google/wiki40b huggingface dataset:
נביל גילאס

קריירה

גילאס נולד במרסיי למשפחה ממוצא אלג'יראי. עד שנת 2010 שיחק בליגות החובבניות בצרפת, בגיל 20 עבר למוריירנסה מפורטוגל, באותה עונה הושאל לויזאלה וכעבור עונה אחת חזר למוריירנסה, איתה חזר לראשונה אחרי 7 שנים. בעונת 2012/2013 השתתף בכל המשחקים וכבש 13 שערים בליגה, ועוד 3 נוספים, אך בסיום העונה ירדה קבוצתו חזרה לליגה השנייה.
ב-8 ביולי 2013, חתם בפורטו תמורת 3 מיליון אירו, וסעיף שחרור של 30 מיליון אירו. ב-22 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד אשטוריל. ב-5 בפברואר 2014, הבקיע את שער הבכורה שלו עבור פורטו בניצחון 1–2 נגד אותה אשטוריל במסגרת הגביע הפורטוגזי. ב-27 בפברואר 2014 הבקיע את שערו הראשון בליגה האירופית בתיקו 3-3 נגד איינטרכט פרנקפורט שהעלה את פורטו לשמינית הגמר של המפעל.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לקורדובה שעלתה לליגה הראשונה עונה קודם לכן. ב-12 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד אלמריה.
ב-10 ביולי 2015 הושאל ללבאנטה הספרדית.
במרץ 2013 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלג'יריה לקראת המשחק נגד בנין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-9 ביוני 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בנין, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, המשחק נגמר בניצחון 1–3.
יצחק זמיר

ביוגרפיה

זמיר נולד בוורשה בשם יצחק נכטיגל (Nachtigall, זמיר בגרמנית) ועלה לארץ ישראל בגיל שלוש עם הוריו. למד בגימנסיה הרצליה ואחר כך שירת בצה"ל והיה כתב בבטאון חיל האוויר. לאחר שחרורו למד כלכלה ומדע המדינה בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, ובהמשך עבר ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בתקופה זו היה חבר בארגון "שורת המתנדבים". את התמחותו עשה אצל השופט יואל זוסמן בבית המשפט העליון, ובשנת 1959 קיבל רישיון לעריכת דין. בהמשך קיבל תואר דוקטור במשפטים (בנושא פסקי דין הצהרתיים במשפט האנגלי) מאוניברסיטת לונדון, והדוקטורט פורסם כספר על ידי הוצאת הספרים "סטיבנס" שבאנגליה.
זמיר לימד משפטים באוניברסיטה העברית והתמחה במשפט ציבורי וביחסי עבודה ואף עמד בראש ועדה להכנת חוק על יחסי עבודה. בספר שהוציא בשנת 1962 טען להרחבת זכות העמידה, עמדה שצוטטה על ידי שופטים באנגליה. היה פעיל במאבק הסגל האקדמי להעלאת שכרו וטען נגד דרישת משרד האוצר לבטל הסכם שכר שנחתם בין האוניברסיטה העברית והסגל האקדמי.
ב-1965 קיבל מינוי כמרצה בכיר. ב-1970 קודם לדרגת פרופסור חבר. בין השנים 1975–1978 כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים.
היה יו"ר האגודה למניעת עישון ובמסגרת זאת הביע תמיכה בחוק המגביל פרסומת לסיגריות.

השקפותיו

זמיר מרבה לפרסם מאמרים בעיתונות בנושאים שעל הפרק. הוא מתומכי האקטיביזם השיפוטי, אך עם זאת התבטא בעד ריסון בפסילת חוקים.
זמיר התבטא בחריפות נגד הסרבנות מימין ומשמאל.
קלאוס טויבר

ביוגרפיה

טויבר נולד ב-25 ביוני 1952 והחל משנת 2007, הוא מתגורר בדרמשטאט עם אשתו קלאודיה. יש להם שני בנים.

קריירה

הוא זכה בפרס Spiel des Jahres ארבע פעמים בעבור המשחקים: ברברוסה, Drunter und Drüber, המתיישבים של קטאן וHoity Toity.
טויבר תכנן לראשונה משחק לוח ב-1991, כשהוציא לשוק את המשחק Hoity Toity, שזכה ליבוא מוקדם יחסית של משחק בסגנון גרמני לשוק האמריקאי. ב-1996 הוציא הרחבה של חמישה עד שישה שחקנים למשחק המתיישבים של קטאן. ב-1997 פרסם הרחבה נוספת לקטאן - יורדי הים , וב-1998 הוציא לשוק את הרחבת ערים ואבירים. בשנת 1999, טויבר פרש ממקצועו כרופא שיניים, והפך למעצב משחקים במשרה מלאה. הוא המשיך להוציא משחקי לוח נוספים ובהם: קטאן: סוחרים וברברים (2008), קטאן: מגלי ארצות ופיראטים , קטאן: עליית שבט האינקה (2018) ומשחקים רבים נוספים.
Begin to Hope

