google/wiki40b huggingface dataset:
דונה שלאלה

ביוגרפיה

שלאלה נולדה כאחת מזוג תאומות בקליבלנד שבאוהיו להורים מהגרים ממוצא לבנוני. סיימה תואר ראשון ב-1962 בקולג' מערבי לנשים (שהתמזג עם אוניברסיטת מיאמי (אוהיו) ב-1976). שלאלה שירתה בהתנדבות בחיל השלום באיראן מ-1962 עד 1964 שם היא התחברה למתנדבים אחרים בניסיון להקים קולג' חקלאי. את התואר השני והדוקטורט שלה עשתה באוניברסיטת סירקיוז שבניו יורק.
לימדה בקולג' ברוך (חלק מהאוניברסיטה העירונית של ניו יורק), ובאותה תקופה הייתה חברת האיגוד המקצועי של המורים. ב-1972 קיבלה מינוי פרופסורה לחינוך ומדע המדינה במכללה להכשרת מורים של אוניברסיטת קולומביה.
בשנים 1977–1980 שימשה, במקביל לקריירה האקדמית, כיועצת במשרד לפיתוח עירוני של ממשלת ארצות הברית.
ב-1980 מונתה כנשיאת מכללת הנטר, תפקיד אותו מילאה עד 1988. שימשה כנשיאת אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון בין השנים 1988 ל-1993.
משנת 1993 ולמשך 8 שנים כיהנה בתור מזכירת מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית בזמן כהונת הנשיא ביל קלינטון.
משנת 2001 עד 2016 הייתה נשיאת אוניברסיטת מיאמי (UM), אוניברסיטה פרטית בקורל גלייבלס פלורידה.
ביולי 2008 קיבלה שלאלה את מדליית החירות הנשיאותית, מידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, העיטור האזרחי הגבוה ביותר במדינה. במהלך בחירות 2018 בארצות הברית התמודדה על מושב בבית הנבחרים כנציגת מחוז הקונגרס ה-27 של מדינת פלורידה. ביום הבחירות הכלליות הביסה את הנציגה המכהנת של המחוז מטעם המפלגה הרפובליקנית, אליאנה רוס-לאטינן. היא הושבעה לתפקיד בינואר 2019. שלאלה חברה בוועדת החינוך והעבודה ובוועדת הכללים של בית הנבחרים.
יהדות אינדונזיה

יהדות אינדונזיה היא אחת מהקהילות היהודיות הקטנות ביותר באזור המזרח הרחוק.

