google/wiki40b huggingface dataset:
סולאנג' נואלס

ילדות

סולאנג' נולדה ביוסטון שבטקסס, למתיו נואלס ולטינה לוסון. אחותה הגדולה היא הזמרת ביונסה. אביה, יליד אלבמה, הוא אפרו-אמריקאי, ואמא שלה, במקור מדרום לואיזיאנה, קריאולית (עם שורשים אפריקאים, ילידים אמריקאים, צרפתים, ו-1/32 ממוצא אירי). בתור ילדה, סולאנג' למדה מחול ותיאטרון. בגיל חמש, היא החלה לשיר בלונה פארק ביוסטון. היא החלה לכתוב שירים בגיל תשע. בגיל 13, היא החליטה להתחיל להקליט שירים, אבל ההורים שלה ייעצו לה לחכות. בגיל 15 סולאנג' החליפה רקדנית והופיעה עם דסטניז צ'ילד בסיבוב ההופעות שלהן. כאשר הלהקה הייתה מופע הפתיחה של כריסטינה אגילרה, סולאנג' נאלצה להחליף באופן זמני את חברת הלהקה קלי רולנד אחרי שהיא שברה את האצבעות מאחורי הקלעים במהלך שינוי תלבושות. כאשר סולאנג' הייתה בת 16, אבא שלה, מי שהיה אז גם המנהל שלה, החתים אותה על חוזה בחברת ההקלטות שלו הבידור, יחד עם קולומביה.

2001-2003: בתחילת הקריירה 

סולאנג' נחשפה פעם ראשונה לעסקי המוזיקה בשנת 2001 כאשר ביצעה ביחד עם דסטיניז צ'יילד את שיר הנושא עבור סדרת הטלוויזיה המצוירת המשפחה הגאה. היא גם הייתה בשיר "היי גולדממבר" שהיה חלק מהפסקול לסרט שיצא ב-2002 ""אוסטין פאוורס ב גולדממבר", כמו כן היא הייתה זמרת ליווי באלבום של דסטניז צ'ילד.

2015–הווה: מושב ליד השולחן

ב-15 במאי 2015 ביצעה סולאנג' בפעם הראשונה באירוע בחסות HBO את השיר Rise, שיר שנוצר בהשראת האלימות המשטרתית בפרגוסון ובולטימור, ובעקבות המחאות.
ביולי 2015, נואלס הודיעה שאלבום האולפן השלישי היה כמעט גמור. ביום ההולדת השלושים שלה, 24 ביוני 2016, היא הצהירה כי היא סיימה את העבודתה על אלבום האולפן השלישי שלה A Seat at The Table. האלבום שוחרר ב-30 בספטמבר 2016, וזכה לשבחי הביקורת . זה הפך להיות האלבום הראשון שלה שנוחת במקום הראשון בארצות הברית. זה גרם לה ולאחותה ביונסה להיות האחיות היחידות שהצליחו להביא אלבום שנחת במקום הראשון באותה שנה. מאוחר יותר באותה שנה זכתה סולאנג' בפרס הגראמי הראשון שלה עבור השיר Cranes In The Sky
נער המים

תקציר העלילה

אדם סנדלר מגלם את בובי בושר בן ה-31. בושר, אשר סובל מבעיות חברתיות ומחוסר יכולת לשלוט בכעס שלו, עבוד כנער מים עבור קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת לואיזיאנה קוגרס ומתגורר בבית אימו השתלטנית. לאחר ששחקני הקבוצה התעמרו בו הוא פוטר לבסוף על ידי המאמן. בעקבות כך הוא מצא קבוצת פוטבול אחרת לעבוד עבורה. המאמן של קבוצת הפוטבול שהוא עובד עבורה, מבחין בבעיית הכעס של בושר ונותן לו בעקבות כך לשחק בקבוצה. למרות התנגדות אימו של בושר, הוא ממשיך לשחק פוטבול. בושר לומד להשתמש בכעס שלו על מנת להתמודד עם השחקנים היריבים כאשר הוא מעמיד פנים שהם צוחקים עליו. בעקבות כך הוא הופך לאחד משחקני הפוטבול המובילים ולמושא אהבתה של ויקי ואלנקורט, כל זאת תוך כדי שהוא מוביל את קבוצתו למשחק הגמר המכריע.
אריך הונקר

