google/wiki40b huggingface dataset:
חיים הכהן (מקובל)

הרב חיים בן אברהם הכהן (או חיים הכהן מארם צובה) (שמ"ה - תט"ו; 1585–1655) היה רב, פוסק, משורר ומקובל שפעל בארם צובא. תלמיד מובהק של רבי חיים ויטאל.  
מעט ידוע על חייו הפרטיים, אולם מספריו שנדפסו ניתן לראות שעוסקים כאן ברב ומקובל רב-גוונים בידיעתו בכל מקצועי התורה. ידוע מתוך ספרו "מקור חיים" כי חיבר פירוש על התורה בשם תורת חכם וגם חיבר פירוש על ספרי נביאים וכתובים.

קורות חייו

נולד בארם צובה לאביו ר' אברהם הכהן בשנת שמ"ה (1585). בהקדמתו לספרו 'תורת חכם' מונה רבי חיים סדר ייחוסו בכהונה מעל חמשה דורות. בצעירותו היה דורש בהלכה ואגדה בבתי הכנסת בעיר. לימים עברה משפחתו לדמשק, שם התגורר עימם המקובל רבי חיים ויטאל במשך שלוש שנים, ורבי חיים הכהן למד אצלו קבלה. בהמשך מונה לרב בארם צובה הולדתו ולראב"ד. בעיר הוא ייסד בתי מדרש חדשים וחיזק את הישנים.
לאחר מספר שנים החליט להדפיס את ספריו ולשם כך נסע יחד עם בנו לעיר ונציה שבאיטליה. הספינה הותקפה על ידי שודדי ים והוא ובנו נאלצו לקפוץ אל תוך הים מחשש פן ימכרו כעבדים, והשאירו אחריהם את כל כתביו. הרב הצטער על זה מאד, אבל בסופו של דבר הגיע לוונציה ושם העלה מחדש מזכרונו חלק מספריו, והדפיסם.
בזמן שהותו בוונציה פגש ברב נתן נטע הנובר (ב' משה הנובר) מחבר הסידור 'שערי ציון', 'יוון מצולה', 'טעמי סוכה' וספרים נוספים. הפיוט 'דודי ירד לגנו' שחובר על ידי הרב מופיע בסדר תיקון חצות המופיע בסידור 'שערי ציון' ושם צוין שהפיוט חובר על ידי "מורי ורבי החכם השלם מוהר"ר חיים". הרב נתן נטע הנובר מציין בסידורו 'שערי ציון' כי הרב הנ"ל לימדו את חכמת הנסתר "ועבר עלינו איש קדוש הרב הכולל מוהר"ר חיים ז"ל ה"ה תלמיד מובהק תלמיד מובהק של הרב האלוקי מוהר"ר חיים ויטאל ז"ל ה"ה וקיבלתי ממנו חכמה מפוארה".
נפטר בוונציה בכ"ה ניסן תט"ו (1655). על פי החיד"א במעגל טוב הוא נקבר בעיר ליוורנו

לקריאה נוספת

רבי שלמה משה עמאר, דודי ירד לגנו : פירוש וביאור לפיוט דודי ירד לגנו, ירושלים תשע"ט.
רכס אמיר

רכס אמיר הוא קמר, רכס הרים המהווה את חלקו הדרום-מזרחי של הכרמל בצפון-מערב השומרון.
פסגתו של הרכס היא הר אלכסנדר, שגובהו 527 מטרים. בפסגת הר אלכסנדר ניצב קברו של שייח' איסכנדר, ובסמוך לו מכל מים עבור השכונות הגבוהות של אום אל פאחם. הנוף מהפסגה מוסתר כיום על ידי הבנייה הגבוהה בעיר.
אום אל פאחם היא היישוב המרכזי ברכס אמיר, בו פזורים גם יישובים נוספים כמו מי עמי, אל-עריאן, קציר, עין אל-סהלה, ערערה.
גבולו של רכס אמיר הוא בצפון בכביש נחל עירון, בדרום אגן נחל חדרה ובדרום-מזרח אזור עמק דותן.
בן אשכנזי

ביוגרפיה

אשכנזי נולד בישראל וגדל בלורנס, לונג איילנד, ניו יורק. הוא בנו של איש הנדל"ן איזי אשכנזי.
אשכנזי קנה את הנכס הראשון שלו בגיל 17. הוא למד לימודי ערב באוניברסיטת אדלפי, אבל לא סיים.
ב-1987 ייסד את "תאגיד הרכישות אשכנזי".
בן נשוי לדבורה, להם שלושה ילדים, והם חיים בניו-יורק, בשדרה החמישית.
אלי גביזון