הצלחת סינגלים

ב-2006, הסינגל הראשון של רג'ינה ספקטור, "Fidelity", הופיע לראשונה ב-VH1. זמן קצר לאחר מכן, VH1 כלל אותה ברשימת "אתה צריך לדעת: אמנים בעלייה".
ספקטור ביצעה את "Fidelity" בלייט נייט עם קונאן או'בריאן ביולי 2006 ובתוכנית "בוקר טוב אמריקה" ב-ABC באפריל 2007. היא ביצעה גם את "On the Radio" בג'ימי קימל בשידור חי!  בנובמבר 2006. היא ביצעה את השיר שוב בתוכנית לייט נייט עם דייוויד לטרמן באפריל 2007, ובתוכנית האוסטרלית בהנחייתו של רוב מקמנוס ב-2007.
השיר "Better", יצא לרדיו בסוף יולי 2007.
למרות שהוא לא יצא לאור כסינגל, "Hotel Song" הגיע למקום 11 בטבלאות ההורדה האיריות ובמקום 16 במצעד האירי, 50 הסינגלים הכי טובים, במאי 2007.
"Samson" היא הקלטה מחודשת של השיר שפורסם במקור באלבומה השני של ספקטור משנת 2002, Songs. גוון סטפאני שרה את השיר בעונה ה-9 של The Voice בקרב שלה עם קורין בוקובסקי וצ'ייס קארבי
ל-"Après Moi" קיימת גרסת כיסוי על ידי פיטר גבריאל הנכנסה ב-2010 לאלבומו Scratch My Back (המכיל רק גרסאות כיסוי).
לאו פרנקו

קריירת מועדונים

פרנקו החל את הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה מארגנטינה. ב-1997 הוא חתם בקבוצת מרידה במדיה לא זכה לדקות משחק. ב-1998 הוא הוחתם על ידי קבוצת מיורקה. אחרי עונה אחת בקבוצת המילואים של הקבוצה, הפך פרנקו לשוערה הראשון והיה ממצטייניה. פרנקו זכה עם הקבוצה בגביע המלך 2002/2003.
בקיץ 2004 עבר פרנקו לאתלטיקו מדריד, מהקבוצות הבכירות של ספרד, ומאז משחק כשוערה הראשון. בסיום עונת 2008/2009 עזב לאו פרנקו את אתלטיקו מדריד לטובת גלאטסראיי הטורקית משום שסרחיו אסנחו שוער ריאל ואיאדוליד חתם באתלטיקו מדריד ואם פרנקו היה נשאר הוא היה שוערה השני של אתלטיקו מדריד. 
בתום אותה עונה, חזר פרנקו לספרד וחתם בריאל סרגוסה. בקיץ 2014 חזר לארגנטינה וחתם בסן לורנסו.

נבחרת

למרות הצטיינותו בליגה הספרדית וניסיונו האירופאי הרב, פרנקו ערך רק 5 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה. הוא החליף ברבע גמר מונדיאל 2006 את רוברטו אבונדנסיירי שנפצע, אך לא הצליח לעזור לנבחרתו לנצח את נבחרת גרמניה בדו-קרב בעיטות עונשין.
פרנקו נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה אשר זכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1997 שנערך במלזיה.
רוני קלדרון

