google/wiki40b huggingface dataset:
הומוגניות והטרוגניות

הומוגניות והטרוגניות הם מונחים הפכים, הומוגניות מציין כי האובייקט או המערכת מורכבים מרכיבים אחידים הדומים במאפייניהם הטרוגניות מציין כי האובייקט או המערכת מורכבים ממכלול מרכיבים, השונים במאפייניהם.
הומוגניות והטרוגניות מיושמים בשימוש נרחב בתחומים רבים במדעים דוגמת כימיה, גנטיקה, מתמטיקה, וסוציולוגיה וגם בתחומים נוספים דוגמת אדריכלות, מוזיקה וקולינריה.

אטימולגיה

הומו (ביוונית עתיקה: ὅμο) - קידומת שבאה לציין "שווה" או "אחיד" אותו-דבר (דוגמאות: הומוסקסואל הומונימיה) לעומת הטרו שהוא "שונה" לא אחיד (דוגמאות: הטרוסקסואל הטרוכרומיה).

היבטים סטטיסטיים

בסטטיסטיקה השונות היא המדד להערכה ולניתוח של הטרוגניות. בניסוח סטטיסטי, כאשר מדובר על "היגד הטרוגני", הכוונה היא שמדד הפיזור או סטיית התקן שלו הם גבוהים. הומוגניות (סטטיסטיקה) הוא מצב שבו לכל חלק מאוסף של נתונים יש אותם מאפיינים סטטיסטיים כמו לאוסף המלא.

הטרוגניות והומוגניות אנושית

במדעי החברה ההטרוגניות וההומוגניות באות לידי ביטוי בהבדלים בין אישיים ובקולקטיביזם. הבדלים וחיבורים אלו נוצרים בעקבות השפעה משולבת של תורשה וסביבה.
קיימת גם הטרוגניות בין קבוצות חברתיות שונות והיא באה לידי ביטוי בין היתר בהבדלים בין-תרבותיים.
פרוקטר אנד גמבל

פרוקטר אנד גמבל ישראל

משרדי פרוקטר אנד גמבל בישראל נפתחו בשנת 2001 ומהווים את זרוע השיווק המקומית של החברה. מתוך הכרה בישראל כחממה לחדשנות טכנולוגית, הקימה החברה בארץ בשנת 2007 דסק לאיתור חדשנות, הנקרא "Israel house of innovation". הפרויקט נובע מהחלטת החברה לפיה על מנת לעמוד בקצב החדשנות הדרוש על מנת להוביל את השוק, לפחות 50% מכלל החידושים הטכנולוגיים יגיעו מחוץ לחברה. הדסק מהווה גשר בין החדשנות הישראלית המקומית לבין פרוקטר אנד גמבל העולמית אשר מאתרת ורוכשת טכנולוגיות רלוונטיות של יזמים, ממציאים, חברות וארגונים ברחבי העולם. בשנת 2011 חתמה פרוקטר אנד גמבל הסכם שיתוף פעולה עם חברת פאוורמט הישראלית, להשקת מיזם משותף לפיתוח הטענה אלחוטית והפצתה בעולם, תחת מותג דורסל.
רבים ממוצרי פרוקטר אנד גמבל בישראל משווקים על ידי היבואן דיפלומט.
עמותת אלון

עמותת אלון, או בשמה המלא אלון - עמותה למעורבות חברתית, הייתה עמותה שפעלה בישראל בשנים 1998–2010. בראש העמותה עמד לאורך כל שנות פעילותה שחר בארי, אחד ממייסדיה.

התפתחות

העמותה הוקמה ב-1998 על ידי קבוצת סטודנטים כפר-סבאיים. בשנותיה הראשונות הפעילה העמותה פרויקטים באמצעות סטודנטים מתנדבים. בשנת 2001 החלה העמותה להפעיל מתנדבי שנת שירות ומאז 2003 הוציאה גם גרעיני נח"ל. בשנת תשס"ח הפעילה העמותה כמות כוללת של כ-300 פעילים, מתוכם כ-100 מתנדבי שנת שירות שפעלו ב-12 מוקדים שונים בארץ.
החל משנת 2005 הפעילה עמותת אלון את פרויקט "שנת התנדבות בקהילה" בערים ערביות. בניגוד לדעה הרווחת "שנת התנדבות בקהילה" אינה שירות לאומי ויש הפרדה ברורה בעמותה בין מתנדבי שירות לאומי למתנדבים הערבים. עם השנים גררה העמותה חובות כספיים רבים שאיתם התמודדה. המשבר הכלכלי העולמי בשנים 2008–2009 יצר מחסור חמור בתרומות (כפי שקרה בעמותות רבות), דבר שהגדיל את חובותיה של העמותה. העמותה נסגרה באפריל 2010, לאור צו פירוק שניתן על ידי בית משפט.

