google/wiki40b huggingface dataset:
קלאודיה רוסקה

קלאודיה רוסקה (באיטלקית: Claudia Rusca;‏
1593 - 6 באוקטובר 1676) הייתה מלחינה, זמרת ונגנית עוגב איטלקיה. 
רוסקה הייתה נזירה במנזר "הענווה" של קטרינה הקדושה בברארה. רוסקה למדה מוזיקה בבית לפני שהקדישה עצמה בנדרים סופיים למנזר. נראה שאת Sacri concerti à 1–5 con salmi e canzoni francesi (מילאנו 1630 לשימוש במנזר ובמוסדות דומים לנשים. העותק היחיד הידוע עלה באש ב"ספרייה האמברוזיאנית" ב-1943. 
גם המלחינות-הנזירות רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, קלאודיה ססה וקיארה מרגריטה קוצולאני פעלו במילאנו באותה תקופה.
Null

Null (מכונה בעברית "ריק" או "כלום") הוא ערך מיוחד המציין חוסר מידע או "כלום" במגוון תחומים, במיוחד במדעי המחשב, תכנות ומתמטיקה. מבחינות רבות דומה ה-Null לערך 0 (מספר), אולם לרוב אין מתייחסים אליו כאל אפס אלא כאל "ביטוי חסר משמעות" או ערך ריק. 
באנגלית למילה Null מספר משמעויות, ביניהן: אפסי; חסר חשיבות; לא קיים, נעדר; כלום; ריק; חלול.
שרון פאוסטר

קורות חייה

שרון פאוסטר נולדה באילת ב-23 באוגוסט 1982 וגדלה בפתח תקווה. בילדותה ונערותה למדה בבית ספר לריקוד. בהמשך עברה לגור בתל אביב, וסיימה לימודי משחק בבית צבי, שם הופיעה בהצגות רבות.
בשנת 2007 שיחקה פאוסטר בסדרה "24/7" של תום אבני, וכן הופיעה בסדרה "זבנג!".
בשנת 2008 פרצה פאוסטר לתודעה כששיחקה בסדרה "סרוגים" את רעות, רואת חשבון פמיניסטית דתית. בהתחלה התנגד לייזי שפירא, במאי הסדרה, להשתתפותה בסדרה בגלל גילה הצעיר, אך לבסוף נבחרה. פאוסטר השתתפה בשלוש העונות של הסדרה.
ב-2008 היא שיחקה בתפקידי משנה בסדרות "חשופים" ו"המקום".
פאוסטר נשואה ומתגוררת בפתח תקווה.
אדוארד קייב

חייו

קייב, בנו של סנדלר, נולד בקהיליית ניוטון (Newton), סמוך לעיירה רגבי (Rugby) שבמחוז וורוויקשייר שבאזור מערב המידלנדס שבאנגליה. הוא למד בבית הספר התיכון שם, אך סולק מבית הספר לאחר שהואשם כי גנב מהמנהל. הוא עבד במגוון עבודות, כולל סוחר עצים, עיתונאי ומדפיס. הוא הגה את הרעיון של כתב עת שיכסה כל נושא שיש לציבור המשכיל עניין בו, ממסחר ועד לשירה, וניסה לשכנע כמה מדפיסים ומוכרי ספרים בלונדון ליישם את הרעיון. כשאיש לא הראה התעניינות בנושא החליט קייב ליטול יוזמה בעצמו. The Gentleman's Magazine (המגזין של הג'נטלמן) יצא לאור ב-1731 ובמהירות הפך לכתב העת הנפוץ ביותר וצמחו לו חיקויים רבים. כתב העת הפך את קייב לאיש עשיר.
קייב היה איש עסקים פיקח. הוא הקדיש את כל מרצו לכתב העת, ולעיתים רחוקות עזב את משרדיו שבבית "שער סנט ג'ון" (St John's Gate, שריד למנזר) בקלרקנוול שברובע איזלינגטון שבלונדון. קייב נעזר במספר רב של תורמים לכתב העת, הידוע בהם היה סמואל ג'ונסון, שתמיד היה אסיר תודה לקייב על שהעניק לו תעסוקה למשך שנים רבות. קייב עצמו תרם קטעי כתיבה לכתב העת תחת שם העט "סילבנוס אורבן" (Sylvanus Urban).
בנוסף השיג קייב רישיון מהממציא לואיס פול (Lewis Paul) ל-250 כישוּרים ממכונת הטוויה המוגנת בפטנט, המכונה שקדמה למכונת הטוויה הקרויה "ווטר פריים" (water frame). ב-1742 רכש קייב את טחנת מרוולס (Marvels Mill) בנורתהמפטון והפך אותו לבית חרושת לטקסטיל, שהיה, ככל הנראה, בית החרושת לטוויה הראשון בעולם שהונע בכוח המים. בית החרושת היה כנראה רווחי, אם כי במידה צנועה. הוא נסגר בשנת 1761 (או זמן קצר אחר כך).
קייב סבל משיגדון. הוא קבור בכנסיית סט. ג'יימס בקלרקנוול.
עלירזה אפתח'ארי

