסד ב-1956 בשם סטרויטל. השם שונה למטאלורג ב-1959. במהלך התקופה הסובייטית, מטאלורג שיחקה בליגות הנמוכות והבינוניות של האליפות הסובייטית.
מאז 1990, הקבוצה זכתה לתמיכת מפעל סברסטאל והמועדון הפך למועדון הוקי קרח מקצועני והצטרף לעונת הבכורה של ליגת ההוקי הבין-לאומית, המהדורה הראשונה של אליפות הפדרציה הרוסית בהוקי קרח. המועדון בסופו של דבר שינה את שמו לשם הנוכחי ב-1994. ההצלחה הגדולה ביותר של סברסטאל עד כה הייתה בעונת 2002/2003 כאשר הקבוצה הובסה בגמר פלייאוף האליפות לקבוצת לוקומוטיב ירוסלבל וסיימה כסגנית האלופה, במה שמהווה להישג השיא בתולדותיה.
מאז עונת 2008 הקבוצה מתמודדת בליגת ההוקי הקונטיננטלית.
רבי אברהם במערב הפרוע

תקציר העלילה

רבי אברהם בלינסקי מגיע לפילדלפיה מפולין בדרכו להיות רב הקהילה היהודית החדשה בסן פרנסיסקו. אברהם נושא עמו ספר תורה לבית הכנסת של הקהילה. אברהם, תמים, נותן אמון ונוסע בלתי מנוסה, נופל קורבן לתרמית ונזנח באמצע הדרך מערבה חסר כל.
נחוש למלא את משימתו מתחיל אברהם במסע מערבה בעודו צועד ברגל ופוגש בדרכו טיפוסים שונים אופייניים לארצות הברית במאה ה-19 ולמערב הפרוע כגון אינדיאנים, פורעי חוק, פועלי מסילת רכבת ונוצרים אדוקים. להרפתקאותיו אלו מצטרף טומי לילארד, שודד מתחיל וטוב לב הנשבה בקסם תמימותו ונחישותו של הרב הצעיר. 
מסעם המשותף מערבה מהווה את חוט השדרה של העלילה, במהלכה נחשף הצופה לתמונה פרודית ומוקצנת של המערב הפרוע.
"רבי אברהם במערב הפרוע" הוא "מערבון" מסוג אחר המתרחק מן המערבון הקלאסי האמריקאי, בדומה ל"קוראים לי אף אחד" ו"בלתי נסלח".
חנה גרינבאום סולומון

קורות חייה

סולומון נולדה ב-1858 כרביעית מבין עשרה ילדים למיכאל ושרה גרינבאום. אביה, מיכאל גרינבאום, היגר מגרמניה לארצות הברית. הוא היה חלק מקבוצת היהודים הראשונה שהתיישבה בפתאי העיר שיקגו. הוריה של סולומון היו מופת למעורבות אזרחית: אמה ארגנה את קבוצת התפירה הראשונה של נשים יהודיות בשיקגו, שתפרה בגדים לנזקקים ואביה הקים חבורה ספרותית יהודית והתנדב ככבאי. כמו כן הוא סייע בהקמת בית הכנסת הרפורמי הראשון בשיקגו, על אף שהמשפחה השתייכה לזרם האורתודוקסי.
ב-1876 חנה ואחותה הנרייט היו שתי הנשים היהודיות הראשונות שנבחרו להצטרף למועדון האליטיסטי של נשות שיקגו. שם החלה חנה סולומון לגבש את רעיונותיה עבור המועצה הלאומית של נשים יהודיות (NCJW). מועדון הנשים בשיקגו התמקד בחינוך ופילנתרופיה.  
סולומון החלה להיות מעורבת בהקמה של אגודה לאומית לנשים יהודיות מתוך מחסור ברור בארגונים לנשים יהודיות ורצון לקדם שינוי. אירוע נוסף שהשפיע על סולומון היה הכינוס של פרלמנט דתות העולם (Parliament of the World's Religions) ב-1893 בשיקגו. גברים יהודים מנעו השתתפות נשים יהודיות בפרלמנט, דבר שדחף את חנה סולומון להקים את הארגון. במפגש שהתקיים בשיקגו באותה השנה הוחלט להקים את המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית). סולומון נבחרה כיושבת ראש פה אחד. ב-1896 היו חברות בארגון 3,300 חברות ב-50 סניפים. סולומון ביקשה לסיים את כהונתה כיושבת ראש בשנת 1905 בעקבות בעיות בריאות ועייפות.
פעילותה הציבורית של סולומון כללה תפקידים נוספים כגון נשיאת בית הספר המקצועי לבנות באלינוי. היא הצטרפה למאבקן של Julia Lathrop ו-Lucy Flower פעילות למען זכויות ילדים להקמת בית המשפט הראשון לנוער בשיקגו והייתה פעילה בקידום חוקים עירוניים הנוגעים לילדים.
לאורך כל התקופה בה הייתה פעילה המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית) חנה סולומון הסתמכה על משפחתה שתמכה בה ובפועלה. בעלה, הנרי סולומון היה מלווה אותה בנסיעות עסקים, וב-1904 כל המשפחה נסעה לברלין לכינוס מועצת הנשים הבינלאומית International Council of Women.
חנה גרינבאום סלומון זכתה וזוכה להכרה על עבודתה החלוצית. דבריה עדיין משמשים השראה למועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית): "לשפר את איכות חיים של נשים, ילדים ומשפחות ו... להבטיח את זכויות פרט וחירויות לכל". ב-1955 בית ספר יסודי בשיקגו נקרא על שמה. המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית) מחלקת פרס שנתי על שמה מאז 1978 לאנשים וקהילות שפועלים ברוח חזון הארגון.
נובה אושיציה

תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1439 כחלק מממלכת פולין, ובראשית המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר.
בחלוקת פולין נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית. בתקופה הסובייטית הפכה העיירה למרכז אזורי.

יהודי נובה אושיציה

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,500 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעל בסמוך לעיירה קולחוז יהודי.
ב-14 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובספטמבר שלאחר מכן רוכזו יהודיה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, תוך גיוסם לעבודות כפייה וחיובם בענידת טלאי צהוב. באביב 1942 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מהסביבה.
ב-20 באוגוסט 1942 נערכה ביהודי הגטו שבעיירה סלקציה. 2,647 יהודים נרצחו ביער טריחוב הסמוך, והיתר הועברו למחנה עבודה, בו נספו. ב-16 באוקטובר 1942 נרצחו אחרוני יהודי הגטו שבעיירה.
לאחר חיסול הגטו, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיירה, ורצחו כ-30 יהודים שאיתרו.
עולם אחר

עונה ראשונה

העונה ראשונה לסדרה עוסקת בעיקר בדניס הקסטבל, אחת הדמויות המרכזיות בסדרת האֱם המצליחה אף יותר משפחת קוסבי, בחייה החברתיים והאקדמיים, הצלחותיה וכשלונותיה בלימודים ובחברה.

עונות 2-6

במהלך קיץ 1988, לאחר העונה הראשונה של "עולם אחר", הודיעה השחקנית הראשית בסדרה, ליסה בונה, שהיא ובעלה לני קרביץ מצפים לתינוק. יוצרי הסדרה הרגישו כי הצופים לא יקבלו את דמותה של דניס בהריון כיוון שדניס נחשבה לסוג של "ילדה טובה". בעקבות כך, בתוך הסדרה, מחליטה דמותה של דניס לעזוב את הילמן. לאחר עזיבתה של דניס עוסקת הסדרה בשאר הדמויות הראשיות בסדרה חבריה וחברותיה של דניס ובפרט דוויין, וויטלי, ג'ליסה מאגי ואחרים.
מורלט קשיש

מאפיינים

המורלט הוא מהקטנים שבמיני האלקיים כשאורכו מגיע ל24–27 ס"מ ומשקלו ל-177–249 גרם. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. זהו עוף נמוך קומה ההולך בצורה מגושמת ביבשה ובעל רגליים קטנות עם קרומי שחייה, מקור קטן, ראש ומקור כהים עם קצה מקור ורוד והגוף חום. הבטן והחזה לבנים וכך גם הלחיים. הזנב וכנפיים קצרות. המורלט יכול לעוף מהר אך הוא מיטלטל מצד לצד.
המורלטים חיים במושבות קטנות ומתרבים בים הצהוב שלחופי סין, לאורך חופי רוסיה הפסיפית ועד לאיי היידי גוואי  שלחופי קולומביה הבריטית. חלק מהמורלטים נודדים 8,000 ק"מ עד לחופי הקינון שלהם. הם מקננים מתחת לעצים גדולים באיים ומטילים 1–2 ביצים שביום הבקיעה יוצאים מיד לשחות בים - ההתבגרות המהירה ביותר בעולם העופות. הבוגרים נאלצים להסתתר מעופות דורסים כמו בז נודד או עיטם לבן ראש וגם מחולדות שטורפות את הביצים. רבים מהמורלטים הצעירים הבוקעים נטרפים על יד טורפים ומעטים מגיעים לים.
הם אוכלים דגים וסרטנים קטנים שהם תופסים בצלילה מתחת למים. הם משתמשים בכנפיהם כדי לעופף בתוך המים בעקבות טרפם.
אברהם בר מנחם