אידאולוגיה

מטרתה הרשמית של העמותה היא "צמצום פערים חברתיים דרך חינוך". מטרה זו מבוססת על תאוריה חברתית שלפיה מערכת החינוך הפכה במשך השנים לגורם ממיין (דהיינו- מוסד אשר מסווג את התלמידים על פי המעמדות החברתיים שאליהם הם משתייכים, וכך מנציח את הפערים החברתיים לדורות הבאים). על ידי שבירה של ההכוונה המעמדית הנ"ל ("הסללה", מלשון "מסלול") מאמינים בעמותה כי ניתן לאפשר לחניכים לממש את הניידות החברתית שהחברה המודרנית-הדמוקרטית מתיימרת להציע. אף על פי שלעמותה אין מסמך אידאולוגי רשמי וכתוב, היא מתאפיינת לרוב בגישה אידאולוגית של שמאל חברתי.
רמון גוסמאן

קריירה

גוסמאן הצטרף לברצלונה באמצע עונת 1927/1928. עד סוף העונה השתתף ב-16 משחקים. בסוף עונה זו פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד בגמר הגביע הספרדי. גוסמאן פתח במשחק הגמר הראשון שהסתיים בתיקו, ולכן התקיים משחק חוזר, בו הוא הורחק בכרטיס אדום. גם המשחק החוזר הסתיים בתיקו ולכן התקיים משחק חוזר שני, בו עזר לברצלונה לנצח 3-1 ולזכות בתואר, בפעם השמינית בתולדות הקבוצה. בהמשך השנה הוקמה הליגה הספרדית. לאחר שלא שיחק בשבעת המשחקים הראשונים, בהם הפסידה ברצלונה 4 פעמים, ערך גוסמאן את הופעת הבכורה בליגה בדרבי מול אספניול ב-7 באפריל 1929, בו ניצחה ברצלונה ניצחה 1-0. גוסמאן פתח בכל 11 משחקי הליגה האחרונים לעונה זו, ברצלונה ניצחה 9 מתוכם וזכתה באליפות הראשונה של ספרד.
בעונת 1929/1930 ערך 42 הופעות במשחקים רשמיים, 12 מהן בליגה הספרדית, בה הגיעה ברצלונה למקום השני. יכולתו הטובה של גוסמאן זיכתה אותו בזימון לנבחרת ספרד והוא השתתף בשלושה משחקי ידידות שלה במהלך 1930. הראשון שבהם היה ניצחון 1-0 על צ'כוסלובקיה ב-1 בינואר והאחרון בניצחון 1-0 על פורטוגל ב-30 בנובמבר. מנקודה זו, עם המאמן ג'ק גרינוול, דעך בהדרגה מעמדו של גוסמאן בברצלונה והוא החל לשחק פחות ופחות במשחקיה. בעונת 1930/1931 שותף ב-26 משחקים, אך רק שניים מהם בליגה. בעונה שלאחר מכן פתח ב-5 משחקי ליגה וכן בגמר הגביע הספרדי, בו הפסידה קבוצתו 1-0 לאתלטיק בילבאו. כך מיעט לשחק גם בשנתיים הבאות, עד שבעונת 1934/1935, עם פרנץ פלאטקו כמאמן, חל שיפור במצבו והוא פתח ב-22 משחקים, 8 מהם בליגה. את שערו היחיד בליגה הספרדית כבש בקלאסיקו נגד ריאל מדריד בו הפסידה ברצלונה 8-2 ב-3 בפברואר 1935.
בסוף העונה עזב את ברצלונה והצטרף כשחקן-מאמן למיורקה, ששיחקה בליגה האזורית באותן שנים. בין 1936 ל-1939 הושבת הכדורגל בספרד בשל מלחמת האזרחים הספרדית, ולאחר חזרת הפעילות שיחקה מיורקה בליגה השנייה. גוסמאן פרש ממשחק ב-1940.
בקיץ 1941 שב לברצלונה והוא מילא את תפקיד האימון המקצועי היחיד בחייו כשהחליף את מאמן הקבוצה ז'וזפ פלנס. עונת 1941/1942 הייתה הקשה ביותר בתולדות הקבוצה. היא ניצחה לראשונה רק במחזור השביעי, לאחר שישה הפסדים רצופים. בהמשך ניצחה 3 משחקים רצופים, אך היא שבה להפסיד בינואר 1942, כשהשיא היה הפסד 2-0 ביתי בקלאסיקו לריאל מדריד. זמן קצר לאחר ההפסד למדריד פוטר גוסמאן והוחלף בחואן חוסה נוגס. הקבוצה הצליחה להישאר בליגה בקושי רב, לאחר שסיימה במקום ה-12, במרחק 2 נקודות מהרקולס שבמקום ה-13 שמוביל לירידה לליגה השנייה. השחקן שבלט תחת גוסמאן בברצלונה היה החלוץ מריאנו מרטין, שהוביל את כובשי הקבוצה עם 18 שערי ליגה.
במשחק הוקרה למריה מרטינס "ריני" שנערך ב-1 באפריל 1954 בלס קורטס התמוטט גוסמאן בשל התקף לב ונפטר בהמשך היום, כשהיה בן 47.
בוצ'יום

