ג'וני גרינווד

ראשית חייו

ג'וני גרינווד נולד ב-5 בנובמבר 1971 באוקספורד, אנגליה. הצעיר מבין אחיו, בסיסט רדיוהד קולין גרינווד ואחותם הגדולה סוזן. אביו שירת בצבא כמומחה לסילוק פצצות. כשהיה ילד, נהגה משפחתו להאזין לקלטות במכוניתם, וביניהן הקונצ'רטו לקרן של מוצרט, מחזות הזמר "Flower Drum Song" וגבירתי הנאוה, וגם גרסאות כיסוי לשירי סיימון וגרפונקל. בזמן שלא האזינו לקלטות, נהג ג'וני להקשיב לרעש המנוע ולנסות להיזכר בכל פרט של המוזיקה. את החשיפה שלו ללהקות רוק כמו The Beat וניו אורדר הוא מייחס לאחיו הבוגרים.
כלי הנגינה הראשון של גרינווד היה חלילית שניתנה לו בגיל ארבע או חמש. הוא לקח את הכלי ברצינות רבה והשתמש בו עד לבגרותו. כנער ניגן מוזיקת בארוק בקבוצת נוער שניגנה בחלילית. באותה תקופה למד לנגן בויולה והצטרף לתזמורת הנוער "Thames Vale" שאותה תיאר מאוחר יותר כ"חוויה מעצבת": "הייתי בתזמורות בבית הספר ומעולם לא ראיתי טעם לכך, אבל ב-Thames Vale הייתי פתאום עם כל בני ה-18 שידעו לנגן (ברמה מקצועית), אני זוכר שחשבתי לעצמי: 'או, כך אמורה להישמע תזמורת!'".
ההופעה המוזיקלית הראשונה שבה נכח הייתה של להקת "The Fall" במסגרת סיבוב ההופעות שלהם ב-1988, הופעה שתיאר כ"מדהימה". עוד באותו זמן בילה רבות בתכנות, התנסה בשפת BASIC ושפת מכונה בסיסית לבניית "משחקי מחשב שטותיים"(כהגדרתו). כפי שתיאר גרינווד: "ככל שהתקרבתי אל הקרביים של המחשב, כך מצאתי את זה יותר מרגש".
יחד עם אחיו קולין, למד גרינווד בבית הספר הפרטי לבנים Abingdon, שם פגש את הזמר טום יורק, הגיטריסט אד או'בריאן, והמתופף פיל סלוואי אליהם הצטרף ללהקתם "On a Friday". עוד קודם לכן היה חבר בלהקה שנקראה "Illiterate Hands" יחד עם נייג'ל פאואל, מאט הוקסוורת', סיימון ניוטון, בן קנדריק ואחיו של יורק, אנדי. כחבר הצעיר ביותר בלהקת "On a Friday", גרינווד היה האחרון להצטרף, בתחילה כנגן קלידים ומפוחית אך במהרה הפך לגיטריסט המוביל בלהקה. גרינווד למד מוזיקה ב'רמה A', אשר הקנתה לו את הידע כיצד למזג כוראלים של באך לכדי הרמוניה, מיומנות שבה הוא משתמש עד היום.

