google/wiki40b huggingface dataset:
לורנצו פרונה

פעילותו בתקופת השואה

לורנצו פרונה נלד בפוסאנו שבמחוז קונאו והיה בנאי במקצועו. במלחמת העולם השנייה נשלח פרונה מטעם חברה איטלקית לעבודה בבונה מונוביץ, שלוחה של מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. שם פגש בפרימו לוי, שהיה אסיר יהודי מאיטליה. השניים נפגשו בקיץ 1944 ויצרו קשר בזכות היותם דוברי פיימונטית. פרונה הביא ללוי מזון מדי יום עד דצמבר 1944. לוי ניצל ממוות בעזרת מזון זה, שאף היה בו די כדי לחלק ממנו לחבריו. פרונה סייע ללוי בדרכים נוספות, כגון אספקת לבוש ומשלוח גלויה עבורו, לאמו ואחותו של לוי שהיו באיטליה. כך הצליחו השתיים לשלוח ללוי חבילת מזון ובגדים.

אזכורים בספרות

פרימו לוי הנציח את פרונה בספריו, בין היתר בספרו הזהו אדם בו הוא מתאר את חוויותיו במחנה אושוויץ:
אני מאמין באמת ובתמים שבזכותו של לורנצו אני חי היום. ולא כל כך בזכות העזרה החומרית שנתן לי, כמו העובדה שנוכחותו הזכירה לי באופן קבוע, בפשטות ובטבעיות של טוב לבו, שעדיין קיים עולם טוב שם בחוץ, מחוץ לעולם שלנו. משהו ומישהו שהם עדיין שלמים וטובים, לא מושחת, לא פראי ומנוכר. משהו קשה להגדרה, אפשרות רחוקה לטוב, אך שלמענה שווה לשרוד. [...] לורנצו היה אדם. האנושיות שבו היתה טהורה ובלתי נגועה, הוא היה מחוץ לעולם שלילי זה. הודות ללורנצו, הצלחתי לזכור שאני עצמי אדם.
רביעיית קרונוס

רביעיית קרונוס (אנגלית: Kronos Quartet) היא רביעיית מיתרים שהוקמה ב-1973, ונחשבת לאחת מהרביעיות המובילות בעולם במוזיקה מודרנית. במהלך השנים חבריה ביצעו והקליטו מאות יצירות של מלחינים מובילים, בעיקר מלחינים בני זמננו, בהן יצירות רבות כביצועי בכורה.
הרביעייה הוקמה על ידי הכנר דייוויד הרינגטון, ומשנת 1978 בסיסה ממוקם בסן פרנסיסקו. בין השנים 1978 ל-1999 הרכב הלהקה מנה את הכנרים דייוויד הרינגטון וג'ון שרבה, את נגן הויולה האנק דוט, ואת הצ'לן ג'ואן ג'אנרונאוד. בשנת 1999 החליפה ג'ניפר קולפ את ג'אנרונאוד, ובשנת 2005 החליף ג'פרי ציגלר את קולפ. בשנת 2013 קולפ הוחלפה על ידי סאני יאנג.
הרביעייה הקליטה אלבומים רבים של מלחינים מהזרם המינימליסטי, ביניהם קלינט מנסל, ארוו פרט, סטיב רייך ופיליפ גלאס. בשנת 1997 הקליטה הרביעייה יחד עם דייוויד קרקאואר את יצירתו של אוסבלדו גוליחוב "חלומות ותפילות של יצחק העיוור".
ב-1999 זכתה הרביעייה בפרס רולף שוק לאמנויות המוזיקה.
בשנת 2017, בפסטיבל בניו יורק הם ביצעו אופרה של יונתן ברגר.
רביעיית קרונוס ביקרה בישראל מספר פעמים.

סגנון

הרביעייה ידועה במגוון הרחב של הסגנונות המוזיקליים אותם היא מבצעת, ביניהם מוזיקה מוקדמת, מוזיקה מודרנית, מוזיקה קלאסית, מוזיקה נסיונית, פסקולים (ביניהם של הסרט רקוויאם לחלום והמעיין), ג'אז וטנגו. כמו כן ביקשו חברי הרביעייה ממלחינים מרחבי העולם שישלבו מוטיבים אתניים ביצירותיהם.
מלבד מלחינים, הופיעה והקליטה הרביעייה עם אמני במה רבים ומפורסמים: דייוויד בואי, טום וייטס, ביורק, נלי פורטדו, פיית' נו מור, ניין אינץ' ניילז, אסטור פיאצולה, רביעיית הג'אז המודרני והמשורר אלן גינסברג.
One-X

