google/wiki40b huggingface dataset:
ניראז' צ'ופרה

ביוגרפיה

צ'ופורה נולד בכפר במדינת הריאנה שבצפון הודו. אביו חקלאי ואמו עקרת בית. התאמן במועדון ספורט בפטיאלה שבפונג'אב וב-2015 עבר להתאמן בבנגלור שבקארנאטקה.
צ'ופרה זכה במדליית זהב בהטלת כידון במשחקי דרום-אסיה שנערכו בפברואר 2016 והשווה את שיא הודו של 82.23 מטר. ביולי 2016 זכה במדליית זהב בהטלת כידון באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ'. הוא קבע בתחרות שיא הודו חדש ושיא עולם עד גיל 20 של 86.48 מטר. הוא היה בכך לאתלט ההודי הראשון המחזיק בשיא עולם. ביולי 2017 זכה במדליית זהב באליפות אסיה באתלטיקה בתוצאה של 85.23 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 קבע במוקדמות תוצאה של 82.26 מטר, סיים במקום ה-15 ולא העפיל לגמר.  
במשחקי חבר העמים 2018 זכה במדליית זהב בתוצאה של 86.47 מטר. בתחרות ליגת היהלום שהתקיימה בדוחה במאי 2018 שיפר את שיא הודו ל-87.43 מטר. במשחקי אסיה זכה במדליית זהב בשיא הודו חדש של 88.06 מטר.
דניאל אלעזר

דניאל יהודה אלעזר (באנגלית: Daniel J. Elazar,‏ 25 באוגוסט 1934 - 2 בדצמבר 1999) היה פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת טמפל. מייסדו של המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה ונשיאו הראשון עד פטירתו ב-1999. יושב ראש האגודה הישראלית למדע המדינה ומזכיר האגודה האמריקאית למדע המדינה. נשיא הפדרציה היהודית - ספרדית האמריקאית. חבר מועצת יד ושם. מייסדם ועורכם הראשון של שני רבעונים חשובים, האחד במדע המדינה: Publius: The Journal of Federalism (נוסד ב-1970) והשני בחקר הפוליטיקה היהודית: Jewish Political Studies Review. מגדולי המומחים בעולם לחקר הפדרליזם ומחברם או עורכם (לבדו או במשותף) של 81 ספרים, כמו גם מאות מאמרים, בעיקר בנושאי מדע המדינה, חקר הפוליטיקה היהודית, ארגונים יהודיים והמערכת הפוליטית בישראל. ספרו Maintaining Consensus: The Canadian Jewish Policy Post War World (נכתב יחד עם הרולד וולר) זכה ב-1991 בפרס הלאומי לספרים יהודיים.

קורות חיים

אלעזר נולד ב-1934, במיניאפוליס, מינסוטה, בנם הבכור (מתוך שניים) של חנה (נטי) ואברהם (אלברט) אלעזר, צאצא לענף הסלוניקאי של משפחת אלעזר, משפחה יהודית - ספרדית מפורסמת. סבו, חכם יהודה אלעזר היה מנהיגה של קהילת יהודי מונסטיר בירושלים.
בשנים 1951–1954 למד וסיים תואר ראשון באוניברסיטת וויין סטייט במישיגן. בתקופה זו (1953) התפרסמו שני מאמריו הראשונים ב-Detroit Jewish News. במקביל ללימודיו הוא גם עבד כספרן והמציא יחד עם אחיו דייוויד שיטה לקיטלוג ספרי יודאיקה. 15 שנים לאחר מכן הוא חיבר יחד עם אחיו ספר המתאר ומסביר את השיטה - (A Classification System for Libraries of Judaica (1968. 
למד וסיים תואר שני (1957) ושלישי (1959) במדע המדינה באוניברסיטת שיקגו. עבודת הדוקטורט שלו הייתה כעבור שלוש שנים (1962) לספרו הראשון - The American Partnership: Intergovernmental Cooperation in the Nineteenth-Century United States.
עם סיום לימודיו החל אלעזר ללמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. בתקופה זו (1961) הוא נישא להרייט (לבית פיינברג), אשתו ואם שניים משלושת ילדיו (הבת הבכורה מאומצת). בתקופה זו גם חלה בפוליו ומאז ועד פטירתו יכול היה ללכת רק בקשיים מתגברים, עד כי נאלץ להיעזר בכיסא גלגלים בשנותיו האחרונות.
בשנים 1963–1964 לימד באוניברסיטת מינסוטה ומ-1965 לימד כפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת טמפל בפילדלפיה. במקביל להוראה באוניברסיטת טמפל לימד אלעזר, החל מ-1973 גם באוניברסיטת בר-אילן ברמת גן, יחסים בינלאומיים, היה בין מייסדי המחלקה למדעי המדינה של אוניברסיטה זו, כיהן שנים אחדות כראש המחלקה (1975–1979) ועמד בראש המכון לחקר הממשל המקומי (1973-1999). החל מאותה תקופה ועד פטירתו מלימפומה ב-1999 הוא גר ועבד בארצות הברית ובישראל במקביל.
ארון ג'קסון