שנותיו הראשונות

אריך הונקר נולד בחבל הסאר, בן לכורה פחם שהיה פעיל שמאל מיליטנטי. הוא הצטרף לליגת הקומוניסטים הצעירים של גרמניה בשנת 1926 ולמפלגה הקומוניסטית של גרמניה בשנת 1929. עד שנת 1930 עבד כמניח רעפים אבל אף פעם לא סיים את התמחותו. הוא נשלח על ידי המפלגה הקומוניסטית ללימודים בבית הספר הבינלאומי לנין שבמוסקבה.
הונקר חזר לגרמניה בשנת 1931. אחרי עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 הוא הפך לפעיל במחתרת הקומוניסטית עד מעצרו בשנת 1935. בשנת 1937 נגזר עליו מאסר של עשר שנים והוא נשאר בכלא עד סופה של מלחמת העולם השנייה.
אחרי המלחמה חזר הונקר להיות פעיל במפלגה הקומוניסטית. כאשר זו התאחדה עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בשטח הכיבוש הסובייטי הוא היה מראשוני החברים של המפלגה החדשה, מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה.
לאחר הקמת הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית נבחר הונקר לכהן בפולקסקאמר, הפרלמנט המזרח גרמני, מטעם מפלגת האיחוד הסוציאליסטי. הוא מונה למזכיר בוועד המרכזי של המפלגה בשנת 1950 ובשנת 1959 הפך לחבר מלא בו.
הונקר היה אחראי לבניית חומת ברלין בשנת 1961.

מנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית

על רקע התנגדותו של ולטר אולבריכט למדיניות הדטאנט בשנת 1971, הונקר, בתמיכה סובייטית, הוביל הפיכה נגדו וירש אותו כמנהיג הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.
תחת מנהיגותו של הונקר אימצה גרמניה המזרחית מדיניות של "סוציאליזם צרכני" שהובילה לשיפור באיכות החיים, שכבר הייתה מן הגבוהות בגוש המזרחי. למרות כל השיפורים הללו, ההתנגדות הפנימית להונקר המשיכה להיות פעילה, ומספר עריקים נהרגו בעת ניסיון לחצות את חומת ברלין.
בתחום יחסי החוץ הוביל הונקר את מזרח גרמניה מחוץ לבידוד הדיפלומטי שבו היא הייתה שרויה: בתקופת כהונתו היא הפכה לחברה באו"ם ויחסיה עם גרמניה המערבית התחממו. הונקר היה גם המנהיג המזרח גרמני הראשון שביקר במערב גרמניה. 
הוא התנגד ליישום הרפורמות של מיכאיל גורבצ'וב בגוש המזרחי ובחר לדבוק במדיניות קומוניסטית שמרנית, אולם עם התחלת התפוררות הקומוניזם במזרח אירופה הוא הוכרח על ידי הפגנות המוניות במזרח גרמניה להתפטר מהנהגת המדינה והמפלגה. בן חסותו אגון קרנץ ירש אותו כמנהיג המדינה והמפלגה.

אחרי איחוד גרמניה

הונקר, שהואשם בבגידה ובפשעים אחרים שבוצעו בתקופת המלחמה הקרה, נמלט לאחר איחוד גרמניה וקיבל מקלט בברית המועצות. אחרי פירוקה הוא הוסגר על ידי רוסיה לגרמניה.
משפטו נפתח בתחילת שנת 1993, אולם כתוצאה ממחלתו המשפט בוטל והוא יצא לגלות בצ'ילה, שם מת מסרטן הכבד בשנת 1994.
דגל פולין

היסטוריה

ב-7 בנובמבר 1831, במהלך מרידת נובמבר הסיים החליט שהצבעים הלאומיים של פולין יהיו אלו של סמל האיחוד הפולני-ליטאי, כלומר לבן ואדום.
ב-1 באוגוסט 1919 הסיים של פולין, ששוב זכתה לעצמאות, יצר את דגל פולין בצורתו הנוכחית.
מאז 2004, 2 במאי הוא יום הדגל בפולין. יום זה אינו יום חופש.
Bacillus subtilis

פתוגנזה

B.subtilis לא נחשב כגורם מחלה בבני אדם; הוא עשוי לזהם מזון אבל לעיתים נדירות הוא יגרום להרעלת מזון‏. B.subtilis מייצר את האנזים הפרוטאוליטי סאבטיליזין שהראה פוטנציאל מסוים בריפוי מספר סוגים של סרטן. נבגים של B.subtilis שורדים בתנאי החימום הקיצוני הכרוכים לעיתים בבישול אוכל, והוא הגורם לנגע החוטים בלחם מקולקל.