רקע

בשנת 2005 אדם גונטיאר, סולן הלהקה, עבר גמילה מהתמכרות לאוקסיקונטין והצליח עד היום להישאר פיכח. הרבה שירים באלבום נכתבו על רקע זה.
לפני יציאת האלבום, הופיעה הלהקה עם שני שירים מתוכו: Animal I Have Become וNever Too Late.
ב-31 במרץ, כ-3 חודשים לפני יציאת האלבום, יצא הסינגל הראשון באלבום, "Animal I Have Become", שזכה להצלחה רבה באינטרנט והגיע למקום הראשון במצעד הרוק המודרני של ארצות הברית.
ב-16 ביוני שוחרר האלבום באופן רשמי ומכר בשבוע הראשון ליציאתו 78,000 עותקים. האלבום הגיע למקום השני בקנדה ולמקום החמישי במצעד האמריקאי.
הסינגל השני של האלבום, "Pain", הגיע למצעדי רוק מרכזיים בדצמבר 2006 ולמצעדי רוק מודרני בפברואר 2007.
הסינגל השלישי "Never Too Late" יצא באפריל 2007. השיר הפך ללהיט הגדול של הלהקה והאהוב ביותר על סולנה.
"Riot" הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום, שגם כן זכה להצלחה גדולה. כמו רוב השירים באלבום שנכתבו על רקע חוויות הגמילה של אדם, שיר זה מוחה נגד על הדברים השליליים בחיים.
שיר נוסף שזכה להצלחה הוא "Time Of Dying", זאת למרות שלא שוחרר כסינגל או קליפ.

הצלחת האלבום

האלבום זכה להצלחה רבה וגדולה בהרבה יותר מהאלבום הראשון.
באוגוסט 2007 קיבל אלבום פלטינה על מכירת יותר ממיליון עותקים.
האלבום מכר 1,750,000 עותקים בארצות הברית בלבד.
השירים "Animal" ,"Have Become" ו-"Riot" השתתפו במשחק WWE SmackDown vs. Raw 2007.

מצעדים

בילבורד Hot 200- מקום 5
המצעד הקנדי- מקום 2
לאו ויינר

לימודים

ויינר נולד בבודפשט. את שיעורי הפסנתר הראשונים שלו קיבל מאחיו, ובהמשך למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. בתקופת לימודיו שם זכה בפרסים רבים, בהם מלגת פרנץ ליסט, פרס פולקמן ופרס ארקל, כולם על יצירה אחת: סרנדה, אופוס 3, פרס היינאלד על "אגנוס דאי" למקהלה, ופרס שונדה על "פנטזיה הונגרית" לטארוגאטו וצימבלום. פרס פרנץ יוזף איפשר לו לנסוע לווינה, מינכן, ברלין ופריז

קריירת הוראה

בשנת 1908 התמנה ויינר למורה לתאוריית המוזיקה באקדמיה למוזיקה של בודפשט. הוא היה לפרופסור להלחנה ב-1912 ולפרופסור למוזיקה קאמרית ב-1920. ב-1949 היה לפרופסור אמריטוס, אך המשיך ללמד עד סוף חייו. הוא מת בבודפשט. בין תלמידיו הרבים ידועי-השם פריץ ריינר, סר גאורג שולטי, אנטל דוראטי ובלה שיקי, שהמשיכו את דרכו. ב-1928 ייסד באקדמיה תזמורת ללא מנצח שנגניה היו סטודנטים מוכשרים במיוחד.

יצירתו

כמלחין, הושפע ויינר בעיקר ממלחיני התקופה הרומנטית, מבטהובן עד מנדלסון, בגישתו המוזיקלית. נראה, שאת תחושת הצבע התזמורתי בכתיבתו קיבל מאותם מלחינים צרפתים שלא הושפעו באופן ניכר מריכרד וגנר, בייחוד ביזה. הגישה הרומנטית הזאת, סולידית ושמרנית, שימשה בסיס לסגנונו, שהושפע בהמשך מיסודות של מוזיקה הונגרית עממית. עם זאת, הוא לא חקר את תחום מוזיקת העם, כפי שעשו בני תקופתו בארטוק וקודאי, אלא התעניין בנושא ועשה שימוש בכמה יסודות של מוזיקה עממית בלי להשפיע על השפה ההרמונית שביסס בכתיבתו. אפשר לחלק את כתיבתו היוצרת לארבע תקופות: 
התקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה |(1913-1905), אחר תקופה נאו-קלאסית (1924-1918), התקופה שבה תפס החומר ההונגרי-עממי מקום ראשון במעלה בסגנונו (1951-1931), והתקופה האחרונה (1960-1952), שהיצירה המאפיינת אותה ביותר היא הפואמה הסימפונית "טולדי", אופוס 43. 
בהמשך הקריירה שלו קיבל בין השאר את פרס קולידג' (1922) על רביעיית המיתרים השנייה שלו, את פרס המדינה על הסוויטה אופוס 18 (1933) ושני פרסי קושוט בשנים 1950 ו-1960. 
בין יצירותיו הבולטות של ויינר שלישיית מיתרים, שתי סונאטות לכינור, חמישה דיברטימנטי לתזמורת, פואמה סימפונית ומספר רב של יצירות קאמריות וקטעים לפסנתר. רוב הפסנתרנים יזהו ללא קושי את "מחול השועל" מלא-החיים שלו.
פאול יוליוס רויטר

פאול יוליוס רויטר (בגרמנית: Paul Julius Freiherr von Reuter; ‏21 ביולי 1816 - 25 בפברואר 1899) היה יזם בתחום התקשורת במאה ה-19, חלוץ בתחום סוכנויות הידיעות, ומייסד סוכנות הידיעות "רויטרס".