היסטוריה

קיימות עדויות להתיישבות מוקדמת באיי סונדה אך לא ברור מתי חיו יהודים באיים וכמה יהודים התגוררו בהם. באמצע המאה ה-19 הגיע יעקב ספיר לאינדונזיה, שם פגש יהודי ממוצא הולנדי שסיפר לו כי בג'קרטה (שנקראה אז בָּטַבְיָה) מתגוררות כ-20 משפחות יהודיות (מרביתן קשורות למשטר הקולוניאלי ההולנדי); וכי ידוע לו כי קיימים יהודים גם בסמרנג ובסורביה. ספיר דיווח לאמסטרדם על צורכי הקהילה היהודית באינדונזיה, ונשלח אליה רב; בנוסף, החלה הגירה של סוחרים יהודים מבגדד ומעדן וב-1921 דיווח ישראל כהן, שליח ציוני כי באי ג'אווה יושבים כ-2000 יהודים. בשנות השלושים ובמהלך מלחמת העולם השנייה הגיעו יהודים רבים ממזרח אירופה לאינדונזיה והתיישבו במקום. עדות לשגשוג החיים היהודיים באינדונזיה בתקופה שבין מלחמות העולם היא העיתון הציוני "Erets Israel" שהופיע מ-1926 ועד לתחילת הכיבוש היפני ברציפות. במקביל, עוד טרם הכיבוש היפני סבלו היהודים מאנטישמיות, בעיקר מצד גורמים הולנדיים אשר לאחר מכן השתלבו במפלגה הנאצית ההולנדית. לאחר כבוש הולנד על ידי גרמניה במאי 1940 הגיע גודל הקהילה לשיאו, אך המספרים המדויקים אינם מוסכמים: בעבר נשמעה הטענה כי בקהילה 3,000 חברים, אבל אנשי "טמפו דולו" הזכירו מספר של כ-9,000-10,000. בתקופת הכיבוש היפני באינדונזיה נכלאו יהודים רבים, שהיו תושבים ללא-אזרחות או אזרחים הולנדיים. יהודים אלו היו נתונים ליחס קשה מצד השלטון היפני, והועסקו בעבודות כפייה, כפי שהעיד השבוי אברהם קיסין בספרו "בשבי חילי המיקאדו".
ליהודי מסורביה בשם צאלח בן מובה שמוכר לאינדונזים בשם CHARLES MUSRY היה  חלק במלחמת העצמאות האינדונזית בקרב HARI PAHLAWAN "יום הגבור" ב-10 בנובמבר 1945 בצד המקומיים.
לאחר הקמת מדינת ישראל, ועם תום מלחמת העצמאות האינדונזית ב-27 בדצמבר 1949, עלו רוב חברי הקהילה היהודית לישראל, וכן היגרו רבים לארצות הברית ולאוסטרליה, וגודל הקהילה הצטמצם באופן משמעותי. שושנה דורית לרר הקימה את עמותת "טמפו דולו" (במלאית : "הזמן הקודם") של עולי אינדונזיה. בשנת 1951 עוד התגוררו במדינה 1,500 יהודים ובשנת 1958 ירד מספרם לכ-450. בשנת 1962 הוערך מספר היהודים באינדונזיה בכ-175, בשנת 1963 הוערך מספרם בכ-50, ובשנת 1969 דווח כי נותרו באינדונזיה כ-45 יהודים בלבד, מתוכם כ-20 בג'קרטה וכ-25 בסורביה. ב-1997 הוערך שוב מספר היהודים במדינה על כ-20 בסך-הכל. בשנת 1990 העיד ישראלי שביקר באינדונזיה באמצעות דרכון זר, כי פגש במדינה שתי נשים יהודיות בסמאראנג.
במדינה בית כנסת אחד בעיר מנאדו שבאי סולאווסי והיה גם בית כנסת שני בעיר סורביה, ונהרס ב 2013. ב 22 בנובמבר 2010 דווח העתון ניו יורק טיימס שבית הכנסת במנאדו הוא הפעיל היחיד באינדונזיה, בנוכחות כ-10 יהודים לאחר שבית כנסת בסורביה נסגר על ידי מפגינים בזמן מבצע עופרת יצוקה. בית הכנסת היה ממוקם בבניין קולוניאלי ישן שהשתייך לרופא הולנדי והוא בית כנסת אורתודוקסי-ספרדי. פעילים של תנועת חב"ד מאוסטרליה שמו להם לאחרונה למטרה לשמר את החיים היהודיים בסורביה, ולייבא לאינדונזיה את משנת חב"ד. 
יהדות אינה אחת מחמש הדתות הרשמיות באינדונזיה. אירועים אנטישמיים מתרחשים באינדונזיה, למרות גודלה המזערי של הקהילה - בעיקר (אך לא רק) על רקע הסכסוך הישראלי-ערבי; בין היתר מוביל בתעמולה אנטישמית העיתון המוסלמי Media Dakwah והפרוטוקולים של זקני ציון ניתנים למכירה חוקית באינדונזיה.
עיטורי נשיא מדינת ישראל

אות מצטיין הנשיא לשוטרים

בדומה לאות מצטיין הנשיא לחיילים, מוענק האות לשוטרי משטרת ישראל על ידי נשיא המדינה ביום העצמאות.
ראש זוהר

ראש זוהר (מכונה לעיתים גם מאגר זוהר) הוא שדה גז טבעי המצוי מדרום לעיר ערד.