רבייה

B.subtilis יכול להתחלק בצורה א-סימטרית, וליצור נבג פנימי שעמיד לגורמים סביבתיים כגון חום, חומציות ומליחות, ושיכול לשרוד בסביבה כזאת למשך תקופות זמן ארוכות. הנבג הפנימי נוצר בזמנים של עקה תזונתית, והוא מאפשר לאורגניזם לשרוד בתנאי הסביבה הקשים עד שהם ישתפרו. לפני ההחלטה על יצירת הנבג החיידק עשוי לרכוש את היכולת לנוע באופן עצמאי, על ידי יצירה של שוטונים, וכן לקלוט DNA מהסביבה.

הכפלת הכרומוזום

B.subtilis יכול להכפיל את הכרומוזום המעגלי הבודד שלו באמצעות אתחול הכפלת DNA באתר יחיד, אתר המוצא (oriC). ההכפלה מתקדמת בשני כיוונים ושני מזלגות ההכפלה מתקדמים עם ונגד כיוון השעון לאורך מחצית הכרומוזום שלהם.
הכפלת הכרומוזום מושלמת כאשר המזלגות מגיעים לאזור הסיום, שנמצא מול אזור המוצא על מפת הכרומוזום, ומכיל מספר רצפי DNA קצרים (אתרי Ter) שמעודדים את הפסקת ההכפלה.
חלבונים ייחודיים מתווכים בכל השלבים של ההכפלה. השוואה בין סוגי החלבונים המעורבים בהכפלת ה-DNA בחיידק זה וב-Escherichia coli מגלה הן הבדלים והן נקודות דמיון. למרות שהרכיבים הבסיסיים קידום התחלת ההכפלה, התארכות, וסיום של ההכפלה שמורים היטב, ניתן למצוא מספר הבדלים חשובים (כגון שלאחד החיידקים חסרים חלבונים שחיוניים בחיידק אחר). הבדלים אלה מסמלים את מגוון המנגנונים והאסטרטגיות שבהם נוקטים מיני החיידקים השונים על מנת להכפיל את הגנום שלהם.

B.subtilis כאורגניזם מודל

הוכח כי ניתן לבצע מניפולציות גנטיות בקלות רבה על ה-B.subtilis, ולפיכך אימצו אותו באופן נרחב כאורגניזם מודל במחקרי מעבדה, ובמיוחד במחקרים על הנבגה, שהם דוגמה מפושטת של התמיינות תאים. כמו כן, החיידק עשיר בשוטונים המקנים לו את היכולת לנוע יחסית במהירות רבה. במונחים של פופולריות כאורגניזם מודל במעבדות, ה-B.subtilis מקביל בחיידקים הגראם חיוביים אל ה-Escherichia coli, שהוא החיידק הגראם-שלילי הנחקר ביותר.

גנום החיידק

ל-B.subtilis יש 4,100 גנים בקירוב. מתוכם, רק 192 הוכחו כהכרחיים; 79 גנים נוספים נחשבים כהכרחיים גם כן. מרבית הגנים החיוניים קוטלגו במספר תחומים מצומצם של המטבוליזם התאי, כאשר בערך חצי מהם קשורים לעיבוד מידע, חמישית קשורים לייצור של מעטפת התא וקביעת צורת התא והמידור בתוכו, ועשירית מהם קשורים לביואנרגטיקה של החיידק.
Cherry Pop

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אלכסנדרה סטאן, לוקאס הלגרן ואריק לידבום והופק על ידי הלגרן ולידבום. השיר הוא שיר בסגנון הג'יי-פופ. בשנת 2018, הוציאה סטאן את אלבום הלהיטים שלה The Best, בו השיר נכלל.
כמו כן, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו כסינגל.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של אלכסנדרה סטאן ב-28 במאי 2014. הקליפ זכה להצלחה נאה והצליח לצבור 6.5 מיליון צפיות. מאוחר יותר, ביוני 2014, הועלה הקליפ מחדש ליוטיוב.
בין היתר, פורסמו סצנות מאחורי הקלעים של הקליפ.
ג'לה