ביוגרפיה

נולד בקאסל בשם ישראל בר יהושפט לרב שמואל לוי יהושפט ולבטי סנדרס. בהיותו בן 13 נפטר אביו והוא נשלח אל דודו הבנקאי בגטינגן. בגטינגן פגש את קרל פרידריך גאוס, שעסק באותה עת בניסויים בטלגרף, היכרות זו פתחה את התעניינותו בטלגרף כמכשיר להעברת ידיעות במהירות וזרעה את מיקודו העסקי בשנים הבאות. 
ב-29 באוקטובר 1845 עקר ללונדון, וב-16 בנובמבר המיר את דתו, בטקס שנערך בקפלה הגרמנית הלותרנית של סט. ג'ורג'  בלונדון, ושינה את שמו לפאול יוליוס רויטר. צעדו זה לא היה חריג במידה קיצונית בחברה היהודית בגרמניה באותה תקופה, ורויטר שב לגרמניה וקבע את מקום מגוריו בברלין, שם נשא אישה בשם אידה מריה אליזבת קלמנטיין מאגנוס, בתו של תעשיין עשיר.
ב-1848 עם גל מהפכות "אביב העמים" באירופה, וכינונה של הרפובליקה הצרפתית השנייה, עקר לפריז, שם עבד בשירות הידיעות של שרל-לואי הוואס  כמתרגם. עם כניסת הטלגרף לשימוש ציבורי, החלו סוכנויות שונות להשתמש בו להעברת ידיעות מהירות בעיקר בענייני כלכלה. רויטר זיהה את ההזדמנות ועם פתיחתו לשימוש הציבור של קו הטלגרף ברלין-אאכן, הקים רויטר את סוכנות הידיעות שלו באאכן, ממנה שלח ידיעות לכל חלקי היבשת, כשהוא עושה שימוש ביוני דואר כדי לקצר את זמן הקישור בין הערים הגדולות, באמצעות שילוב זה של ישן וחדש השיג רויטר יתרון מכריע של יום על פני מתחריו שעשו שימוש באמצעי שילוח מסורתיים כמו עגלות דואר. בשלוש השנים הבאות פיתח ושיכלל את התשתיות לתעשיית החדשות שלו שעברה עם הזמן להיות מבוססת לגמרי על קווי הטלגרף, וב-1851 חזר ללונדון והקים את סוכנות הידיעות "רויטרס" בבורסה לניירות ערך בלונדון.
לאחר שביסס את מעמדו כמקור חדשות אמין, פנה לעיתוני בריטניה הגדולים כדי להרחיב את תחום עיסוקה של הסוכנות גם לידיעות מדיניות. כדי להחדיר את מקור המידע החדש לעיתונים הגדולים שהחזיקו שליחים בערי הבירה הגדולות באירופה, והתייחסו לטלגרף בחשדנות, הציע רויטר את שירותי הסוכנות החדשה שהקים בחינם למשך חודש. למרות זאת חדירתו לשוק הייתה איטית ונדרשו שנים עד שכל עיתוני בריטניה הנחשבים ניאותו להשתמש בשירותיו.
ב-17 במרץ 1857 קיבל רויטר אזרחות בריטית, וב-7 בספטמבר 1871 קיבל תואר אצולה.
רויטר מת ב-25 בפברואר 1899 בוילה רויטר, בניס, צרפת. ונקבר בבית הקברות וסט נורווד  בלונדון.
דמיס רוסוס

ראשית הקריירה

דמיס נולד למשפחה מהקהילה היוונית באלכסנדריה שבמצרים. אביו יורגוס רוסוס עבד כמהנדס. ב-1956, לאחר משבר סואץ, נאלצו היוונים לעזוב את מצרים בחוסר כל, ומשפחתו של רוסוס עברה ליוון. לאחר שהתבססו החל רוסוס הצעיר לעסוק במוזיקה וב-1965 הצטרף ללהקת "The Idols" שביצעה גרסאות כיסוי ולא זכתה להצלחה מרובה.