היסטוריה

מאגר "ראש זוהר" התגלה בשנת 1958, על ידי חברת הנפט לישראל (חנ"ל) חברת בת של חברת נפטא, שהייתה אז חברה ממשלתית גילוי הגז בשדה זוהר היה הראשון מסוגו באזור מזרח הים התיכון ובנוסף היה שדה הגז הגדול ביותר בישראל עד לגילוי שדות הגז הטבעי באגן הים התיכון בשנות האלפיים. הערכת נפח הגז בשדה הייתה במקור כ-59 מיליארד רגל קוב. בהמשך התגלו בסמוך שני שדות קטנים נוספים,  שדה כידוד ושדה קנאים, שמהם גם הופק גז.
בשנת 1961, נוסדה  חברת "מגל" – מפעלי גז לישראל בע"מ, על ידי מדינת ישראל, חברות לחיפוש נפט, משווקי מוצרי נפט ומשקיעים פרטיים.
החברה הוקמה במטרה לעסוק בשיווק והולכה של הגז טבעי. החברה הניחה תשתית צינורות הולכת גז טבעי באורך של כ-300 ק"מ, ממאגר ראש זוהר אל לקוחות החברה.  הגז, שהופק בידי חנ"ל, נמכר באמצעות חברת מגל למפעלי ים המלח, למפעלי הפוספטים באורון, ולמפעלי תעשייה במישור רותם, בדימונה ובירוחם.
בשנת 1969, נוסדה חברת הבת של  חברת "מגל" - "גזטיב" – החברה להפצת גז טבעי בע"מ, במטרה לעסוק בשיווק והולכה של גז טבעי לצריכה ביתית ליישובים ערד, ירוחם ודימונה בשיטת "מהבאר למבער". אך למעשה חוברה לרשת רק העיר ערד ומספר שכונות בדימונה. הגז שימש לבישול ולחימום בתיהם של 7,500 מתושבי ערד.
בשנת 1979, הופסקה פעילות השדה, מאחר שגז בו עומד להיגמר. עד להפסקת פעילותו בשנת 1979, הופקו בשדה זוהר כ-53 מיליארד רגל קוב גז טבעי. בין השנים 1980 ו-1982 שימש להטמנה של גז טבעי שהופק בשדה הגז "שדות" בסיני עד החזרת שדות הנפט והגז שבסיני לידי מצרים בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, הגז משדות הובל למאגר זוהר באמצעות צנרת. עד לשנת 1984 הופק מחדש הגז שהוחדר לשדה ונמכר לצרכנים, לאחר מכן חודשה ההפקה משכבות ההפקה המקוריות שבשדה הזיכיון.
ב 16 באוקטובר 2011 פקע  תוקף חזקת ערד (בו מצוי השדה) של חברת חנ"ל (50 שנים לאחר שנכנס לתוקף בשנת 1961), אך מאחר שמאגר ראש זוהר מספק כמויות מזעריות אך הכרחיות של גז לתושבי ערד ולמספר מפעלים בסביבה, ועד לחיבור אזור ערד לתשתית הארצית של הגז הטבעי, מינהל אוצרות טבע במשרד התשתיות הלאומיות חתם הסכם עם חברת חנ"ל להמשיך ולהפעיל את המאגר תמורות 30% מההכנסות, 70% מההכנסות לאחר ניכוי הוצאות עוברות למדינה. הכנסות המדינה משדה ראש זוהר היו: 2.6 מיליון ₪ בשנת 2013, 2.1 מיליון ₪ בשנת 2014 ורק ₪443,00 בשנת 2015.  הירידה בהכנסות נבעה מירידה בהיקף ההפקה ובמחיר המכירה, עד לכדי כך שבמחצית השנייה של 2015 סך ההוצאות לתפעול המאגר עלו על ההכנסות ממנו.

סוף ההפקה מהמאגר

בשל הדלדלות המאגר, גז טבעי ממערכת חלוקת הגז הארצית יתחיל להחליף את הגז המסופק לדימונה ממאגר ראש זוהר החל משנת 2017. בנוסף, בשנה זו אמור להבנות צינור גז בעלות של 12 מיליון ₪ שיחבר גם את ערד למערכת חלוקת הגז הטבעי הארצית.

שימוש כמאגר להטמנת גז

בשנת  2011, נמצא שדה ראש זוהר מתאים לתוכנית לאחסון גז טבעי לשעת חירום על פי הדו"ח למיפוי כיסים גאולוגים, שנערך  על ידי חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל. מדובר על כיסים תת־קרקעיים בהם ניתן לאחסן גז בכמות קטנה (0.5 עד 2 מיליארד מטרים מעוקבים). שימוש נוסף שנבחן לשדה היה בתור כיס להטמנת גז פחמן דו-חמצני בכפוף לדרישות פרוטוקול קיוטו, המחייב מדינות לצמצם את פליטת הפחמן דו-חמצני שלהן לערכי הפליטה שהיו ב-1990. על פי הערכות המכון הגאולוגי לישראל, בשדה הגז ראש זוהר ניתן יהיה להטמין בין 91 ל-548 מגה-טון פחמן דו-חמצני.
עפיפון תבערה

עפיפון תבערה הוא עפיפון הנושא חומרי הצתה ובעירה, דוגמת בקבוק תבערה וחומרים דליקים או מטען חבלה, שמטרתו להצית שריפה ואף לגרום לנפגעים בנפש. זהו אמצעי לחימה מאולתר שנמצא בשימוש ארגוני טרור ומיליציות לא-סדירות. בהיותו כלי אווירי, יש לו יתרון על פני מחבלים הנעים קרקעית, שכן הוא יכול לעבור בקלות מעל גדרות, חומות, מחסומים ומכשולי גבול, המשמשים להגנה ואבטחת תשתיות ויישובים. אמצעי דומה באפקט ובשימוש שלו הוא בלון תבערה, בו מטען חבלה וחומרי תבערה נישאים על גבי בלון.

היסטוריה

הראשונים להשתמש בעפיפונים בלוחמה היו הסינים. בשושלת סונג פותח "עורב האש", עפיפון נושא אבקת תבערה, נתיך ומקל בערה מקטורת, ככלי נשק. במסה של ולטר דה מילמט "האצולה, חוכמה והבנה של מלכים" מ-1326 מתוארת קבוצה של אבירים מטיסה עפיפון תבערה ועליו אבק שרפה עם פצצת תבערה מעל החומה של העיר. על פי הסמגוק סאגי , המתאר את ההיסטוריה של שלוש הממלכות של קוריאה, במאה השביעית הגנרל גים יו-חין  שיגר עפיפון ועליו דחליל בוער במטרה להפחיד את הכוחות שמולו.