היסטוריה

העיר נוסדה בסביבות שנת 688 לפני הספירה בשם גֶלָה על ידי מתיישבים מרודוס ומכרתים, 45 שנים לאחר היווסדה של סירקוסאי. העיר נקראת על שמו של הנהר הסמוך לה גלאס. בתקופת הקולוניזציה היוונית, העיר שגשגה וכעבור מאה אחת בלבד הקימו התושבים את הקולוניה של אקרגס. ההתרחבות הובילה למתחים כלכליים וחברתיים, אשר גרמו להמון העם לעזוב את העיר ולהתיישב בקרבת מקטוריון (Maktorion). אף על פי כן המרד דוכא וההמונים שבו לגלה.
בשנת 484 כבש גלון, שליט גלה, את סירקוסאי והעביר את מרכז שלטונו לשם. אחיו היירון הראשון עלה במקומו לשלטון בגלה. השניים נחלו ניצחון בקרב הימרה, שבו איבד את חייו המצביא הקרתגי חמילקרת.
בשנת 1233 ייסד פרידריך השני את העיר מחדש תחת השם "טרה-נובה (Terranova), שם שנותר עד לשנת 1927 שאז חזרה העיר לשמה המקורי "ג'לה".
ב-9 ביולי 1943 נחתו כוחות אמריקאים בחופי ג'לה במסגרת פלישת בעלות הברית לסיציליה במלחמת העולם השנייה. התקפת נגד של איטליה וגרמניה על האזור, שנודעה בשם הקרב על ג'לה, נהדפה על ידי כוחות בעלות הברית. 
בשנות ה-80 האזור נתקל בכוח ההולך-וגובר של ארגון המאפיה "סְטידָה" (Stida) אשר ביצע שורה של מעשי אלימות ורצח.
דורית שביט

דורית שביט (נולדה ב-13 במרץ 1949) היא דיפלומטית ישראלית בדימוס. כיהנה כשגרירת ישראל בארגנטינה.

ביוגרפיה

שביט נולדה בירושלים להורים שעלו מגרמניה, רעיה ואמנון אלון (קרוזו). בגיל חמש עברה עם משפחתה לשכונת מעוז אביב בתל אביב. היא למדה בתיכון חדש והייתה חניכה בתנועת השומר הצעיר. 
שירתה בצה"ל, ב-1973 סיימה תואר ראשון בספרות ערבית ולימודי האסלאם באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1988 סיימה תואר שני בלימודי נצרות באוניברסיטה העברית. 
ב-1974 החלה לעבוד במשרד החוץ, ושימשה חוקרת במרכז למחקר מדיני. ב-1977 עברה לחטיבה המדינית במשרד החוץ. ב-1983 מונתה לסגנית הקונסול הכללי במיאמי. ב-1989 מונתה ליועצת מדינית בשגרירות ישראל בקהיר שבמצרים, ב-1992 מונתה לראש מחלקת המזרח התיכון 1 במרכז למחקר מדיני. ב-1994 מונתה לקונסול כללי בסן פאולו שבברזיל. ב-1999 מונתה לראש מרכז מצב (מרכז השליטה וחדר החירום של משרד החוץ). כמו כן שימשה לאחראית על קידום מעמד הנשים במשרד החוץ עד 2005. בשנים 2001 עד 2003 עמדה בראש חטיבת המזרח התיכון במרכז למחקר מדיני. ב-2003 מונתה לסמנכ"ל משרד החוץ וראש אגף אמריקה הלטינית והקריביים. 
ב-2011 מונתה לשגרירת ישראל בארגנטינה, תפקיד בו כיהנה עד צאתה לגמלאות ב-2016. במקביל שימשה שגרירה לא תושבת בפרגוואי עד פתיחת השגרירות הישראלית במדינה ב-2015. 
שביט התאלמנה מבעלה הראשון ב-2003. היא נשואה בשנית ואם לארבעה ילדים.
זבזדה צ'כוב

היסטוריה

זבזדה צ'כוב הוקמה לראשונה ב-28 במאי 2015 על ידי קבוצת צסק "א וזמן קצר לאחר מכן נרשמה לליגת VHL. ב-1 ביולי 2015 נמסר, כי למאמן הקבוצה מונה סרגיי גרסונסקי. בסוף עונת הבכורה הקבוצה סיימה במקום ה-21 מתוך 26, אך לא העפילה לפלייאוף הטורניר.
את עונת 2016/2017 הקבוצה הראתה תוצאה טובה יותר, כשסיימה את העונה הסדירה במקום 14 והעפילה לשלב הפלייאוף שם פגשה את מועדון ההוקי "סאריארקה" הקזחית, ברם הקבוצה הפסידה 4:1 בסדרה.
בעונת 2017/2018 הקבוצה שיפרה את מיקומה מהעונה הקודמת והעפילה שוב לפלייאוף הליגה, הפעם מהמקום ה-12, אך נשרה לבסוף ולא התקדמה מעבר לכך.
היינריך החמישה עשר, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