יצירתו

הוא למד מוזיקה ממספר מוזיקאים איראנים ידועים, כמו תאג' אספהאני ועלי תג'ווידי. נחשב לאחד הזמרים האיראנים הפורים ביותר.
למרות שהמוזיקה שלו פסימית במקצת, הוא טוען שיש לו השקפה חיובית על החיים.
אפתח'ארי הוא זמר פרסי פופולרי מן המעלה הראשונה. הוא השקיע מאמץ רב בשינוי מצבה של מוזיקה הפופ האיראנית. במילותיו הוא: "כדי להכיר את מוזיקת הפופ לתרבות המוזיקה האיראנית, הפכתי עצמי שעיר לעזאזל."
איי שיבאטה

ביוגרפיה

שיבאטה נולדה בדרזאיפו, פוקואוקה. אחיה גם הוא שחיין בינלאומי. היא בוגרת המכון הלאומי לכושר גופני וספורט בקאנויה.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה שיבאטה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.54 דקות' לפני לור מנודו מצרפת (8:24.96 דקות) ודיאנה מונז מארצות הברית (8:26.61 דקות) ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.51 דקות., המנצחת הייתה מנודו שקבעה שיא אירופה חדש של 4:05.34 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכתה שיבאטה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.74 דקות, אחרי מנודו (4:06.44 דקות) ולפני קייטלין מקלאצ'י מבריטניה4:07.25 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של  דקות, אחרי קייט זיגלר מארצות הברית(8:25.31 דקות) ובריטני רימר מקנדה(8:27.59 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה, קנדה בשנת 2006 זכתה שיבאטה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.61 דקות, מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.41 דקות ובמדליות ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:11.13 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:00.65 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה שיבאטה בשתי מדליות ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.19 דקות, אחרי מנודו שקבעה  שיא תחרות חדש של 4:02.61  דקות  ואוטיליה ג'דרז'אק מפולין(4:04.23 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:58.55 דקות, אחרי זיגלר שקבעה שיא תחרות חדש של 15:53.05 דקות ופלביה ריגאמונטי משווייץ(15:55.38 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:31.73 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:58.04 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה שיבאטה רק במקום 27 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה חלשה עבורה של 8:41.63 דקות ולא הגנה על תוארה ובמקום 31 בתוצאה חלשה נוספת של 4:17.96 דקות.
מטען מרחבי

באופטיקה של יונים (ion optics) מטען מרחבי (space charge) הוא מושג המציין את התפלגות המטען במרחב. 
בחישוב מסלולי התנועה של חלקיקים טעונים, בקירוב ראשון מחושבת התנועה של כל יון בהשפעת השדות החשמליים והמגנטיים החיצוניים המופעלים עליהם, ואולם מכיוון שהיונים מפעילים כוחות חשמליים זה על זה - קירוב טוב יותר הוא לחשב גם את התפלגות המטען המרחבי ואת השדה החשמלי הנוצר בעקבות כך. 
תופעת המטען המרחבי נצפית בחומרים דיאלקטרים (כולל בריק). בחומרים מתכתיים שבהם מטען זורם בחופשיות, המטען המרחבי מתפזר ומסוכך, כך שלכל רוחב המתכת ישנו פוטנציאל חשמלי אחיד. 
תופעת המטען המרחבי נצפתה לראשונה על ידי תומאס אדיסון בניסויים בשפופרות ריק.
הכי מתוק שיש

עלילה

עלילת הסרט מתחילה כשכריסטינה וולטר (קמרון דיאז) וקורטני רוקליפ (כריסטינה אפלגייט), צעירות חובבות מסיבות, רוצות להקל על הפרידה של חברתן ג'יין ברנס (סלמה בלייר) מהחבר שלה. הן מחליטות לקחת אותה למסיבה. במהלך הערב כריסטינה פוגשת את פיטר (תומאס ג'יין) ומתאהבת בו. היא מפספסת את ההזדמנות להיות איתו באותו ערב, ומכאן מתחיל מסע של כריסטינה וקורטני בחיפוש אחר וולטר.
בסרט יש שימוש רב בהומור גס. בין היתר צולמה סצנה בה שלוש הדמויות הראשיות יושבות במסעדה ושרות שיר על האופן בו נשים מחמיאות לאיבר המין של הפרטנר שלהן.
אחוות אחים