ביוגרפיה

את שירותו בצה"ל עשה בחיל התותחנים.
משנת 1981 משרת גביזון בשרות בתי הסוהר. במהלך שירותו בשב"ס, שימש בתפקידי ביטחון שונים, הרחיב עשייתו בתחום המודיעין, פיקד על בתי סוהר שונים, שימש כסגן קצין מודיעין ראשי, התמנה לראש מינהל ביטחון האסיר, פיקד על גוש מרכז ומחוז דרום וכיום משמש כסגן הנציב וראש אגף המטה.
במסגרת תפקידי הביטחון, שימש גביזון כסגן בית סוהר איילון, מפקד ביס"ר השרון- בו הופעל מרכז הגמילה הגדול במזרח התיכון, מפקד בתי המעצר ניצן והדרים (היה למפקדו הראשון של בית מעצר הדרים), בו שהו באותה התקופה אסירים ואסירות ביטחוניים קטינים.
את יכולותיו וכישוריו המודיעיניים, יישם כסגן קצין מודיעין ראשי.
בהמשך דרכו כראש מחלקת הביטחון והאסיר, היה שותף יחד עם הנציב דאז, יעקב גנות, בהקמת יחידת מצדה - יחידת העילית של שב"ס. בנוסף מונה כאחראי מטעם הארגון על תחום הקשר והאלקטרוניקה, כשבתפקידו זה, נתמנה כאחראי על תהליך העברת מתקני הכליאה מצה"ל וממשטרת ישראל לשב"ס.
גביזון כיהן כמפקד גוש מרכז, ולאחר מכן כמפקדו הראשון של המחוז הדרומי. בתקופה זו שימש כמפקד מבצע באירוע המשט לעזה (2010), תוך שהוא אמון על קבלת ושחרור משתתפי המשט.
עם גידול מספר האסירים הביטחוניים עמד גביזון בראש הצוות שהיה אחראי לאיושו של בית סוהר רמון והסבתו של מתקן הכליאה המופרט הראשון למתקן שב"ס.
בפברואר 2011 הודיע השר לביטחון פנים על המלצת מועמדותו לראשות השירות, בכפוף לאישור הוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה ואישור ממשלת ישראל. כעבור חודש בוטלה ההמלצה עקב קשיים משפטיים סביב המינוי. הוא המשיך לכהן כסגן ומ"מ נציב שב"ס עד פרישתו.
בנובמבר 2017 נבחר לראש הרשות להגנה על עדים.
בוגר תואר ראשון רב תחומי ותואר שני במדעי המדינה וביטחון מאוניברסיטת חיפה.
נשוי ואב לארבעה.
מסילת באר שבע - ערד

תיאור המסילה

תוואי המסילה יתחיל באזור התחנה התפעולית דרומית לנבטים בהסתעפות ממסילת הדרום ותהווה שלוחה שלה. המסילה תעבור ברובה לאורך כביש 80 ומקצת לאורך כביש 31 ותגיע לערד דרך אזור התעשייה.
המסילה אמורה לכלול תחנה נוספת שתשמש את היישובים הבדואים באזור הנגב המזרחי.
התכנון של המסילה מתבצע במסגרת תוכנית ממשלתית נתיבי ישראל, אחריות על התכנון הוטל על  חברת נתיבי ישראל.
במאי 2017, הועדה המחוזית לתכנון ולבנייה דרום אישרה להפקדה את תוכנית המסילה. 
בינואר 2019 הציג מנכ"לה של חברת נתיבי ישראל, ניסים פרץ, את תוכנית החומש של החברה בתקציב של כ-60 מיליארד שקלים. במסגרתה החברה תהיה אחראית לתכנון של מספר מסילות: מסילת כרמיאל - קריית שמונה, מסילת עפולה - טבריה, מסילת דימונה - ירוחם, באר שבע - ערד ואת קו הרכבת לאילת. מסילות אלו הן חלק מהתוכנית האסטרטגית של רכבת ישראל לשנת 2040.
יורגן מתאוס

ביוגרפיה

מתאוס נולד בדורטמונד, שבגרמניה, ולמד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת בוכום, שם הוא גם סיים ב-1992 את הדוקטורט שלו.
בשנת 1993 יצא ספרו הראשון. הוא עבד תקופה כהיסטוריון באוסטרליה.
ב-1994 החל לעבוד במוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
בשנת 2004 היה שותף בכתיבת ספרו של כריסטופר בראונינג "הדרך אל הפתרון הסופי: התפתחות המדיניות הנאצית כלפי היהודים", לרגל הוצאתו השתתף בכנס ביד ושם.
ב-2008 כתב ביחד עם ההיסטוריונית פטריסיה הברר את הספר "Atrocities on Trial: Historical Perspectives on the Politics of Prosecuting War Crimes" העוסק בפשעי מלחמה.
טאצונוקו הפקות

טאצונוקו הפקות (אנגלית: Tatsunoko Production) הוא אולפן אנימציה יפני אשר נוסד על ידי טאצו יושידה ואחיו קנג'י וטויוהארו.
התוכניות המצליחות ביותר שלהם אשר נערכו ודובבו מחדש כמו "ספיד ריסר" "כח ג'י", "סדרות טיים בוקאן" ו"רובוטק" נחשבים לסדרות הראשונות אשר הביאו להתעניינות בינלאומית באנימה.
אף על פי שאולפני טאצונוקו מוכרים בעיקר בסדרות הפעולה וסדרות המדע בדיוניות שלהם, רבים מסדרות הילדים שלהם כמו "בארץ הקטקטים", "סופר בוק" ו"הרפתקאות פינוקיו" זכו גם כן להפצה והכרה בינלאומית. טאצונוקו גם השתתפה בהפקת הסדרה הצרפתית היה היה - האדם.
בשנת 2008 יצא משחק וידאו לנינטנדו Wii בהפקת קאפקום, בו השתתפו גיבורים כגטצ'אמן וקאשרן ונלחמו נגד הגיבורים של קאפקום (סטריט פייטר, מגה מן וכו'). המשחק יצא רק באזור יפן ולא תורגם אפילו לאנגלית.
הפיגוע בשוק הכרמל