הבוצ'יום (ברומנית: Bucium) הוא כלי נשיפה מסורתי באורך מטר עד 3 מטרים בשימוש רועים רומנים ועממים קרובים הרריים, שתחילת השימוש בו מיוחסת לתקופת דאקיה.
הבוצ'יום הוא בעל מבנה של צינור ארוך, בדרך כלל בעל צורה גלילית עם קצה אחד צר יותר, הקצה בו נושפים והוא מיוצר מקליפת עץ אשוח, אדר, מילה, טיליה או אגוז אלסר. בתקופה המודרנית יש גם המייצרים בוצ'יום מפח. השם נגזר מהמילה הלטינית buccinum שמשמעותה היא "קרן כפופה". יש אזורים בהם הבוצ'יום קרוי בשם "טרמביצה", "טולניק" או "רוג".
בעבר שימש הבוצ'יום, בנוסף לצורכי עבודת הרועים, גם לצורכי מלחמה, כאמצעי להעברת מסרים מהר להר.
ליצירת בוצ'יום מחפשים עץ צעיר הגדל על מורדות. עץ הגדל על מורדות צומח תחילה בניצב לקרקע אלכסונית ורק לאחר מכן מתעקם וצומח ישר אל השמים וכך מקבלים באופן טבעי את הצורה הרצויה. לאחר כריתת העץ חותכים אותו לאורכו ומוציאים משני החצאים את ליבתו וכך יוצרים שני חצאי צינורות. לאחר ליטוש מחברים מחדש את שני החצאים והבוצ'יום מוכן. 
בכפרים נוהגים בתקופה המודרנית לייצר בוצ'יומים קצרים מאוד לשם מכירתם לתיירים.
הבטחת הכנסה

הבטחת הכנסה היא קצבה המשולמת למי שהכנסתו אינה מאפשרת רכישה של צורכי קיום בסיסיים לו ולמשפחתו.
כאשר לבית אב אין בקביעות או באופן זמני הכנסות, משלמת לו המדינה הבטחת הכנסה - שמטרתה לאפשר למקבל רמת חיים מינימלית. כאשר למשפחה יש הכנסה הנמוכה מסף השכר, משלמת לה המדינה סכום המהווה השלמה להכנסה זו (ולפיכך קרוי השלמת הכנסה).
בישראל פועל מנגנון זה בשני מסלולים: הבטחת הכנסה המיועדת לכלל הציבור דרך המוסד לביטוח לאומי, והבטחת הכנסה על ידי משרד החינוך המיועדת ללומדים בישיבות (אדם הלומד בישיבה אינו עומד בתנאי הזכאות להבטחת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי).

לשכות הסעד

עד שנות השבעים, סיוע סוציאלי לאזרחים חסרי הכנסות אחרות התבצע דרך לשכות הסעד, והותנה בקבלת סיוע פסיכו-סוציאלי מעובדי הלשכות. התפיסה שעמדה בבסיס גישה זו הייתה כי מקורו של היעדר האמצעים הכלכליים הוא בקשיים - פסיכולוגיים או אחרים - של הפרט, ועל מנת לסייע לו יש לספק לו משאבים כלכליים מחד, וסיוע פסיכו-סוציאלי מאידך. על כן, את הסיוע הסוציאלי בלשכות סיפקו עובדים סוציאליים, וקבלת סיוע כספי הייתה מותנית בקבלת טיפול מעובד סוציאלי
מאז שנות ה-60 ספגה מערכת זו ביקורת חריפה, מכמה סיבות. ראשית, חוקרים וקובעי מדיניות החלו להצביע על כך שלעוני ולאבטלה סיבות מבניות. העובדה שאדם נותר חסר הכנסה אינה, ברוב המקרים, בתחום יכולת ההשפעה שלו, והיא נובעת פעמים רבות מתנאים השוררים בכלל המשק - כגון מיתון, עלייה באבטלה או פערי שכר גדלים. במציאות כזו, אין סיבה להתנות את הסיוע הכספי בסיוע פסיכו-סוציאלי, שכן הוא אינו עני בגלל תפקודו האישי הלקוי, ושיפור של תפקוד זה לא יביא להיחלצותו מהעוני.
ביקורת נוספת על שיטה זו התמקדה בסטיגמטיזציה הכפולה שהיא יוצרת - הן סטיגמטיזציה של העניים והן סטיגמטיזציה של מקבלי הטיפול בלשכות לשירותים חברתיים. מחד, העובדה שקבלת סיוע מותנית בקבלת טיפול פסיכולוגי, מסמנת את העניים כבעלי בעיות נפשיות, וגורמת לנזקקים לסיוע להימנע מהסתמכות על הלשכות. מאידך, העובדה שהסיוע ניתן בלשכות גרמה לכך שאלו נתפסו כאתר המיועד לטיפול בעניים בלבד, דבר שגרם ללקוחות אחרים להימנע מגישה ללשכות, ולכן מנע מאוכלוסיות אלו טיפול לו נזקקו.
מנקודת המבט של העובדים הסוציאליים, השילוב של מערך הסיוע הכספי בלשכות יצר עומס אדיר על הלשכות, שנאלצו להתמודד עם פונים רבים מיכולת הקליטה שלהם. במקביל, הענקת סיוע כספי הקשתה על העובדים להתמודד עם העבודה העיקרית שלהם, מתן סיוע פסיכו-סוציאלי, שכן היא אילצה אותם להתמודד עם רבים שלא ביקשו טיפול כזה, ועשו כל שביכולתם כדי להימנע מלקבלו, והגיעו ללשכות רק על מנת לזכות בסיוע הכלכלי.
לבסוף, צורת חלוקת משאבים זו יצרה חוסר שוויון קשה. סכומי הסיוע היו נתונים לשיקול דעתם של העובדים הסוציאליים, והסכומים שניתנו בכל אחת מהלשכות היו שונים באופן מהותי. גם חלוקת הכספים בין הלשכות לא תאמה תמיד את מספר הנזקקים בכל לשכה, ולכן נוצר אי-שוויון משמעותי על בסיס מרחבי. במקביל לתהליך זה, חלה גם שחיקה בגובה הקצבאות, שבצירוף עם העלייה ברמת החיים במהלך שנות ה-60 הביאה להתמרמרות גוברת והולכת על גובהן הנמוך של הקצבאות, ועל רמת החיים המינימלית שהן מאפשרות.
קשיים אלו הביאו להכרה בצורך לאמץ שיטה חדשה לחלוקת קצבאות קיום, ואכן - בראשית שנות ה-70 החל מהלך של פיצול קצבאות הקיום מהסיוע הפסיכו-סוציאלי. לשכות הסעד שכרו עובדים חדשים, שתפקידם היה לחלק את הקצבאות על בסיס שאינו תלוי בקבלת סיוע פסיכו-סוציאלי, וכך נוצרה בתוך הלשכות הפרדה בין העובדים הסוציאליים לבין הגורמים האמונים על חלוקת הקצבאות.
חנדלה

