שקיעה (ספר)

הספר

בשנת 1990, שנתיים לפני מותו של אסימוב, הוא חבר לסופר המדע הבדיוני רוברט סילברברג כדי להרחיב את הסיפור הקצר לספר. הספר מחולק לשני חלקים - הסיפור הקצר והמשכו. ההמשך מספר על מה שקורה ביום הליקוי ומספר שבועות אחריו. החלק השני של הסיפור מתרכז יותר בעיתונאי ולא בקבוצת המדענים.

ההבדל הספרותי בין הסיפור הקצר לספר

למרות שאסימוב ניסה להישאר נאמן למקור, קיימים מספר הבדלים ספרותיים בין הספר לסיפור הקצר. הספר מאגד שלושה סיפורים שאט-אט מתקשרים ביניהם: סיפורו של האסטרונום בינאי שמגלה הפרעה במסלול כוכב הלכת, הארכאולוגית טיפרה שחושפת תגלית מדהימה בתל ארכאולוגי חדש וסיפורו של הפסיכולוג שירין שרואה את ההשפעה הנוראה של העלטה על תושבי קלגש. בסוף הספר, שלושת הסיפורים הופכים לסיפור אחד, במטרה למנוע את קץ הציוויליזציה על כוכב הלכת. הסיפור הקצר מתאר רק את השעות האחרונות שלפני ליקוי החמה. בנוסף לכך, בחלק השני של הספר, מתרחש גם סיפור אהבה בין שתי דמויות מרכזיות שאחת מהן כלל לא קיימת בסיפור הקצר. זהו אחד מסיפורי האהבה המעטים שכתב אסימוב.

פחד

הספר והסיפור הקצר מבוססים על אחד הפחדים הבסיסיים של רוב בני האדם, הפחד מחוסר אור. מאז הפרהיסטוריה, בני האדם פחדו מחוסר אור. ליקוי חמה היה אירוע מזעזע בפני עצמו. כשרוב התרבויות היו תרבויות דתיות, היעלמות השמש הייתה קשורה לניצחון הרוע ותבוסה לאלים.
דוגמה לכך ניתן לראות במיתולוגיה המצרית: האל הראשי, רע, היה אל השמש. האגדה מספרת שכל לילה היה עליו להיאבק בנחש שסימל את הרוע כדי שהשמש תוכל להאיר את העולם ביום המחרת.
בשנת 2001 פרצו מהומות קשות בעקבות ליקוי חמה מלא בניגריה. המהומות פרצו במחוז בורנו הצפוני ונגרמו בגלל הפחד של התושבים מהיעלמות השמש. ההסברים הדתיים היו שהשמש נעלמת בגלל כשפים רעים ועונש של האלים על הכפירה של בני האדם. כתוצאה מכך, שר ההסברה הניגרי הוציא הודעה מטעם הממשלה שקראה לאזרחים להירגע ולא להיכנס לפאניקה, לקראת ליקוי החמה המלא ב-29 במרץ 2006.

ביקורת כנגד הדת

אסימוב מותח בסיפור ביקורת קשה מאוד על הדת. הביקורת מופיעה בעיקר בספר ולא בסיפור הקצר, מכיוון שבסיפור הקצר המדענים הם מרכז העלילה ובספר העלילה מתרחבת למספר רב של כיוונים שכוללים גם את הדת ומעשיה לאחר ליקוי החמה.
בספר מציג אסימוב את הדת בצורה קשה מאוד. הדת בסיפור זה, "ביאת השלהבת", עושה כל שביכולתה כדי לחבל בפעולת המדענים שמנסים לשפוך אור על תופעת הליקוי. הקבוצה הדתית עושה שימוש במוטיבים פסולים במטרה לזכות באהדה ואמון מן הציבור, ובסופו של דבר הם אף רוצחים את האנשים שמתנגדים להם.
לאחר הליקוי, הקבוצה הדתית מנסה להקים ממשלה מטעמה שתקים ממשל תיאוקרטי שישלוט על כל תושבי כוכב הלכת למען קידום האינטרסים שלה.
המדע והמדענים מוצגים בספר זה בצורה אוהדת. הם מתוארים כאנשים רגילים שמטרתם היא חשיפת האמת למען הציבור. לפני הליקוי, הם מנסים להציל את תושבי כוכב הלכת באמצעות חבירה לעיתונאי פופולרי ולאחר מכן חבירה לקבוצה הדתית כדי להציג חלק מדבריה באור מדעי. בסופו של דבר, הקבוצה הדתית מנסה להרוס מבפנים את האוניברסיטה ואת קבוצת המדענים, שכן הם מכחישים את קיומם של האלים וטוענים שהעלטה שעומדת לבוא היא דבר טבעי ורגיל.

תערו של אוקאם

בספר מוזכר מספר רב של פעמים המושג "החרב של תרגולה". זהו מושג הקלגשי שפירושו: "שכאשר ישנם שני הסברים שווי ערך לאותה תופעה, יש להעדיף את ההסבר הפשוט או החסכוני יותר". המושג הזה דומה מאוד למושג תערו של אוקאם. אסימוב ככל הנראה העביר את המושג לסיפרו ושינה את שמו ל"חרבו של תרגולה" על מנת שישמע שונה מהמושג הארצי המוכר.

סרטים שהתבססו על עלילת הספר

בשנת 1988 יצא לאקרנים סרט בשם "שקיעה". הסרט מבוסס על הסיפור אך הופק בתקציב נמוך במיוחד. הסרט נקטל על ידי הביקורת, מעריצי המדע הבדיוני ועל ידי אסימוב בעצמו. בשנת 2000 יצא סרט בעל אותו שם שנקטל אף הוא על ידי המבקרים. בשנת 2000 יצא הסרט פיץ' בלאק (Pitch Black) שמבוסס אף הוא בצורה חלקית על הספר "שקיעה".

המהדורה העברית

הסיפור הקצר יצא לראשונה בעברית בינואר 1980, כחלק מחוברת השנה של מגזין פנטסיה 2000 (גיליון 12). ב-1981 יצא הסיפור בתרגומו של עמנואל לוטם, בספר "מבחר הסיפורת הבדיונית (א')" (קיבץ: סילברברג רוברט), בהוצאת עם עובד. הספר המלא בעברית יצא בשנת 1992 בהוצאת כתר.