הפיגוע

ב-1 בנובמבר 2004, סמוך לשעה 11:15 בבוקר, פוצץ מחבל מתאבד מטען חבלה סמוך לדוכן ירקות בדרום שוק הכרמל בתל אביב. המטען הכיל חומר נפץ במשקל חמישה קילוגרמים, והוטמן בתוך בקבוק חלב. שלושה בני אדם, שתי נשים וגבר, נרצחו בפיגוע ולמעלה מ-50 נפצעו, בהם אחת במצב אנוש, שישה במצב קשה והיתר במצב קל עד בינוני.
ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין נטל אחריות לפיגוע, ובהודעתו הוא מסר כי הוא בוצע בתגובה לחיסול בכירים בארגון ול"טבח שמבצעת ישראל בשטחים".

חקירת הפיגוע

בעלי דוכנים בשוק הכרמל טענו כי האבטחה במקום הייתה לקויה. הערכת שירות הביטחון הכללי היא כי המחבל המתאבד יצא ממחנה הפליטים עסכר שבפאתי שכם, נפגש עם סייעניו באבו דיס, מזרחה לירושלים, ומשם המשיך עמם ברכב לתל אביב. משטרת ירושלים קיבלה התראה מדויקת על הימצאות המחבל בעיר 10 דקות לפני הפיגוע.
ב-9 בנובמבר הותר לפרסום כי נעצרו שני סייעניו של המחבל. בחקירתם מסרו הסייענים כי הפיגוע תוכנן במקור להתבצע בשגרירות צרפת בתל אביב. כמו כן נמסר כי חומר הנפץ שנשא המחבל יועד לשתי סטודנטיות מאוניברסיטת א-נג'אח שהיו אמורות לבצע פיגוע התאבדות כפול.

המחבל

המחבל זוהה כעאמר אל-פאר, צעיר ממחנה הפליטים עסכר. בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין, שנטל אחריות לפיגוע, אמרו כי המחבל היה בן 18, אך במערכת הביטחון אמרו, לעומת זאת, כי הוא היה בן 16. אל-פאר היה בין המחבלים המתאבדים הצעירים ביותר בזמן האינתיפאדה השנייה.
דבלינאים

דבלינאים (באנגלית: Dubliners) הוא אוסף סיפורים קצרים שכתב הסופר האירי ג'יימס ג'ויס בשנים 1904–1907. 
הקובץ היה אבן בוחן ליחס הקוראים והמבקרים ליצירתו של ג'ויס, ואף על פי שהיה מוכן כבר ב-1907, עוכב פרסומו מאוד עקב החשש של המוציאים לאור ובתי הדפוס מתביעות משפטיות, והוא יצא לאור רק ביוני 1914 לאחר מאבק ממושך.
הקובץ הוא ניתוח חודרני של הקיפאון והשיתוק של מעמד הביניים בחברה הדבלינאית, בשנים הראשונות של המאה ה-20. רבות מהדמויות המופיעות בדבלינאים מופיעות בתפקידים משניים גם ביצירתו "יוליסס".
האוסף כולל חמישה-עשר סיפורים, שהאחרון שבהם הוא גם המפורסם ביותר – "המתים". סיפור זה עובד גם לסרט קולנוע על ידי ג'ון יוסטון בשנת 1987.
הסיפורים הם אפיפאניים, כפי שהגדירם ג'ויס. "אפיפאניה", מונח נוצרי שבמקור פירושו "התגלות", מציינת אצל ג'ויס "גילוי רוחני פתאומי, בין בדיבור המוני בין בתנועה בין ברובד הזכירה של המוח עצמו". ג'ויס האמין שמתפקידו של הסופר להעלות על הכתב אפיפניות אלה בקפידה רבה, שכן מדובר ברגעים עדינים ויקרי-ערך החולפים מהר.
Under the Mistletoe

רקע והפקה

ב-25 באוגוסט 2011, הודיע ביבר כי יוציא את אלבום חג המולד הראשון שלו ואלבום האולפן השני שלו מאוחר יותר בשנת 2011. המנהל סקוטר בראון והמפיק הווקאלי קוק הארל אישרו שבוע מאוחר יותר שיתופי פעולה עם שון קינגסטון וטיילור סוויפט וכן עבודה עם המסנג'רס. מאוחר יותר באותו חודש, נודע על שיתופי הפעולה של ביבר עם בויז טו מן, אשר, ולהקת פרי שעתידים להתפרסם באלבום. 
ב-30 בספטמבר 2011, פרסם ביבר רשמית את עטיפת האלבום ושם אלבום בפייסבוק. ב-4 באוקטובר 2011, חשפה מריה קארי כי היא וביבר הקליטו את השיר "All I Want for Christmas Is You" כדואט לאלבום החדש. גרסת ג'סטין לשיר "Santa Claus Is Coming To Town" כולל אלמנטים מתוך השיר I Want You Back של חמישיית הג'קסונים.