קריירה

קלדרון נולד בתל אביב, והחל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב. בגיל 17 הוקפץ קלדרון לקבוצה הבוגרת שהייתה בעיצומו של מאבק האליפות בעונת 1968/1969. כבר במשחקו הראשון בישל את אחד השערים בניצחון חוץ על הפועל באר שבע, וב-1 במרץ 1969 הבקיע את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב, במשחק מול מכבי יפו. ב-14 ביוני 1969, מחזור אחד לפני סיום העונה, אירחה הפועל תל אביב את בית"ר ירושלים, כשהיא חייבת לנצח על מנת לשמור על סיכוייה לזכות בתואר. בדקה השביעית כבש קלדרון את השער הראשון במשחק, ובדקה ה-80 כבר הובילה הקבוצה 3–1, כשקלדרון עבר את כל שחקני ההגנה של היריבה. לאחר שעבר גם את השוער, פרץ למגרש חייל, אוהד בית"ר ירושלים, והרחיק את הכדור שגילגל קלדרון לכיוון השער החשוף. המשחק פוצץ, הפועל תל אביב זכתה בניצחון טכני, ובשבוע שלאחר מכן זכה קלדרון עם הקבוצה באליפות, כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, ועל אף גילו הצעיר נבחר לנבחרת העונה.
במהרה הפך קלדרון לאחד הכדורגלנים המוכשרים בישראל, בזכות יכולתו הטכנית וזריזותו. לאחר שהעפיל עם הפועל תל אביב לגמר אליפות אסיה לקבוצות, קיבל בקיץ 1970 הצעה ממועדון הכדורגל ההולנדי אייאקס אמסטרדם. כדי לעבור לאייאקס הוא נכנס להסגר, ובתקופה זו הוא התאמן בקבוצה ההולנדית, תחת המאמן רינוס מיכלס, אך לא הסתדר שם בשל המסגרת הנוקשה. בעקבות כך, עבר להתאמן בפיינורד, אבל חזר לישראל אחרי חצי שנה בלבד, מבלי ששיחק באף קבוצה.
בשנת 1971 היה קלדרון שותף לזכייתה של נבחרת הנוער של ישראל באליפות אסיה שנערכה בבנגקוק. כאשר חזר לישראל הוא שיחק שוב בהפועל תל אביב וזומן לנבחרת ישראל הבוגרת. ב-11 בנובמבר 1971 ערך קלדרון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת אוסטרליה. ב-24 במרץ 1972 הבקיע את שערו היחיד במדים הלאומיים, במשחק מול נבחרת ציילון במסגרת הטורניר הקדם אולימפי. ב-1 באפריל 1972 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת תאילנד, ובסך הכל רשם 9 הופעות במדי הנבחרת. במהלך עונה זו שוב הסתבך קלדרון בבעיות משמעת בהפועל תל אביב והושעה עד סוף העונה. בתגובה עזב קלדרון שוב את הארץ וחזר להולנד על מנת להתאמן בשנית עם פיינורד. זו לבסוף החתימה אותו אך הוא לא שיחק בקבוצה מכיוון שהיה עדיין בהסגר בינלאומי.
בשנת 1973 חתם בקבוצת פריז FC הצרפתית אך גם שם לא מצא את מקומו והוא שיחק בקבוצה שני משחקים בלבד. גם בצרפת הסתבך קלדרון בבעיות משמעת, וחזר לישראל כדי לעזור להפועל תל אביב במאבקי ההישרדות בליגה, לאחר שנקלעה לתחתית הטבלה באותה עונה. ב-9 במרץ 1974 הבקיע קלדרון את שערו האחרון במדי הפועל תל אביב, במשחק חוץ מול הפועל חיפה. לאחר שהקבוצה נשארה בליגה, עזב קלדרון בפעם האחרונה את הפועל תל אביב, לאחר ששיחק בקבוצה חמש עונות בשלוש קדנציות שונות, ובמדיה רשם 59 הופעות, 4 שערים ו-15 בישולים. בשנת 1975 חתם בקבוצת הפועל רמת גן. ב־1977 עבר לארצות הברית שם התאמן בקבוצת ניו יורק קוסמוס, אך הסתכסך עם אחד מכוכבי הקבוצה ועזב.

לאחר הפרישה

בשנת 1982 נעצר קלדרון בלוס אנג'לס באשמה כי עמד בראש כנופיה שהבריחה סמים לישראל. הוא הוסגר לישראל, נשפט ונידון ל-7 שנות מאסר. הפרקליטות לא הסתפקה בעונש זה וערערה לבית המשפט העליון בדרישה לעונש חמור יותר והעונש הוחמר בבית המשפט העליון ל-10 שנות מאסר. ביוני 1985 נמלט באחת מחופשתיו מהכלא ליוון ומשם לברזיל. כעבור שנה, שב והסתבך עם החוק ונידון בברזיל ל־32 שנות מאסר. בשנת 1994 שוב הצליח קלדרון להימלט מהכלא ועקבותיו נעלמו. במהלך שנת 2002 חשף ערוץ הספורט כי קלדרון חי בברזיל אחרי שבמשך שנים לא ידעו מה עלה בגורלו.
בן-ציון הראל

ביוגרפיה

הראל נולד בגולדינגן שבלטביה וסיים בה את לימודיו בחדר ובגימנסיה המקומית. לאחר מכן הוא למד כימיה באוניברסיטת ציריך ורפואה באוניברסיטת ברן. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1916. במהלך לימודיו הוא החל בפעילות באגודות ציוניות בשווייץ ובשנת 1921 עלה לארץ ישראל ועסק עד 1934 ברפואה בעין חרוד. ביוני 1927 נבחר למועצה המדיצינית של קופת חולים. בפברואר 1928 מונה לוועדה לבחינת המאבק נגד התפשטות המלריה, מטעם ועד הבריאות.
הראל היה בין מקימי בית חולים העמק ועם פתיחת בית החולים באפריל 1930 שימש כמנהל בית החולים. הוא מונה גם לרופא הראשי של קופת חולים כללית בצפון הארץ ובשנת 1935 נבחר ליו"ר הסתדרות הרופאים בארץ ישראל. בדצמבר 1935 הוא נמנה בין מייסדי אסותא בתל אביב והיה למנהלה הראשון. בשנים 1940–1941 היה הממונה מטעם הוועד הלאומי ועיריית תל אביב על ענייני בריאות בשעת חירום. בשנים 1946–1948, לפני קום המדינה, היה מנהל ענייני הבריאות בוועד הלאומי. בשנת 1949 היה מייסד ומנהל בית חולים אלישע במרכז הכרמל בחיפה, במקביל לעבודתו כמנהל בית החולים אסותא. הראל המשיך להחזיק בתפקיד מנהל אסותא במקביל לכהונתו בכנסת וגם לאחר פרישתו מהכנסת. בשנת 1954 הוא דחה הצעה להתמודד על ראשות עיריית תל אביב.
במהלך הכנסת השנייה והכנסת השלישית כיהן הראל כחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים. בשנים 1962–1968 כיהן כיו"ר איגוד מנהלי בתי החולים בישראל. בקיץ 1962 הוא התמנה לחבר מועצת הבריאות.
הראל נקבר בתל אביב.
דוד הקשר

הרב דוד הקשר (י"א בסיוון תש"ג, 14 ביוני 1943 - ט"ז באייר תשנ"ז, 23 במאי 1997) היה מראשי ישיבת קול תורה בירושלים במשך כעשרים וחמש שנה.