פתרונות נגד עפיפוני ובלוני התבערה

משרד הביטחון, צה"ל, התעשיות הביטחוניות וגורמים פרטיים מפתחים אמצעים טכנולוגיים ותרגולות צבאיות נגד עפיפוני התבערה ובלוני הנפץ. הפתרונות מתמקדים באיתור ואיכון, יירוט באוויר ותגובה מהירה של חבלנים ומכבי אש לשריפות המוצתות על ידם. למרות זאת, טרם נמצאה שיטה יעילה למגר את טרור העפיפונים.
צה"ל פיתח שיטה של שימוש ברחפני מירוצים על מנת ליירט עפיפוני תבערה. ב-11 במאי הפיל הרחפן המיירט כ-40 עפיפוני תבערה בגבול רצועת עזה במהלך עימותי "צעדה השיבה הגדולה". ביוני 2018 פרש צה"ל מערכת של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות לאיתור ואיכון עפיפוני ובלוני התבערה. החל מאמצע יוני 2018 החל צה"ל לבצע ירי אזהרה אל עבר חוליות טרור המשלחות עפיפוני תבערה ובלוני נפץ, תוך הימנעות מפגיעה בהן.
ב-9 ביולי 2018, בעקבות המשך טרור עפיפוני ובלוני התבערה, החליטה ישראל על סגירת מעבר כרם שלום. ב-16 ביולי הפסיקה ישראל גם את הספקת הגז והדלק דרך מעבר כרם שלום, והתירה רק מעבר של מזון ותרופות דרכו.
מיכאל פסמן

ביוגרפיה

מיכאל פסמן גדל בעיר ריגה, שבלטביה, עד לעלייתו לישראל בשנת 1973.
בישראל השתקע בבאר-שבע, שם למד שחמט במועדון בניהולו של אליהו לבנט.
הוביל את קבוצת הנוער של מועדון באר שבע לזכיות באליפויות המדינה והיה החניך הראשון של המועדון שהצליח בקנה מידה ישראלי ועולמי.
בשנת 1977 זכה באליפות ישראל לנוער ונבחר כנציג של ישראל לאליפויות העולם ואירופה לנוער לאחר שניצח בדו-קרב בן 6 משחקים את ניר גרינברג, שהיה אלוף העולם עד גיל 17.
הצטיין במשחקי הליגה העליונה לבוגרים. דורג בין הראשונים באליפות ישראל הפתוחה לבוגרים - בין היתר ניצח את אלוף ישראל נתן בירנבוים.
במשחקי המכביה בהם ייצג את ישראל זכה ב-2 מדליות - מדליית ארד קבוצתית ומדליית זהב אישית בלוח ראשון, כשניצח, בין היתר, את חבר נבחרת הבוגרת של ישראל, יצחק רדשקוביץ'.
ייצג את ישראל בהצלחה באליפויות העולם מחוץ לישראל, ואת העיר באר שבע במשחקי הליגה העליונה לבוגרים בשחמט משנת 1977 עד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. פסמן זכה יחד עם קבוצת מועדון באר שבע, שהפך למוביל בשחמט הישראלי, במספר אליפויות המדינה.
בוגר מדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ועבד כמתכנת מחשבים. בשנת 1987 החל בלימודי תואר שני בניהול מערכות מידע ומנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שאחריהם פתח עסקים פרטיים. לאחר סגירתם שב לתחום פיתוח התוכנה בו עסק לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון. כיום עובד בחברת אלביט מערכות בתור מהנדס תוכנה.
שיחק בלוח ראשון בליגה לאומית בשנת 2002 וזכה במקום ראשון בתחרות בינלאומית בבאר-שבע בשנת 2005, בה שיחקו מספר רבי-אמנים. קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 2013.
זכה במדליית זהב בתחרות לקביעת ציון לדרגת אמן בינלאומי במכביה ה-20 ב-2017.
מתגורר במיתר.
מכלוף אבוחצירא