ביוגרפיה

אברהם בר מנחם נולד ב-16 במאי 1912 בעיר גיסן שבגרמניה, בשם אלפרד גוטסמוט, בן לברטה לבית ברמן ועמנואל גוטסמונט, שהיה סוחר בדים ובגדים. למד משפטים באוניברסיטה בגיסן וקיבל תואר דוקטור. בשנת 1934, בעקבות עליית היטלר לשלטון, נמלט להולנד. 
בשנת 1938 עלה לארץ ישראל בנישואי סרטיפיקט והצטרף לקיבוץ גברעם, שם נישא ליוהנה, שנפטרה בשנת 2012. בשנים 1948–1950 היה מזכיר ועד גוש יישובי הנגב. בשנת 1953 נבחר לראש המועצה האזורית חוף אשקלון. בשנת 1956 עבר להתגורר בנתניה. שימש מזכיר מועצת פועלי נתניה ופעל לביסוס ההסתדרות בעיר. כעבור שש שנים נבחר לחבר מועצת העיר. 
בשנת 1965 מונה לממלא מקום ראש העירייה, וביוני 1967 נבחר לראשות עיריית נתניה, במסגרת הסכם רוטציה עם ראש העירייה הקודם, משה שקד, וכיהן בתפקיד זה עד 1969. בתקופה זו תוכנן ונבנה שובר הגלים הראשון בחופי העיר. בשנת 1969 התמודד שוב על ראשות העירייה, אך הפסיד לעובד בן עמי ומונה לממלא מקום ראש העירייה. בשנת 1974 נבחר פעם נוספת לראשות העירייה, וכיהן בתפקיד זה עד 1978. בשנת 1978 כונן ברית ערים תאומות בין נתניה ועיר הולדתו, גיסן, והעיר ניס שבצרפת.
לאחר פרישתו עסק בגישור והתמיד בכך עד הגיעו לגיל 90. 
נפטר ב-24 במרץ 2017, כחודשיים לפני יום הולדתו ה-105. הותיר אחריו שלושה ילדים, שמונה נכדים ו-12 נינים.
קייטנו ולוזו

מוזיקה

ולוזו החל את הקריירה שלו כזמר בוסה נובה, בהשפעת המוזיקאים ז'ואאו ז'ילברטו ודוריבאל קאיימי.
מאוחר יותר, יחד עם זמרים ברזילאים כז'ילברטו ז'יל, גל קוסטה, שיקו בוארקי ואחרים ובהשפעת יצירות מאוחרות של הביטלס, פיתח את סגנון הטרופיקליה: שילוב של פופ ברזילאי, רוק'נ'רול ומוזיקה אמנותית מתקדמת, שהביא לסגנון בינלאומי יותר בעל גוון פסיכדלי ומסרים חברתיים.
בשלבים מאוחרים יותר בקריירה שלו, שילב ולוזו מוטיבים אפרו-ברזילאיים מובהקים.
ז'ואאו ז'ילברטו העיד עליו כמי ש"הוסיף מימד אינטלקטואלי לפופ הברזילאי".

פעילות פוליטית

כבעל עמדה פוליטית שמאלית נחרצת, זכה ולוזו ליחס עוין מצד השלטון הדיקטטורי הצבאי ששלט בברזיל עד לשנת 1985. שיריו צונזרו לעיתים תכופות וחלקם אף נאסרו להשמעה. גם מהשמאל הסוציאליסטי הוחרם כי בחר לשלב השפעות חוץ-ברזילאיות (כמו רוק'נ'רול) ביצירתו.
בשנת 1968 בילה מספר חודשים בכלא יחד עם ז'ילברטו ז'יל בעוון "פעילות נגד השלטון" ומיד אחר כך הוגלו שניהם ללונדון.
עם חזרתו לברזיל בשנת 1972 החל לשלב בשיריו מוטיבים אפרו-ברזילאיים נשכחים מבאהיה, מוטיבים מבניים וקצביים.