ביוגרפיה

נולד בחיפה לשמעון וחנה הקשר, יוצאי גרמניה שעלו ארצה ערב מלחמת העולם השנייה, צאצאי הרב אפרים הקשר, הדיין מהמבורג, מחבר הספרים "אדני פז" ו"לוית חן". בתום לימודיו היסודיים עבר ללמוד בישיבה הקטנה של ישיבת קול תורה בירושלים. בשל קשיי התחבורה של אותה תקופה לא שב לביתו במשך כל ה"זמן". לאחר סיום לימודיו בישיבה הקטנה עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני ברק, והיה מקורב לראשי הישיבה ולמשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין.
בשנת תשכ"ח (1968) נישא למרים שינדלהיים. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל האברכים של ישיבת פוניבז'. בשנת תש"ל (1970), בהיותו בן 27, הוצע לו להצטרף לצוות הר"מים בישיבת קול תורה. בתחילה סירב בשל גילו הצעיר, אולם בעקבות הכרעת המשגיח הרב לוינשטיין נענה להצעה. הוא שהה בישיבה במשך כל השבוע ושב למשפחתו בבני ברק בשבתות. בזמן אלול הראשון עזב את משרתו ושב לכולל בבני ברק, אך בעקבות הוראת הרב לוינשטיין שב לאחר מכן למשרתו החדשה בישיבת קול תורה. הוא עבר עם משפחתו להתגורר בסמוך לישיבה בשכונת בית וגן בירושלים.
במשך כעשרים וחמש שנה הוא נמנה עם ראשי ישיבת קול תורה. מלבד התמסרותו לתלמידי הישיבה, הקדיש תשומת לב מיוחדת לקבוצת תלמידי חו"ל בישיבה. מדי ליל שישי נהג למסור להם "ועד" מיוחד שהוקדש להדרכה ולהשקפה תורנית. 
הקים כולל אברכים בישיבת מאור התורה בירושלים, ומסר לאברכים שיעורי תורה בסוגיות שאינן נפוצות בישיבות. לאחר פטירת הרב יחזקאל אברמסקי, ירש את מקומו במסירת שיעורו היומי לקבוצת "בעלי בתים" תושבי בית וגן. כמו כן נהג למסור שיעורי תורה בקהילות תורניות ברחבי הארץ.
בשנות החמישים לחייו חלה בסרטן. הוא נסע לארצות הברית לטיפול במחלתו. בתקופת שהותו בארצות הברית מסר שיעורי תורה לתלמידי ישיבה מקומיים ועסק גם בפסיקת הלכה. כמו כן נהג לשלוח לתלמידיו בישיבת קול תורה שיעורי תורה בכתב וכן רשימות ובהן ציוני "מראי מקום" למפרשי התלמוד על הסוגיות שנלמדו בישיבה. 
נפטר בארצות הברית בערב שבת ט"ז באייר תשנ"ז. הלווייתו יצאה מישיבת תורה תמימה בניו יורק, ולאחר השבת הועלה ארונו לישראל והוא נקבר בחלקת הרבנים החדשה בהר המנוחות בירושלים. בהוראת המשגיח הרב גדליה אייזמן נכתב על מצבתו התואר "איש האשכולות".

משפחתו

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: ראו בדף השיחה.
אחיו הגדול הוא הרב ברוך הקשר, ר"מ בישיבת אור ברוך. גיסו הוא הרב אביגדור צבי שינדלהיים, מראשי ישיבת דרכי משה בבני ברק. בין חתניו: הרב משה יהודה שניידר תלמידו ומקורבו של הרב אהרן ליב שטיינמן, (נכד הרב משה שניידר); הרב שאול, בנו של הרב חיים קלופט (שניהם ראשי ישיבת קהילות יעקב); ומאיר, בנו של הרב אליעזר מרקוביץ, ראש הכולל של ישיבת בית מאיר.
ז'ורז' לואי לה סאז'

ביוגרפיה

ז'ורז' נולד ב-13 ביוני 1724, לגאורג לואי  לה סאז' ולאן מרי קמף. 
לה סאז' למד באקדמיה בז'נבה מתמטיקה ופיזיקה. לאחר מכן למד בבזל רפואה, שם גם העשיר את ידיעותיו במתמטיקה. 
בניגוד לרצון אביו הקדיש את חייו למתמטיקה ופיזיקה. במיוחד עסק בעניין הגרביטציה והתאוריה הקינטית של הגזים.
לה סאז' נפטר ב-9 בנובמבר 1803 בז'נבה.
ליקטור