תולדות חייו

נולד בשנת ה'תרנ"ד בתאפילאלת שבמרוקו לחנה ("לאלה חנו") ולרב אליהו אבוחצירא, בנו של הרב אהרן אבוחצירא, בנו של הרב יעקב אבוחצירא. הוא נקרא על שם רבי מכלוף בן יוסף אבוחצירא, מאבות שושלת משפחת אבוחצירא. בצעירותו למד מקרא מפי הרב מסעוד אמסלם והרב מסעוד אצראף. מגיל קטן נודע בחריפותו ותקיפותו בתורה בהיותו כבן עשר, משגילה כשרון בלימודו, החל ללמוד גמרא עם בן-דודו של אביו, הבאבא סאלי, למשך כשנה, ומאז המשיך את לימודו עם דודיו הרב שמואל אבוחצירא והרב שלום אבוחצירא, ואף עמם למד כשנה. לאחר מכן למד שבע שנים אצל בן-דודו של אביו, הרב יחיא אדהאן. למשך תקופה קצרה למד בחברותא עם דוד-אביו, רבי יצחק אבוחצירא הראשון (בנו הצעיר של ר' יעקב). בגיל 11 נישא למסעודה בת רבי שלמה אזרוואל. בהמשך, נשא לאשה שנייה את עזיזה אבוחצירא.
הוא המשיך בלימוד עצמאי עד שנת ה'תרע"ז, אז, בעקבות ניסיונות דיכוי קיני המרידה בצרפתים באזור, התקבצו כל התלמידים המקומיים ללמוד יחד מפי הרב משה אתורז'מאן. כשגברו הקרבות, ובשיאם הוצא להורג רבי דוד אבוחצירא, נמלט עם אביו ומשפחתו לארפוד בשנת ה'תר"פ, שם כיהן אביו כרב והוא כמורה צדק. בשנת ה'תרפ"ו (1926) נפטר אביו והוא החל למלא את מקומו. בשנת ה'תש"ד התמנה לרב בבני מלאל ובעיירות הסמוכות לה בוז'עד וקסבא-תדלא. רבים מבוגרי תלמוד תורה שסייע לייסד כיהנו במשרות רבנות. בשנת ה'תש"ט התמנה לסגן אב בית הדין העליון של מרוקו בקזבלנקה, אך לאחר פחות משנה התפטר מתפקידו והתמנה לכהן כאב בית הדין במרקש והאזור, במקומו של הרב משה זריהן.
עמד בקשרים טובים עם בית המלוכה המרוקאי, וכן עם הפחה של מרקש, חאג' תהאמי לגלאוי, ובסיועו הציל יהודים ממוות ומנישואי תערובת. כן נעזר בו כדי לבצר את מעמד הרבנות בעיר.
בשנת ה'תשכ"ו עלה לישראל, והתגורר בשכונות המושבה הגרמנית ורחביה בירושלים. לאחר פטירת בנו בשנת ה'תש"ל, עבר לאשדוד, שם כיהן כרב קהילת "אביר יעקב". לאחר מותו של נכדו אבנר בעודו ילד, הסתגר בביתו תקופה ארוכה ובריאותו הדרדרה. נפטר באשדוד בליל שבת ח' בשבט ה'תש"ם (25 בינואר 1980), ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

צאצאיו

מאשתו הראשונה מסעודה נולדו לו ארבע בנות ובן, הרב יוסף אבוחצירא, רב ודיין בפאס ורבה של יבנה. בנו של ר' יוסף, הרב דוד, מכהן כיום כרבה של יבנה. מאשתו השנייה עזיזה נולדו לו שני בנים ושתי בנות, מהם בנו עמרם, שהיה מנהל בית ספר וסגן ראש המועצה המקומית קריית מלאכי (נפטר בחיי אביו בשנת ה'תש"ל), ישראל אבוחצירא מאשדוד ובתו ג'רמאן, אשתו של השר אהרן אבוחצירא, בנו של הרב יצחק אביחצירא.
רוברט וולברג

ביוגרפיה

נולד בשכונת דורצ'סטר שבבוסטון לדונלד אדמונד וולברג ולאלמה איליין. לוולברג שמונה אחים ואחיות ביניהם שני שחקני קולנוע דוני וולברג ומועמד פרס האוסקר מארק וולברג.
הופיע לראשונה ב-1998 לצד אחיו דוני בסרט האקשן "סאוטי" ולאחר מכן בסרט אקשן נוסף "חוש הפשע". השתתף בדרמה "מייל לאור ירח" בתפקיד פינקי.
התפרסם בתפקיד משנה בדרמה של קלינט איסטווד "מיסטיק ריבר" בתור קווין סאבג' חברו של ג'ימי מרקוס (שון פן).
ב-2006 שיחק בסרט הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בתור סוכן הFBI פרנק לאציו, בסרט הופיע לצידו של אחיו השחקן המפורסם מארק וולברג.
וולברג נשוי לג'ינה סאנטנג'לו, לזוג שני ילדים.
ינה

היסטוריה

תאריך הקמתה הרשמי של ינה לא ידוע באופן רשמי. בשנת 1182 הוזכרה העיר ינה במסמך, ובשנת 1286 הוצג מסמך ובו כתוב שהעיר הוקמה. 
בשנת 1558 הוקמה האוניברסיטה המפורסמת של ינה, אוניברסיטת יוהאן פרידריך הגדול, שבמאה ה-18 כבר הפכה לאחת האוניברסיטאות הגדולות והמפורסמות ברחבי מחוזות גרמניה, ובכך התבססה ינה באופייה כעיר ספרותית ופילוסופית. בין אנשי הרוח שקורות חייהם נשזרו בתולדותיה היו פרידריך שילר, יוהאן וולפגנג פון גתה וגיאורג וילהלם פרידריך הגל. 
במאה ה-19 התבססה העיר גם במישור הכלכלי עם הקמתה של חברת העדשות המפורסמת "קרל-צייס", אשר הכניסה את ינה גם לתחרות הכלכלית במרכז אירופה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הופצצה העיר על ידי בעלות הברית. 153 בני אדם שילמו בחייהם, ומרכז העיר נחרב והוקם מחדש לאחר המלחמה.
במהלך המלחמה הקרה ועד איחוד גרמניה הייתה ינה, כחלק ממזרח גרמניה, תחת שליטה קומוניסטית בחסות ברית המועצות.