קריירת הסולו

רוסוס יצא למסע הופעות יחיד ברחבי אירופה והוציא מספר אלבומים בהם התבלט סגנונו החדש שהיה קליט יותר ומורכב פחות מוזיקלית. רוסוס עבר לסוגת הפופ עם זליגה למוזיקה יוונית עממית וידע שורת להיטי זהב ברחבי אירופה כגון: "(Velvet Mornings" (triki triki mon amour‏, "Forever and Ever"‏,  "My Friend the Wind"‏, ו-"Goodbye, My Love, Goodbye". באמצע שנות ה-70 ידע רוסוס הצלחה גם בישראל. ביוני 1975, ביקר רוסוס בישראל והופיע במספר ערים. 
במצעד השנתי של רשת ב' ב-1974 הגיע למקום ה-15 עם השיר "My Only Fascination" וב-1975 למקום ה-25 עם השיר "From Souvenir To Souvenir". רוסוס החל להקליט במספר שפות ובכלל זה יוונית ויפנית וב-1982 חזר לשתף פעולה עם ואנגליס כשכתב את השיר "Tales of the Future" לפסקול הסרט "בלייד ראנר". במהלך שנות ה-80 חלה נסיגה בקריירה של רוסוס, משקלו האמיר לכדי 147 קילוגרמים והיו לכך השלכות על מצב בריאותו. בנוסף, היעדר ההצלחה המוזיקלית גרם לו לדיכאון קליני בגינו טופל רפואית.
ב-14 ביוני 1985 היה רוסוס אחד מהנוסעים שנחטפו במהלך חטיפת טיסה 847 של TWA, וממשלת יוון שחררה תמורתו ותמורת 7 נוסעים יוונים נוספים את המחבל עלי עטוה. 
ב-1989 חזרה ההצלחה להאיר פנים לרוסוס לאחר דואט בשם "Young Love" שביצע עם הזמר הגרמני דראפי דויטשר. ב-1993 הוציא את האלבום "Insight". בהמשך יצא למסע הופעות בדובאי, ברוסיה ובבריטניה. ב-2006 יצא אלבומו "live in Brasil" וב-2009 האלבום "Demis". 
במאי 2014 ביטל הופעה בישראל בשל מצבו הבריאותי. בינואר 2015 אושפז בבית חולים פרטי באתונה ושם ב-25 בינואר הלך לעולמו מסרטן הכבד.
ואיון

ביוגרפיה של הדמות

למעשה, היו מספר דמויות בשם ואיון, כולם שיבוטים.

ואיון 4

הפרק הראשונה שבה נראה שיבוט של ואיון ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" היא בפרק "To the Death". היה זה ואיון 4, אשר נהרג על ידי מפקד צוות הג'מהדאר הכפוף לו, לאחר שוואיון הטיל ספק בנאמנותם של אנשיו.

ואיון 5

ואיון 5 מופיע לראשונה בפרק "Ties of Blood and Water", בו הוא מתלווה אל דוקאט אל חלל עמוק 9, בניסיון לשכנע עריק קרדאסי גוסס, המאושפז במרפאתו של ד"ר באשיר, כי ישוב לקרדאסיה לקבלת טיפול, ולהביע תמיכה במשטר (האיחוד הקרדאסי כחבר בדומיניון). ואיון 5 היה הראשון לשמש כמפקד כוחות הדומיניון ברביע אלפא. כשנתיים לאחר הופעתו הראשונה, ואיון 5 נהרג בתאונת שיגור, שייתכן שאורגנה על ידי "לגאט" דמאר - ראש המשטר הקרדאסי באותה העת (שלב מסוים בין סיום הפרק "Shadows and Symbols" לבין תחילת הפרק "Treachery, Faith, and the Great River").

ואיון 6

ואיון 6 ניסה לערוק לפדרציה, אך בטרם הספיק לעשות כן - הוא מקריב את חייו, על מנת למנוע את מותו של אודו.

ואיון 7

ואיון 7 הופעל לאחר שנתגלה לדומיניון הניסיון של ואיון 6 לערוך. בנסיבות רגילות, יש רק שיבוט אחד (של כל וורטה פעיל נתון), הפועל בכל פעם, אולם לאחר שוואיון 6 ערך - ואיון 7 הופעל באופן מיידי. ואיון 7 נהרג על ידי לוטננט-קומנדר וורף (בפרק "Strange Bedfellows"). מאוחר יותר, וורף לועג לכך, שכן הוא הרג שיבוט בלבד, במקום אויב שהוא פחות בר-החלפה.

ואיון 8

אילם גארק הרג את ואיון 8, במהלך המתקפה של המחתרת הקרדאסית על מטה הדומיניון, במהלך הקרב על קרדאסיה (בחלקו השני של פרק סיום הסדרה הכפול "What You Leave Behind"). עם מותו, מציינת המשתנה הנקבה כי ואיון 8 היה השיבוט האחרון של ואיון, עובדה שגארק, אשר תיעב את ואיון, מוצא מספקת ביותר, ומוסיף: "קיוויתי שתגידי את זה". זה היה השיבוט האחרון של ואיון, כתוצאה מהריסת מתקן השיבוט על כוכב הלכת רונדאק 3 (הפרק "The Changing Face of Evil").
פרד הויברג

קריירת תיכונים מכללות

הויברג נולד בעיר לינקולן שבנברסקה, וגדל באיימס הסמוכה לדה מוין באיווה. בנעוריו הצטיין הן כשחקן פוטבול והן כשחקן כדורסל, ובשנת 1991 הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון איימס" לזכייה באליפות ליגת התיכונים של איווה. בסיום אותה עונה זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של המדינה ("Iowa Mr. Basketball").
בין השנים 1991–1995 למד באוניברסיטת המדינה של איווה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע כ-15.8 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו האחרונה נבחר לחמישיית העונה של "מחוז ה-Big Eight" לאחר שקלע 19.9 נקודות למשחק והוביל את קבוצתו לשלב "32 הגדולות" של טורניר אליפות המכללות, בפעם השלישית בלבד בתולדותיה.