רדיוהד

לאחר שלושה שבועות של לימודים לתואר במוזיקה ופסיכולוגיה באוניברסיטת 'אוקספורד ברוקס', עזב גרינווד את לימודיו והצטרף לחבריו ל-On a Friday, עת חתמו על חוזה הקלטה בחברת התקליטים EMI בשנת 1991 לא לפני ששינו את שם הלהקה ל"Radiohead". ב-1992 זכתה הלהקה להצלחה מוקדמת עם הסינגל הראשון "Creep". לדברי רולינג סטון, "היה זה סאונד הגיטרה האגרסיבי והחורק של גרינווד שסימן את רדיוהד כיותר מאשר עוד להקה ... (זו הייתה) אינדיקציה מוקדמת לתפקידו המכריע בדחיפת הלהקה קדימה". היה זה אלבומם השלישי של רדיוהד OK Computer משנת 1997 שהביא אותם לתהילת עולם, ולעיתים קרובות זכה לשבחים ואף הוזכר כאחד האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. האלבום הציג את יצירות הגיטרה המובילות של גרינווד בשירים כמו "Paranoid Android", ואת השיר "Climbing up the Walls" שבו כתב גרינווד קטע ל-16 כלי מיתר שניגנו רבעי טונים, בהשראת המלחין הפולני קשישטוף פנדרצקי.
האלבומים הרביעי והחמישי של רדיוהד, "Kid A" משנת 2000 ו-"Amnesiac" משנת 2001 שהוקלטו בו זמנית, סימנו שינוי דרמטי בצליל הלהקה, אשר שילב השפעות ממוזיקה אלקטרונית, מוזיקה קלאסית מודרנית, ג'אז וקראוטרוק. בין הכלים ששימשו את גרינווד באלבומים אלו היו סינתיסייזרים מודולריים (שימשו לבניית מקצב התופים של "idioteque") והאונד מרטנו, סינתיסייזר מוקדם הדומה לטרמין. העבודה על האלבומים נתנה לגרינווד הזדמנות לעבוד עם התזמורת של סנט ג'ון
. כחבר היחיד מבין חברי רדיוהד בעל רקע תאורטי במוזיקה קלאסית, גרינווד כתב עיבוד מיתרים לשיר "How to Disappear Completely" על ידי הקלטה רב-ערוצית של נגינת האונד מרטנו שלו. לדברי נייג'ל גודריץ', המפיק הוותיק של רדיוהד, "בפעם הראשונה שהנגנים ראו את תפקידי הנגינה שכתב להם גרינווד כולם פשוט פרצו בצחקוקים, כי הם לא יכלו לעשות מה שהוא כתב, כי זה היה בלתי אפשרי - או בלתי אפשרי עבורם". מנהיג התזמורת ג'ון לובוק עודד את הנגנים לנסות ולעבוד עם רעיונותיו ה'תמימים' של גרינווד.
ב-2003 הוציאה רדיוהד לאור את האלבום השישי שלה, "Hail to the Thief", ששילב בין רוק ומוזיקה אלקטרונית. בפסטיבל "Ether" ב-2005 ביצעו גרינווד ויורק את "Arpeggi" עם תזמורת הסינפונייטה של לונדון והתזמורת הערבית של נצרת, השיר פורסם בעיבוד אחר באלבום השביעי של רדיוהד, "In Rainbows" ב-2007, והופיע בשם "Weird Fishes/Arpeggi". בחודש פברואר 2011, רדיוהד הוציאה לאור באופן עצמי את אלבום האולפן השמיני שלה, "The King of Limbs", אשר הוקלט באמצעות תוכנת סמפלר שנכתבה על ידי גרינווד. אלבום האולפן התשיעי של רדיוהד, "A Moon Shaped Pool", פורסם במאי 2016, וכלל מחרוזות ושירת מקהלה שעובדו על ידי גרינווד ובוצעו על ידי ה-"התזמורת העכשווית של לונדון".