ליקטור (לטינית: Lictor) היה חבר במעמד מיוחד של משרתי ציבור בתקופת המלוכה והרפובליקה הרומית, שמשימתו הייתה טיפול במגיסטראטים בעלי "אימפריום". בין השאר נתנו הליקטורים שירותי ליווי, ייצוג, והגנה למגיסטארטים ושימשו כמשרתיהם האישים ושומרי ראשם. 
מקור מורשת הליקטורים בהיסטוריה הרומית עתיק מאוד. לפי טיטוס ליוויוס, רומלוס שהיה מלך רומא הראשון יצר את המשרה וקבע שהמלך יהיה מלווה ב-12 ליקטורים לזכר 12 הציפורים שהיו האות לכך שהוא יעלה למלוכה או לפי דעה אחרת ייתכן והמנהג שאול מן האטרוסקים שישבו באטרוריה, שלאחר ששנים עשר שבטיהם נהגו לבחור את מלכם (rege) הם נהגו לשלוח ליקטור אחד מכל שבט לשרות המלך, המסורת האחרונה נתמכת על ידי הממצא הארכאולוגי. רמז לתפקיד המקורי שלהם עשוי להמצא בשמם, אך גם כאן אין ידיעה ברורה. לפי אולוס גליוס מקור השם במילה ligando, קשירה, בגלל שהליקטורים נהגו לקשור את ידיהם ורגליהם של פושעים לפני הענשתם. 
הליקטורים נבחרו מבין הפלבאים והיו אנשים חופשיים ואזרחי רומא, דבר שניתן להקיש מהעובדה שלבשו טוגה בתוך רומא. הליקטור היה צריך להיות אדם חסון המסוגל לעבודה גופנית. הליקטורים היו פטורים משירות צבאי וקיבלו שכר קבוע של 600 ססטרצים (נכון לראשית תקופת האימפריה) ואורגנו באגודה. לרוב, נבחרו הליקטורים על–ידי המגיסטרט אותו היו אמורים לשרת, אך ייתכן שנבחרו בהגרלה.

ליקטור קוריאטוס

ליקטור קוריאטוס (lictor curiatus, ברבים, lictores curiati) היה ליקטור מיוחד שלא נשא עמו פסקס ושמשימתו העיקרית הייתה דתית. היו כשלושים ליקטורים כאלו, תחת פיקודו של הפונטיפקס מקסימוס, הכהן הראשי של רומא. הם נכחו בעת הקרבת קרבנות, שם נשאו את החיה לעולה אל המזבח. הבתולות הוסטליות כמו גם הכהנים, ה-flamen, היו זכאים לליווי והגנה של ליקטור קוריאטוס אחד. בתקופת האימפריה, לוו נשים מן המשפחה המלכותית בשני ליקטורים כאלו. הליקטורס קוריאטי היו אחראים גם לזימון האספה הכללית, הקומיטיה קוריאטה, ועל שמירת הסדר במהלכה.
אפיפניוס הראשון

תולדות חייו

נולד בווקוב שבמחוז אודסה, אוקראינה. בשנת 1996 החל ללמוד בסמינר התאולוגי בקייב, ולאחר שלוש שנים עבר לאקדמיה התאולוגית, אותה סיים בשנת 2003 בתואר דוקטור לתאולוגיה. בשנים 2006-2007 למד פילוסופיה באוניברסיטת אתונה. עם שובו לקייב מונה לראש המחלקה לפילולוגיה באקדמיה התאולוגית של קייב, היה לנזיר ולקח לעצמו את השם "אפיפניוס". 
ב-2008 היה למזכירו האישי של פליארט דניסנקו, ראש הכנסייה האורתודוקסית של אוקראינה - פטריארכיית קייב (UOC-KP; Украї́нська Правосла́вна Це́рква – Ки́ївський Патріарха́т (УПЦ-КП), אשר נשא בתואר "פטריארך קייב", תואר שלא הוכר על ידי שאר הפטריארכים של הכנסייה האורותודוקסית. ב-2009 מונה לבישוף וישגורוד מטעם UOC-KP. ב-2010 מונה לרקטור האקדמיה התאולוגית של קייב. 
ב-23 בינואר 2012 העניק לו פליארט דניסנקו את התואר ארכיבישוף. ב-2013 מונה לממונה על דיוקסיות בילה צרקווה ופריאסלאב-חמלניצקי‎ וחבר הסינוד הקדוש (חבר בכירי הכנסייה). 
ב-15 בדצמבר 2018 נבחר אפיפניוס בן ה-39 על ידי ועידת איחוד הכנסיות האוקראיניות לכהן כראש (פרימאט) הכנסייה החדשה - הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית בתואר מטרופוליט של קייב וכל אוקראינה.
בטקס הראשון שנשא לאחר בחירתו, לא הזכיר את קיריל הראשון של מוסקבה, ראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, אליה הייתה הכנסייה האוקראינית כפופה עד אז. בכך ביטא את שחרורה של כנסייתו משליטת מוסקבה.
ב-5 בינואר יצאו נשיא אוקראינה, פטרו פורושנקו, המטרופוליט אפיפניוס, פליארט דניסנקו ובכירים נוספים לאיסטנבול. באותו יום קיים אפיפניוס קיים טקס דתי יחד עם ברתולומאיוס פטריארך קונסטנטינופול. למחרת, במסגרת טקסי חג ההתגלות, הוענק לו הטומוס הרשמי, המאשר חוקית את כינון הכנסייה האוקראינית.