חנדלה (ערבית: حنظلة, תעתיק מדויק: חנט'לה) הוא דמות הקומיקס המפורסמת ביותר של הקריקטוריסט נאג'י אל-עלי. חנדלה הופיע לראשונה בעיתון הכוויתי "א-סיאסה" בשנת 1969. החל משנת 1973 (בה התחוללה מלחמת יום הכיפורים) הופיעה הדמות כאשר גבה מופנה לקורא וידיה משולבות מאחוריו.
דמותו של חנדלה משמשת להביע את דעתו ומחאתו של יוצרה כלפי המציאות שיצר הסכסוך הישראלי-פלסטיני. הדמות מוצגת כילד בן 10, על פי יוצרו, הגיל בו הוא עצמו נאלץ לעזוב את ארץ ישראל. לדברי אל-עלי, הילד לא יכול לגדול עד אשר יחזור למולדתו. עמידת הדמות עם גבה למתרחש ושילוב הידיים מאחור מסמל ניסיון ל"פתרון חיצוני" ולחוסר אונים כלפי הנעשה. הדמות לבושה בבגדים בלויים והיא יחפה על מנת להביע סולידריות עם העוני שהפליטים הפלסטינים חיים בו במחנות הפליטים בכל רחבי העולם. בשנים מאוחרות יותר, הוא צויר כשהוא זורק אבנים או מצייר גרפיטי.
יותר מאוחר הפך חנדלה לחתימתו של אל-עלי ולסמל לזהות ולהתנגדות פלסטינית.
דמותו של חנדלה משמשת גם כסמל התנועה הירוקה באיראן.
יוצרו, נאג'י אל-עלי, אומר:
"קורא יקר, הרשה לי להציג את עצמי לך. השם שלי: חנדלה, שמו של אבי: לא צריך לדעת, השם של אמא: "הנכבה", ואחותי הקטנה: פטימה. מידת הרגליים: אני לא יודע כי תמיד אני יחף. תאריך לידה: נולדתי ב-5 ביוני, 67. הלאומיות שלי: אני לא פלסטיני, לא ירדני, לא כוויתי, לא לבנוני ולא מצרי, אני לא אף אחד... בקיצור אין לי זהות, ואני לא מתכוון שתהיה לי אזרחות... אני רק בן אדם ערבי...".
פרנסיסקו דוטארי

קריירה

דוטארי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גודוי קרוס. ב-9 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד באנפילד. בינואר 2011 הושאל לטאז'רס.
ב-1 באוגוסט 2011 דוטארי חתם באתלטיקו דה רפאלה, בהמשך חתם באתלטיקו טוקומאן, אברטון, רוסאריו סנטראל, אוניברסידד נסיונל, סרמיינטו, גיז'רמו בראון וסנטראל קורדובה.
ב-11 בספטמבר 2019 דוטארי חתם בסקציה נס ציונה מליגת העל, ובזכות אשתו היהודיה קיבל אזרחות ישראלית והוא אינו נחשב לזר. ב-14 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל תל אביב.
נסים אביטן