הפסל אחוות אחים של הפסל נתן רפופורט, נמצא בחזית בנין מרכז שירותי הדם של מגן דוד אדום בשטח בית החולים על שם שיבא בתל השומר. הפסל הוצב במאי 1987.
הפסל מתאר שני גברים הנופלים איש על צוארו של חברו ולרגליהם שתי אלומות קשורות של שיבולי חיטה.
הפסל מבוסס על אגדה על שני אחים שעיבדו חלקת שדה שקבלו בירושה מאביהם. אחד היה רווק והשני נשוי ואב לילדים. האחים היו מחלקים את החיטה שקצרו לשתי ערימות שוות של אלומות. יום אחד חשב הרווק - לי אין משפחה ואין לי צורך בכל החיטה הזאת אחי לעומת זאת מטופל במשפחה וזקוק ליותר. באמצע הלילה קם הרווק, לקח אלומת שיבולים והניח אותה בערימה של אחיו.
באתו לילה חשב האח הנשוי - לי יש משפחה ואם אזדקן יהיה מי שיתמוך בי. אחי לעומת זאת הוא רווק ויהיה זקוק ליותר. הוא קם בלילה והעביר אלומת חיטה לערימה של אחיו.
בבוקר הופתעו האחים לראות שמספר האלומות שלהם לא פחת וכן בלילה השני והשלישי. בלילה הרביעי נפגשו שניהם באמצע השדה כשהאלומות בידיהם ואז הבינו הכל ונפלו איש על צוואר אחיו. במקום שהם נפגשו נבנה בית המקדש - סמל לאחווה.
זה היה הפסל האחרון שרפפורט יצר. הוא נפטר בארצות הברית שלושה שבועות לאחר שהפסל הוצב בתל השומר. ארונו הוטס והוצב ברחבת הפסל ושם נשאו הספדים לזכרו בטרם יצא מסע ההלוויה לפתח תקווה, שם נקבר.

לקריאה נוספת

ורד טוהר, "של מי הסיפור הזה? הבניית אתוס לאומי באמצעות סיפור עממי במקראות ללימוד עברית", הד האולפן החדש 103 (תשע"ה), עמ' 120 – 129.
זגורוב

תולדות היישוב

האזכור הראשון של זגורוב הוא משנת 1145. בשנת 1407 הוענקו ליישוב זכויות עיר בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו. באמצע המאה ה-17 נחרב היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בעקבות מרד ינואר איבד היישוב את מעמדו העירוני, אך זה הושב לו בשנת 1918, עת הוקמה הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי זגורוב

יהודים ישבו בזגורוב מסוף המאה ה-18, והחזיקו במספר טחנות קמח במקום. בשנת 1882 נבנה ביישוב בית כנסת חדש. בשנת 1917 נפתח במקום סניף של ההסתדרות הציונית.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 630 יהודים, כשישית מכלל תושביה. במהלך שנות השלושים של המאה העשרים סבלו יהודי העיירה מהתקפות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, וכן מחרם על עסקיהם.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-6 בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן תשלומי כופר, עבודות כפייה, החרמת דירות ורכוש וחובת ענידת סרט זרוע.
באביב 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים רבים שגורשו מיישובי הסביבה. מספר יושבי הגטו הגיע בתחילת 1941 לכ-2,000 איש.
עד אוקטובר 1941 שולחו מאות גברים מהגטו לעבודות כפייה במכרות מלח. בהמשך חודש זה הובלו היהודים שנותרו בגטו, בעיקר נשים וילדים, ליערות קז'ימייז' ביסקופי, ושם נרצחו כולם. בשלב זה הוכרזה העיירה רשמית כ"נקייה מיהודים".
אלפונסו לופס מיקלסן

אלפונסו לופס מיקלסן (בספרדית: Alfonso López Michelsen;‏ 30 ביוני 1913 – 11 ביולי 2007) היה נשיא קולומביה בשנים 1974–1978.
לופס נבחר לנשיאות בבחירות ב-1974 מטעם המפלגה הליברלית לאחר שהביס את יריביו בהפרש גבוה. לאחר סיום כהונתו בשנת 1978, נבחר שוב למנהיג המפלגה הליברלית. הוא התמודד בשנית לנשיאות בבחירות של שנת 1982, אך הפסיד למועמד השמרני בליסריו בטנקור. בשנת 1990 פרש מהחיים הפוליטיים והחל לכתוב טורים בעיתונים במדינה. ב-2006 חזר לחיים הפוליטיים, בעקבות המשבר שפקד את המפלגה הליברלית לאחר הבחירות של אותה שנה. ב-2007 הוא נפטר מהתקף לב בגיל 94.
ניקולא הקטן

עלילת הספר הראשון

הספר מתאר את ניקולא וחבירו בצרפת של שנות החמישים תוך מבט משועשע על מעלליהם של ניקולא ובני כיתתו. בין מעשיהם השובבים היו הפרעה לממלא מקום, התעללות במפקח בית הספר, ואפילו בשר הממשלה. בין לבין ישנם מעללים בין החברים. הספר מאופיין בכך שמתאר את דמותו של הילד הצרפתי הממוצע באותן שנים (לדוגמה: לחיצת יד עם חבר גם לאחר מכות, לקיחת תוספת קינוח רק שיש אורחים ועוד). עוד אחד מהמאפיינים הבולטים של הספר הוא שבסיפורים עצמם ניקולא משחק דמות משנית הצופה מן הצד בדברים והמספרת את הסיפור.

