קרולין פורקו

לימודיה

פורקו נולדה בניו-יורק. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1970 מבית הספר הקרדינל ספלמן שבברונקס, ניו יורק. בשנת 1974 היא סיימה את לימודיה לתואר BSc באוניברסיטה של מדינת ניו-יורק בסטוני ברוק. ובשנת 1983 היא קיבלה את הדוקטורט שלה מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה במחלקה הגאולוגית והמדעים הפלנטריים. בפיקוח פיטר גולדרייך, היא כתבה את עבודת הדוקטורט שלה על תגליות וויאג'ר בטבעות של שבתאי.

וויאג'ר

בסתיו 1983, ד"ר פורקו הצטרפה לסגל מחלקת המדענים של אוניברסיטת אריזונה; באותה שנה גם הפכה חברת צוות ההדמיות של וויאג'ר. לאחר מכן השתתפה באופן פעיל בפרויקט וויאג'ר 2 באורנוס בשנת 1986, ובנפטון בשנת 1989, והובילה את משימת הטבעות.
כבר כמדענית צעירה בוויאג'ר, הייתה האדם הראשון לתאר את ההתנהגות של תופעות ה- eccentric ringlets וה- "spokes" שהתגלו על ידי וויאג'ר בתוך הטבעות של שבתאי; על מנת להבהיר את המנגנון שבאמצעותו הטבעות החיצונית של אורנוס זזו בעקבות הירחים קורדיליה ואופליה שאותם גילה וויאג'ר; וכדי לספק הסבר לתזוזת טבעות נפטון על ידי הירח גלטיה, שגם התגלה על ידי וויאג'ר. היא הייתה השותפה היוזמת של הרעיון לקחת "דיוקן של כוכבי הלכת" באמצעות חללית הוויאג'ר 1, ושותפה בתכנון, עיצוב, וביצוע של התמונות הללו, ב-1990, לרבות הצילום המפורסם: נקודה כחולה חיוורת.

קאסיני – הויגנס

בנובמבר 1990, פורקו נבחרה להיות מנהלת צוות ההדמיה של קבוצת המשימה קאסיני-הויגנס. משימה בינלאומית שנחלה הצלחה רבה כאשר הכניסה חללית למסלול סביב שבתאי וחקרה את טיטאן - הלוויין הגדול ביותר של שבתאי. היא גם מנהלת המעבדה המרכזית למעבדות הדמיה של קאסיני (CICLOPS), המרכזת את הפקודות והטלמטריה עבור הניסוי במדעי הדמיה של קאסיני והמרכז שבו מעבירים תמונות של קאסיני לציבור. CICLOPS הוא חלק של המכון למדעי החלל בבולדר, קולורדו.
במהלך המשימה המתמשכת, פורקו וצוותה גילו שבעה ירחים לכוכב שבתאי: מתונה, פאליני, פולידוזה, דפניס, אנתה, אגיאון, וירח קטן בטבעת החיצונית. נמצאו גם כמה טבעות חדשות, כגון טבעות מקבילות במסלול של אטלס, יאנוס ו אפימתאוס ופאליני; טבעת מפוזרת בין אטלס לבין טבעת F. בשנת 2013, נתוני קאסיני אישרו חיזוי של פורקו משנת 1993 כי תנודות אקוסטיות בתוך שבתאי אחראיות ליצירת תכונות מסוימות בטבעות של שבתאי. אישור זה, הראשון להוכיח כי כוכבי הטבעות יכולים לפעול כמו סיסמוגרף הקלטה של תנודות בתוך כוכב הלכת המארח, מספק אילוצים חדשים על המבנה הפנימי של שבתאי. תנודות כאלה ידועות בשמש ובכוכבים אחרים.
צוותו של פורקו היה אחראי לראייה ראשונה של אגם פחמימני, כמו גם לאגם באזור הדרום הקוטבי של טיטאן ביוני 2005. (קבוצה של תכונות דומות וגדולות יותר נצפתה באזור הקוטב הצפוני בפברואר 2007).

ניו הורייזונס

פורקו וצוותה היו חלק מהצוות המשימה של הגשושית ניו הורייזונס לפלוטו וחגורת קויפר. הגשושית חלפה ליד פלוטו ביולי 2015.

היום בו כדור הארץ חייך

בעבודתה בצוות קאסיני, פורקו תכננה את לכידת התמונה של שבתאי עם כדור הארץ בתאריך 19 יולי 2013, תמונה שתזכיר בהשפעתה את נקודה כחולה חיוורת.  תמונה זו הייתה הבסיס לפעילות של "היום בו כדור הארץ חייך", ביום זה אנשים ברחבי העולם הוזמנו לחגוג את מקומה של האנושות ביקום ואת החיים על כדור הארץ על ידי חיוך ברגע שצולמה התמונה.

מעמדה באקדמיה

פורקו עבדה בפקולטה של ​​אוניברסיטת אריזונה בין השנים 1983-2001, וקיבלה תואר ראשון בפקולטה למשפטים בשנת 1991. פורקו היא מדענית מחקר בכירה במכון למדעי החלל בבולדר, קולורדו, והיא פרופסור מן החוץ באוניברסיטה זו.

יועצת לנאס"א

פורקו משתתפת פעילה בהנחיית התוכנית האמריקנית לחקירת כוכבי לכת באמצעות חברות בוועדות מייעצות חשובות רבות של נאס"א, כולל ועדת המשנה לחקר מערכת השמש, צוות המחקר לשחזור תצפיות מאדים, וצוות הפיתוח של מפת מערכת השמש. באמצע שנות התשעים היא כיהנה כמנהלת קבוצת עבודה קטנה של נאס"א לייעוץ ללימודים ופיתוח של משימות מערכת השמש החיצוניות, וכסגנית יו"ר קבוצת היגוי עבור סקר השמש הראשון של מערכת השמש, בחסות NASA והאקדמיה הלאומית למדעים.

דיבור בפני קהל

פורקו היא דוברת מוכרת על חקירה פלנטרית והופיעה בכנסים ידועים כגון PopTech 2005 ו TED (2007, 2009). היא השתתפה והייתה נואמת בסימפוזיון "מעבר לאמונה" בנובמבר 2006.

טלוויזיה וסרטים

פורקו היא אנליסטית אורחת קבועה של CNN ויועצת אסטרונומיה, אשר הופעה ברדיו ובטלוויזיה בתוכניות המסבירות מדע לקהל הרחב, כגון CBS, תיעודי טלוויזיה על כוכבי הלכת כמו בערוץ דיסקברי וב- BBC, מדריך נוסעים לכוכבי הלכת של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק, ותשדירי PBS.