קריירה

לאחר שג'קסון סיים את קריירת המכללות ולא נבחר בדראפט 2009, שיחק ג'קסון באנטליה מליגת העל הטורקית. לאחר שקבוצתו לא העפילה לשלב הפלייאוף הוא עבר באותו עונה לוירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית. את העונה באנטליה סיים עם 15.2 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-4 אסיסטים בממוצע למשחק.
אחרי שהסתיימה העונה חתם ג'קסון בבילבאו באסקט מליגת העל הספרדית לשנה עם אופציה לשנה נוספת.
בעונת 2010/11 הוביל ג'קסון את קבוצתו למקום השישי בתום העונה הסדירה.
בפלייאוף הוא הוביל את קבוצתו עד לגמר כאשר ניצחו את ולנסיה וריאל מדריד.
בגמר הפסידו לברצלונה אך למרות זאת הגעתם לגמר הבטיחה להם לשחק ביורוליג בעונה הבאה.
בין 2012 ל-2017 שיחק ג'קסון בצסק"א מוסקבה
מליגת ה-VTB במהלכן זכה ב-5 אליפויות ב-VTB ובזכייה ביורוליג ב-2016.
בעונת 2016/2017 הוא שיחק בממוצע 21 דקות ביורוליג ב-34 משחקים, בהן קלע 7.6 נקודות ומסר 3.6 אסיסטים.
ב-6 ביולי 2017 ג'קסון חתם בבייג'ינג דאקס מליגת העל הסינית.
לקראת סוף עונת 2017/2018 ב-NBA חתם ג'קסון ביוסטון רוקטס עד סוף העונה.
מרקו קוסקס

ביוגרפיה

קוסקס נולד בנאבל, עיר חוף בתוניסיה, חמישי מבין שבעה אחים ואחיות. בגיל 11 היגר עם בני משפחתו לצרפת.
במשך שנים רבות היה חוקר פרטי במקביל לפעילות הכתיבה שלו.
בשנת 1979 זכה בפרס הצרפתי "ספר ביכורים" ("Prix du premier roman" (צר')) על ספרו הראשון (Balace Bounel).
בסוף 2011 עלה לישראל, בעקבות בנו. קוסקס מתגורר בתל אביב בשכונת פלורנטין.
בשנת 2012 פרסם קוסקס טור ב-ג'רוזלם פוסט וכותרתו הייתה: "האם אפשר עדיין להיות סופר יהודי בצרפת?".
ספרו האחרון "חבורה של צרפתים" נכלל ברשימת המועמדים הסופיים ל"פרס רנודו" (Prix Renaudot) היוקרתי, אשר ניתן ל"יצירה ספרותית יוצאת מגדר הרגיל" ואולם לאחר שנדחה לפרסום בכל הוצאות הספרים הגדולות בצרפת ויצא דרך ה"אמזון", בפלטפורמה ההוצאה העצמית "CreateSpace" . הספר חולל סערה וגרר איומים בחרם כולל של מוכרי הספרים בצרפת.
גרג סטנטון

ביוגרפיה

סטנטון נולד בפיניקס, בנם של פרד ומרי אן.
סטנטון זכה במלגה על שם הארי טרומן לסטודנטים המעוניינים להשתלב במגזר הציבורי וסיים תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת מרקט. לאחר מכן סיים לימודי משפטים מאוניברסיטת מישיגן. בשובו לפיניקס עבד כעורך דין בפירמות פרטיות.
בשנים 2000–2009 כיהן כחבר מועצת העיר פיניקס, לאחר מכן שימש כסגן פרקליט המדינה של אריזונה עד דצמבר 2010. ב-2011 נבחר לראשות עיריית פיניקס ונכנס לתפקידו בינואר 2012. ב-2015 נבחר לתקופת כהונה נוספת. באוקטובר 2017 הכריז כי בכוונתו להתמודד ב-2018 לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא גבר בבחירות על סטיב פררה מהמפלגה הרפובליקנית.
סטנטון נשוי לניקול והם הורים לבן ובת.
כריסטי פיצ'ר

ביוגרפיה

פיצ'ר נולדה בדאלאס ולמדה בתיכון בקונטיקט, במהלך התיכון היא הייתה חברתו של אגדת הפוטבול סטיב יאנג, לאחר מכן ולמדה באוניברסיטה הדרומית המתודיסטית (Southern Methodist University).
ב-1986 הוכתרה כמיס טקסס ומיס ארצות הברית, בתחרות מיס תבל שנערכה בפנמה דורגה במקום הראשון בתחרות המקדימה, שלישית בראיונות, ראשונה בבגדי הים ושנייה בשמלות ערב, לבסוף נבחרה לסגנית ראשונה. 
ב-1987 הופיעה על שער מגזין הספורט "Inside Sports".
ב-2003 השתתפה בתוכנית המציאות "מי רוצה להתחתן עם אבא שלי?" בה ילדים מחפשים כלה להוריהם.
ב-2005 לאחר שסופת הוריקן וילמה פגעה בקנקון היא נסעה לאזור על מנת לקדם בחזרה את התיירות באזור.
ב-1988 נישאה לרופא שיניים ונולדו לה שלושה בנים, ב-1998 היא התגרשה.
דרור שדה