תגובות לספר הראשון

הספר זכה להצלחה כבירה, תורגם לשלושים שפות, ונמכר במיליוני עותקים. בשנת 2001 זכה הספר במקום הראשון בשאלון שנערך בקרב ילדי צרפת בקטגוריית "ספר הילדים הטוב ביותר" תוך שהוא עוקף את הספר הנסיך הקטן של הסופר אנטואן דה סנט-אכזופרי.

המשכים לספר

לספר יצאו עוד חמישה כרכים בשם: "ניקולא הקטן- סיפורים שלא ראו אור" שכלל סיפורים שלא נכנסו לספר המקורי. 
בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "החברים של ניקולא", המבוסס על סיפוריו של ניקולא.
בשנת 2011 שודרה בישראל בערוץ הילדים סדרת האנימציה "ניקולא הקטן" המבוססת על ספריו של ניקולא.
יוסף אריה זילברמן

הרב יוסף אריה הכהן זילברמן (ה'תקע"ד, 1814 בערך - ד' בתשרי ה'תרנ"א, 18 בספטמבר 1890) היה רב רומני, רבה הראשון של המושבה ראש פינה.

ביוגרפיה

נולד לרב שלמה מרדכי הכהן, כיהן כרבה של העיר מוינשט שברומניה. בשנת ה'תרכ"ד (1864) בהיותו בגיל חמישים עלה לארץ ישראל עם בני משפחתו והתיישב בצפת. לאחר זמן מה עברו בני המשפחה לחיפה, שבה הייתה קהילה יהודית בעיקר ספרדית בת כמה מאות נפשות שהתרכזה בתוככי חומות העיר העתיקה. הרב זילברמן ניסה להקים בחיפה או בסמוך לה התיישבות יהודית נוספת, והקים בית חרושת לייצור אלכוהול. לאחר זמן שבו לצפת. הוא הדביק את בן אחותו דוד שוב ברעיון העלייה לארץ ישראל, ובעקבותיו עלה שוב ארצה בשליחות חבורתו "חבורה יישוב ארץ-ישראל על ידי עבודת אדמה" שרכשה מאוחר יותר את אדמות המושבה "גיא אוני".
לאחר יסוד "ראש פינה", נקרא הרב יוסף אריה הכהן לכהן כרבה של המושבה, ב-1886 התמנה כרב לא-תושב, במינוי רשמי של פקידות הברון רוטשילד, ובמרץ 1890 התמנה כרב קבוע תפקיד בו נשא כחצי שנה נוספת עד פטירתו. לאחר פטירתו החליף אותו בתפקידו, בנו הרב טודרס הכהן (טברי"א). בן אחר שלו, היה הרב לוי יצחק הכהן, שכיהן כרבה של באקו שברומניה ורב ראשי של יהודי רומניה בניו יורק.
על מצבתו בחלקת ותיקים בבית העלמין של ראש פינה, נחקק: "הגאון הגדול בתורה וביראה אוהב עמו וארצו... רב ומורה דרך לרעיון הציונות במוינשטי, צפת וראש פינה".
אבטליון (משורר)

ביוגרפיה

אבטליון נולד בעיר קושטא בתקופתו של הסולטאן סלים השני. הוא נסע לארץ ישראל וחי כפי הנראה בעיר עזה, שבהּ פגש את רבו, ר' ישראל נג'ארה, ולמד ממנו את שיטתו בהלחנת ניגונים. לאחר מות רבו שב לטורקיה והתיישב בעיר אדרינופוליס, שם הפיץ את השירה העברית החדשה מבית מדרשו של ר' ישראל נג'ארה וייסד את התשתית למקהלת המפטירים שהייתה מופקדת על ביצוע הפיוטים.

קשריו עם הטורקים

שמו של אבטליון הלך לפניו כמומחה למוזיקה העות'מאנית האמנותית, והטורקים כינו אותו "קיוג'וק חוג'ה (המורה הקטן) חכם אבטליון". הוא גם עמד בקשרים עם המיסטיקנים המוסלמים, הדרווישים המחוללים מהמסדר המוולווי, שהוקם במאה ה-13 על ידי ג'לאל א-דין רומי בקוניה והתפרסם בדרווישים שחוללו במחולות מסחררים לקול נגינת געגוע ועצב המופקת מן הנאי. מעריכים כי דרכו התוודע רבו, ישראל נג'ארה, למסורת המוזיקלית של כתות מיסטיות אסלאמיות אלה.