סינגלים

הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Mistletoe", נכתב והופק עם המסנג'רס, ופורסם ב-17 באוקטובר 2011.
רוזמונד פילצ'ר

ביוגרפיה

רוזמונד פילצ'ר נולדה ב־1924 בללאנט, קורנוול, בריטניה והחלה לכתוב בגיל חמש-עשרה. בשנת 1942, אחרי סיום בית הספר, יצאה לעבוד כמזכירה בצי הבריטי והתגייסה לחיל הנשים הבריטי. בהמשך החלה לעבוד במשרד החוץ.
בשנת 1946 נישאה לגראהם פילצ'ר ועברה לדאנדי, סקוטלנד, שם חיה את המשך חייה. כעקרת בית ואם לארבעה ילדים, המשיכה לכתוב סיפורים קצרים וסיפורי אהבה לשבועוני נשים על שולחן המטבח, תחת שם העט ג'יין פרייזר.
בשנת 1987, בגיל 63, כתבה רוזמונד את הסאגה המשפחתית אוספי הצדפות, יצירה שהובילה לפריצת הדרך בקריירת הכתיבה שלה. מאז הקנו לה ספריה מקום של כבוד בין הסופרות המצליחות ביותר בימינו. ספריה המאוחרים מצטיינים מעל לכל בחוכמת חיים, תבונה, רגישות ואהבת אדם. הדמויות שהיא יוצרת אמיתיות ומשכנעות, והאמפתיה העולה מכתיבתה איננה גולשת לעולם לרגשנות, אולי הודות להומור העדין ולרגשות המרוסנים המאפיינים אותה.
"אוספי הצדפות" מלווה, בכישרון ובראייה חודרת ומעמיקה, את חייה של אישה יוצאת דופן ומיוחדת במינה מילדות עד זיקנה, חיים רצופים יופי וכאב, אובדן וגילוי, טרגדיה והשלמה, עד לקץ.
ספטמבר הוא סיפורן של שתי משפחות סקוטיות בכפר קטן, הרחק בהרים, על סודות קבורים עמוק, על מתיחות משפחתית, המאיימת להרוס חיי נישואים איתנים, על טראומה נושנה ואהבה חדשה, שכולם מגיעים לשיא בנשף ריקודים מפואר בחודש ספטמבר. גם כאן מצליחה רוזמונד פילצ'ר להימנע מרגשנות או מלודרמטיות גם בתיאורים הטעונים ביותר, הודות לאיפוק ולתבונה השקולה שבכתיבתה.
האחרון בספריה היה היום הקצר של החורף, העוסק בהתגברות על טרגדיה ומציאת חיים חדשים בגיל זיקנה. הדברים שנאמרו על שני הספרים הקודמים תקפים גם כאן, אם כי הספר שונה באופיו מקודמיו.
ספריה האחרים קצרים יותר ופחות מורכבים, אך גם בהם ניכרים אותם מאפיינים של כתיבתה, הן ברומנים והן בסיפורים הקצרים.
פילצ'ר נפטרה ב־7 בפברואר 2019.
מבצע ברזלית

תוכנית

התוכנית הייתה לבצע חבלה בשני מקומות בקטע שבין קנטרה לאיסמעיליה במרחק כ-10 ק"מ ביניהם. בכל מקום בקטע של 300 מטר להציב 10 חבלות מתחת לאדני הרכבת. במסילה לא הייתה כלל תנועת רכבות. המטרה הייתה להפגין נזק משמעותי מבלי לגרום אבדות. 
כוחות ומשימות – שני סיורי החבלה צפוני בפיקוד סרן שאול זיו ודרומי בפיקוד סרן גדי שפי יכללו כח של 6 לוחמי שייטת 13 ישאו את המטענים יעברו בשחייה, את התעלה, יתגנבו לפסי הרכבת, יציבו את החבלות עם השהיה ויחזרו בשחיה.

לכל סיור חבלה ימצא כח חיפוי בצד המזרחי של התעלה בפיקוד מג"ד מהחטיבה שיכלול: מחלקת תול"ר ועוד נשק מסייע. מג"ד 268 בצפון ומג"ד 19 בדרום. 
חילוץ מוטס בפיקוד מפקד סיירת חטיבה 60 עם קצין משייטת 13 יהוו כח חילוץ להעברה ב-3 מסוקי סיקורסקי S-58 חמושים במקלעי מא"ג יתמקמו בתחנת הרכבת מזרחית לקנטרה בכוננות להקפצה מעבר לתעלה.

הכנות

במהלך ליל 4–5 הוסע הכח המבצע מבסיס שייטת 13 לבסיס רמת דוד. משם הוטס לבסיס רפידים והוסע למפקדת חטיבה 60 בבלוזה. במקביל הוכן תיק היעד על ידי מודיעין פיקוד דרום הופצה פקודת מבצע פיקודית. בבוקר הציג אג"מ מבצעים את התוכנית לרמטכ"ל יצחק רבין וקיבל את אישורו. 