קריירה בינלאומית

בשנת 1980 צמחה מאוד הפופולריות של ולוזו מחוץ לברזיל, במיוחד בישראל, פורטוגל, צרפת ומדינות באפריקה. הוא שר לא רק בשפה הפורטוגזית אלא גם באנגלית (בעיקר ג'אז) ובספרדית. 
כמו כן השתתף בפסקול הסרט "פרידה" ובפסקול סרטו של פדרו אלמודובר "דבר אליה" בו הופיע בתפקיד עצמו, מבצע את השיר "קוקורוקוקו פלומה" (Cucurrucucú Paloma).
סופיאן סטיבנס

סגנון מוזיקלי

סטיבנס הוא זמר-יוצר שמשויך בדרך כלל לזרם הפולק והאינדי, אבל מגוון הסגנונות שהוא מושפע מהם הוא רחב באופן יוצא דופן, כך שקשה לשייך את יצירתו לסגנון אחד. בנוסף להשפעות של רוק ופופ, מבחינת רוחב היריעה והתפיסה המוזיקלית יש קשר בין יצירתו לבין מוזיקה קלאסית של מלחינים אמריקאים כמו ג'ורג' גרשווין וליאונרד ברנשטיין.
המוזיקה של סטיבנס עשירה בכלים שבדרך כלל לא נשמעים במוזיקה הפופולרית, ומתוזמרת באופן ייחודי ויוצא דופן. ארצות הברית ומדינותיה הן מוטיב שחוזר ברבים משיריו, והוא נוהג לשלב בהם גם כלים אמריקאיים מסורתיים כבנג'ו. כמו כן, המוזיקה שלו נוגעת לעיתים קרובות בנושאי אמונה, והוא משלב בהם לעיתים קרובות מקהלה באופן המזכיר במידת מה שירי נשמה דתיים.
אלבומיו נוטים להכיל מספר רב יחסית של שירים, הסובבים סביב נושא משותף. סטיבנס זכה בתשומת לב תקשרותית, לאחר שהודיע שבכוונתו ליצור את "פרויקט חמישים המדינות", בו יקדיש אלבום קונספט שלם, שיעסוק בכל מדינה ממדינות ארצות הברית. מאוחר יותר הסביר סטיבנס בראיון שמדובר "רק בבדיחה".

ביוגרפיה

סטיבנס נולד בדטרויט וגדל בעיר פטרוסקי. הוא קיבל חינוך נוצרי אדוק, עובדה שהשפיעה רבות על המוזיקה שלו, המלאה ברעיונות נוצריים.
הקריירה המוזיקלית שלו החלה בתקופת לימודיו בקולג' שם ניגן עם להקות שונות, ביניהן משפחת דניאלסון. בשנת 2000 הוציא את אלבום הבכורה שלו A Sun Came. לאחר מכן עבר לניו יורק.
את אלבומו השני, Enjoy Your Rabbit, כתב בשהותו בניו יורק. מדובר באלבום אלקטרוני ומורכב שמבוסס על לוח השנה הסיני.
לאחר מכן הודיע סטיבנס על כוונתו להתחיל ב"פרויקט חמישים המדינות" השאפתני שלו.
ב-2003 יצא האלבום הראשון בפרויקט, Michigan, המוקדש למישיגן, מולדתו של סטיבנס. מילות השירים באלבום אמנם מושפעות ממישיגן ומדברות על מקומות בה, אבל עוסקות בעיקר בנושאים אישיים של אמונה ודת.
כשנה לאחר מכן יצא האלבום Seven Swans המורכב משירים שהוקלטו יחד עם האלבום הקודם.
ב-2005 יצא Illinois שהמשיך את הקו של Michigan מבחינה מוזיקלית ותוכנית. בין השאר הוא עסק ב - היריד העולמי של שיקגו (1893) (היריד שנערך בשיקגו לרגל 400 שנה לגלוי אמריקה ונקרא גם "התערוכה הקולומביאנית"), המשורר קרל סנדברג, והרוצח הסדרתי ג'ון ויין גייסי. האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית רבה.
באפריל 2006 יצא The Avalanche שבדומה ל-Seven Swans מכיל שירים שהוקלטו יחד עם שירי האלבום הקודם, אך לא נכללו בו.
בנובמבר 2006 יצא Songs for Christmas, אסופה של חמישה דיסקים המכילה למעלה מארבעים שירי חג מולד מסורתיים ומקוריים.
סטיבנס מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 2018 עבור "Mystery of Love" מתוך הסרט קרא לי בשמך.
המידע