פעילות אקדמית ונוספת

אפיפניוס הוא ראש ועדת העורכים של כתבי העת של האקדמיה התאולוגית וחיבר מאמרים ומונוגרפיות בנושאי דת ויחסי דת ומדע ודת וחברה. הוא דמות מוכרת בממשל האוקראיני ומשמש כיועץ למשרדי ממשלה שונים בנושאי דת. בעל עיטור מסדר ההצטיינות (Орден «За заслуги» דרגות III ו-II) ועיטורים אזרחיים נוספים.
שיטת ניוטון-רפסון

שיטת ניוטון-רפסון (או כלל ניוטון) היא אלגוריתם יעיל באנליזה נומרית, למציאת שורשים של פונקציה ממשית כלשהי, דהיינו נקודות בהן הפונקציה מתאפסת. השיטה פותחה באופן בלתי תלוי בידי אייזק ניוטון וג'וזף רפסון.

דוגמאות

נראה כיצד ניתן להשתמש בשיטה זו כדי לחשב בקלות שורשים. נניח כי אנו רוצים לחשב את  עבור  כלשהו. מספר זה הוא השורש החיובי של הפונקציה
. נגזור ונקבל . בתור אבר ראשון באיטרציה נבחר את  עצמו (ניתן להוכיח כי בבחירה זו מובטח שהשיטה תיתן את הפתרון). כלומר, נביט בסדרה  המוגדרת כך:
בעזרת משוואה זו, ניתן לחשב תוך לכל היותר 10 איטרציות ערך מדויק עד 10 ספרות אחרי הנקודה של כל מספר עד 1,000. במספר איטרציות גדול יותר, השיטה עובדת עבור כל מספר ממשי חיובי.
נדגים עבור :
בתוך ארבע איטרציות הושג דיוק של 10 ספרות אחרי הנקודה.
דוגמה נוספת, מעט יותר מסובכת: :
הנגזרת היא: .
נסמן: 
ושוב, לאחר ארבע איטרציות בלבד הושג דיוק של 10 ספרות אחרי הנקודה.

התכנסות

עבור פונקציות מסוימות, ניתן להוכיח ששיטת ניוטון-רפסון תתכנס לפתרון המבוקש, בהתחשב בנגזרת הראשונה והשנייה:
תהא  גזירה פעמיים ברציפות בקטע , יש לה שורש יחיד בקטע זה - , ונניח שהנגזרת והנגזרת השנייה אינן משנות סימן בקטע. אם כל הערכים  הם חיוביים, או ששניים מהם שליליים והשלישי חיובי, אז האיטרציה מתכנסת לפתרון.
במקרים אלו ניתן גם לתחום את גודל השגיאה, על ידי אי השוויון

כאשר
.

הוכחה

ההוכחה מתבססת על שימוש בטור טיילור מסדר שני. נראה אותה עבור המקרה הראשון - עבור שאר המקרים הרעיון זהה.

חלק א: הוכחת התכנסות

תהי  הסדרה המתקבלת מאיטרצית ניוטון. נניח כי . כעת נפתח את טור טיילור של  סביב , עם טעות מסדר שני:
כעת נשתמש בהגדרת הסדרה  ונקבל:
נעביר אגפים:
כעת נזכור כי על פי הנתון  ולכן הביטוי באגף ימין חיובי. מכאן כי גם הביטוי באגף שמאל חייב להיות חיובי. על פי הנתון,  ולכן בהכרח מתקיים:
 כלומר 
הראינו שהסדרה חסומה מלרע על ידי . כעת נראה שזו סדרה יורדת: על פי הנוסחה ידוע כי . הנגזרת חיובית, כלומר הפונקציה עולה בקטע, ומאחר ש- הרי ש- ולכן  ומכאן שמתקיים . הראינו שהסדרה יורדת.
משפט בסיסי באנליזה קובע כי סדרה יורדת וחסומה מלרע מתכנסת לגבול. אם כן, נסמן . אז מתקיים:  ולכן  ונקבל מיידית . מכיוון ש- הוא השורש היחיד בקטע, . הראינו שהסדרה מתכנסת אל השורש המבוקש.

חלק ב': הוכחת הערכת השגיאה

נפתח הפעם את טור טיילור של  סביב הנקודה :
כעת, לפי משפט הערך הממוצע של לגראנז' קיימת  המקיימת:
 וקיבלנו:
. כעת נציב את :
.
ובכך הושלמה ההוכחה.