קריירת משחק

הויברג נלקח בבחירה ה-52 של דראפט ה-NBA‏ 1995, על ידי אינדיאנה פייסרס. ב-4 עונותיו באינדיאנה סבל מפציעות רבות והשתתף ב-139 משחקים בלבד מתוך 328 משחקי קבוצתו. בתקופה זו שימש כשחקן ספסל וקלע 3.9 נקודות בממוצע למשחק, תחת המאמנים לארי בראון ולארי בירד.
לקראת עונת 1999/2000 חתם על חוזה בשיקגו בולס, במדיה שיחק ב-4 העונות הבאות. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הציג יכולת טובה ורשם ממוצעים של 9.1 נקודות, 4.0 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק, אך את שתי העונות סיימה שיקגו עם מאזן הניצחונות הנמוך ביותר באזור המזרחי (עם 20.7% ו-18.3%, בהתאמה). ב-3 במרץ 2001 קבע שיאי קריירה הן בנקודות (28) והן באסיסטים (13) במשחק קבוצתו מול מילווקי באקס.
בקיץ 2003 חתם הויברג על חזה לשנתיים במינסוטה טימברוולבס. בעונת 2003/2004 העפיל עם מינסוטה לשלב גמר המערב, בו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4. לאורך אותו הפלייאוף השתתף בכל 18 משחקי קבוצתו, וקלע 6.4 נקודות בממוצע למשחק. במהלך העונה העוקבת הוביל הויברג את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה לשלוש, עם 48.3%. ביוני 2005 עבר ניתוח באבי העורקים, ובאפריל 2006, לאחר שלא הצליח לחזור לשחק כדורסל, הודיע על פרישה.

אוניברסיטת המדינה של איווה

לקראת עונת 2010/2011 מונה הויברג לאמן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של איווה, בה שיחק בעבר כסטודנט. בסיום עונת 2011/2012 זכה בתואר מאמן העונה במחוז ה-Big 12, לאחר שקבוצתו רשמה מאזן ניצחונות חיובי 23–11 והעפילה לטורניר אליפות המכללות. באפריל 2013 חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-10 עונות נוספות עבור כ-20 מיליון דולר, עם אופציית יציאה ל-NBA בסך 500,000 דולר. בעונת 2013/2014 העפילה הקבוצה לשלב שמינית הגמר של טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen"), בפעם הרביעית בלבד בתולדותיה והראשונה מאז 2000, בהובלת דיאנדרה קיין.

שיקגו בולס

ביוני 2015 מונה הויברג למאמן קבוצת שיקגו בולס, כמחליפו של טום ת'יבודו. בעונתו הראשונה בשיקגו רשמה הקבוצה מאזן ניצחונות 42–40, ולא העפילה לשלב הפלייאוף לראשונה מזה 8 עונות. בעונה העוקבת חתמו בקבוצה שני השחקנים הוותיקים דוויין וייד וראז'ון רונדו, אשר סייעו לבולס להעפיל לפלייאוף מהמקום השמיני במזרח. בפלייאוף עצמו הפסידה הקבוצה לבוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון, על אף שניצחה את שני המשחקים הראשונים של סדרה בבוסטון. בעונת 2017/2018 עזב את הקבוצה שחקן האולסטאר ג'ימי באטלר, והבולס רשמו את מאזן הניצחונות הנמוך ביותר של הקבוצה מזה 14 שנים, 27–55 (32.9%).
לאחר שפתחה את עונת 2018/2019 עם מאזן שלילי 5–19 פיטרה שיקגו את הויברג מתפקידו, ומינתה במקומו את עוזר המאמן ג'ים בוילן.
יהודית ריכטר