היינריך נולד ב-28 באוגוסט 1312, לאוטו השלישי, דוכס בוואריה ולאגנס מגלוגאו, בתם של הנריק השלישי, דוכס גלוגאו ומתילדה מבראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1310 מת אביו אוטו השלישי, דוכס בוואריה, והיינריך ואחיו אוטו הרביעי, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו, ומכיוון שהיה קטין שימש דודנו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כעוצר עד לבגרותו. בבגרותו הסתכסך היינריך עם דודניו אוטו הרביעי, דוכס בוואריה והיינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה על חלוקת הנחלות, ובשנת 1327 הציע את מועמדותו לכתר הונגריה, אך נכשל בבחירות.
בין השנים 1326–1328 התחתן היינריך עם אנה מאוסטריה, בתם של פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה ואיזבלה מאראגון, מלכת גרמניה, אך לא היו להם ילדים.
ב-18 ביוני 1333 מת היינריך בנאטרנברג, ודודניו אוטו הרביעי, דוכס בוואריה והיינריך הארבעה עשר, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו.
בדחן

בַּדְחָן הוא כינוי ושם תואר למי ששימשו כמנחים היתוליים בטקסים יהודיים, חגים וימי מועד אחרים. הבדחנים הראשונים נזכרו כבר בסוף ימי הביניים, במאה השלוש עשרה והארבע עשרה. דמות הבדחן התפתחה בהשפעת דמות הליצן (או ליצן חצר) האירופית, כמקבילה יהודית לה. הבדחנים היו מעין אמנים נודדים, שהיו נוסעים מעיירה לעיירה ומכפר לכפר, מקהילים את הקהל ומשעשעים אותו בדברי בדיחה, בחרוזים ובשירים, הטפות מוסר היתוליות ועוד.
מעמד הבדחן הלך והתפתח בקהילות ישראל במזרח אירופה, והוא קנה לו כלים אמנותיים מגוונים, דיקלום והצגה, אלתור, וזימרה ועוד. בתחילה, כונו הבדחנים 'לצים' או 'גחכנים', אולם בהמשך, בעקבות השיפור במעמדם, כונו בדחנים. בנוסף, נדרשה מהם שליטה מופלאה בטקסטים היהודיים על כל צורותיהם. במאתיים השנים האחרונות שלפני השמדת יהדות מזרח אירופה, הפכו הבדחנים למנחים ולמנהלי הטקסים היהודיים; חופות ולידות, בריתות ופדיונות, טקסי חג הפורים ועוד, נוהלו על ידי הבדחנים, בלווית תזמורת כליזמרים או בשירה עצמית.
ברוב המקרים היו הבדחנים אנשים עניים ופשוטים, ועל פי רוב כדי למצוא פרנסה הם נאלצו לנדוד מעיר לעיר כדי למצוא את פרנסתם. הבדחן היהודי המפורסם ביותר היה "הרשל'ה מאוסטרופולי", ובדחן ידוע נוסף הוא מוטקה חב"ד. למרות זאת, היו גם בדחנים בעלי מעמד ועשירים.
לעיתים נודו הבדחנים על ידי רבני ונכבדי הקהילה, וזאת משתי סיבות עקריות: בשל עוניים של רוב הבדחנים, הנכבדים היו מושא לעגם וצחוקם; וכמו כן היו רבנים שהתנגדו לשימוש ההומוריסטי שעשו לעיתים הבדחנים בפסוקי תורה או גמרא.
אליקום צונזר (צונזער; 1835–1913), יליד וילנה, נחשב לגדול הבדחנים של המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים, והוא מאפיין את דמות הבדחן במיטבה. צונזר חיבר עשרות שירים בחרוזים והתאים להם לחנים משלו, שהיה מאלתר לפי טעם הקהל ודרישתו. בעת שמשוררי ההשכלה הראשונים שקדו על שירה עברית שקולה, מנויה וחרוזה, שורר אליקום צונזר את שיריו בלשון יידיש עממית. שלושה דורות של יהודים שרו את שיריו, פיזמו את פזמוניו והתענגו על הלחנים שלו.
אליקום צונזר השכיל לשלב בפזמוני הבדחנות שלו משלים עממיים, מוסר השכל חכם וביקורת חברתית נוקבת. כל החברה היהודית, מכל המעמדות, נהתה אחר יצירתו העממית. והמשורר איציק מאנגר הגדירו כ"הבדחן הגדול, עתרת-תפארת של כל החתונות, מטיף המוסר הגדול וחורז החרוזים הנפלא אשר לעמך ישראל".
אמנות הבדחן, יותר מאמנויות אחרות, כמעט וכלתה עם השמדת יהדות מזרח אירופה בשואה, ולא התאוששה לאחריה.
בתרבויות שונות מקובלים דמויות בדיוניות של בדחנים ששימשו בסיפורי עם בלבד, כמו ג'וחא בארצות ערב וואן דר מרווה בהולנד.