לממדים גבוהים

בשנת 1879 פרסם המתמטיקאי ארתור קיילי לראשונה הכללה של השיטה לפונקציות מרוכבות.
בדומה, ניתן להכליל את השיטה גם לשדות סקלריים, באמצעות כלל הנסיגה,

כאשר  הוא מטריצת יעקבי של  בנקודה .

לאופטימיזציה

במקרים רבים, אופטימיזציה מצריכה מציאת נגזרת של פונקציה והשוואתה לאפס. דרך אחת לבצע זאת היא על ידי שיטת ניוטון-רפסון לנגזרת. במילים אחרות, תחת קיומה של נגזרת שנייה ל- ותנאים טכניים נוספים, הסדרה שמוגדרת על ידי כלל הנסיגה

מתכנסת לנקודת קיצון של .
קיימת הרחבה גם של שיטה זו לממדים גבוהים יותר.
אורי שטרית

תקופתו כמהנדס העיר ירושלים


שטרית קידם תוכנית מתאר לירושלים, היה אחראי לעיצוב קו הרכבת הקלה בירושלים, והיה מעורב גם בפרויקט גשר המיתרים ובתכנון מוזיאון הסובלנות, שני פרויקטים שנויים במחלוקת. שטרית התעמת עם הארגונים הירוקים בעניין התוכנית לבניה במערב העיר - תוכנית ספדיה, שבוטלה בסופו של דבר, והתוכנית לבנייה בעמק הצבאים, שאף היא בוטלה.
בעת כהונתו כמהנדס העיר קבע שטרית שלוש מטרות אסטרטגיות לתוכנית המתאר של ירושלים - הגדלת היחס בין יחידות דיור לשטח בעיר, מ-4–5 יחידות לדונם בממוצע לכ-8 יחידות דיור לדונם. הרחבת השכונות הקיימות על ידי פרויקטים של התחדשות עירונית, ובניית שכונות חדשות. עוד קבע שהבנייה החדשה תתבצע בשני מוקדים - שכונת הר חומה ואזור מרכז העיר.
בשנת 2004 הורה על הריסת בתי פלסטינים שנבנו ללא אישורי בנייה בשכונת סילוואן, וקידם תוכנית להפוך את המתחם לפארק לאומי שיתחבר למתחם היהודי בעיר דוד.
בחודש אפריל 2010 הוזכר שמו אורי שטרית כמי שלכאורה קיבל שוחד לצורך קידום פרויקט הבנייה "הולילנד". ע"פ החשדות, שולמו לשטרית סך של 1,309,210 שקלים לצורך צמצום חובותיו לבנקים בנוסף לסכומים נוספים ששולמו במזומן. בתמורה לשוחד זה נחשד שטרית כי לכאורה אישר חריגות בפרויקט בניגוד לנהלים ולתקנות.
בפרשת הולילנד הורשע בבית המשפט המחוזי ונגזרו עליו 9 שנות מאסר מתוכן 7 בפועל. ערעורו על הכרעת הדין נדחה. ערעורו על גזר הדין הביא להקטנת הקנס שהוטל עליו ל-850,000 ש"ח. ב-15 בפברואר 2016 החל לרצות את עונשו בבית הסוהר מעשיהו.
זאב ייבין

תולדות חייו

ייבין נולד בעמק יזרעאל ולאחר מכן עבר עם משפחתו לתל אביב. הוריו היו מרים מרגולין-ייבין, מורה וסופרת ילדים, בת המו"ל והעורך פייבל מרגולין; וד"ר יהושע השל ייבין, מהוגי הדעות של התנועה הרוויזיוניסטית בארץ ישראל וממקימי "ברית הבריונים". אחיו הבכור, ישראל ייבין, היה חתן פרס ישראל לחקר הלשון העברית (דודתו מצד אמו, קציעה ראטנר-מרגולין, הייתה משוררת יידית; ובתה מרינה ראטנר הייתה מתמטיקאית, כלת פרס אוסטרובסקי וחברת האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית).
בשנת 1943 החל ייבין לעבוד בתעשיית ליטוש היהלומים, במקביל להשלמת השכלה בלימודי ערב. כן למד אמנות בסטודיו אבני. בשנת 1946 הצטרף ללח"י, שם ניתן לו השם המחתרתי "נפתלי". תחילה עסק בהדבקת כרוזים, הפצת חומר מחתרתי וגיוס ולאחר מכן נטל חלק בפעילות מבצעית. ב-17 בפברואר 1948 נפצע בגבו כאשר השתתף בפעולת תנועת המרי העברי נגד מסגד באבו כביר ליד יפו, ממנו צלפו ערבים על רחובות תל אביב. בעקבות הפציעה היה מאושפז כשנתיים. למרות הפציעה התגייס לצה"ל ושוחרר ב-1951. ב-1953 הורשע בחברות ב"מחתרת צריפין" ונגזר עליו מאסר בפועל. באפריל 1955 העניק שר הביטחון דוד בן-גוריון חנינה לחמשת אחרוני אסירי המחתרת ובהם ייבין. באותה שנה נשא לאישה את הסופרת עדה אמיכל ייבין.
לאחר שחרורו מצה"ל למד היסטוריה, גאוגרפיה וגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1971 הוענק לו תואר דוקטור, על הדיסרטציה "סקר יישובים בגליל ובגולן מתקופת המשנה והתלמוד לאור המקורות". במקביל, החל ב-1951 עבד באגף העתיקות. בשנת 1964 היה למנהלה הראשון של "האגודה לסקר ארכאולוגי בארץ-ישראל" (שמוזגה מאוחר יותר לתוך רשות העתיקות), ששמה לה למטרה לבצע סקר ארכאולוגי של מדינת ישראל. האגודה הציעה לאתר, לרשום ולפרסם את כל האתרים העתיקים והיסטוריים שיימצאו בסקר. ייבין ניהל שורה של חפירות ארכאולוגיות, בעיקר ביהודה ושומרון (מערת המכפלה, סוסיא, אשתמוע, שילה ועוד) ובכורזין ופרסם מאמרים מקצועיים רבים.
בשנת 1991 פרש לגמלאות והתפנה לעסוק בחקר שירתו של אורי צבי גרינברג.
יער קהילתי