קריירה אקדמית

שדה נולד בתל אביב, וסיים את לימודי התיכון בגימנסיה על-שם ביאליק בחיפה בשנת 1949. לאחר-מכן למד שנה בסמינר למורים. ב-1950 החל בלימודי פיזיקה, מתמטיקה וכימיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1955 סיים את לימודיו לתואר מוסמך, והתקבל לעבודה בוועדה לאנרגיה אטומית במכון ויצמן, שם חקר אנרגיה גרעינית.
ב-1957 נשלח שדה ללימודי דוקטורט בסורבון, פריז, ושלוש שנים לאחר מכן, ב-1960, קיבל את תואר הדוקטור. הוא חזר לישראל והמשיך לעסוק במחקרו בנושא אנרגיה גרעינית.
בשנות ה-60,  הצטרף שדה לסגל האקדמי של אוניברסיטת תל אביב ועזר לייסד את בית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה באוניברסיטה. לאחר מכן עזר שדה להקים את מצפה הכוכבים של האוניברסיטה, והיה בין מנהליו הראשונים. שדה הקים מחלקה לפיזיקה רפואית בבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה, בה עבד עד יום מותו, תוך שהוא מפרסם מאמרים חדשים ומדריך סטודנטים בעבודות המאסטר והדוקטורט שלהם.

הישגיו ותפקידיו

בין הישגיו כפיזיקאי הוכחת חוק חיבור מהירויות בפיזיקה שימושית. במרץ 1972 הודיע שדה כי גילה את גלי הכבידה, גילוי שיאשש את תורת היחסות, אך לאחר בדיקה נוספת התברר כי הגילוי היה גילוי סרק].
אחת מעבודותיו המדעיות המפורסמות ביותר של דרור שדה מציעה דרך חדשה לאישוש תורת היחסות הפרטית של אלברט איינשטיין. עבודה זו התפרסמה רבות ברחבי ישראל ובעולם כולו, ואף צוטטה באחד מספרי הפיזיקה הידועים ביותר בעולם, הספר "מכניקה" של אוניברסיטת ברקלי שבארצות הברית.
שדה ניהל בין השנים 1975 ל 1977 את מצפה הכוכבים על שם וייז במצפה רמון ונמנה עם צוות העורכים והיועצים המדעיים של האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער". עד ליום פטירתו שימש דרור שדה כפיזיקאי ואסטרונום באוניברסיטת תל אביב, כשבמקביל הוא גם שימש כמנהל במרכז הסוכנות הישראלית לניצול החלל, וכיועץ במחלקה לחקר החלל במעבדות הצי האמריקני בוושינגטון.

מחלתו ופטירתו

בזמן עבודתו בוועדה לאנרגיה אטומית, בין השנים 1956 ל-1957, קרתה תאונה בה נחשפו שדה ושותפיו למעבדה לקרינה רדיואקטיבית גבוהה מאוד, ככל הנראה עקב סדק ב"נציץ" - חומר האוטם את החומר הרדיואקטיבי ומגן מפני דליפות. הקרינה הגיעה לביתו של שדה ולכל דבר שנגע בו. אשתו חיה ובנו לא נפגעו מהקרינה. הוא חלה בסרטן מסוג מזוטוליומה, סרטן קרום הריאה. כשאובחן נשאל שדה האם עבד אי פעם בתחום הגרעין, ורק אז הבין שככל הנראה הקרינה היא מקור מחלתו.
ארבעה חודשים לפני מותו, כששכב בבית החולים, התבקש שדה לספר על אותה תאונה, והוא סיפר שכשעבד במעבדה הרדיואקטיבית במכון ויצמן הוא טיפל במקור רדיואקטיבי פולט קרני אלפא. במשך תקופה ארוכה לא היה פיקוח על הקרינה עד שיום אחד נעשתה בדיקה על שולחן עבודה במעבדה והתגלתה קרינת אלפא גבוהה בהרבה מן המותר, אך בבדיקות שנעשו בגופו לא התגלתה קרינה בשתן או בצואה. שדה הודה כי לא נעשה ניסיון לבדוק רקמות אחרות בגופו, מה שיכול היה להוביל לגילוי מחלתו מוקדם יותר (בהנחה שהקרינה היא מקור המחלה). ב-14 באוקטובר 1993, כשהיה בן 61, נפטר דרור שדה מסרטן.
כאות הערכה לתרומתו הרבה בתחומים המדעיים בארץ, אוניברסיטת תל אביב עורכת מדי שנה, החל משנת 1994, אולימפיאדה לאסטרונומיה וחקר החלל לזכרו של דרור שדה, המיועדת לנוער בגילאי תיכון.
מאנליפלואה