קריירה כשחקן

אביטן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל באר שבע, ובתחילת שנות ה-90 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. לאחר שצבר ניסיון בבית"ר באר שבע ובמכבי יבנה, חזר להפועל באר שבע לקראת עונת 1994/1995 והיה מלך השערים של הקבוצה בעונה זו, עם 12 שערים. לקראת עונת 1995/1996 חתם אביטן בהפועל תל אביב, ובמדיה שיחק עד תום עונת 1996/1997, וכבש 18 שערים ב-53 הופעות. בקיץ 1997 חתם אביטן בקבוצת בני יהודה תל אביב, אך לא מצא את מקומו במועדון, ובינואר 1998 עבר לקבוצת הפועל אשקלון, עמה ירד בתום העונה לליגת המשנה. בקיץ 1998 חזר אביטן להפועל באר שבע, לאחר שירדה גם היא לליגה השנייה, ובינואר 1999 עבר לבית"ר באר שבע מאותה הליגה, במדיה שיחק שנה וחצי. לאחר מכן שיחק אביטן בהפועל דימונה ובעירוני אופקים, ובשנת 2002 פרש ממשחק פעיל.

קריירה כמאמן

לאחר פרישתו ממשחק פעיל שימש אביטן כמאמן קבוצת עירוני אופקים מליגה א', ובשנת 2008 החל לאמן במחלקת הנוער של הפועל באר שבע. לאחר שאימן את קבוצת הנערים של המועדון קודם לתפקיד מאמן קבוצת הנוער ששיחקה בליגת המשנה, ובשנת 2010 העלה אותה לליגת העל לנוער והעפיל עמה לגמר גביע המדינה לנוער. במהלך עונת 2011/2012 שימש כעוזרו של גיא לוי, מאמן הקבוצה הבוגרת של הפועל באר שבע. בקיץ 2013 מונה למאמן מכבי באר שבע מליגה א', וכעבור שנה חזר לאמן את קבוצת הנערים של הפועל באר שבע. בקיץ 2016 מונה שוב למאמן קבוצת הנוער של המועדון.
ב-31 באוגוסט 2017 מונה אביטן למאמן הפועל חדרה, העולה החדשה לליגה הלאומית. אביטן הוביל את הקבוצה למקום השני בטבלה בתום עונת 2017/2018, אחרי הפועל תל אביב, והעפיל עמה לליגת העל לאחר שנעדרה 39 שנה מהליגה הבכירה. בעונת 2018/2019 הוביל את הקבוצה לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום השישי בליגת העל, המיקום הגבוה ביותר בתולדות המועדון.
ב-15 במאי 2019, לאחר שהחל במשא ומתן עם הנהלת הפועל תל אביב לקראת העונה הבאה, פוטר אביטן מהפועל חדרה, ומאוחר יותר באותו היום חתם על חוזה לשנתיים בהפועל תל אביב.

משפחה

אביטן הוא אחיינו של כדורגלן העבר שלום אביטן ובן דודו של כדורגלן העבר שרון אביטן. מתגורר עם אשתו וילדיו ביישוב עומר.
מלורה הארדין

ביוגרפיה

הארדין נולדה ביוסטון, טקסס, אמה היא מורה למשחק ושחקנית לשעבר ואביה הוא השחקן ג'רי הארדין . הארדין גדלה בקליפורניה לאחר שעברה לשם עם משפחתה בגיל 4. היא התחילה את קריירת המשחק שלה כילדה כששיחקה בסדרה "רעם", בפרק של הסדרה בית קטן בערבה (ושיחקה גם בסרט המבוסס על הסדרה) ובשני פרקים של זינוק לאתמול, היא לוהקה במקור לסרט בחזרה לעתיד אך לבסוף הוחלפה בשחקנית אחרת.
ב-1990 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הריקודים "למבדה" שבין מפיקיו נמנה גם יורם גלובוס, היא הופיעה בפרק של העונה הראשונה של הסדרה חברים כבחורה שרוס גלר מאוהב בה, מ-2004 ועד 2009 היא גילמה בסדרה מונק את טרודי מונק, אשתו של הדמות הראשית בסדרה.
ב-2003 החלה לשחק באחד התפקידים הראשיים בקומדיה "המשרד" ובאותה שנה שיחקה קצינה לשעבר בחיל הים האמריקאי בסדרה "NCIS", ב-2005 היא גילמה את לינדה אוונס בסרט טלוויזיה העוסק בהפקת הסדרה שושלת. ב-2008 החלה להופיע בברודוויי במחזמר "שיקגו" בתפקיד רוקסי. ב-2009 שיחקה ב"האנה מונטנה: הסרט". ב-2012 שיחקה בסרט "בן בנקס", ושיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "להקת החתונות", שבוטלה לאחר עונה אחת.