המיוחד בלחניו

באותה תקופה לא הרבו משוררי ספרד ליצור ניגונים לשבת, אלא הסתפקו במה שקיבלו מן הדורות הקודמים או בניגונים שלמדו מהערבים, שהפייטנים הסכימו לרשום להם מילים. כך היה עד בואם של ר' ישראל נג׳ארה ותלמידיו, אבטליון דויק, יצחק פריסקו, יצחק רומנו מקושטא, ר' משה פיארו, הרב אריאס, יצחק אמיגו ורבי יהודה רזון, אשר הלחינו ניגונים חדשים, שמהם מושרים עד היום הזה. שיטתם הייתה לקיים קשר אימננטי בין מוטיבים מילוליים ובין ריטואלים מוזיקליים והקשריהם, כלומר קשר עמוק בין תוכן הטקסט הכתוב לבין אופן ביצועו.

שיריו

שירי אבטליון מקובצים בספר "חדשים לבקרים", אשר שרד בהעתקים מועטים בכתב יד. כל כתבי היד של שירת קודש מן המאות ה-16 עד ה-19 מסודרים לפי המקאמים הטורקיים, בתבנית שקבע ר' ישראל נג'ארה בספרו "זמירות ישראל", ועוד יותר ב"שארית ישראל", שלא ראה אור אך השפיע רבות על תלמידיו-ממשיכיו. לכל שיר כותרת ובהּ פרטים כגון שם הלחן הטורקי, הערבי או הספרדי שעליו מיוסד הפיוט, שם הסוגה המוזיקלית הטורקית ושם התבנית המקצבית שעליה מושתת השיר. לעיתים נמצאים בכתבי היד העבריים גם שמות המלחינים הטורקיים שחיברו את הלחנים שעליהם מבוססים הפיוטים.

שירת המפטירים

שירת "המפטירים" הטורקית, שירת הקודש העברית הספרדית, נכתבה והושרה באימפריה העות'מאנית על ידי תלמידיו וממשיכי דרכו של ר' ישראל נג'ארה, ובראשם  רבי אבטליון ב"ר מרדכי דויק. מקהלות המפטירים פעלו החל מהמאה ה-18 בעיר אדרינופוליס ולאחר מכן באיסטנבול. הרפרטואר שהושר בשבתות סודר לפי המקאמים הטורקיים, כאשר המוזיקה וסגנון השירה מתבססים על המוזיקה הטורקית הקלאסית.
הליכוד-גשר-צומת

היסטוריה

הרשימה הוקמה כחלק ממאמציו של בנימין נתניהו לאחד את גוש הימין מאחוריו נוכח הבחירות הקרבות, ולמנוע מרפאל איתן ודוד לוי להתמודד בבחירות האישיות לראשות הממשלה שהתקיימו אז לראשונה. במסגרת הסכם האיחוד, שוריינו שבעה מקומות לצומת ושבעה לגשר ברשימה המשותפת. הסכם האיחוד זכה לרוב גדול במרכז הליכוד, למרות שהבטיח לאנשי גשר וצומת הרבה יותר מקומות ברשימה משהם קיבלו בסקרים. בולט בהתנגדותו להסכם היה זאב בנימין בגין אשר נאם נגד ההסכם תוך שהוא לועג לדרישת דוד לוי לקבל את תיק החוץ, למרות שמצע מפלגתו היה חברתי. 
בבחירות עצמן זכתה הרשימה ל-32 מנדטים, מתוכם 22 לליכוד, 5 לגשר, ו-5 לצומת.
אמנם מפלגת העבודה בהנהגתו של שמעון פרס זכתה ל-34 מנדטים, אך נתניהו נבחר לכהן כראש הממשלה עקב זכייתו בבחירות האישיות ברוב דחוק של 50.5% מהקולות, לעומת 49.5% לפרס.
במהלך כהונת הכנסת, הסתמן שיתוף פעולה יציב בין הליכוד לבין צומת. אולם עם הזמן נוצרו בקיעים בין דוד לוי, הרוח החיה מאחורי גשר, לבנימין נתניהו. לוי פרש מהממשלה ב-6 בינואר 1998 ברעש גדול לאחר שטען שנתניהו לא משלב אותו מספיק במהלכים המדיניים וגשר התנדנדה בין הקואליציה לאופוזיציה. 
ב-23 בפברואר 1999 התרחש פילוג בסיעה. שלושה מנציגי גשר דוד לוי, מקסים לוי, ויהודה לנקרי עזבו את הסיעה המאוחדת והקימו את סיעת גשר. חברי הכנסת בני בגין ודוד ראם מהליכוד יחדיו עם מיכאל קליינר מגשר פרשו והקימו את סיעת חרות. יצחק מרדכי ודן מרידור מהליכוד, דוד מגן מגשר, ואליעזר זנדברג מצומת פרשו והקימו במשותף עם חגי מרום וניסים זווילי מהעבודה את סיעת ישראל במרכז (מפלגת המרכז).
הליכוד וצומת המשיכו לכהן במשך זמן קצר כסיעה משותפת, עד שב-4 במרץ 1999 פרשה גם צומת מן האיחוד, והסיעה התפלגה סופית.
בבחירות לכנסת ה-15 התמודדה כל אחת מהמפלגות בנפרד.
הליכוד ספג מפלה קשה כשזכה ב-19 מנדטים בלבד (ואולם למעשה שמר על כוחו, שכן זהו מספר המושבים שנותרו לסיעה ערב הבחירות בעקבות הפילוג). מפלגת המרכז זכתה ל-6 מנדטים.
גשר, שעברה מגוש הימין לגוש השמאל, זכתה לשני מנדטים במסגרת ישראל אחת. חרות זכתה למנדט אחד במסגרת האיחוד הלאומי, ואילו צומת שהתמודדה עצמאית לא עברה את אחוז החסימה ונותרה ללא ייצוג פרלמנטרי לראשונה מאז הכנסת ה-10.
סאלי אלי-מונטארי