במהלך 5 ביוני מפקדים ערכו סיור בגזרת הפעולה, הכח המבצע התאמן בהפעלת חמרי החבלה ובוצע תרגיל מודל. 

בהוראת אג"ם מבצעים הועברו שלוש סירות גומי, עם שני מפעילים לכל אחת, לפיקוד הדרום.

ביצוע

לוחמי השייטת היו על הרגליים עוד מהלילה הקודם ולא נחו עד לסיום המבצע. גדי שפי שהיה על סף מחלה התעודד עם קבלת המשימה. נשאו את המטענים שהורכבו מארבעה לבנות חבלה. לבושים במדי עבודה כולל חגור קרב נעלי גומי 'פלדיום' וטלפיים וחמושים בעוזי. שני מכשירי קשר אטומים למים ומקלעון FN אחד בכל כח.
בכח הצפוני ארכה השחייה מערבה 20 דקות הנחת המטענים 20 דקות והשחייה חזרה 7 דקות. עקב הזרם שסחף דרומה וחייב לחזור לנקודות המתוכננות. הייתה תופעה של זרחן במים ותנועות השחיינים נראו בעין. לאורך הגדה לא היו תצפיות מצריות. המטענים שנשאו והמקלעון היו כבדים. לאחר העלייה צעדו הסיורים לקטעי המסילה והחבלות הונחו במרחק של כ-50 מטר ביניהן. מטענים לגזירת הפסים ומטען אחד בשכבת החצץ מתחת לאדנים. הובחנו פיצוצים של 10 חבלות.
הכח הדרומי -עקב גילוי הפעילות המצרית בסיור המקדים פעילות הכח הדרומי ארכה זמן רב יותר יותר. השחיה אל הגדה המערבית ארכה כשעה עקב גילוי חיילים על גשרון והצורך להתחמק מהם. נערכה תצפית במשך כ-20 דקות. הכח התרחק צפונה בתוך המים ועלה לחוף הנחת 10 המטענים ארכה כ-20 דקות. תוך כדי הנחת שלושת המטענים האחרונים החלו החבלות של הסיור הצפוני להתפוצץ. השחיה חזרה לצד המזרחי ארכה כ-25 דקות. נספרו פיצוצים של 9 מטענים. פיצוץ מטען עשירי ייתכן שקרה בו-זמנית עם פיצוץ אחר או כשל.
הביצוע בשני המקומות נעשה בחשאיות. באחד ממכשירי הקשר לא הושג קשר. המבצעים לא נתגלו על ידי סיורים מצריים ולא נדרש חיפוי באש מהכוחות המאבטחים. מחלקת החילוץ במסוקי סיקורסקי S-58 החמושים שוחררו וגם בסירות הגומי שהועברו מחיל הים לא נעשה שימוש.
משבר בני הערובה באתר הגז עין אמנאס

התהוות המשבר

המשבר החל בשעה 4:30 לפנות בוקר,  16 בינואר 2013. כעשרים חמושים מוסלמים בשלושה כלי רכב השתלטו על אוטובוס שהסיע עובדים לאתר הגז "עין אמנאס" תוך כדי הריגת שני עובדים ולקיחתם של ארבעים ואחד עובדים זרים כבני ערובה, בהם נורווגים, אמריקנים, אירים, יפנים, צרפתים ובריטים. אתר הגז מופעל על ידי חברת הנפט והגז האלג'יראית "Sonatrach", תאגיד הנפט והגז הבריטי BP וחברת הנפט והגז הנורווגית "Statoil". לאחר ההשתלטות על האוטובוס עברו החוטפים ובני הערובה למתקן עצמו.
לאחר מכן הודיעו החמושים לרשויות כי הם מלכדו את המתקן בחומרי נפץ, ואיימו לרצוח את בני הערובה במקרה שכוחות הביטחון האלג'יריים ינסו לשחרר את החטופים. אף על פי כן כוחות הביטחון האלג'יראיים הקיפו את המתקן.
בהמשך, החמושים דרשו שצרפת תשים קץ באופן מיידי לכל פעולותיה הצבאיות נגד המורדים המוסלמים בצפון מאלי בתמורה להבטחת שלומם של בני הערובה. החוטפים דרשו גם שהרשויות באלג'יריה ישחררו מאה אסירים מוסלמים מבתי הכלא באלג'יר. למרות זאת, הרשויות באלג'יריה סירבו לנהל משא ומתן עם החוטפים. 
בשעות אחר הצהריים של 17 בינואר, במהלך היום השני לחטיפה, תקפו את המתקן שני מסוקים של הצבא האלג'יראי. על פי הדיווחים בתקשורת, במהלך המתקפה נהרגו 15 חוטפים ובסביבות 34 בני ערובה. כמו כן, לפי הדיווחים בתקשורת, לפחות 7 בני ערובה נותרו בחיים, בהם שני אמריקנים, שני בלגים, יפני אחד ובריטי אחד.
ב-18 בינואר, במהלך היום השלישי לחטיפה, החוטפים דרשו כי ממשלת ארצות הברית תשחרר שני מחבלים בכירים הכלואים בארצות הברית בתמורה לשחרור בני הערובה האמריקנים – את המנהיג המצרי המוסלמי עומאר עבדל רחמן (הנושא מאסר עולם בבית כלא בארצות הברית על כך שתכנן את הפיגוע הראשון במגדלי התאומים ב-1993) ואת המדענית והמחבלת הפקיסטנית עאפיה סידיקווי (הנושאת 86 שנות מאסר בארצות הברית).
ב-19 בינואר, במהלך היום הרביעי לחטיפה, פשטו על אתר הגז עין אמנאס כוחות מיוחדים של הצבא האלג'ירי. לאחר הפשיטה, נספרו 37 בני ערובה שנהרגו מ-8 מדינות שונות (רבים מהם נהרגו במהלך הפשיטה עצמה), 3 שגורלם טרם נודע, וכן 29 פעילי טרור. 3 פעילים נתפסו בחיים. 685 עובדים אלג'יראים ו-107 זרים שוחררו בתום הפשיטה.
Our Day Will Come