חיים אישיים

הארדין נשואה לשחקן והתסריטאי גילדארט ג'קסון ויש להם שתי בנות.
קסנדרה ג'ין

ביוגרפיה

ג'ין נולדה ביוסטון, טקסס. ג'ין למדה שיווק ויחסי ציבור באוניברסיטת קורפוס כריסטי (Texas A&M University–Corpus Christi).
ב-2002 ו-2004 התמודדה על תואר "מיס נוער טקסס" ובשנים 2003 ו-2004 עלתה לחצי הגמר בתחרות "מיס נוער יוסטון".
ב-2004 זכתה בתואר "מיס קורפוס כריסטי".בתחרות "מיס טקסס ארצות הברית" עלתה לשלב עשר המובילות.
ב-2005 התמודדה בעונה החמישית של תוכנית המציאות הטופ מודל הבאה, בשלב המהפך בו צוות התוכנית התאים למתמודדות את המראה האופנתי עבורם נדרש לעשות בשיערה תספורת כמו של מיה פארו בסרט תינוקה של רוזמרי, ולאחר שלא הסכימה להסתפר, פרשה מהתוכנית בפרק הרביעי.

משחק

ב-2007 הופיעה בפרקים של מספר סדרות וביניהם "לאס וגאס" ו-"CSI", "האנה מונטנה" ו-"CSI: מיאמי".
ב-2009 גילמה שחקנית בסדרה "מגרש ביתי". שיחקה בקומדיה "שני גברים וחלום". 
ב-2010 שיחקה בסרט האימה "Kill Katie Malone" ובאותה שנה הפיעה גם בפרק של הסדרה "מד מן" ובפרק של הסדרה "NCIS: לוס אנג'לס". 
ב-2018 התארחה בסדרה "סופרגירל" ובסדרה "החץ", בה מככב בעלה סטיבן אמל.

חיים אישיים

ב-25 בדצמבר 2012 נישאה לשחקן סטיבן אמל כאשר שהו בחופשה בקריביים. בתם, מאבי אלכסנדרה ג'ין אמל נולדה ב-2013.
רומן ברנר

ביוגרפיה

ברנר נולד בזפורוז'יה, אוקראינה.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים ברנר במקום חמישי ממקפצה גמישה מ-3 מטר ומקום שמיני מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר.

אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכה ברנר בשתי מדליות זהב ממקפצה גמישה מ-3 מטר ומפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים ברנר במקום חמישי מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ובמקום שישי ממקפצה גמישה מ-3 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1958 זכה ברנר במדליית ארד ממקפצה גמישה מ-3 מטר.
נפטר בגיל 59.
העתק (הכפלה)

העתק הוא יצירה שאינה מקורית, אך משקפת בנאמנות ניכרת את היצירה המקורית. מכונת צילום היא מכשיר נפוץ ליצירת העתק של מסמך נייר.

העתקים של יצירות אמנות

ציורים מפורסמים זוכים ליצירת העתקים שלהם. יצירת ההעתק משמשת תלמידי אמנות כתרגול בטכניקת הציור, והיא מאפשרת הצגת ההעתק במקומות נוספים, למען אלה המתקשים להטריח עצמם למוזיאון שבו מוצג הציור המקורי. לעיתים ההעתק הוא זיוף, כלומר הוא מוצג כאילו הוא התמונה המקורית.
גם לפסלים מפורסמים נוצרו העתקים. דוגמה בולטת לכך היא ההעתקים של פסל החירות.

העתק של אובייקט תלת-ממדי

יצירת העתק של אובייקט תלת-ממדי אינה פשוטה כיצירת העתק של מסמך נייר. מכונה נפוצה ליצירת העתק של אובייקט תלת-ממדי היא מכונה לשכפול מפתחות, היוצרת תוך דקות מעטות העתק של מפתח הניתן לה.
לעיתים רחוקות נוצר מבנה שהוא העתק של מבנה נודע. דוגמה לכך הוא בית אגודת חסידי חב"ד בישראל שבכפר חב"ד, שהוא העתק של מרכז חב"ד העולמי - 770 שבברוקלין.

העתק של אובייקט במחשב

בתוכנות רבות קיימת פונקציה של "העתק והדבק", המאפשרת למשתמש להעתיק אובייקט (טקסט, קובץ, תמונה וכדומה) מהמקום שבו הוא נמצא במחשב למקום אחר, וכך ליצור עותק נוסף שלו.
שיתוף קבצים הוא טכניקה המאפשרת העתקה של קבצים בין מחשבים המחוברים באמצעות רשת מחשבים (ובפרט האינטרנט).
מעמול

מַעֲמוּל (בערבית : معمول, שפירושו "עשוי") הן עוגיות מבצק פריך הממולאות בתמרים, אגוזים, פיסטוקים, שקדים או תאנים. הן פופולריות בעיקר במטבח הלבנטיני, במדינות המפרץ ובצפון אפריקה. הן עשויות להיות בצורת כדורים או כיפות שטוחות. חלקן מעוטרות ביד או באמצעות תבניות עץ או סיליקון שבעזרתן לוחצים את בצק המעמול וכך נוצרת דוגמה מחורצת.
על אף שנוהגים להכינן בכל ימות השנה, הן משמשות בעיקר בחגים דתיים. מוסלמים נוהגים לאכול אותן בלילה במהלך חודש הרמדאן וגם בחגים הגדולים עיד אל פיטר וחג הקורבן, נוצרים דוברי ערבית אוכלים אותן בימים לפני התענית, בחג הפסחא ובחג ההתגלות כשהן ספוגות בשמן, ובקהילות יהודיות הן נאכלות בחג הפורים כשהן ממולאות בתמרים ואגוזים, וכן בראש השנה ובחנוכה.
הגרסה היהודית נבדלת מהגרסאות האחרות בכך שהבצק עשוי רק מקמח לבן ואין בו סולת. קיימות גרסאות בהן הכדורים מגולגלים לעוגיות מוארכות, ובחלק מהמתכונים נוהגים להוסיף לבצק מי ורדים או מי זהר.
גאורג בנדה