גאוגרפיה

מאנליפלואה הוא ההר החמישי מצפון והשלישי מדרום, ברכס ההרים המפריד בין העמקים קנדר (Kandertal) ופרוטיג (Frutigtal) לבין העמקים זימן (Simmental) ודיאמטיג (Diemtigtal), המתחיל בהר ניזן שצופה על העיר שפיץ ואגם תון, וכולל את ההרים פרומברגהורן דרוננגאלם הוניזן מאנליפלואה גסור ואלבריסטהורן.
ההר שוכן בין הר ההוניזן מצפון וההר גסור מדרום.
דב קלי

חייו

קלי נולד בעיירה ברשט (Bereşti) שברומניה בשם ברנרד קליין. ב-1939 גורשה משפחתו לעיר גאלאץ בה שהו עד הגעת הצבא האדום ב-1944. בתום מלחמת העולם השנייה הצטרף לתנועת הנוער גורדוניה. ביולי 1946 העפיל לארץ ישראל באוניית המעפילים "הגנה", האונייה נתפסה על ידי השלטונות הבריטים והמעפילים הושמו במחנה המעצר בעתלית. למד בחוות הלימוד בירושלים ובמלחמת העצמאות לחם במסגרת ארגון ההגנה בקרבות על הגנת העיר. לאחר המלחמה למד במקווה ישראל.
באוקטובר 1950 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וכקצין בחיל הרגלים. השתחרר ב-1959 לאחר שעשה הסבה לשריון. עבד במשרד החקלאות, ובמלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים כמפקד פלוגה בחטיבה 14 בגזרת סיני. ב-1969 חזר לשירות הקבע ונשלח לסינגפור, שם הדריך עד 1972 את הצבא המקומי בלוחמת שריון. במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד 58, גדוד חרמ"ש בחטיבה 670, ולחם עמו בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה מונה למפקד חטיבה 204 ובהמשך שימש סגן מפקד אוגדה ומדריך ראשי במכללה לפיקוד ולמטה. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין קישור.
לאחר שחרורו עבד במפעל שטיחי כרמל, בחוטי קיסריה וכיהן כמנכ"ל סלילים חולה בקריית שמונה.
הים האגאי

מקור השם

שמו של הים האגאי נגזר משמו של אַייגֵאוּס, מלך אתונה המיתולוגי, ואביו של תסאוס. כאשר יצא תסאוס לכרתים במטרה להרוג את המינוטאורוס, ביקש אביו שספינתו תניף מפרשים לבנים אם תסאוס בחיים ושחורים אם נכשל במשימתו ונהרג בקרב מול המינוטאורוס. תסאוס, המאושר מניצחונו ואהובתו החדשה, אריאדנה, שעזרה לו לצאת מהלבירינת, שכח מבקשתו של אביו והשאיר את המפרשים השחורים שאיתם יצא למשימה. משראה אביו את המפרש השחור, לא שלט בעצמו וביגונו הרב, קפץ מצוק גבוה אל הים ונהרג.
על פי גרסה אחרת, הים קרוי על שם אגאה, מלכת האמזונות, שמתה על הים.

היסטוריה

לקראת סוף האלף הרביעי לפנה"ס ואילך נוצרו ארבע הציוויליזציות הטרום יווניות: הציוויליזציה ההלאדית, הציוויליזציה הקיקלאדית, הציוויליזציה המיקנית, והציוויליזציות שנמצאות צפונית-מזרחית לים האגאי.
בעת העתיקה היווה הים האגאי את ערש מולדתן של שתי תרבויות מפותחות: התרבות המינואית מכרתים, והתרבות המיקנית מפלופונסוס שקיימו קשרים הדוקים האחת עם השנייה. לאחר "תקופת החושך" נוסדו פולייס (צורת הרבים של פוליס) לחופיו, הבולטים שבהם הם: אתונה, קורינתוס, מילטוס. יחד עם הפולייס ששכנו בפנים היבשת, דוגמת ספרטה ותבאי יצרו היוונים העתיקים את התרבות היוונית הקלאסית. עם כיבושיו של אלכסנדר הגדול בסוף המאה ה-4 לפנה"ס נפוצה תרבות זו ברחבי המזרח התיכון וכך נוצר העולם ההלניסטי שהחזיק בחלק זה של העולם עד השתלטות האימפריה הרומית עליו במאה ה-2 לפנה"ס.
עם חלוקת האימפריה הרומית עבר אזור הים האגאי לידי האימפריה הביזנטית אשר איבדה אותו לטובת האימפריה העות'מאנית בסוף ימי הביניים. האזור היה תחת שליטתה עד עצמאותה של יוון בתחילת המאה ה-19.