גרסת הכיסוי של איימי ויינהאוס

בשנת 2011, הוציאה ויינהאוס גרסת כיסוי מצליחה לשיר, שיצאה גם ב-2 בנובמבר 2017, כסינגל השני והאחרון מתוך אלבום האוסף הראשון שלה, שיצא לאחר מותה, Lioness: Hidden Treasures. בשונה מהשיר המקורי, את הגרסה הזו הפיק סאלאם רמי, אך המילים נשארו כמו שהן ולא שוכתבו. 
גרסה זו זכתה להצלחה רבה בעולם, ובשיאה הצליחה להגיע אל המקום אל המקום ה-14 במצעד של יפן, ה-27 במצעד ההונגרי, וה-29 במצעד הסינגלים הבריטי.

וידאו קליפ

אחרי מותה של ויינהאוס, צולם לשיר וידאו קליפ מלא שהועלה לערוץ ה-Vevo שלה בשנת 2011. הקליפ מאחד בתוכו את שלל הקליפים הישנים של הזמרת, ובתחילתו ניתן לראות את תחילת הקליפ של להיטה "You Know I'm No Good". 
בנוסף לכך, בקליפ ניתן לראות הופעות מן עברה של ויינהאוס, ובעיקר אותה כשהיא שמחה.
בשלושת הימים הראשונים של הקליפ ביוטיוב, הפך הקליפ במהרה לוויראלי, ונכון ליוני 2019, מונה הצפיות שלו עומד על 21 מיליון צפיות.
אוניברסיטת אסיה (יפן)

דירוג אקדמי

האוניברסיטה ממוקמת בדירוג מספר שתיים בדירוג היפני לאוניברסיטאות (דירוג ראשון הוא הגבוהה ביותר בעוד ששלישי הוא הנמוך ביותר).

המרכז ללימודי אנגלית

המרכז ללימודי אנגלית באוניברסיטת אסיה הוא מחלקה של המוסד במוסאשינו, טוקיו, יפן. המרכז משרת את האוניברסיטה החל משנת 1989 ומעסיק כ-20 דוברי אנגלית כשפת אמם.
בתי כנסת קדומים בארץ ישראל (ספר)

סקירה

במבוא לספר מובאים סקירה על בתי הכנסת. צבי אילן מציין כי "הם יצירה יהודית מקורית של ימי בית שני". הוא מוסד מרכזי בחיים הקהילה ותפקידו הדתי נשמר עד היום.
הידע על בתי הכנסת בא ממקורות ספרותיים שניתן לאשש אותן בממצאים ארכאולוגיים. בספר זה מוצגים אלה בצד אלו. מחקר בתי הכנסת החל כבר מימי הביניים כאשר הגיעו לארץ ישראל נוסעים ועולי רגל. המחקר המודרני החל רק במאה ה-19, כאשר הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל ערכה בשנת 1865 את הסקר הידוע. חפירות ראשונות היו בבקעת ארבל. בגולן חפרו לורנס אוליפנט וגוטליב שומאכר. המחקר היהודי החל באזור ים כנרת - חמת טבריה וחמת גדר ובהמשך מעט דרומה בית אלפא. לאחר קום המדינה הורחבו החפירות לכל רחבי הארץ.
זהבית ופזית

עונה 1

זהבית ופזית מגיעות ליום שהן הופכות לג'יניות אמיתיות. לאחר שליה נבחרת להיות מבקשת המשאלות היא זוכה בבקבוק הג'יני המיוחד ומאז הג'ניות מגשימות לה 3 משאלות וביום, אך הן נתקלות בטעויות שאותן הן מתקנות ביחד עם ליאה.

עונה 2

זהבית ופזית מקבלות מהנסיכה סמירה אבני חן בצבעים שונים בעלות כוחות. זטה המכשפה הרעה רוצה לגנוב להן אותה ולהיות בעלת הכוחות העוצמתיים ביותר. ליה וזאק מצטרפים למסע ועוזרים כנגדה, ומקבלים גישה להסתובב במפלי זהרמיי. זאק מכיר ג'יני ששמו קאז ובהמשך העונה הוא הופך להיות הג'יני שלו.