תקציר העלילה

המידע עוקב אחר ניסיונו של ריצ'רד טל, סופר כושל בן ארבעים, לפגוע בידידו הטוב ביותר והנמסיס שלו, גווין בארי, אף הוא סופר. הרצון לפגוע נובע מתחושת עלבון והשפלה, ומרצון לנקום בגורל, אך בעיקר ממשבר גיל הארבעים שבו נמצא ריצ'רד (וכמדומה פוגע בו יותר מאשר בידידו שהוא בדיוק בגילו). ניסיונות הפגיעה נעים בין הקנטות תמימות, הטלת עלבונות עקיפים, פיתוי אשתו של גווין, פגיעה גופנית בו, ולבסוף גם ניסיון פגיעה במוניטין הספרותי שנוצר לו. הניסיונות גורמים לריצ'רד למצוא את עצמו מתעסק עם אנשי העולם התחתון, ביניהם סטיב קוזינס המכונה סקוזי. דמותו של סקוזי היא מהדמויות הראשיות ברומן, ואופיו מהווה ביקורת על החברה הפוסט-מודרנית: הוא צעיר לבן, א-מיני, בעל שאיפה להרס ולמעשי אלימות. בפגישותיו עם ריצ'רד הוא מתמרן אותו לפעול כנגד גווין, אך כל ניסיון פגיעה באחרון מביא לפגיעה חמורה יותר בריצ'רד עצמו.
מלבד הקנאה בגווין, ריצ'רד מתמודד עם כשלונותיו הספרותיים כאשר אף בית הוצאה לא מקבל את כתבי היד שלו, עם בעיות רומנטיות כאשר פירוד מאשתו מאיים עליו בגלל לילה אחד עם המזכירה שלו, ועם בעיות כלכליות כאשר למען הפרנסה הוא נאלץ לכתוב ביקורות על ביוגרפיות וכן כתבה גדולה על ידידו הסופר המצליח.

סגנון ומבנה

מרטין איימיס מוערך בשל סגנונו הייחודי ושליטתו הרמה בשפה האנגלית, 
והמידע נחשב לאחת הדוגמאות הבולטות ליכולות אלו. ריצ'רד טל ויריבו גווין הם שתי דוגמאות קיצוניות לסוגים של סופרים: האחד כותב ביומרנות חסרת תקנה שאינה מאפשרת לו להתפרנס, והשני זוכה בהצלחה ותהילה שהיא לחלוטין חסרת ביסוס. דרך דמותם איימיס מכסה את כל הקשת של חוויית הסופר בעידן המודרני, מתוך קשיי הכתיבה וההוצאה לאור אל התחרות המרה והיהירות האופפת את עולם הפרסום.
התמה המרכזית ברומן היא אותו "מידע" שרודף את ריצ'רד טל בשנתו, המתברר כפרשנותו המיוחדת של איימיס למשבר אמצע החיים - הוודאות הפתאומית של המוות. איימיס ממשיך ברומן זה להתעסק עם דמויות של פושעים ואנשי העולם התחתון דרך אישיותו המטרידה של סקוזי. בנוסף, הנרטיב מפעם לפעם פוסק מעיסוקו בסיפור האנושי ופותח בתיאורים של שלל תופעות קוסמיות המתרחשות באותו זמן. ריחוק פתאומי זה מהאירועים תורם לתפיסת הקטנוניות של דאגותיו של ריצ'רד טל, ואת אי-חשיבותם לעומת תנועתם האדירה של צבירי כוכבים והמוות הבלתי נמנע המחכה לו.
דונה ריד