קריירת סולו, פסקולים, ועבודות תזמור

ב-2003 הוציא גרינווד את עבודת הסולו הראשונה שלו, "Bodysong", פסקול הסרט התיעודי בעל אותו שם, בהשתתפות אחיו וחברו לרדיוהד, קולין, על הבס. הפסקול כולל יצירות גיטרה, מוזיקה קלאסית וג'אז. במארס 2004 הוצגה לראשונה עבודתו הראשונה של גרינווד לתזמורת, "Smear", על ידי "הסינפונייטה של לונדון". בחודש מאי הוא התמנה ל'מלחין הבית' בהופעה של "תזמורת הקונצרטים של ה-BBC", שעבורה כתב את היצירה "Popcorn Superhet Receiver" ב-2005, אשר זיכתה אותו בפרס מאזיני רדיו 3 בטקס פרסי המלחין הבריטי של ה-BBC לשנת 2006. היצירה נכתבה בהשראת רעשים סטטיים ומקצבי הטון המורכבים והמתפוררים ביצירה "Threnody to the Victims of Hiroshima" של פנדרצקי משנת 2006 .הוא כתב את היצירה על ידי הקלטת צלילים בודדים של ויולה, אותם עיבד על ידי שימוש בטכניקת אובר-דאבינג באופן דיגיטלי בתוכנת Pro Tools. במסגרת הפרס קיבל גרינווד 10,000 ליש"ט מקרן "PRS" מטעם הוועדה לעידוד יצירה חדשה.
ב-2007 הלחין גרינווד את פסקול הסרט "זה ייגמר בדם" של הבמאי פול תומאס אנדרסון. הפסקול זכה בפרס בחירת המבקרים ובפרס הפסקול הטוב ביותר של ה"Evening Standard British Film Awards" לשנת 2007. מאחר שהפסקול כלל קטעים מתוך היצירה "Popcorn Superhet Receiver", לא היה זכאי למועמדות לפרס האוסקר בשל תקנון האקדמיה האוסר על שימוש במוזיקה 'מוכנה מראש'. המגזין רולינג סטון בחר בסרט "זה ייגמר בדם" כסרט הטוב ביותר של העשור ותיאר את הפסקול כ-"פיצוץ קולי המגדיר מחדש איך פסקול צריך להיות". ב-2016 אמר מלחין הסרטים זוכה פרס האוסקר, הגראמי וגלובוס הזהב, הנס צימר, כי המוזיקה לסרט (זה ייגמר בדם) הייתה זו ש"בלטה במיוחד עבורו" בעשור האחרון, ותיאר אותה כ"פזיזות, מטורפת ויפה".
כמעריץ מוזיקת דאב, הוציא גרינווד אלבום אוסף בשם "Jonny Greenwood Is the Controller" שכלל שירים בסגנון דאב ורוטס רגאיי משנות השבעים. האוסף יצא במרץ 2007 בחברת Trojan Records והציג שירים של אמנים כולל לי "סקרץ'" פרי, ג'ו גיבס, ולינבל תומפסון. השם שנבחר לאוסף 'מתכתב' עם שירו של תומפסון "Dread Are the Controller".
בשנת 2008, כתב גרינווד את מוזיקת הנושא למערכון פיילוט של אדם בוקסטון בשם "meeBOX" אשר שודר בערוץ BBC3. בחודש פברואר 2010, העלה לראשונה יצירה חדשה בשם "Doghouse", באולפני Maida Vale של ה-BBC. היצירה נכתבה בבתי מלון וחדרי הלבשה במהלך סיבוב ההופעות עם רדיוהד. גרסה מורחבת ליצירה "Doghouse" ניתן למצוא בפסקול הסרט היפני "Norwegian Wood" שעלה לאקרנים מאוחר יותר באותה שנה, הסרט מבוסס על רומן בעל אותו שם של הסופר היפני הרוקי מורקמי.
בשנת 2011, הלחין גרינווד את המוזיקה לסרט "חייבים לדבר על קווין" המבוסס על ספר בעל אותו שם מאת ליונל שרייבר משנת 2003, בין שאר הכלים בהם השתמש ליצירת הפסקול הופיע גם נבל. בשנת 2012, שיתף פעולה שוב עם אנדרסון כשהלחין את המוזיקה לסרטו המאסטר. ב-13 במארס 2012, הוציא גרינווד יחד עם המלחין הפולני קשישטוף פנדרצקי, אחד המשפיעים הגדולים על גרינווד, אלבום משותף שהכיל את יצירותיו של פנדרצקי משנות ה-60 "פולימורפיה" ו-"קינה על קורבנות הירושימה", את היצירה "Popcorn Superhet Receiver" של גרינווד, ועבודה חדשה של גרינווד בשם "Responses to Polymorphia‏ 48". בשנת 2012, גרינווד קיבל שלושה חודשי תושבות זמנית משלטונות אוסטרליה בזמן שעבד עם התזמורת הקאמרית האוסטרלית בסידני והלחין יצירה חדשה בת 20 דקות בשם "Water". בשנת 2013, גרינווד, יורק, גאי גארווי (Elbow) ורוברט "3D" דל נג'ה (Massive Attack) תרמו את המוזיקה לסרט "The UK Gold", סרט תיעודי על הימנעות מס בבריטניה. הפסקול יצא בחינם בפברואר 2015 באמצעות פלטפורמת האודיו האינטרנטית SoundCloud.
גרינווד שיתף פעולה עם אנדרסון שוב בפסקול הסרט "Inherent Vice", אשר יצא באוקטובר 2014. הפסקול כלל גרסה חדשה לשיר של רדיוהד שטרם פורסם בשם "Spooks", בביצוע גרינווד ושני חברי סופרגראס. בשנת 2014, הופיע גרינווד עם התזמורת העכשווית של לונדון, וביצעו יחד קטעים נבחרים מתוך הפסקולים שהלחין לצד יצירות חדשות. גרינווד כתב את המוזיקה לסרטו של אנדרסון, "Phantom Thread". בחודש מאי 2017, הוכרז כי גרינווד ישתף פעולה שוב עם לין רמזי, במאית "חייבים לדבר על קווין", ויכתוב את המוזיקה לסרטה "You Were Never Really Here".