חייו

בנדה נולד בסטארה בנאצקי, בוהמיה, והיה בן 19 כאשר פרידריך השני, מלך פרוסיה, מינה אותו לכנר שני בקאפלה של ברלין. בשנה שאחריה נקרא בנדה לפוטסדאם כמלחין ומעבד לאחיו הבכור פראנץ, שהיה מלחין וכנר ידוע-שם. כעבור שבע שנים, ב-1749, התקבל לשירות הדוכס מגותה כמנצח הקאפלה, שם טיפח בהתמדה את כשרונותיו לקומפוזיציה והתמחה במוזיקה דתית. 
מלגה מן הדוכס אפשרה לו יציאה למסע לימודים לאיטליה.
בנדה הצליח בעיקר בצורה של בידור מוזיקלי בימתי, המלודרמה, שהשפיעה על מוצרט. המלודרמה "אריאדנה בנקסוס" נחשבת בדרך כלל לטובה ביצירותיו. בהצגת הבכורה שלה, ב-1775, קיבלה האופרה ביקורות נלהבות בגרמניה ובהמשך, בכל אירופה. מבקרי מוזיקה הפנו את תשומת הלב אל המקוריות, האופי המלבב והביצוע הכן ועתיר ההמצאה של האופרה. מלבד מלודרמות, כתב בנדה יצירות אינסטרומנטאליות רבות, ביניהן כמה סונאטינות.
גאורג בנדה מת בקסטריץ, גותה, בגיל 73. בנו, פרידריך לודוויג בנדה (1752–1796) המשיך לזמן קצר במסורת המוזיקלית המשפחתית, כשכיהן כמנהל מוזיקלי בהמבורג ואחר במקלנבורג, לפני שהתמנה בסופו של דבר לכנר ראשי בקניגסברג. הוא מת פחות משנה אחרי אביו.
שאול ידידיה אלעזר טאוב

רבי שאול ידידיה אלעזר טאוב (כ"א בתשרי תרמ"ז, 20 באוקטובר 1886 − ט"ז בכסלו תש"ח, 29 בנובמבר 1947) היה האדמו"ר השני של חסידות מודז'יץ. הלחין למעלה מ-1,500 ניגונים. מכונה גם על שם ספרו "האמרי שאול" ובחסידות מודז'יץ בארצות הברית מכונה על שם ספרו "הישא ברכה".

קורות חיים

נולד באוז'רוב שבפולין לרבי ישראל טאוב, מייסד חסידות מודז'יץ. כנער ניכרו בו כישוריו המוזיקליים. נישא בשנת תרס"א עם בתו של רבי אברהם איגר בעל השבט מיהודה מלובלין, ממנה נולד לו בן ובת. בשנת תרס"ה (בערך) התגרש מאשתו, ונתפרצה המחלוקת בין חצרות מודז'יץ ולובלין. הילדים הלכו אחר האם. בזיווג שני נישא לרבנית בת המקובל רבי שאול הכהן שווארץ, ונולדו לו בנים ובנות, הגדול שבהם היה בנו רבי יהושע יחזקאל טאוב שהוציא לאור את ההגדה של פסח עם פירוש אדמור"י מודז'יץ, ובנו הוא האדמו"ר רבי ישראל דוד טאוב ממודז'יץ בארצות הברית. בשנת תרע"ז התמנה לרב בקהילת ראקוב ובשנת תרפ"א לאחר פטירת אביו החל לשמש כאדמו"ר. כשנה לאחר מכן התמנה לרב בקראטשוב. בשנת תרפ"ט עבר לאוטבוצק הסמוכה לוורשה, שם שהה עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
באוטבוצק הקים ישיבה בשם "תפארת ישראל" שבה התחנכו עשרות בחורים. לחצרו נהרו חסידים ומעריצים רבים מקרב יהדות פולין שבאו לשמוע את דברי תורתו וליהנות מיצירותיו המוזיקליות בפרט בימים הנוראים שבהם היה עובר לפני התיבה. בשנים אלו הוציא לאור כמה חיבורים תורניים. היה חבר מועצת גדולי התורה העולמית בפולין, וחבר נלהב בפעולותיה של אגודת ישראל שם. נודע כאוהב ארץ ישראל, נהג לדרוש רבות בשבחה של ארץ ישראל ועודד את שומעיו לעלות אליה ולהשתתף בבניינה. ביקר בארץ ישראל ארבע פעמים, בשנים: תרפ"ה, תרצ"ה, תרצ"ח ותש"ז. בביקורו הראשון נועד עם הנציב העליון הרברט סמואל. בשנת 1939 בעקבות פרסום הספר הלבן פרסם "קול קורא" בעיתונות היהודית שבו גינה את ממשלת בריטניה וקרא ליהודים להתחזק ולפעול למען יישוב הארץ ולא "לשבת בחיבוק ידיים".
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח לוילנה, וממנה הצליח להימלט לארצות הברית דרך יפן. בזמן שהותו בווילנה הלחין ניגונים ששיקפו את האסון האיום שהתרחש באותה תקופה לעם היהודי. בין השנים תש"א-תש"ז שהה בניו יורק והקים שם בית מדרש. בשנים אלו התפרסמו שבעה קונטרסים בשם "תפארת ישראל" ובהם מדברי תורתו ומניגוניו. בעת ביקורו בארץ ישראל בשנת תש"ז חלה לפתע ובשבת ט"ז בכסלו תש"ח (כ"ט בנובמבר 1947) נפטר. הלוויתו התקיימה למחרת בהר הזיתים בהשתתפות הרבנים הראשיים וגדולי הרבנים והאדמו"רים בארץ ישראל. לאחר הלוויה הוחמר המצב הביטחוני במקום ולכן הונחה מצבה על קברו רק לאחר מלחמת ששת הימים. כממלא מקומו הוכתר בנו רבי שמואל אליהו טאוב (ה"אמרי אש") שהתגורר בתל אביב ובה הקים את בית מדרשו. לאחר כמה שנים הוכתר נכדו רבי ישראל דוד טאוב כהאדמו"ר ממודז'יץ בארצות הברית והקים את בית מדרשו בפלטבוש.