קריירה

אלי-מונטארי השתתף עם נבחרת גאנה הצעירה באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בשנת 2002, הוא הגיע עם נבחרתו עד לשלב הגמר וזכה בתואר "פוטנציאל הטורניר".

תחילת הדרך

מיד לאחר הטורניר הוזמן אלי-מונטארי למבחנים בקבוצת מנצ'סטר יונייטד שאומנה על ידי אלכס פרגוסון. פרגוסון הזמין את השחקן לשלושה ימים של התרשמות, לאחר שלושת הימים האלו הודיע המאמן כי הוא מעוניין לבחון את אלי-מונטארי לעוד מספר ימים.
אלי-מונטארי לא רצה לחכות לימי האימון הנוספים וחתם בקבוצת אודינזה האיטלקית שאותה הצעיד להשתתפות היסטורית בליגת האלופות. בעקבות היכולת שהציג דרשו אוהדי יובנטוס להחתימו אך הוא סירב בטענה כי טוב לו במקום שבו הוא נמצא.

באנגליה ואיטליה

לאחר 5 עונות באודינזה, ב-30 במאי 2007 חתם לחמש שנים בפורטסמות' מהפרמייר ליג עבור 7 מיליון יורו. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-11 באוגוסט נגד דרבי קאונטי בתיקו 2-2, במהלך העונה הבקיע את שער הניצחון בפנדל נגד מנצ'סטר יונייטד בגביע, שהוביל לזכייה בסיום העונה בגביע האנגלי. במהלך העונה היה שחקן הרכב קבוע. 
ב-24 ביולי 2008 חתם באינטר מילאנו עבור 14 מיליון יורו. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות איטליה, הגביע האיטלקי, פעמיים בסופר קאפ האיטלקי, אליפות העולם לקבוצות, וליגת האלופות. 
ב-26 בינואר 2011 הושאל לסנדרלנד עד סוף העונה. ב-31 בינואר 2012 הושאל למילאן עד סוף העונה. ב-19 בפברואר הבקיע את שערו הבכורה בקבוצה בניצחון 3-1 על צ'זנה. ב-1 ביולי 2012 חתם באופן קבוע במילאן. ב-30 ביוני 2015 שוחרר ממילאן לאחר 3 עונות בקבוצה. ב-28 ביולי 2016 חתם באל-איתיחאד הסעודית. ב-24 בינואר 2017 חתם בפסקארה האיטלקית עד לסוף העונה. ב-22 בפברואר 2018 חתם בדפורטיבו לה קורוניה מליגת העל הספרדית. ב-1 בפברואר 2019 חתם באלבסטה.
חסידות קוברין-ביאליסטוק

חסידות קוברין-ביאליסטוק היא חסידות ליטאית מיסודו של רבי מנחם נחום עפשטיין.