גאוגרפיה

בחלוקה פשוטה, ניתן לחלק את האיים האגאיים לשבע קבוצות: קבוצת הים התרקי או איי צפון הים האגאי, קבוצת מזרח הים האגאי, הספורדים בצפון, האיים הקיקלאדיים, האיים הארגו-סרוניים (האיים במפרץ סרוני ובמפרץ ארגוליס), האיים הדודקאנסיים, וכרתים. המלה "ארכיפלג", במובן של "קבוצת איים", שימשה במקור לאיים אלה ממש. רבים מהאיים ושרשראות האיים האגאיים הם למעשה המשכים של ההרים היבשתיים. לאיים רבים יש מפרצים ונמלים, אולם ככלל, ניווט בים האגאי נחשב לקשה. איים רבים הם געשיים, ובאחרים נחצבים שיש וברזל. באיים הגדולים יותר יש כמה עמקים ומישורים פוריים.
אנריקו קארוזו

קריירה

במהלך הקריירה שלו ביצע קרוב ל-260 הקלטות והרוויח מיליוני דולרים ממכירת תקליטי ה-78 שלו. אף כי שר ברבים מבתי האופרה הגדולים בעולם, ביניהם לה סקאלה במילאנו ובית האופרה המלכותי, קובנט גארדן בלונדון, שמו הלך לפניו בעיקר כזמר המוביל במטרופוליטן אופרה בניו יורק במשך שבע-עשרה שנים.
קארוזו, שנולד בנאפולי, איטליה, החל את הקריירה שלו בעיר זו בשנת 1894. התפקיד הראשון החשוב שגילם היה ב"פדורה" של אומברטו ג'ורדאנו (מילאנו, 17 בנובמבר 1898).
בשנת 1903, בעזרת סוכנו, הבנקאי פסקואלה סימונלי, נסע קארוזו לניו יורק לשיר במטרופוליטן אופרה. בשנה שלאחריה התחיל קארוזו בקשר שנמשך לכל אורך חייו עם חברות הגרמופון הראשונות (דויטשה גרמופון, ברלינר גרמופון וויקטור טוקינג משין); יחסי הכוכב שלו הן עם המטרופוליטן והן עם חברות הגרמופון נמשכו עד 1920.
קארוזו היה אחד הראשונים מבין כוכבי הווקאליות שהוקלט על גבי מספר גדול של תקליטי גרמופון בהפצה כלל-עולמית. הוא והגרמופון עשו רבות לקידומם ההדדי בשני העשורים הראשונים של המאה ה-20. הקלטתו משנת 1902 ל- Vesti la giubba מתוך "ליצנים" של רוג'רו ליאונקוואלו נתנה לעולם את תקליט הגרמופון הראשון שנמכר במיליון עותקים. בחלק מהקלטותיו עשה קארוזו טרנספוזיציה כלפי מטה לתפקידיו (ב"יהודיה" של הלוי, למשל) כדי להימנע מלשיר דוֹ גבוה, הנמצא בקצה העליון של המנעד של הקול הגברי ומהווה אתגר פיזי קשה גם לזמרי טנור.
אנריקו קארוזו מת בשנת 1921, כנראה מסיבוך של דלקת האדר. הוא נקבר בנאפולי.
חייו היו נושא לסרט קולנוע הוליוודי, בדיוני ברובו, "קארוזו הגדול", משנת 1951 בכיכובו של מריו לנצה.
מאז מותו, נאספה עבודתו באלבומים רבים מספור.
אהרן ששון (רב)

רבי אהרן ששון (ה'שט"ו, 1555 בערך - ה'שפ"ו, 1626) היה רב בסלוניקי ובקושטא.

ביוגרפיה

נולד כנראה בסלוניקי לאביו רבי יוסף, מצאצאי מגורשי ספרד. למד אצל אביו, ומשהוכר בצעירותו כבעל כשרונות, עבר ללמוד בישיבתו של רבי מרדכי מטלון, שהיה רבו המובהק, וכן מפי רבי שלמה לבית הלוי רבי שלמה הכהן (מהרש"ך), רבי שמואל די מודינה (מהרשד"ם) ואולי גם מפי רבי יוסף בן לב. כמו כן, היה בקשרים עם רבי יום טוב צהלון. בגיל 18 נשא את בתו של רבו, רבי שלמה לבית הלוי. עמד בראשות ישיבה גדולה בסלוניקי, ובה למדו תלמידים רבים. כמו כן, הופנו אליו שאלות הלכתיות רבות.
בשנת ה'ש"פ עזב את סלוניקי, ויצא במסע נדודים באזור יוון וטורקיה. מכמה מקומות בתשובותיו עולה, כי נדודיו היו מלווים בתלאות וייסורים רבים ושבחלק מן המקרים עקירתו ממקומו הייתה כפויה. בשנותיו האחרונות התיישב בקושטא (איסטנבול). נפטר בקושטא בשנת ה'שפ"ו.
ג'יימס רותמן