ניגוניו

הרב טאוב היה מלחין פורה. משערים כי הלחין בין 1,500-2,000 ניגונים, חלקם פשוטים וחלקם מסובכים ומורכבים. הרב טאוב כתב 5 ניגונים כל כך מסובכים שהתייחסו אליהם כאל אופרות. האופרה ה-4 חוברה בהפלגתו לארצות הברית ולכן כונתה "אופרת הים". בן ציון שנקר, מגדולי מבצעי ניגוני מודז'יץ העיד כי הצליח לבצע את הניגון ללא טעות רק פעם אחת. אופי שירתו מתבטא בשירה מהירה ומקוטעת. את זה הסביר כי אינו רוצה ליהנות מהשירה בעולם הזה.
גי דליל

ביוגרפיה

דליל למד אנימציה במכללת שרידן באוקוויל, עיר קטנה במחוז אונטריו, קנדה. לאחר סיום לימודיו עבד באולפן האנימציה "CinéGroupe" במונטריאול, ולאחר מכן באולפנים שונים בקנדה, גרמניה, צרפת, סין וקוריאה הצפונית. את חוויותיו כמפקח באולפני אנימציה באסיה הוא העלה על הכתב בשני רומנים גרפיים, "שנג'ן" (2000) ו"פיונגיאנג: מסע בצפון קוריאה" (2003). שני הספרים יצאו לאור בצרפתית בהוצאת חברת הקומיקס "L'Association" ותורגמו לשפות רבות, בהן אנגלית, גרמנית, איטלקית, פולנית, צ'כית, ספרדית, פורטוגזית ופינית.
הספר "פיונגיאנג: מסע בצפון קוריאה" נבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" כאחד הרומנים הגרפיים הטובים ביותר. תוכננה גם הפקת סרט על בסיס הספר, בכיכובו של סטיב קארל, אך היא בוטלה בדצמבר 2014 בעקבות מתקפת ההאקרים על סרטי סוני.
דליל השתתף בכנס "בין האישי לפוליטי: קומיקס וקריקטורה מכאן" שנערך בבצלאל בשנת 2008, והוצגו בו איוריו מקוריאה הצפונית.
דליל נשוי לנאדז', הפעילה בארגון "רופאים ללא גבולות", ונסע עמה במסגרת עבודתה למיאנמר. את חוויותיו במיאנמר הוא העלה על הכתב ברומן הגרפי "יומני בורמה" (2007).
בשנת 2009 דליל שהה עם אשתו ושני ילדיו במשך שנה בשכונת בית חנינא שבמזרח ירושלים, ואת חוויותיו הוא העלה על הכתב ברומן הגרפי "ירושלים: יומנים מעיר הקודש" (2011). בין השאר מתאר דליל בספר את הרגשתו בתקופת מבצע עופרת יצוקה, וכן מפגשים רבים עם ישראלים ועם פלסטינים. גם ספר זה תורגם לשפות רבות. הספר היה לרב-מכר בצרפת, וזכה בפרס "אלבום השנה" בפסטיבל הקומיקס באנגולם בשנת 2012.
באוקטובר 2014 השתתף ב"פסטיבל הקומיקס הפלסטיני הראשון" בבית לחם.
דליל מתגורר כיום במונפלייה, צרפת.