ביוגרפיה

ריד נולדה, הבכורה בחמשת ילדיה של משפחת ריד המתודיסטית, כ"דונה בל מולנג'ר" בחווה ליד העיירה דניסון במדינת איווה. העיירה מארחת כיום מדי שנה את "פסטיבל דונה ריד" לזכרה.
ריד למדה במכללת העיר לוס אנג'לס, ושם התגלתה על ידי צייד כשרונות של חברת MGM כששיחקה בהצגה. החל משנת 1941 הופיעה בתפקידים זעירים בסרטי MGM. בתקופה זו נישאה לאמן התפאורות והאיפור ויליאם טאטל, ממנו התגרשה לאחר שתי שנות נישואים, בשנת 1945. בשנה זו נישאה למפיק טוני אואן, והזוג גידל ארבעה ילדים, שניים מהם מאומצים.
בשנת 1945 כיכבה לראשונה בגרסה הקולנועית לספרו של אוסקר ויילד "תמונתו של דוריאן גריי". הצלחתה בסרט זה הביאה אותה למעמד של כוכבת. תפקידה בסרטו של פרנק קפרה "אלו חיים נפלאים" משנת 1946, בו כיכבה לצד ג'יימס סטיוארט, נחשב לתפקידה הידוע ביותר. הסרט הוא בין הסרטים האהובים והמוקרנים ביותר בארצות הברית, ודמותה של "מרי ביילי" אותה שיחקה ריד ייצבה את מעמדה של ריד ככוכבת אהובה ופופולרית. תפקיד שונה לחלוטין, של פרוצה בשם אלמה, שיחקה בדרמת מלחמת העולם השנייה "מעתה ועד עולם" (1953). משחקה בתפקיד זה הביא לה את פרס האוסקר כשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1954. באותה שנה כיכבה בסרט "הפעם האחרונה שראיתי את פריז". לקראת סוף שנות ה-50 החליטה לעבור לתחום הטלוויזיה. בשנת 1958 החלה בצילומי הקומדיה "המופע של דונה ריד" בה גילמה דמות של עקרת בית בשם דונה סטון. הסדרה הייתה להיט, ושודרה במשך שמונה עונות ברשת ABC, כאשר בין השנים 1959 ל-1962 הייתה ריד מועמדת לפרס אמי על השתתפותה בסדרה, אך לא זכתה בו. לעומת זאת זכתה על תפקידה זה בפרס גלובוס הזהב בשנת 1963.
בשנת 1971 התגרשה ריד מאואן, ונישאה בשנת 1974 לאיש הצבא האמריקני בדימוס גרובר אסמוס. ריד המשיכה להופיע לעיתים בטלוויזיה. בשנת 1984 פרשה השחקנית ברברה בל גדס מצילומי הסדרה "דאלאס" שהייתה אז בשיא הפופולריות שלה. ריד נקראה להחליפה בתפקיד "מיס אלי" יואינג, אם המשפחה סביבה נסבה עלילת הסדרה. היא שיחקה את התפקיד במשך שנה. עליית הסדרה המקבילה, שושלת ועזיבתו של השחקן פטריק דאפי את הסדרה, הביאו לירידה בצפייה בה, ובל גדס נקראה לשוב לסדרה, ולהחליף את ריד. הייתה זו הופעתה האחרונה של ריד. ריד לא הייתה שבעת רצון מפיטוריה, ותבעה את מפיקי הסדרה על הפרת החוזה שביניהם. התביעה הסתיימה בפיצוי משמעותי בסכום שלא נמסר לציבור.
ריד הייתה אם מסורה, אך פעלה גם למען מטרות ציבוריות, שוויון בין המינים והתנגדות למלחמת וייטנאם.
ריד מתה בשנת 1986 בביתה שבבברלי הילס, קליפורניה, בגיל שישים וארבע מסרטן הלבלב. לאחר מותה ייסד בעלה את "מוסד דונה ריד", התומך בשחקנים בתחילת דרכם, מעניק מלגות ומקיים כיתות אמן.
קפיטול מדינת מערב וירג'יניה

קפיטול מדינת וירג'יניה המערבית (באנגלית: West Virginia State Capitol) הוא מבנה בית המחוקקים של מדינת וירג'יניה המערבית, הממוקם בבירתה צ'ארלסטון.

היסטוריה

מדינת וירג'יניה המערבית הוקמה רק בתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית, עת המחוזות הצפון מערביים של מדינת וירג'יניה (שבירתה הייתה ריצ'מונד) התנגדו לפרישתה מהאיחוד בשנת 1861 ושבו לאיחוד. המדינה הוקמה ב-20 ביוני 1863.
במשך מספר שנים התחלפה בירת המדינה מספר פעמים בין וילינג וצ'ארלסטון. בשנת 1877 נערך משאל עם בנושא, העיר צ'ארלסטון נבחרה והחלה בניית בניין הקפיטול. עבודות ההקמה הסתיימו בשנת 1885. מבנה זה נשרף בשנת 1921. בית המחוקקים הקים ועדה שמטרתה להביא להקמת מבנה חדש לקפיטול, ובינתיים הוקם מבנה זמני שנשרף אף הוא בשנת 1927. הוועדה בחרה בארכיטקט קאס גילברט לתכנן את המבנה בעלות של 10 מיליון דולרים. המבנה נחנך על ידי המושל ויליאם ג. קונלי ב-20 ביוני 1932.
עלות בניית המבנה הייתה פחות מהמתוכנן, והגיעה ל-$9,491,180.03.
קית' ואן הורן