עונה 3

לאחר היעלמותו המסתורית של הצבע הסגול מנהר הקשת במפלי זהרמיי, הנסיכה סמירה שולחת את ליה, זהבית ופזית נשלחות לעולם "קשת זהרמיי" כדי לגלות את מקור הבעיה. הן פוגשות את אימה, ג'ינית קשת ועוזרות לה להחזיר את כל הצבעים לנהר. לבסוף סמירה מחליטה כי הן מוכנות לחקור את עולם קשת זהרמיי וזאק וקאז מצטרפים אליהן להרפתקאות חדשות. כמו כן, זטה המכשפה רוצה להיות בעלת הכוחות החזקים ביותר, ולכן מחפשת אותם בקשת זהרמיי בעזרת נזבו.
צמחי תרבות מסורתיים

צמחים

אוכלוסיות של קווים מסורתיים מתאפיינות בהופעה מגוונת לא אחידה, אך ניתנות לאפיון מורפולוגי וגנטי מהימן. החקלאים נותנים להם לרוב שמות מקומיים המאפיינים קווים בעלי תכונות ייחודיות. לדוגמה: קווים של חיטה בעלי כושר הבשלה מוקדמת של זרעים או כאלה שמאחרים. לעיתים ממויינים הקווים בהתאם למיון המסורתי על פי כושר התאמתם לסוג קרקע, לדוגמה כאלה המותאמים לגידול על קרקע כבדה או קלה, יבשה או לחה. מבין הדגניים קיימת גם חלוקה על פי השימוש. קווים שונים משמשים לקמח אפיה, לדייסה, בורגול, הזנת בעלי חיים או כמאלט בתעשיית הבירה. 
קווים אלו מאופיינים לרוב באוכלוסיות בעלות שונות גנטית גבוהה, אוכלוסיות יציבות הנמצאות בשווי משקל עם הסביבה. מקובל, שקווים אלה הם בעלי כושר עמידות גבוה לעקות סביבתיות ביוטיות ואביוטיות, הבאים לידי ביטוי ביציבות במערכת גידול חקלאי בתנאי חקלאות בעל.
קווים מסורתיים מגודלים מזרעי בר שלא נבררו וטופחו על ידי חברות זרעים מסחריות. קווים אלה הם הטרוגניים, אך עם מספיק מאפיינים משותפים המאפשרים להגדירם כקבוצה ייחודית. קווים מסורתיים הם בעלי מאפיין ייחודי אשר נבררו לאחידות לאורך תקופת זמן, האוכלוסייה נבררה ועוצבה לקו חקלאי ולפעמים אף מוגדרת כזן מודרני.
לאחרונה נעשים מאמצים שיטתיים לשמר קווים מסורתיים הן בבנקי גנים והן בשימור דינאמי בשטח. באירופה, פעילות זו מתואמת על ידי הארגון הבינלאומי Biodiversity International, המתאם ואוסף מידע על פעולות השימור לרבות הקמה ותחזוקה של מאגר מידע מקוונן אודות האוספים.

החלק היחסי של חקלאים בעולם המגדלים קווים מסורתיים

ממידע שנאסף באירופה, אנו למדים ששימוש בקווים מסורתיים היווה את המקור להשבחה ולטיפוח של המינים המודרניים במאה העשרים. באירופה ישנם מספר קוים מסורתיים ששרדו והועברו מדור לדור. במקומות אחרים אנו עדים לתופעה פופולרית של חזרה לגידול קווים מסורתיים, בעיקר מתוך מגמה ורצון לשמר את המסורת החקלאית הקדומה.
הנס שפיידל

מלחמת העולם הראשונה

שפיידל נולד במצינגן ב-22 באוקטובר 1897, והתגייס לצבא הקיסרות הגרמנית ב-1914, עבר קורס קצינים והשתתף בקרבות בקרב על הסום, בפלנדריה ובקרב קמברה (1917). בסוף המלחמה שימש כשליש גדודי וזכה בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.

בין המלחמות

שפיידל המשיך בשירות קבע ברייכסווהר. בתמיכת הצבא למד באוניברסיטת טיבינגן היסטוריה וכלכלה ובשנת 1925 קיבל בהצטיינות תואר של PhD.
ב-1933 מונה כעוזר לנספח הצבאי הגרמני בצרפת. ערב המלחמה הועלה לדרגת אוברסטלויטננט.