ביוגרפיה

יהודית ריכטר נולדה בקרלסבד שבצ'כוסלובקיה (כיום בצ'כיה), בת בכורה להורים ניצולי השואה. בגיל שנתיים עלתה עם משפחתה לישראל, והתגוררה בשכונת ביצרון שבתל אביב. הייתה חניכה בשבט יד אליהו של הצופים.
שירתה כקצינת ח"ן בבסיס רמת דוד של חיל האוויר, שם פגשה את קובי ריכטר, ששירת כטייס קרב, ונישאה לו. עברה יחד אתו לבסיס חצרים. הקימה את היחידה לפיתוח כישורי ניהול ופיקוד לאנשי צוות אוויר ועסקה בפיתוח מערכי מיון לחניכי קורס טיס. למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה תואר שני. בני זוג ריכטר עברו לשלוש שנים לארצות הברית, לשם פוסט דוקטורט של קובי, ויהודית נשארה שם שנה נוספת, להשלמת לימודיה לתואר דוקטור בניהול באוניברסיטת בוסטון.
עם שובה לישראל נמנתה במשך חמש שנים עם סגל הפקולטה לניהול באוניברסיטת תל אביב. עברה למשך שלוש שנים לתפקיד של עוזרת אישית לאלי הורביץ, מנכ"ל חברת התרופות "טבע". על תקופה זו אמרה: "שם למדתי מה זה FDA ואיך מתנהלים מול רשויות בריאות במדינות שונות. בעיקר למדתי ראייה עסקית ארוכת טווח".
בשנת 1992 יצא לאור ספרה, "כלים שלובים - בין קריירה למשפחה", בהוצאת עם עובד.
בשנת 1993 הקימה, יחד עם בעלה ועם בנעד גולדווסר וגרגורי פנחסיק, את חברת מדינול לייצור תומכנים. את השיווק למוצרים עשתה בוסטון סיינטיפיק, החברה זכתה להצלחה רבה והכנסותיה הסתכמו במאות מיליוני דולרים מדי שנה. לאחר סכסוך ממושך עם בוסטון סיינטיפיק, שהסתיים בשנת 2005, שילמה זו 750 מיליון דולר למדינול בגין הפרת הזכויות על הפטנט.יהודית היא מנכ"ל החברה וקובי הוא יו"ר הדירקטוריון ומנהל טכנולוגיות ראשי (CTO). את חלוקת העבודה ביניהם בחברה תיארה: "אותו מעניינת הטכנולוגיה ואותי מעניינים תהליכים ארגוניים ואנשים".
בני הזוג ריכטר הקימו ב-1993 גם את חברת מדקון, שפיתחה תוכנה לניהול מידע רפואי. בשנת 1999 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2005 נמכרה השליטה בחברה לחברה אמריקאית, לפי שווי של 105 מיליון דולר. תמורת חלקם בחברה קיבלו בני הזוג ריכטר כ-30 מיליון דולר.
ליהודית וקובי ריכטר היו אחזקות גם בחברת אורבוטק, שקובי ריכטר נמנה עם מקימיה קודם שהקים את מדינול. במרץ 2018 נמכרה אורבוטק לחברת לחברת KLA-Tencor האמריקאית, ויהודית ריכטר קיבלה תמורת חלקה כ-29 מיליון דולר.
ב-2006 הקימו בני הזוג ריכטר את חברת מיקרוטק וב-2007 את וולב מדיקל, שתיהן בבעלותם המלאה.
בנוסף כיהנה כדירקטורית בחברות בזק, בזק בינלאומי, אמיטל, ספנקריט ועוד.
לזוג ריכטר שלושה ילדים והם מתגוררים בארסוף.
מנשה אמיר

מנשה אמיר (נולד ב-27 בדצמבר 1940)  הוא פרשן קול ישראל לענייני איראן, מנהל אתר האינטרנט בפרסית של משרד החוץ לשעבר, ולשעבר מנהל השידורים של קול ישראל בפרסית.

ביוגרפיה

אמיר נולד וגדל בטהראן, לאב שהיה קצין בצבא איראן. למד בבית ספר יסודי של המיסיון הנוצרי ובתיכון אליאנס היהודי בעיר. במהלך הלימודים בתיכון החל לעבוד כעורך ומתרגם בעיתון הערב "כיהאן". בכיתה י"ב למד בתיכון מוסלמי, כיוון שהיה סמוך למערכת העיתון. למד שנה באוניברסיטה בטהרן. בגיל 19 עלה לארץ. 
חודש לאחר בואו ארצה החל לעבוד בקול ישראל במחלקת השידורים בפרסית, שלוש שנים לאחר שהוקמה המחלקה. במהלך השנים מונה למנהל השידורים בפרסית, ולאחר פרישתו לגמלאות המשיך לשמש כפרשן לענייני איראן של התחנה.
ב-9 ביולי 2007 הושק אתר האינטרנט של משרד החוץ בפרסית בעריכתו של אמיר.
אמיר עלה ארצה בגיל צעיר יחסית והרבה לפני המהפכה באיראן, למרות זאת עקב הפופולריות של אמיר באיראן יש לו גישה מסוימת לקהל במדינה. אמיר עוקב באופן שוטף אחר תמונת המצב האיראנית, דרך המדיה האיראנית, וכך מצויים בידיו נתונים ותמונה עדכנית של המצב ברחוב האיראני. לפיכך הוא מרואיין גם בתקשורת הזרה, המשדרת מדי פעם את הערכותיו בקשר למצב באיראן.
מפרש (קבוצת כוכבים)