קריירה

ואן הורן שיחק כדורסל באוניברסיטת יוטה בין השנים 1993–1997. בין השנים 1994–1997 הוא נבחר לרשימת חמשת השחקנים הטובים באזור שלו, ובשלוש האחרונות הוא נבחר גם לשחקן המצטיין מתוך החמישייה. בסיום הקריירה שלו ביוטה הוא נבחר לנבחרת המאה של האוניברסיטה. מספרו, 44, הוצא משימוש בקבוצתו כאות כבוד.
אחרי שסיים את הקריירה באוניברסיטה התמודד ואן הורן על בחירתו בדראפט 1997 של ליגת ה-NBA. ואן הורן אכן נבחר, בבחירה השנייה על ידי פילדלפיה 76'. הוא הועבר מיד לניו ג'רזי נטס ביחד עם מייקל קייג', לוציוס האריס ודון מק'לין בתמורה לטים תומאס, אנתוני פארקר, ג'ים ג'קסון ואריק מונטרוס.
בעונתו הראשונה בניו ג'רזי הוא השיג ממוצעים של 19.7 נקודות עם 6.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. עונתו ההבאה נחשבת לעונה הטובה ביותר בקריירה שלו. בעונה זו הוא השיג ממוצעי שיא קריירה כשקלע 21.8 נקודות (חמישי בליגה) עם 8.5 ריבאונדים ו-1.3 חסימות בממוצע למשחק. למרות זאת בעונה זו הוא שיחק 42 משחקים בלבד.
בשלושת העונות חלה ירידה בממוצע הנקודות שלו, כשמעונת השיא שלו בה קלע 21.8 הוא הדרדר בעונת 2001/2002 ל-14.8 בלבד. בעונת 2000/2001 הוא לא פתח בחמישייה לראשונה (שיחק 49 משחקים ולא פתח בשניים). בעונת 1999/2000 הוא השווה את ממוצע השיא שלו בריבאונדים וקבע שיא קריירה באסיסטים, 2.0 בממוצע למשחק, שיא שיושווה בעונה האחרונה שהוזכרה.
בפלייאוף 2002 ואן הורן היה חלק חשוב מהצלחת קבוצתו והגעתה לגמר. הוא קלע שלשת ניצחון במשחק השישי בסדרת גמר המזרח נגד בוסטון סלטיקס ששלחה את הנטס לגמר נגד לוס אנג'לס לייקרס. הנטס יפסידו בסוויפ, אך ואן הורן יוביל אותם בריבאונדים ויהיה שני בנקודות. ואן הורן שיחק בנטס בין השנים 1997–2002 והפך לאחד השחקנים הטובים והיציבים בשנים האחרונות.
ב-6 באוגוסט 2002 הועבר ואן הורן בטרייד לפילדלפיה 76' שבחרה אותו בדראפט ביחד עם טד מק'ולוץ' בתמורה לדיקמבה מוטומבו. בעונת 2002/2003 הוא דורג שני בסיקסרס בריבאונדים ונקודות בממוצע, כשקלע 15.9 והוריד 7.1 למשחק.
אחרי שנה אחת בפילדלפיה נשלח ואן הורן לניו יורק ניקס בטרייד מרובע שכלל גם את הקבוצות אטלנטה הוקס ומינסוטה טימברוולבס. ואן הורן בילה בניקס 47 משחקים בלבד (פתח בחמישייה בכולם) וקלע 16.4 נקודות עם 7.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
ב-16 בפברואר 2004 נשלח ואן הורן בטרייד למילווקי באקס. ואן הורן שיחק בבאקס שני חצאי עונות, כשבחצי עונת 2004/2005 ממוצעיו צנחו לממוצעי שפל עד אז בקריירה שלו, 10.4 נקודות עם 5.0 ריבאונדים בממוצע למשחק.
כדי לפנות מקום בתקרת השכר ולאפשר את הארכת החוזה של הקלע מייקל רד שסיים את חוזהו בקיץ הקרוב, ב-24 בפברואר 2005 שלחו הבאקס את ואן הורן בטרייד לדאלאס מאבריקס בתמורה לאלן הנדרסון, קלווין בות' וכסף. במאבריקס הוא שיחק את תפקיד השחקן השישי, ולמרות שהציג ממוצעים נמוכים יחסית לשאר הקריירה הוא עזר למאבריקס כמעט לזכות באליפות ה-NBA ב-2006, בה הם הפסידו בסופו של דבר למיאמי היט.
אחרי עונת 2005/2006 לקח ואן הורן חופש מהעונה הבאה כדי לבלות זמן עם משפחתו. ב-19 בפברואר 2008 חתם ואן הורן במאבריקס בחזרה, ונשלח מיד לניו ג'רזי נטס ביחד עם דווין האריס בתמורה לג'ייסון קיד. ואן הורן לא שיחק בנטס ושוחרר ב-23 באוקטובר באותה שנה. לאחר מכן הוא פרש באופן רשמי ב-2008, למרות שלא שיחק כבר שנתיים כדורסל באופן מקצועי.
הפארק הפרובינציאלי דינוזאור