מלחמת העולם השנייה

שפיידל השתתף במערכה על צרפת ובאוגוסט 1940 מונה לראש המטה של המפקד הצבאי בצרפת.
ב-1942 הועבר לחזית המזרחית ושימש כראש מטה הקורפוס ה-5. ב-1943 מונה לראש מטה קבוצת ארמיות דרום. ב-1 בינואר 1944 הועלה לדרגת לויטננט גנרל. הוא השתתף במערכות בויאזמה, חרקוב וקרב קורסק. הוא עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל.
ב-אפריל 1944 הועבר לחזית המערבית והתמנה לראש מטה קבוצת ארמיות B תחת פיקודו של ארווין רומל.
ב-6 ביוני 1944 היה שפיידל המפקד בפועל של קבוצת ארמיות B לאחר שרומל יצא יום לפני כן לחופשה בביתו בגרמניה. שפיידל ורונדשטט טלפנו לביתו של היטלר בברכטסגאדן כדי לבקש רשות ממנו להפעיל את כוחות השריון נגד הפולשים כי הייתה פקודה של היטלר שאסרה להפעיל אותם ללא אישור ממנו. גנרל אלפרד יודל ענה כי היטלר ישן ואין אפשרות להעירו. כשהוא התעורר ונתן רשות היה כבר מאוחר מידי כי הכוחות הפולשים יצרו כבר ראשי גשר גדולים. שפיידל והמפקד הצבאי בפריז גנרל דיטריך פון כולטיץ פעלו לביטול הוראתו של היטלר להרוס את פריז.

קשר העשרים ביולי

שפיידל היה בחוג הפנימי של הקושרים נגד היטלר. הוא הכניס בסוד הקשר את רומל מפקדו, את גנרל גינתר פון קלוגה שהיה מפקד החזית המערבית ואת גנרל קרל-היינריך פון שטילפנגל שהיה המושל הצבאי של צרפת שאסר 1200 אנשי גסטפו ואס אס בפריז כשהגיעו הידיעות על מות היטלר.
לאחר כישלון הקשר, אולצו רומל ופון קלוגה להתאבד ופון שטילפנאגל הוצא להורג. לגסטפו לא היו הוכחות נגדו. הוא נעצר ב-7 בספטמבר 1944 ונכלא בכלא הגסטפו בברלין. למרות החקירות הבלתי פוסקות הוא לא התבלבל ולא הודה בכל מעורבות בקשר. לבסוף הועמד לפני בית משפט צבאי משמעתי שישבו בו וילהלם קייטל, היינץ גודריאן וגרד פון רונדשטט שהחליטו לסלקו מהצבא. החלטה זו מנעה מלהעמידו לפני בית הדין העממי של רולנד פרייזלר שהיה גוזר עליו פסק דין מוות.
הוא הועבר למעצר בכלא של הגסטפו ליד אגם קונסטנץ בדרום גרמניה. באחד הלילות הצליח להמלט ביחד עם עשרים אסירים ומצא מקום מקלט אצל כומר קתולי שהסתיר את הקבוצה. הוא שוחרר על ידי כוחות אמריקאים ב-29 באפריל 1945.

מפקד בנאט"ו

לאחר המלחמה שימש כמרצה להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת טיבינגן וכתב ספר על פלישת בנות הברית ב- 1944.
הוא שימש כיועץ לקנצלר קונרד אדנאואר בנושא הקמת הצבא הגרמני החדש - הבונדסוור. ב-1955 נטל חלק במשא ומתן להצטרפות גרמניה לברית נאט"ו וב-1957 התמנה למפקד הכללי של כוחות הקרקע של נאט"ו במרכז אירופה והועלה לדרגת גנרל עם ארבעה כוכבים. ב-1963 התפטר בלחצו של שרל דה גול שלא יכול היה לקבל שגנרל לשעבר של הוורמאכט ישרת בראש נאט"ו.
ב-22 בנובמבר 1984 מת שפיידל בעיר באד הונף, והוא בן 87 שנים.
המוזיאון להיסטוריה יהודית בבלגרד

היסטוריה ואוספים

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בעקבות שואת יהודי יוגוסלביה, ועם חידוש פעילותו של "אגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה", יזם אלברט וייס את הקמתו של ארכיון היסטורי לתולדות יהודי המדינה. הוא יצא בקול קורא לקהילות השונות לאסוף חמרים. ב-1948 נוסד הארכיון ובמשך 10 שנים נאספו אליו 10,000 תעודות, מסמכים, צילומים ואביזרים. הארכיון ובהמשך המוזיאון, מוקמו בבניין אשר שימש כבית מדרש של הקהילה הספרדית בבלגרד. הבניין הוקם ב-1928 לפי תכנון של האדריכל שמואל סומבול. ב-1953 התקיימה התערוכה הראשונה במקום. לאורך השנים נאספו גם חפצי יודאיקה מהקהילות השונות. ב-19 במאי 1960 נפתח המוזיאון רשמית ובאופן שוטף לקהל הרחב. ב-1969 שופץ המבנה ובוצע ארגון מחדש של תצורת המוזיאון ובכלל זה הצגת תערוכות קבע. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 החלו להתקיים במקום כנסים אקדמיים בסוגיות העוסקות והמשיקות ליהדות יוגוסלביה, כאשר הכנס הראשון שנערך ב-1980 עסק בשאלת הפרשנות לממצאים הארכאולוגיים בצ'לארבו. חלק נרחב מתכני המוזיאון מוקדשים להשתתפות יהודי יוגוסלביה במאבק הפרטיזני בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ב-2005 הועברו מהמוזיאון בבלגרד למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה מסמכים נבחרים העוסקים בשואת יהודי יוגוסלביה מטעם המדינות השונות אשר שלטו ביוגוסלביה לאחר חלוקתה: גרמניה הנאצית, בולגריה, איטליה ומדינת קרואטיה העצמאית.