כיום

בשנים האחרונות רואה הבדחנות עדנה, ובקהילות חסידיות קמים דורות חדשים של בדחנים מוכשרים המופיעים בעיקר בחתונות ובסעודות שבע ברכות, ומשמחים את הקהל בדרך כלל בשפת היידיש.
על פי רוב, הגראמער משמש גם כבדחן, אך ישנם אנשים שמקצועם הוא בדחנות. הבולטים שבהם הם יענקל מילר ממונסי (ניו יורק) ויעקב צוקר מבני ברק.
עפרה חזה לילדים

רקע

בין חידושי האלבום ניתן למנות את החידושים ל-"שניים סינים", "פזמון ליקינטון", "מי יבנה בית", "דונם פה ודונם שם", "זמר זמר לך", "שנים עשר ירחים", "לכה דודי", "אמא יקרה לי", "מלאו אסמינו בר", "נומי נומי" וכדומה.
את האלבום הוציאה חזה בשנת 1982, בסמוך להוצאת אלבומה השלישי, פיתויים.
חיה יוסף

חיה (לני) יוסף (נולדה ב-20 בפברואר 1920) היא עיתונאית וסופרת ישראלית.

ביוגרפיה

חיה יוסף נולדה בשם חיה בוצ'קו ב-1920 בצ'חנוב שבפולין, וכעבור כשנה עברה עם הוריה לגרמניה.
בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. בנעוריה למדה ריקוד אצל גרטרוד קראוס ומשחק אצל צבי פרידלנד. ב-1939 נישאה לעיתונאי "על המשמר" חנן יוסף. בשנת 1956 יצאו לשליחות בחו"ל, שם התוודעה לשיטת פלדנקרייז, לריפוי בתנועה ולידה טבעית, ולמדה את תחום הצרכנות.
בשובה לישראל פתחה בית ספר לריתמיקה לילדים, ובמקביל החלה לכתוב סיפורי ילדים, שפורסמו ב"משמר לילדים" והוקראו בתוכנית הרדיו לילדים בשבת בצהריים.
בשנת 1967 התאלמנה מבעלה, שנפטר בגיל 48.
בסוף שנות ה-70 החלה יוסף לכתוב למבוגרים ב"על המשמר", בין השאר במדור קבוע בעל המשמר במסגרת "דף למשפחה", ומאוחר יותר במוסף "חותם". עם סגירת העיתון ב-1995 עברה לכתוב בעיתון "דבר", ולאחר סגירתו של זה ב-1996 השתתפה בקביעות בתוכנית הרדיו של עוגניה שמחוני בקול ישראל, ומאז לקחה חלק בעשרות תוכניות רדיו.
עם הקמת הערוץ השני שובצה בתוכנית במסגרת הטלוויזיה הניסיונית, ומשם הוזמנה ל"בין הכיסאות", תוכניתה של רבקה פרידמן-סנה בטלוויזיה החינוכית. לכבוד שנת ה-50 למדינה ראיינה יוסף 50 דמויות מרכזיות מחיי הארץ, בהם פוליטיקאים, אמנים ואנשי רוח.
בשנים האחרונות לקחה חלק בתוכניות רבות שפנו לגיל הזהב, הן ברדיו והן בטלוויזיה, לצדם של מנחים כגדעון רייכר, אלכס אנסקי וטלי ליפקין-שחק.
ביום העצמאות תשע"ב (2012) הוענק לה התואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
יוסף היא אם לבת ובן, ולה ארבעה נכדים וכן נינים.
ניקולא-שארל בוקסה