תולדות החסידות

רבי מנחם נחום עפשטיין נולד לרב יהודה לייב בשנת תר"ו. אביו היה חתנו של רבי ישראל מבהפלי נכדו של רבי מנחם נחום טברסקי מצ'רנוביל ודודו של רבי אהרן מצ'רנוביל. אביו והוא היו חסידי קוצק. לאחר נישואיו התגורר בקוברין שם נהיה תלמידו של רבי אברהם מסלונים בעל ה'יסוד העבודה'. אחר פטירתו של ה'יסוד העבודה' בשנת תרמ"ד, היו חילוקי דעות בחסידות לגבי הממשיך, היו שצידדו בנכדו רבי שמואל מסלונים והיו שצידדו בחתנו ואחיינו רבי משה מרדכי מקוברין, בן אחיו רבי הלל. זמן רב לא הייתה החלטה ובינתיים תלמידו רבי מנחם נחום עפשטיין החל לנהל עדה בקוברין. בשנת תרנ"ו עבר לביאליסטוק (שם גם ניהל מאוחר יותר רבי אברהם השני מסלונים ה'בית אברהם' את חצרו). בנו היה רבי מרדכי יהודה עפשטיין חתן רבי יעקב ליינער מאיזביצא. חתניו היו: הרב שמחה מנדלבאום (שהגיע מארץ ישראל להשתדך איתו), רבי מאיר שלום שצדרוביצקי ממשיכו באדמו"רות, ורבי יצחק אהרן וינגרטן מיאנוב-קוברין. נפטר בא' באב תרע"ח.
חתנו רבי מאיר שלום בן הרב דב שצדרוביצקי כיהן אחריו באדמו"רות. רבי מאיר שלום שימש כסגן הרב בביאליסטוק 30 שנה. לאחר פטירת חמיו החל לנהל את חצירו. נפטר בכ"ב באב ת"ש.
בנו של רבי מאיר שלום, רבי שמואל אהרן מילא את מקומו. היה חתנו של רבי פנחס יששכר מסוסנוביץ מגזע ראדושיץ. רבי שמואל אהרן היה מגדול עסקני אגודת ישראל באירופה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב, שם כיהן סגן יו"ר הוועד הפועל של אגודת ישראל בארץ ישראל, ויו"ר סניף אגודת ישראל בתל אביב. על אף תפקידיו התנהג בפשטות ובצניעות. חתניו היו רבי ישראל דן טאוב ממודז'יץ ורבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלה בני ברק. בניו האחרים של רבי מאיר שלום היו הרב משה זאב חתן רבי יהושע עוזיאל וינטרוב ממרקישוב בוורשה והרב יצחק צבי חתן רבי ישראל יצחק קאליש מסקרנביץ.
ישיבת וולוז'ין

יסוד הישיבה

בראשית המאה ה-19, לאחר פטירתו של רבו, ייסד ר' חיים את ישיבת עץ חיים בוולוז'ין ובכך הפך לאבי הישיבות הליטאיות הגדולות. לקראת ייסודה של הישיבה, יצא ר' חיים בעשרת ימי תשובה שנת ה'תקס"ג, במכתב גלוי אל "אוהבי התורה" בליטא, ובו הכריז על הקמת הישיבה.
גם רבני וילנה ביניהם רבי אברהם בן הגר"א, רבי אברהם אבלי פאסוועלער אב"ד וילנה, ורבנים אחרים יצאו במכתב למען ישיבת וולוז'ין.
הישיבה הוקמה על ידי רבי חיים על פי הדרכת הגר"א, במטרה לרכז בתוכה את טובי הלומדים בליטא. בעיתונים שפורסמו באותה תקופה נכתב שלא ישלחו לוולוז'ין תלמידים שלא יודעים ללמוד לבדם דף גמרא, רש"י ותוספות (הנקרא בלשון הישיבות גפ"ת).

תלמידים בולטים

בישיבת וולוז'ין למדו הרבה תלמידי חכמים שהתפרסמו אחר כך, ובהם:
נמל סנקט פטרבורג

רקע כללי

הנמל הגדול שוכן על איי הדלתא של נהר נייבה בחלקו המזרחי של המפרץ הפיני בים הבלטי. הנמל כולל מסוף מסחר ימי, מסוף ייעור, מסוף דגים וטרמינל שינוע נפט ובתחומו מפעלים לבניית ושיפוץ אוניות, טרמינל נוסעים ונמלי משנה כדוגמת מסוף לומונוסוב, מסוף קרונשטדט, מסוף גורסקאיה ומסוף ברונקה. שטח הנמל נחלק לארבעה מתחמים: את מתחם 1 ו-2 משרתת תחנת הרכבת "הנמל החדש" בעוד את מתחם 3 ו-4 משרתת תחנת הרכבת "אבטובו".
במסגרת הנמל פועל צי הנמל שבשורותיו משרתות אוניות שירות וסיוע שברשותן אוניות לשינוע נפט, שוברות קרח, מכליות נפט, ספינת כיבוי אש וספינות מהירות.

נמל הנוסעים

נמל הנוסעים נמצא באי ואסילייבסקי וקולט אוניות נופש מכל העולם. הנמל נפתח בתחילת המאה ה-21 והוא משרת מדי שנה מאות אלפי נוסעים רוסים ותיירים ועשרות אוניות נוסעים. החל מיום פתיחתו חל גידול דרמטי במספר הנוסעים והתיירים שעוברים בו מדי יום והוא מאפשר מעבר בו זמנית של מגיעים ומפליגים.
המסוף מאפשר הפלגה והגעה עם רכבים מלווים באוניות המתאימות. בטרמינל מצוי אזור הורדת ואיסוף נוסעים, אזור המתנה וקפיטריות.
העשור הראשון של המאה ה-11