גאולוגיה

סלעי המשקע המצויים בפארק הורבדו לאורך 2.8 מיליוני שנים. בפארק ישנן שלוש תצורות גאולוגיות: התצורה הקדומה ביותר, תצורת אולדמן (Oldman Formation), זמנה באמצע הגיל הגאולוגי קמפן, בשלהי תור הקרטיקון, לפני כ-80 מיליוני שנים; תצורת פארק דינוזאור (Dinosaur Park Formation), שזמנה מלפני 76.5 מיליוני שנים עד לפני 74.8 מיליוני שנים; ותצורת כפת דוב (Bearpaw Formation), מלפני כ-74 מיליוני שנים. תצורת פארק דינוזאור היא התצורה שבה נמצאים רוב המאובנים. היא הורבדה באקלים חם בנהרות גדולים בשפלת חוף. באותה תקופה כוסה רוב שטחה של אמריקה הצפונית של היום על ידי ים פנימי המכונה הים הפנימי המערבי, שצורתו כצורת האות Y. אזור הפארק שכן על השוליים המערביים של הזרוע המערבית. תצורת פארק דינוזאור משתרעת על פני כמיליון שנים.

טבע

הפארק הוא מערכת אקולוגית מורכבת, הכוללת ערבת דשא, בתרונות וצפצפות נחל. המערכת האקולוגית של הפארק היא מערכת ייחודית, השונה ממערכת ערבת הדשא שסביבו. החי בפארק כולל, בין השאר, זאב ערבות, מיני תחמסיים, ארנבון מצוי, אייל פרדי שחור-זנב, ואנטילוקפרה אמריקנית. בין הזוחלים ניתן למצוא עכסנים, נחש גופר ממין Pituophis catenifer, ונחש בירית מצוי. בפארק נמנו 165 מיני עופות, בעיקר באביב ובקיץ. בין מיני הצומח בפארק ניתן למצוא כמה מן הצבריים הצפוניים ביותר בעולם.

פלאונטולוגיה

הפארק הפרובינציאלי דינוזאור משמר מגוון רחב של דגים בעלי חוליות שחיו במים מתוקים, דו-חיים כמו סלמנדריים, חסרי זנב, זוחלים, מגוון גדול של צבים, תנינאים, וכן יונקים כמו חדפיים, ומכרסמים דמויי סנאי. ממכרסמים אלה נותרו בעיקר שיניהם ולא עצמות.
מאובנים של צמחים כמעט ולא נמצאו, אך מאבקה ונבגים שנמצאו ניתן להסיק שהיערות באותה תקופה כללו עצי שקמה, מגנוליה, מחטניים ומטסקוויה. 
מאובני הדינוזאורים שנמצאו בפארק מגוונים מאד, וכוללים דינוזאורים ממשפחת הצרטופים, הדרוזאוריים, אנקילוזאוריה, היפסילופודון, טירנוזאוריים, אורניתומימיים, דרומאוזאוריים, ועוד.

הפארק ואתר מורשת עולמית

הפארק הוכרז ב-27 ביוני 1955, כחלק מיובל החמישים של אלברטה. מטרת הכרזת הפארק הייתה להגן על המאובנים השונים. צעד נוסף שנועד למטרה זו היה הקמת מוזיאון ייחודי לנושא. עד 1985 הועברו הממצאים השונים מן הפארק למוזיאונים שונים ברחבי העולם, למחקר מדעי ולתצוגה. באותה שנה הוקם מוזיאון הפלאונטולוגיה המלכותי על שם טיירל (Royal Tyrrell Museum of Palaeontology), כמאה וחמישים קילומטרים מצפון לפארק, וכיום מועברים אליו כל הממצאים מהפארק.
ב-26 באוקטובר 1979 הוכרז הפארק כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. נימוקי ההכרזה היו בתי הגידול הייחודיים של הבתרונות ואזור גדת הנהר, והחשיבות העולמית של המאובנים שנמצאו באזור.
בפארק נמצא מרכז מבקרים המציג תערוכות על דינוזאורים, מאובנים, הגאולוגיה והטבע שבפארק. סמוך למרכז המבקרים נמצא גם הצריף של ג'ון ווייר (Ware), שהיה בוקר אמריקאי אפריקאי, שחי במחצית השנייה של המאה ה-19. וייר נולד למשפחת עבדים בדרום קרוליינה, בארצות הברית, ולאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, למד את מקצועו ושוחרר מעבדות. הוא היה הראשון שהביא עדר בקר לאלברטה, והיה מראשוני הבוקרים באזור. הוא נודע בכוחו הפיזי הרב ובמיומנותו כבוקר, והפך לדמות עממית מפורסמת. וייר חי באזור הפארק, וכמה אתרים באזור נקראים על שמו.