היסטוריה

המינוח "יער קהילתי" החל להופיע בשנות ה-70 של המאה ה-20, והתופעה צברה תאוצה באופן מתמשך עד היום, במקומות רבים בעולם.

יערות קהילתיים בישראל

בעוד שהחוק בישראל מתייחס ליערות במסגרת "פקודת היערות (1936)", לא קיימת התייחסות מסודרת ליערות קהילתיים. מתן מעמד רשמי של יער קהילתי ניתן כיום על ידי הקרן הקיימת לישראל, בשיתוף המועצה המקומית והתושבים של אותו אזור.
לואיזה שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג

ביוגרפיה

לואיזה שרלוטה נולדה ב-11 באוגוסט 1873 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, למוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ולאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ומריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל.
ב-6 בפברואר 1895 התחתנה לואיזה שרלוטה עם אדוארד, נסיך אנהלט, ממנו נולדו לה 6 ילדים. ב-26 בינואר 1918 התגרשו השניים, וב-21 באפריל אותה שנה מת פרידריך השני, דוכס אנהלט ואדוארד עלה לשלטון במקומו. ב-13 בספטמבר אותה שנה מת אדוארד, ובנה יואכים ארנסט, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב-14 באפריל 1953 מתה לואיזה שרלוטה באלטנבורג, והיא בת 80 שנה.
מסכת זבחים

מסכת זבחים היא המסכת הראשונה בסדר קדשים, הסדר החמישי במשנה. למסכת זו תוספתא ותלמוד בבלי. נושא המסכת הוא דיני הקורבנות הבאים מן החי (בהמה ועוף). בלשון הראשונים נקראת לעיתים שחיטת קדשים, ולהבדיל ממסכת חולין הנקראת "שחיטת חולין".
מסכת זו עוסקת בעיקר בדיני הקורבנות הבאים מן החי (בהמה ועוף), וכן בדינים שונים הנוגעים לבית המקדש. קורבנות הבאים מן הצומח נידונים במסכת מנחות. 
בין הנושאים הנדונים במסכת: הכוונה והמחשבה הראויה בשעת ההקרבה, והכוונה העלולה לפסול את הקורבן; דיני ההקרבה עצמה; האיסור להקריב קורבנות מחוץ לבית המקדש, ועוד. פרק חמישי ממסכת זבחים (פרק "איזהו מקומן") מפורסם מפני שיש הנוהגים לומר אותו לפני תפילת שחרית. פרק זה מסכם את סוגי הקורבנות ומקומן. בגמרא, זה הפרק בעל מספר המחלוקות הקטן ביותר. למעט הלכות פסח בפרק זה נפסק כולו להלכה ביד החזקה לרמב"ם.
בתלמוד הבבלי יש למסכת זו 119 דפים.

מיקומה של המסכת בסדר קדשים

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, הסיבה שמסכת זו פותחת את סדר קודשים היא שקרבנות הכהנים (הנדונים במסכת) הוא הנושא הנדון ראשון בתורה.

פירושים וספרים על המסכת

מלבד פירושי שאר סדר קדשים, יצאו בעת האחרונה מספר ספרים על המסכת. בין הבולטים ביניהם שני ספרי ליקוט מפרשים על המסכת "שלום רב" מאת הרב שלום סופר מפיטרקוב ו"אוצר הקודש" על ידי מכון מנחת ישראל.

הפוסקים על סדר המסכת

הרי"ף, והרא"ש בעקבותיו, לא כתבו את ספרי הפסיקה שלהם על מסכת זו, בהיותה שלא להלכה "בזמן הזה". חסר זה השלים ספר "ליקוטי הלכות" של הרב ישראל מאיר הכהן מראדין ("החפץ חיים").