קורות חיים

רותמן נולד במסצ'וסטס שבארצות הברית. ב-1971 קיבל רותמן תואר ראשון בפיזיקה מאוניברסיטת ייל וב-1976 עשה דוקטורט בכימיה ביולוגית באוניברסיטת הרווארד. מאוחר יותר עשה את הבתר-דוקטורט שלו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בנושא גליקוזילציה של חלבונים ממברנליים. ב-1978 החל את המחקר על בועיות במחלקה לביוכימיה של אוניברסיטת סטנפורד. בשנות ה-80 וה-90 הוא חקר את התעבורה של בועיות בתאים של יונקים. בין השנים 1988–1991 עבר לאוניברסיטת פרינסטון. הוא קיבל בתחילת דרכו תמיכה מה-NIH. מאוחר יותר עבר לניו יורק והקים את המחלקות לביולוגיה תאית ולביופיזיקה במרכז לחקר הסרטן על שם סלואן-קטרינג (Memorial Sloan–Kettering Cancer Center), שם שימש גם כסגן נשיא. ב-2003 הפך לפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת קולומביה ועמד בראש המרכז לביולוגיה-כימית. ב-2008 הוא עבר לאוניברסיטת ייל.

מחקריו

מחקרו של רותמן עוסק בדרך בה בועיות מגיעות למיקום הנכון בממברנת התא ואיפה ומתי תוכנן משוחרר. הוא חקר את המנגנונים באמצעותם הבועיות מתאחות עם אזור המטרה בממברנה. הוא מצא את החלבונים שעוזרים לבועיות להינעץ בממברנה, ולאחר מכן להתאחות איתה. כמות החלבונים שקשורים לאותן בועיות ומבצעים בפועל את תהליך הנעיצה הוא רב, וכך מתאפשרת הספציפיות של הנעיצה בממברנה. בין היתר פיתח רותמן שיטה אין ויטרו בה משתמשים בתאים שעברו פירוק (lysates) למדידה של ההובלה מהגולג'י.
לתנועת הבועיות יש תפקידים פיזיולוגיים רבים, ובהם חלוקת תא, תקשורת בין-תאית ובפרט בין תאי עצב, הוצאה של הורמונים ועוד. יש קשר בין פגמים בתהליכים אלה לבין מחלות שונות, ובהן סוכרת ומחלות זיהומיות שונות. רותמן גם פיענח מעבר של חומרים בין מדורים שונים בתא באמצעות הבועיות, תהליך שאף לו יש חשיבות רבה לצורך הבנת המנגנון שבו משתחררים חומרים, ובהם נוירוטרנסמיטרים, חלבונים והורמונים מהתא ובהכנסה של חומרים לתא.
רותמן הוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) מאז 1993 ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מאז 1994.
בניין ליפסטיק

בניין ליפסטיק (באנגלית: Lipstick Building) הוא כינויו של מגדל משרדים השוכן בשדרה השלישית פינת רחוב 53 במידטאון מנהטן שבניו יורק. שמו הרשמי של הבניין הוא ככתובתו: "53rd at Third". הוא מכונה "בניין ליפסטיק" בשל צורתו האליפטית המחולקת לשלושה מפלסי גובה, כאשר כל מפלס קטן יותר בשטחו מזה שתחתיו, צורה המזכירה ליפסטיק פתוח, וכן בשל צבעו האדמדם. מתנשא לגובה של 138 מטרים.
הבניין תוכנן על ידי האדריכלים פיליפ ג'ונסון וג'ון בורג'י עת היו שותפים, והושלם בשנת 1986. מתכנניו יצרו שתי "נסיגות" מקו הרחוב, דרישה של רשויות התכנון בעיר, על מנת לאפשר חדירת אור טובה יותר לרחוב. בשל טביעת הרגל האליפטית שלו תופס הבניין שטח מצומצם יחסית של הקרקע, דבר המאפשר מרחב להולכי הרגל במפלס הרחוב. הבניין מצופה בשורות של שיש גרניט קיסר אדום בשני גוונים, פסי פלדה בוהקים וחלונות זכוכית בעלי מסגרת כסופה. הבניין עשוי פלדה ואלומיניום ומכיל 34 קומות משרדים מעל מבואה עטורת עמודי גרניט שגובהה תשעה מטרים.
חברת עורכי הדין Latham & Watkins היא הדייר שעושה שימוש בשטח הרב ביותר בבניין. בבניין שכנו משרדיה של חברת הפיננסים של ברנרד מיידוף Bernard L. Madoff Investment Securities, שבאמצעותה התבצעה הונאת הפונזי הידועה.
ביולי 2007 נרכש הבניין על ידי קבוצה של ישראלים תמורת 648.5 מיליון דולר: חברת "מנופים פיננסיים" בשליטתו של ג'קי בן זקן (35%), חברת "טאו תשואות" בשליטתו של אילן בן דב (35%), ומשפחת מרציאנו (30%). עיקר הסכום - 587 מיליון דולר - גויס כאשראי. עסקה זו התבררה ככושלת. ביוני 2008 מכרה "טאו תשואות" את חלקה בבניין בהפסד לגוף אמריקאי ובשנת 2010 ויתרה גם "מנופים פיננסיים" על אחזקותיה בבניין תמורת 3.5 מיליון דולר בלבד, לעומת 22.4 מיליון דולר שהושקעו ברכישה.
סוהו (לונדון)

סוהו (באנגלית: Soho) היא שכונה באזור הווסט אנד של רובע וסטמינסטר בלונדון שבאנגליה.
הסוהו נמצא מזרחית למייפר, בין רחוב אוקספורד בצפון, רחוב ריג'נטס במערב, כיכר פיקדילי וכיכר לסטר בדרום, ודרך צ'רינג קרוס במזרח.