ביוגרפיה

אביו של ניקולא-שארל היה מוזיקאי והבן ידע לנגן בחליל ובפסנתר כבר בגיל שבע. בשנת 1807 יצא ללמוד בקונסרבטואר של פריז. בשנת 1813 התמנה לאי של התזמורת הקיסרית והחל בכתיבת אופרות עבור האופרה קומיק. ואולם בשנת 1817 הסתבך במעשי חיקוי, הונאה וזיוף ונמלט ללונדון כדי להימנע מתביעה משפטית. הוא נשפט, הורשע בהיעדרו ונידון להטבעת אות קלון ולעבודת פרך.
בלונדון, מוגן מן החוק הצרפתי, עזר לייסד את האקדמיה המלכותית למוזיקה בשנת 1821 והיה למנהלה, אך בשנת 1826, כשהתגלה דבר הרשעתו בפלילים, נאלץ להתפטר. אז התמנה למנהל מוזיקלי של תיאטרון הוד מלכותה בלונדון. בשנת 1839 הסתבך שוב בשערורייה, כשהסתלק עם זמרת האופרה אנה ריבייר-בישופ, אשת המלחין הנרי ראולי בישופ. הזוג הנמלט הופיע בצוותא באמריקה, באוסטרליה וברחבי אירופה (מלבד בצרפת). בנאפולי התמנה בוקסה למנהל רג'ו תיאטרו סאן קרלו (בית האופרה המלכותי של נאפולי) ונשאר שם למשך שנתיים. הזוג הגיע לסידני עם בהלת הזהב בדצמבר 1855, והספיק להופיע בקונצרט אחד בלבד לפני מותו של בוקסה. בישופ מוכת היגון הזמינה מצבה מעוצבת, שהציגה דמות (סמל לאנה) שרועה לרגלי עץ, שנבל נשען אל גזעו בשביל הקבר שבבית הקברות קמפרדאון בסידני.
וליד עידו

ביוגרפיה

עידו נולד ב-1942 בביירות. הוא סיים את לימודיו ב-1966 והפך לשופט שנה לאחר מכן. בשנות ה-90 המאוחרות הוא היה התובע הציבורי בצפון לבנון, תפקיד שממנו אולץ להתפטר לאחר שנתגלה כי קיבל שוחד. במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בין השנים 1975–1990 הוא היה חבר במיליציה הסונית אל-מוראביטון, שממנה סולק מסיבות לא ברורות.

קריירה פוליטית

עידו הצליח לזכות במושב בפרלמנט בבחירות שנת 2000 (בחירות שנערכו בתקופת הסדר הסורי בלבנון). בבחירות 2005 נבחר שוב, ברשימתו החדשה של סעד אל-חרירי. במהלך השנתיים בהן כיהן בקואליציה הוא היה חבר במספר ועדות פרלמנטריות. עידו התנגד להתפטרות השרים השיעים מממשלת סניורה וקרא להחליפם בשרים אחרים. הוא תמך בהקמת בית דין בינלאומי לשיפוט החשודים ברצח רפיק אל-חרירי. במהלך מלחמת לבנון השנייה טען כי הוא "היה מוכן למכור את דמו כדי לקנות נשק ולהילחם בשיעים מוסלמים".
עידו היה חבר הפרלמנט השלישי מן הקואליציה הלבנונית שנרצח מאז 2005. מותו הותיר את הרוב של הקואליציה האנטי-סורית בפרלמנט על שלושה מושבים בלבד.

חיים אישיים

וליד עידו היה נשוי ואביהם של שלושה ילדים: ח'אלד, זהר ומאזן. פיצוץ מכונית התופת שהרג את עידו ובנו ח'לאד פצע גם את בנו האחר מאזן. עידו היה שחיין נלהב, והפיצוץ אירע לאחר שחזר מחוף הים של ביירות.
סבטלנה קרצ'בסקאיה

ביוגרפיה

קרצ'בסקאיה נולדה בכפר בקרבת אודסה, אוקראינה למשפחה יהודית. 
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.24 מטר, 11 ס"מ ממדליית ארד.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה 1974 סיימה קרצ'בסקאיה במקום שביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.02 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה ב-2 בספטמבר אותה שנה היא סיימה במקום שמיני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.23 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בקטוביץ שבפולין 1975 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.04 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במינכן שבגרמניה זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.06 מטר. באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.36 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסן סבסטיאן שבספרד 1977 סיימה קרצ'בסקאיה במקום חמישי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, אז צ'כוסלובקיה ב-30 באוגוסט 1978 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בתוצאה של 20.13 מטר.

סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.42 מטר, אחרי אילונה שלופיאנק ממזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.41 מטר ולפני מרגיטה פופה אף היא ממזרח גרמניה (21.20 מטר).
אוטו והלר