כלכלה

ינה היא עיר תעשייתית, המתמחה בייצור מכשירים מדויקים, תרופות וכן מוצרי אופטיקה וצילום.
במהלך השנים האחרונות מנסה העיר למצב עצמה כ"עיר המדעים" ולהתפתח לתחומי הביואינפורמטיקה, ביוטכנולוגיה ותוכנה.
יובל דביר

קורות חייו

דביר נולד וגדל בקיבוץ מסילות. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר דביר מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר ובסופו שב לסיירת כמפקד מחלקה. דביר שימש במספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד פלוגה בסיירת ובהמשך כמפקד גדוד חרמ"ש 519, גדוד שהוקם על בסיס מטה סיירת שקד שפורקה באותה העת, והיה בהמשך הגדוד הראשון שצורף לחטיבת גבעתי כשהוקמה. לאחר מכן שימש כמושל רצועת עזה ולקח חלק בפינוי ימית. בהמשך שימש כמפקד חטיבת הנגב במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו האחרון שימש כמפקד מתקן אדם. דביר היה חבר במועצה לשלום ולביטחון.
היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ותואר שני באנתרופולוגיה מאוניברסיטת תל אביב.
ב-31 במאי 2017 נפטר דביר עקב מחלה.
ז'רקי

תולדות היישוב

זרק'י נזכרת לראשונה בשנת 1382, עת כבר היו בידיה זכויות עיר. במהלך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות, ושימשה כמרכז מסחר לסביבתה.
בעקבות שריפה גדולה שפרצה בעיירה בשנת 1664, היא נבנתה מחדש במקום סמוך. בשנת 1870 שללו הרוסים את מעמדה העירוני של ז'רקי, בשל השתתפותה במרד ינואר. מעמד זה הושב לה בשנת 1949.

יהודי ז'רקי

בסוף המאה ה-17 התקיימה בז'רקי קהילה יהודית מאורגנת, שפרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ויהודי המקום תרמו להתפתחותו התעשייתית.
בין מלחמות העולם הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה. בשנים אלה התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. כמו כן, התקיימה בעיירה ישיבה. במרץ 1939 ניסו פולנים מצ'נסטוחובה לערוך פוגרום בעיירה, אך אלו נבלמו בידי קבוצת הגנה עצמית יהודית. בעקבות זאת, הועמדו לדין 20 יהודים שהתנגדו לפורעים. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-3,500 יהודים, רוב תושביה.

בשואה

ב-2 בספטמבר 1939 נכבשה ז'רקי בידי הגרמנים, ואלו רצחו כעבור יומיים כ-90 מיהודיה. עד מהרה הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן איסור קשר עם לא-יהודים, תשלומי כופר, סימון דירותיהם וביצוע עבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, תוך מינוי יודנרט בראשות ישראל בורנשטיין. אל הגטו הובאו בחורף 1941-1940 כ-250 פליטים יהודים מפלוצק, וכעבור זמן מה פרצה בו מגפת טיפוס הבהרות.
בעקבות שמועות שהגיעו לגטו בראשית אוקטובר 1942 על השמדת יהודי האזור, נמלטו ממנו יהודים רבים בעצת ראש היודנרט. כ-800 היהודים שנותרו בגטו הובלו באלימות ב-6 באוקטובר 1942 לתחנת הרכבת זלוטי פוטוק, וממנה שולחו במספר קרונות משא צפופים למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה ירו הגרמנים בנשים ובתינוקות. בז'רקי הושארו כ-30 יהודים לאיסוף רכוש היהודים, ואלו הועברו לאחר מכן לגטאות הסביבה. לאחר השלמת הגירוש, פשטו פולנים ואוקראינים על בתי היהודים בעיירה, ובזזו את הרכוש שנותר בהם.
פונקציית קורי

דוגמה 2

תהי D הפונקציה הבאה: היא מקבלת פונקציה ממשית  ומספר ממשי  ומחזירה את ערך הנגזרת של f בנקודה x, כלומר את . לכן אפשר לרשום:  כאשר .
נסתכל על פונקציית קורי של D, זו פונקציה המקבלת פונקציה ממשית   ומחזירה את הפונקציה הנגזרת שלה  שהיא פונקציה המקבלת מספר ממשי  ומחזירה את ערך הנגזרת ב-x. כלומר:  כאשר .
בפועל, כאשר רוצים לטפל בפונקציה D למעשה מטפלים בפונקציה : קודם מחשבים את הפונקציה הנגזרת ואז מציבים בה את הנקודה הרצויה.
משבר בני הערובה בסידני