היסטוריה

במאה ה-16 היה אזור סוהו שטחי ציד של ארמון וסטמינסטר, וסוברים שהאזור נקרא על שם קריאת הציד של הציידים האנגלים. האזור היה כפר קטן מחוץ ללונדון, שכלל בעיקר שדות ומספר בתים כפריים. בסוף המאה ה-17, לאחר הבינוי החדש בעקבות השריפה הגדולה של לונדון (1666), החלה התפתחות אורבנית במקום והוא אכלס בעיקר קהילות מהגרים. 
על שם אזור זה נקרא רובע סוהו בהונג קונג. גם רובע הסוהו בניו יורק מהווה משחק מילים המשלב את איזכור השכונה בלונדון וכן ראשי תיבות של דרומה מרחוב הוסטון SOuth of HOuston שכן הרובע נמצא דרומית לרחוב זה.
אחד האירועים החשובים באזור הייתה מגפת כולרה שאותה חקר ד"ר ג'ון סנואו  שזיהה את מקור המגפה במים מזוהמים ברחוב ברודווייק - לאחר ניקוי המים נעצרה המגפה. אירוע זה היה המקרה הראשון של רפואה ציבורית.

אדמירל דאנקן

ב-30 באפריל 1999 בוצע פיגוע טרור בפאב אדמירל דאנקן המצוי ברחוב אולד קומפטון. בפאב הוטמנה פצצה עלי ידי הנאו נאצי דייוויד קולפנד במטרה לפגוע בלקוחות הפאב שהיו ברובם הומוסקסואלים. בפיגוע נהרגו שלושה אנשים ונפצעו 79 אנשים, מתוכם ארבעה שאיבדו גפיים.

כלכלה

באזור הסוהו משולבים מגורים, מסחר ואתרי תרבות. בשכונה מועדונים רבים, בארים ומסעדות רבות. כמו כן מהווה הסוהו מרכז לקהילה ההומוסקסואלית של לונדון.
באזור רחוב ג'ררד מצוי הרובע הסיני של לונדון.

תיאטרון, קולנוע ומוזיקה

סוהו היא לבו של אזור התיאטראות של לונדון, וכן לבו של אזור הפקות הטלוויזיה ותעשיית הסרטים העצמאית.
בסוהו שכן שנים רבות מועדון מרקי, המועדון המרכזי למוזיקת רוק בלונדון וערש פעילותן של להקות כגון האבנים המתגלגלות. כמו כן פועל בו מועדון הג'אז של רוני סקוט, מועדון הג'אז המרכזי והחשוב ביותר בלונדון.

סמים ותעשיית המין

הסוהו היה לב לבה של תעשיית הסרטים הפורנוגרפיים בבריטניה מאז שנות ה-50 של המאה ה-20. 
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה רחוב וורדור רצוף חנויות של סרטים וספרים פורנוגרפיים, שהיו אז בלתי חוקיים, וכן נמצאו בו מועדוני חשפנות ובתי בושת.
בשנות ה-80 פעלה משטרת לונדון למיגור התופעה, ובמאה ה-21, הפחתת הצנזורה הבריטית והתרת הכנסתה של ספרות מסוג זה למדינה הקטינו את היקף התופעה באזור, אף שעדיין מצויים בו מספר מועדוני חשפנות ובתי בושת.
משטרת לונדון מנסה להאבק גם בתופעת הסחר בסמים הנפוצה באזור, בהצלחה מעטה.
הוטוויר

היסטוריה

הוטוויר הוקמה בשנת 2000 על ידי גרג ברוקווי, אריק גרוס, קרל פטרסון וספנסר רסקוף בשיתוף עם 6 חברות תעופה מרכזיות: אמריקן איירליינס, נורתווסט איירליינס, דלתא, יונטייטד, אמריקן וקונטיננטל (נרכשה על ידי יונייטד). החברה מומנה על ידי קרן הון סיכון פרטיות בהשקעה ראשונית של 75 מיליון דולר. בתחילת דרכם, שם הקוד לשירות של הוטוויר היה ״שד סגול״.
בספטמבר 2003, חברת IAC/InterActiveCorp הודיעה על רכישת הוטוויר במחיר של 663 מיליון דולר. רכישה זו אפשרה לחברה גישה לשותפי ענק חדשים כדוגמת טיקט-מאסטר לרכישת כרטיסים. בתחילת דרכה, הוטוויר מכרה כרטיסי טיסה בלבד, אך עם התרחבותה החלה למכור בנוסף לינה במלונות והשכרת רכבים.