קריירה מוקדמת

והלר נולד ב-12 ביולי 1894 בבורגוודל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-167 (אלזס העליונה ה-1), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה שבה נפצע כמה פעמים. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר והלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל באותה שנה מונה לקצין אג"ם קבוצת הארמייה ה-5.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה והלר לקצין אג"ם הארמייה ה-14, והשתתף עימה במהלך המערכה בפולין. ב-18 בדצמבר 1939 מונה והלר לראש מטה הקורפוס ה-17, והשתתף עמו בשלב השני במערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-12 במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-1 באוקטובר 1940 מונה והלר לראש מטה הארמייה ה-11, והשתתף עימה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מקבוצת ארמיות דרום. ב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-26 בינואר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באפריל 1942 הוא מונה לראש מטה קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 במרץ 1943 פרש מתפקידו, וב-1 באפריל 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-1, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 ביוני 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובאוגוסט 1943 השתתף עם הקורפוס שבפיקודו בקרב לדוגה השלישי, ועל פעולותיו בקרב קיבל ב-14 באוגוסט 1943 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 באוגוסט 1943 מונה למפקד פלגת הארמייה קמפף, שהפכה שבוע לאחר מכן לארמייה השמינית, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום, ולחם עימה במהלך קרבות הנסיגה מדרום אוקראינה לרומניה במהלך 1943–1944. באוקטובר 1944 השתתפו הכוחות שבפיקודו בקרב דברצן, במהלכו כותרו 3 קורפוסים ניידים סובייטים וספגו אבדות כבדות, ועל  כך קיבל ב-28 בנובמבר 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, אולם היטלר סירב להעלותו לדרגת גנרל-אוברסט, משום שלא היה תומך של המפלגה הנאצית. ב-28 בדצמבר 1944 מונה והלר למפקד קבוצת ארמיות דרום, והנס קרייזינג החליף אותו בפיקוד על הארמייה השמינית. והלר פיקד על קבוצת הארמיות במהלך בלחימה במערב הונגריה עד ה-6 באפריל 1945. בסוף המלחמה נפל והלר בשבי בעלות הברית.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשפט והלר במשפטי נירנברג על פשעי מלחמה, וב-27 באוקטובר 1948 נדון ל-8 שנות מאסר, אך בינואר 1951 שוחרר והלר מהכלא. לאחר שחרורו התגורר והלר בבורגוודל עד למותו ב-5 בפברואר 1987.
הפיגוע בסופרמרקט בקריית היובל

הפיגוע

ב-29 במרץ 2002 בשעות אחר הצהריים פנתה המחבלת המתאבדת הפלסטינית בת ה-18 איאת אל-אח'רס לסופרמרקט הראשי בשכונת קריית היובל בירושלים. הסופרמרקט היה באותה העת מלא בלקוחות שבאו לעשות קניות לקראת סוף השבוע.
חיים סמדר, המאבטח בן ה-55 שעמד בכניסה לסופרמרקט וידע לדבר בערבית החל לחשוד באל-אח'רס לאחר שאל-אח'רס ביקשה בערבית משתי נשים ערביות, שבדרך כלל מכרו ירקות מחוץ לכניסה לחנות, לעזוב את המקום. אל-אח'רס פוצצה את מטען הנפץ שעל גופה בכניסה לחנות תוך שהיא נאבקת בסמדר. עוצמת הפיצוץ גרמה למותו המיידי של סמדר ולמותה של הנערה הישראלית רחל לוי. כמו כן נפצעו בפיגוע כ-30 בני אדם. סמדר הצליח להרחיק את המחבלת מהקהל, ובכך מנע אובדן גדול יותר של חיים.
לאחר הפיגוע התברר שהמחבלת המתאבדת נשאה גם פצצת מרגמה שלא התפוצצה.

מבצע הפיגוע

חמאס נטל אחריות על הפיגוע וציין כי המחבלת המתאבדת הייתה איאת אל-אח'רס בת ה-18 ממחנה הפליטים דהיישה הסמוך לבית לחם. דיווחים מודיעיניים מצביעים על כך שאל-אח'רס נכנסה להריון מפעיל פת"ח, למרות היותה לא נשואה, וכי ההשלכות מההריון הלא מתוכנן היו הסיבה העיקרית לכף שהחליטה לבצע את פיגוע ההתאבדות. אל-אח'רס הייתה המחבלת המתאבדת השלישית באינתיפאדה השנייה. אביה של אל-אח'רס עבד בחברת בנייה ישראלית. המשפחה התגוררה בבית בן שלוש קומות שבנה. אל-אח'רס התארסה והייתה אמורה להתחתן ביולי 2002. היא הצטרפה לגדודי חללי אל-אקצא והוכשרה במשך מספר שבועות בטרם נשלחה לסופרמרקט בקריית היובל.

אחרית דבר

ב-2007 הפיק ערוץ HBO את הסרט התיעודי "To Die in Jerusalem" המתמקד בסיפוריהם של המפגעת אל-אח'רס ורחל לוי שנרצחה בפיגוע. הסרט מתעד את מאמצי אמה של רחל אביגיל לוי להיפגש עם אמה של אל-אח'רס.