משבר בני הערובה בסידני אירע בין ה-15 בדצמבר ל-16 בדצמבר 2014 כאשר מוסלמי ממוצא איראני, השתלט על בית קפה השייך לרשת לינדט בסידני, אוסטרליה, והחזיק בכמה עשרות אזרחים כבני ערובה.
המוסלמי, מַאן הַרוֹן מוֹניס, שכינה עצמו "שייח' הארון" , היה פליט איראני שהואשם ב-2002 בתקיפה מינית של אישה שהגיעה אליו לקבלת טיפול רוחני, ובסיוע לרצח גרושתו שנה לפני כן. באותו חודש הודיע מוניס על המרת דתו מהאסלאם השיעי לאסלאם הסוני.
חמישה אזרחים הצליחו לברוח במהלך השתלטות המחבל על המקום. בני ערובה הוצבו מול הוויטרינות עם ידיים מורמות ובהן שלטים עם כיתובים אסלאמיים אופייניים כגון השהאדה.
המחבל פרסם סרטונים של החטופים כשהם מציגים את דרישותיו.
כוחות משטרה ולוחמה בטרור כיתרו את בית הקפה. המשבר הסתיים כעבור מספר שעות, לפנות בוקר, בחילופי אש בהם נהרגו מוניס ושניים מבני הערובה, גבר בן 34 ואישה בת 38.
יום לפני הפיגוע פרסם הרון באתר האינטרנט שלו:
"אסלאם היא דת השלום, לכן מוסלמים נלחמים בדיכוי ובטרור של ארצות הברית ובעלות בריתה, כולל הממלכה המאוחדת ואוסטרליה. אם נשאר שקטים לנוכח הפושעים לא נוכל לקיים חברה שלווה. ככל שאתה נלחם יותר בפשע כך אתה שלו יותר. אסלאם רוצה שלום על כדור הארץ, לכן מוסלמים רוצים לעצור את הטרור של ארצות הברית ובעלות בריתה..."
Oh Cecilia (Breaking My Heart)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי פול סיימון, קונור בול, טריסטן אוונס, ג'יימס מקווי, בראדלי סימפסון, אמיונד, אספן לינד וכריס מישד, הולחן על ידי סיימון והופק על ידי אספיונאז' ואנדרו ויליאמס. הקליפ הרשמי שיצא עבור השיר, צבר למעלה מ-72 מיליון ציפות.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
Put Your Hearts Up

רקע והוצאה

אלבום הבכורה של גרנדה היה אמור לצאת במהלך שנת 2011 עם חברת ההקלטות "יוניברסל רקורדס", הוקלטו לו 20 שירים שמתוכם נבחרו 13 שיכנסו לאלבום, באותה תקופה גרנדה הייתה נחשבת לאחת מכוכבות הנוער הפופולריות ביותר בארצות הברית ולכן סגנון האלבום היה בסגנון "פופ מסטיק", השיר יצא כסינגל שהיה אמור לקדם את האלבום אך עקב חוסר ההתאמה של גרנדה לחברה האלבום נגנז ולסינגל לא היה קידום רב, בעקבות זאת הוא נכשל ולא הצליח להיכנס למצעדים בעולם, למרות זאת השיר הגיע למעמד של "זהב" בארצות הברית לאחר שמכר יותר מ-500,000 עותקים.
בשנת 2013 כאשר גרנדה הוציאה את הסינגל "The Way" היא אמרה על השיר שהוא שנוא עליה ועשה לה רושם ראשוני רע בתור מוזיקאית רצינית, היא אף הוסיפה שהוא יותר מייצג את הדמות שלה ככוכבת ילדים מאשר כיוצרת בוגרת, והסתירה את הקליפ לשיר בערוץ ה-Vevo שלה.
אסטרבייץ (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה אסטרבייץ 24,266 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 86.87% בלארוסים, 5.73% פולנים, 3.47% רוסים ו-2.65% ליטאים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (85.44%) ורוסית (10.59%).
בודלית דוד

בתרבות

שיחי בודלית דוד פופולריים בגינות הן באזורי המוצא שלהם באסיה והן במקומות אליהם יובאו כגון אמריקה ובריטניה. בבריטניה קיים אוסף מרשים של זנים בגלוסטשייר והמפשייר, כולל מספר זנים שפותחו לנוי. הצמח קיבל מעמד של זוכה פרס נכס לגן (Award of Garden Merit) בשנת 1941 מאת איחוד הגננים הבריטי.
מנגד, הצמח נחשב כפליט תרבות בבריטניה ומתרבה בבתות ובקרקעות עזובות בכמויות גדולות. ניתן לראות פריטים שלו מרפדים צדדים של פסי רכבת וחומות לבנים. במדינות אורגון ווושינגטון בארצות הברית הוא מסומן כעשב שוטה.
אדולף פון רמן צו בארנספלד