כוכבים מעניינים

γ במפרש (רגור) הוא למעשה מערכת של לפחות שישה כוכבים שונים במרחק של כ-800 שנות אור. שניים מהכוכבים הם זוג ענקים במרחק של יחידה אסטרונומית אחת זה מזה וההבחנה ביניהם היא על ידי מדידה ספקטרוסקופית בלבד. אחד מהם הוא כוכב וולף-ראייה הקרוב ביותר לכדור הארץ. הבהירות של הזוג היא מדרגה 1.75. במרחק קטן מהם ניתן להבחין במשקפת בכוכב נוסף בבהירות מדרגה 4.27. שלושה כוכבים נוספים במערכת הם בעלי בהירויות מדרגות 8, 9 ו-13.
δ במפרש הוא כוכב כפול במרחק של כ-80 שנות אור. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא בעל בהירות מדרגה 2 ולבן הזוג בהירות מדרגה 6 וניתן לראותו רק בטלסקופ. הכוכב הבהיר יותר הוא בעצמו כוכב כפול ספקטרוסקופי לוקה. זהו הכוכב הלוקה הבהיר ביותר והקרוב ביותר שידוע כיום.
λ במפרש (סוהייל) הוא על-ענק כתום במרחק של כ-544 שנות אור. כמו כן הוא משתנה לא-סדיר איטי שבהירותו נעה בין דרגות 2.14 ו-2.3.

גרמי שמיים מעניינים נוספים

IC2391 הוא צביר כוכבים בהיר שניתן לראייה ללא ציוד עזר, אך במשקפת הוא מרשים יותר. הוא כולל כ-30 כוכבים בעלי בהירות מדרגה 4 הנמצאים סביב הכוכב ο במפרש.
ווקסהול שבט

רקע

במקביל, השיקה חברת ג'נרל מוטורס באמצעות חטיבת שברולט, בארצות הברית את השברולט שבט. ההשקה התקיימה ב־16 בספטמבר 1975 עם הדגם סדאן 2 דלתות. בשנת 1976 הושק דגם ה-3 דלתות ובאפריל 1978 הושק דגם הסדאן 4 דלתות. החל מספטמבר 1980 הוצע בברזיל דגם 3 דלתות סטיישן.
בשנה הראשונה לייצורה, נמכרו כ-275,000 יחידות מדגם השברולט שבט. בשנים 1979–1980 הייתה השברולט שבט המכונית הנמכרת ביותר בארצות הברית. היא יוצרה בארצות הברית, ברזיל, קולומביה, אקוואדור, יפן וונצואלה.
מכוניות כמעט זהות שייצרה במקביל חברת ג'נרל מוטורס היו אופל קדט בגרמניה, על ידי חברת הבת אופל, ביפו את הסוזוקי ג'ימיני, בקנדה ובארצות הברית את דגם הפונטיאק אקאדיאן, ופונטיאק T1000, ובאוסטרליה את דגם ההולדן ג'ימיני.
ייצורה המרכזי של הווקסהול שבט היה בבריטניה, כאשר הורכב בדגם מנוע 1,256 סמ"ק. באקוואדור יוצרה ה-"ווקסהול שבט" עם מנועי 1,500 סמ"ק בדגם שהיה קרוי AYMESA Cóndor. בניו זילנד הורכבה הווקסהול שבט בין השנים 1976–1981.
הווקסהול שבט יוצאה לאוסטריה, גרמניה, צרפת, שוודיה, אורוגוואי.
מלדזייצ'נה (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה מלדזייצ'נה 138,375 בני אדם, בשנים הבאות הצטמצמה האוכלוסייה מעט וב-2013 נמנו 136,223 תושבים. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 90.03% בלארוסים, 6.76% רוסים, 1.12 אוקראינים ו-2.09% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (73.81%) ורוסית (23.83%).
ז'רמן טאייפר