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
דה קונדישנינג

דה קונדישנינג (באנגלית: Deconditioning) הוא מושג לועזי שמשמעו הסתגלות של אורגניזם לסביבה תובענית פחות. ברפואה המושג מתייחס לפגיעה בתפקוד הגופני המתרחשת עקב שינוי התנאים של האדם. דה קונדישנינג עשוי לקרות בגופם של אסטרונאוטים כתוצאה מהשינויים שבין האטמוספירה של כדור הארץ ובין התנאים במעבורת. ברפואה הגיריאטרית דה קונדישנינג מתאר מצב של ירידה בכושר הגופני ולעיתם אף אבדן תפקוד כתוצאה משכיבה ממושכת במיטה או חוסר פעילות במשך זמן ממושך. לעיתים כתוצאה מחוסר הפעילות מלבד הירידה בכושר הגופני והיחלשות השרירים, גם הגידים עצמם עלולים להתקצר.
דה קונדישנינג הוא הפיך - ניתן לטפל ולהחזיר את הגוף למצבו התקין בעזרת טיפולי פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק.
קסר אל-חייר א-שרקי

קסר אל-חייר א-שרקי (בערבית: قصر الحير الشرقي;  תעתיק מדויק: קצר אלחיר אלשרקי - "ארמון הציד המזרחי") הוא מתחם גדול עתיק הכולל ארמון ומבנים נוספים, השוכן במדבר הסורי. מתחם זה הוא תאום לקסר אל-חייר אל-ע'רבי (ארמון הציד המערבי), שני הארמונות נבנו על ידי הח'ליף השאם אבן עבד אל-מלכ מבית אומיה. המתחם נבנה בין השנים 729-728 לפי הלוח האזרחי, שנת 111-110 להיג'רה, שנה לאחר בניית קסר אל-חייר אל-ע'רבי. המתחם שוכן 97 ק"מ צפונית-מזרחית לתדמור, והוא נבחר בגלל שפע חיות הבר  בסביבתו.
האתר הוכנס לרשימת המועמדות של אתרי המורשת העולמית ב-8 ביוני 1999 בקטגוריה תרבות.

אדריכלות

מתחם הארמון מורכב משני מבנים עיקריים רבועים ומבנים נוספים. המבנה הגדול נקרא בפי החוקרים "ארמון" ושימש כנראה כמרכז מינהלי. אורך צלע המבנה הוא 160 מטר. המבנה הקטן יותר נקרא בפי החוקרים ח'אן. אורך צלע המבנה הוא 60 מטר. המבנים נמצאים בתוך שטח שהוקף חומה והשתרע על שטח של 7 קמ"ר, שכלל מערכת תעלות מים ומערכות השקיה שאפשרו ניצול חקלאי. בתוך שטח זה נמצא גם מבנה בית מרחץ. המבנה הגדול כלל חצר פתוחה גדולה עם 28 מגדלים ו-4 שערי כניסה, שער בכל צד של המבנה המרובע. מבנה זה שימש כמרכז החיים המינהליים, עם רחובות וחיבור ישיר לארבעת השערים. סביב החצר המרכזית ובצמוד לקירות נבנו 12 יחידות באותו גודל, ששימשו למטרות שונות: מסגד, חדר שכלל שני בתי בד ושימש ליצירת שמן זית, חדר ששימש כמרכז מינהלי, 6 יחידות ששימשו למגורים ועוד 3 יחידות בפינות המתחם שלא היה להן שימוש ספציפי. המתחם כלל גם בור גדול עם מערכת תעלות שהובילה מחוץ למתחם המבנה הגדול. המבנים הכילו שרידי קשתות ועמודים אשר היו חלק ממתחם מלכותי גדול. חלק מהעיטורים הועברו אל המוזיאון הלאומי של דמשק. השער של הארמון שוחזר במוזיאון דיר א-זור.
המבנה הקטן יותר ידוע כח'אן. השם הוענק לו בגלל הדמיון למבנה של ח'אן. הוא כלל חצר מרכזת מוקפת במבנים בעלי שתי קומות. בקומה הראשונה היו מחסנים ואורוות. בין שני המבנים נמצא מגדל מעין מינרט. גודל המגדל, המיקום וטכניקת הבנייה הובילו את הארכאולוגים להשערה שהוא נבנה 10 שנים מאוחר יותר, כאשר הח'אן שימש למגורי כפר קטן. 
בית המרחץ שכן כ-65 מטר מהפינה הצפונית מזרחית של הח'אן. הוא דמה בתכנונו לבתי המרחץ הרומיים. הוא כלל אולם גדול בגודל 20 על 15 מטר. הוא כלל 2 בריכות המוזנות מתוך 2 מיכלי מים. בית המרחץ כלל שני חדרי הלבשה, אחד לחורף ואחד לקיץ, ובית שימוש. הבניין הכיל גם שלושה חדרים חמים, שמיקומם היה ליד מקור החימום, וחדר שירות כללי שבו נמצאו מיכלי מים.
אספקת המים לארמונות נעשתה באמצעות תעלה באורך 5,700 מטר. הארמונות הכילו חדרי אמבטיה, מאגרי מים, מסגדים וגנים.
האתר נחפר על ידי אוניברסיטת מישיגן בשנים 1964, 1966, 1969, 1970-1971.