תחילת הקריירה

ב-1876 סיים את המכללה הצבאית על שם מריה תרזה וב-1884 את האקדמיה הצבאית על שם פרנץ יוזף בווינה והוסמך כקצין רגלים. באוקטובר 1905 מונה למפקד הדיוויזיה ה-72 ובהמשך פיקד על הדיוויזיה ה-9 ועל הדיוויזיה ה-34. באוקטובר 1912 מונה למפקד הקורפוס ה-13. ב-1 במאי 1914 הועלה לדרגת גנרל.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

פון רמן פיקד על הקורפוס ה-13 שהיה חלק מהארמייה החמישית בפיקודו של ליבוריוס פון פרנק בראשית המערכה על סרביה והיה שותף לתבוסה האוסטרו-הונגרית שהובילה לנסיגה אל מחוץ לגבולות הממלכה. ב-1915 לחם עם כוחותיו בבוקובינה, הרי הקרפטים ואזור הנהר סן, במסגרת החזית המזרחית. בהמשך הועבר עם הקורפוס לארמייה השביעית, וב-4 ביוני 1916 ניצב עם כוחותיו מול מתקפת ברוסילוב. הקורפוס ה-13 הגן על הצירים הראשיים המובילים לעיר לבוב והם הופגזו על ידי הארטילריה הרוסית במשך יומיים ובכלל זה בפגזים שהכילו גז חרדל. הארמייה השביעית מנתה 11 דיוויזיות רגלים ו-4 דיוויזיות פרשים לעומת 10 דיוויזיות רגלים ו-4 דיוויזיות פרשים לרוסים, אך מרבית הארטילריה הכבדה האוסטרו-הונגרית בלווי מספר חטיבות הועברה לחזית האיטלקית. הארמייה ה-7 האוסטרו-הונגרית קרסה בפני התקדמות הרוסים והחלה בנסיגה מהירה ורחבה.
ביולי 1916 הועבר פון רמן מתפקידו ומונה למושל הצבאי של ממלכת סרביה הכבושה, תפקיד שבעת ההיא נחשב פחות מבצעי. האוסטרו-הונגרים הפעילו בסרביה יחידות ז'נדרמריה בלבד לצורכי שיטור פנים והסתמכו על הכוחות הבולגרים והגרמנים שהוצבו במדינה להגנת גבולותיה. ב-13 במאי 1917 הועלה פון רמן לדרגת גנרל-אוברסט. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה במתקפת הוארדאר אשר במסגרתה שוחררה ממלכת סרביה תוך מספר שבועות. בשלהי אוקטובר פרש פון רמן מתפקידו ושוחרר מצבא האימפריה. פון רמן הלך לעולמו ב-11 בינואר 1932 והוא בן 77 שנים.
פפה מל

קריירת משחק

מל גדל במחלקת הנוער של ריאל מדריד ושיחק בקבוצות משנה של המועדון אך לא הגיע לקבוצה הראשונה. הוא שיחק בשורה של מועדונים ספרדים וסיים את הקריירה באנז'ה הצרפתית.

קריירת אימון

את קריירת האימון שלו החל מל בקבוצת החובבים קוסלאדה מהקהילה האוטונומית מדריד. ממנה התקדם למרידה, וריאל מורסיה עד שהגיע לטנריפה מהליגה הראשונה אך בהנהגתו הקבוצה ירדה לליגה השנייה. הוא המשיך לתקופות קצרות ב חטאפה, דפורטיבו אלאבס ופולידפורטיבו אחידו, וב-2006 הגיע לראיו ואיקאנו. את ואיאקנו העלה מהליגה השלישית לשנייה בעונת 2007/2008 ובעונה הבאה נאבק איתה על עלייה לליגה הראשונה, מאבקים שלא צלחו בסופו של דבר והקבוצה סיימה במקום החמישי. בפברואר 2010, אחרי רצף של הפסדים, פוטר מל מראיו ואיקאנו.
מל עבר לאמן את ריאל בטיס מסביליה באוגוסט 2010 ובעונתו הראשונה, עונת 2010/2011 העלה את הקבוצה מהליגה השנייה לליגה הראשונה. בעונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום השביעי המוביל לליגה האירופית. מל החל את עונתו הרביעית בריאל בטיס אולם פוטר בדצמבר 2013. בינואר חתם מלעל חוזה לשנה וחצי בווסט ברומיץ' אלביון האנגלית שנאבקה נגד הירידה מהפרמייר ליג. מל סייע לקבוצה להישאר בליגה אך לא המשיך לעונה נוספת במועדון.