ביוגרפיה

ז'רמן טאייפר נולדה בשם מרסל טאייפס בסן-מור-דה-פוסה, איל-דה-פראנס, צרפת. כאישה צעירה החליפה את שם משפחתה ל"טאייפר" כהתרסה נגד אביה, שסירב לממן את לימודי המוזיקה שלה. היא למדה נגינה בפסנתר בבית, עם אמה, חיברה יצירות קצרות משלה והחלה ללמוד בקונסרבטואר בפריז, שם פגשה את דריוס מיו, ז'ורז' אוריק וארתור הונגר. בקונסרבטואר זכתה בפרס ראשון בכמה קטגוריות וכתבה את 18 הקטעים לנבל ב"ספר הנבל הקטן של מאדאם טארדיה" בשביל קרולין טארדיה, המורה לנבל בקונסרבטואר.
יחד עם ידידיה החדשים התרועעה עם קהל האמנים במונמארטר ומונפארנס, ביניהם הפסל עמנואל סנטור, שיישא לאישה, לאחר זמן, את אחותה ז'אן. באטליה של אחד מידידיה הציירים במונפארנס צץ לראשונה הרעיון של קבוצת השישה. כתוצאה מפרסום גילוי הדעת של ז'אן קוקטו, "Le Coq et l'Arlequin", נכתבו מאמרים של אנרי קוֹלֶה בתקשורת, והקבוצה זכתה לפרסום מיידי. ז'רמן טאייפר הייתה האישה היחידה בקבוצת השישה.
הקבוצה הוציאה יחד לאור אלבום של יצירות לפסנתר ("אלבום השישה" המפורסם). חמישה מן החברים גם עבדו יחדיו בכתיבת המוזיקה ליצירתו של קוקטו, "Les Mariés de La Tour Eiffel". קוקטו הציע תחילה את הפרויקט לאוריק, אבל כיוון שאוריק לא סיים את העבודה במהירות שהתחייבה מלוח הזמנים של החזרות, חילק קוקטו את היצירה בין שאר חברי הקבוצה. לואי דירה, שלא היה בפריז אותו זמן, לא לקח חלק בעבודה המשותפת. אין זה נכון לקבוע, ש"בכך בא הקץ לקבוצת השישה", כיוון שדירה היה נוכח בכל קונצרט ובכל ביטוי אחר לציון ימות השנה להקמת הקבוצה.
השישה לא חדלו מעולם להתקיים כקבוצה, הם פשוט פנו כל אחד לנתיב הייחודי לו, נתיבים שעליהם הצהירו מלכתחילה. מורשת השישה ממשיכה להתקיים עד עצם היום הזה בבני ובנות זוגם, בצאצאיהם ובעמיתיהם שהאריכו לחיות אחריהם.
בשנת 1923 החלה טאייפר לבלות זמן רב עם מוריס ראוול בביתו במונפור-ל'אמורי. ראוול עודד אותה להירשם לתחרות פרס רומא. בשנת 1925 נישאה לראלף בארטון, קריקטוריסט אמריקאי, ועקרה למנהטן, ניו יורק. היא נשארה בארצות הברית עד 1927 ואז חזרה עם בעלה לצרפת. הם התגרשו זמן קצר אחר כך.
טאייפר כתבה רבות מיצירותיה החשובות ביותר בשנות ה-20, ביניהן הקונצ'רטו הראשון לפסנתר, הקונצ'רטינו לנבל, הבלטים "Le Marchand d'Oiseaux" ו"La Nouvelle Cythère", הזמנתו של סרגיי דיאגילב לעונת 1929 של הבלט רוס, שגורלה נחרץ, ו-"Sous le Rempart d'Athènes",יחד עם פול קלודל, כמו גם מוזיקה חלוצית לכמה סרטים, ביניהם "באנ'דה", שלכתיבת המוזיקה בשבילו השתמשה בנושאים אפריקאיים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצליחה להימלט מצרפת דרך ספרד ופורטוגל ולהגיע לבסוף לאמריקה, שם נשארה עד תום המלחמה בפילדלפיה, פנסילבניה.
אחרי המלחמה, בשנת 1946, חזרה לצרפת, שם חיברה יצירות תזמורתיות ומוזיקה קאמרית, באלטים, אופרות וקונצ'רטי להרכבים שונים, קוליים וכליים. כן חיברה מוזיקה למספר ניכר של סרטי קולנוע וטלוויזיה. רוב יצירותיה מן התקופה הזאת התפרסמו רק לאחר מותה. 
בשנות חייה האחרונות התרכזה בעיקר בצורות קטנות יותר, בגלל בעיית שיגרון בידיה, שהלכה והחמירה. יצירתה הגדולה האחרונה הייתה הקונצ'רטו דה לה פידליטה לסופרן קולורטורה ותזמורת, שנוגן בהשמעת בכורה באופרה של פריז בשנה שלפני מותה.
ביו-ביבליוגרפיה

ביו ביבליוגרפיה הוא ענף מתחום הביבליוגרפיה וענף מתחום הביוגרפיה, הבא לתאר את שני המרכיבים העיקריים של יוצרים בתחום הכתיבה: תולדות חייהם ופרסומיהם.
הביו ביבליוגרפיה סוקרת הן את הביוגרפיה של היוצרים והן את ספריהם. במאגרי המידע למיניהם, רוב הערכים העוסקים ביוצרים, סופרים ומשוררים הם ביו ביבליוגרפים. רצון הציבור להכיר היכרות ראשונית וקצרה, מהירה ומיידית, את היוצרים המדוברים, הביא ליצירת לכסיקונים, אנציקלופדיות ומאגרים אחרים בהם בערך היוצר נכללים תמונותיו, תולדות חייו ורשימות ספריו.
הביו ביבליוגרפיה בעברית נוסדה והתעשרה עם פרסום שני הכרכים של "לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים"‏, מאת מייסד הביו ביבליוגרפיה העברית, גצל קרסל.
במקביל, הניח אוריאל אופק את המסד לביו ביבליוגרפיה החדשה של ספרות הילדים העברית והכללית, בשני הכרכים של "לקסיקון אופק לספרות ילדים"‏.
לאחרונה ייסד הביו ביבליוגרף יוסף גלרון גולדשלגר לקסיקון מקוון בשם "לקסיקון הספרות העברית החדשה".