שיטות עבודה ותפעול

הוטוויר מציעה כרטיסי טיסה, חדרי מלון ורכבים שכורים אשר לא נמכרו סמוך לזמן הנקוב. לדוגמה, אם לרשת מלונות מסוימת יש עדיין מלאי גדול של מקומות לינה לקראת מועד ההזמנה, הוטוויר יציעו חלק ממקומות לינה אלו במחירים מוזלים. החברות אשר עובדות עם הוטוויר מזרימות לה את המידע הזה וכך הוא מוצג באתר. הוטוויר לא מציגים לגולשים את החברה שמציעה את המחירים המוזלים כדי שהיא לא תתחרה בינה לבין עצמה במקומות אחרים בהם המוצרים שלה נמכרים. שיטת מכירה זו נקראת ״Opaque״. שיטה זו מאפשרת להוטוויר למכור מוצרים שבלעדיה יכולים לא להמכר בכלל.

שיטות קידום מכירות

בדומה לרשת הסכם השותפים של ענקית הנסיעות אקספדיה
גם לחברת הוטוויר עצמה יש תוכניות שותפים. בדרך זה מציעה החברה מגוון אפשרויות לקידום המוצרים שלה. הראשונה היא שימוש במנוע החיפוש של הוטוויר באתרים מורשים אחרים והשנייה היא הפניה לאתר דרך כתבות, סקירות או אתרים העוסקים בעולמות התיירות.

הנהלה וחברה

קרל פטרסון, אחד ממייסדי הוטוויר, היה המנכ״ל הראשון של החברה. בתחילה החברה מנתה 4 עובדים אך תוך מספר חודשים החברה גדלה וכיום מועסקים בחברה 300 עובדים. כיום עומד בראש החברה הנריק קלברג, שהגיע מניהול רשת השותפים של ענקית התיירות אקספדיה.
יניב סוויסה

ביוגרפיה

סוויסה נולד וגדל באור עקיבא. למד בבית הספר רוטשילד בעיר ובתיכון נעמת בחדרה במגמת צילום סטילס.
בשנת 2000 למד משחק כשנה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
בגיל 17 השתתף בצוותי בידור בגבעת אולגה וטבריה עד גיוסו לצבא (שרת כנהג בחטיבת הנח"ל).
במשך 8 שנים לסרוגין היה מופיע בצוותא בערבי במה פתוחה עם הרכבי נונסנס ידועים.
בשנת 2008 הצטרף בתפקיד אורח בסדרה "גם להם מגיע" יחד עם ליאור אשכנזי, גידי גוב ועוד.
סוויסה נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בקיבוץ עין החורש.
בינואר 2018 מגלם את מישל המאבטח של נועה בכפולה.

במאי

2015 - "למכתוב מיילה רוב" ( אין לברוח מהגורל) הצגה במרוקאית.
פטר הראשון, הדוכס הגדול של אולדנבורג

ביוגרפיה

פטר נולד ב-17 בינואר 1755 בריזנבורג, לגאורג לודוויג, נסיך הולשטיין-גוטורפ ולסופיה שרלוטה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, בתם של פרידריך וילהלם השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ואורסולה אנה, רוזנת העיר דוהנה-שלודין-קארווינדן.
ב-6 ביולי 1785 מת דודו פרידריך אוגוסט הראשון, דוכס אולדנבורג, ובן דודו וילהלם, דוכס אולדנבורג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שוילהלם היה נכה ורפה שכל, משל פטר כעוצר בשמו. בנוסף ירש פטר את בישופות ליבק, שבה כיהן דודו כבישוף עד מותו.
בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, ובישופות ליבק צורפה לדוכסות אולדנבורג.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות הצטרף פטר, ששלט בדוכסות במקום וילהלם, לצד הקואליציה האנטי-צרפתית השלישית. בשנת 1806 נכבשה דוכסות אולדנבורג על ידי הצרפתים וההולנדים, אך בשנת 1807 שוקמה הדוכסות, ובשנת 1808 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין. עם זאת, בשנת 1810 נכבשה הדוכסות על ידי נפוליאון, ופטר שהיה עוצר הדוכסות הצטרף לבעלות הברית.
בשנת 1815 במהלך קונגרס וינה קיבלה הדוכסות שטחים נוספים הוענק לוילהלם התואר דוכס גדול, אולם וילהלם לא השתמש בו. ב-2 ביולי 1823 מת וילהלם, דוכס אולדנבורג ללא יורשים, ופטר עלה לשלטון במקומו. בשנת 1829 קיבל פטר תואר של דוכס גדול, וב-21 במאי אותה שנה מת פטר, ובנו אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג עלה לשלטון במקומו.