שיתופי פעולה

גרינווד ניגן מפוחית בסינגל בשם "Crazy Jazz" של להקת "Blind Mr. Jones" משנת 1992. עבור פסקול הסרט "Velvet Goldmine" משנת 1998, הקים הרכב חד פעמי בשם "Venus in Furs" שיחד איתו כלל את טום יורק, ברנארד באטלר מ"סווייד" ואנדי מקיי מ"רוקסי מיוזיק" ויחד הקליטו גרסאות כיסוי לשירי רוקסי מיוזיק "2HB", "Ladytron" ו "Bitter-Sweet". גרינווד ניגן מפוחית בשירים "Platform Blues" ו "Billie" באלבום הפרידה של להקת "פייבמנט" "Terror Twilight" משנת 1999, בהפקתו של נייג'ל גודריץ'. גרינווד ניגן בגיטרה באלבומים של בריאן פרי "Frantic" מ-2002 ו-"Olympia" משנת 2010.
בשנת 2005 הופיע גרינווד בסרט "הארי פוטר וגביע האש", כגיטריסט בלהקת רוק הקוסמים "האחיות המוזרות" יחד עם מתופף רדיוהד פיל סלוואי, חברי "פאלפ" לשעבר ג'רוויס קוקר וסטיב מאקי, אמן האלקטרוניקה ג'ייסון באקל וחבר להקת "(Add N to(X" סטיבן קליידון. בשנת 2008 שיתף גרינווד פעולה עם המוזיקאי הישראלי דודו טסה בשיר "איזה יום" באלבום "בסוף מתרגלים להכל" של טסה. בשנת 2011, גרינווד ויורק שיתפו פעולה עם הראפר MF Doom בשיר "Retarded Fren".
בשנת 2014 הופיע גרינווד עם המוזיקאי הישראלי שי בן צור ולהקתו. גרינווד תיאר את המוזיקה של בן צור כ"חגיגית מאד, הדומה יותר למוזיקת גוספל מכל דבר אחר - חוץ מזה שכל זה נעשה על רקע של הרמוניות וכלי הקשה הודיים". בשנת 2015, גרינווד, בן צור ומפיק רדיוהד, נייג'ל גודריץ' הקליטו את האלבום "Junun" יחד עם קבוצה של מוזיקאים הודיים במבצר מהראנגרה מהמאה ה-15 בעיר ג'ודפור במדינת ראג'סטאן אשר בהודו. האלבום נבחר לאלבום השנה של "סאנדיי טיימס" בקטגוריית מוזיקת עולם. תהליך הקלטת האלבום תועד בסרט דוקומנטרי בעל אותו שם של הבמאי פול תומאס אנדרסון, ובמקביל, צולם על ידי האמנית שרונה קטן (אשתו של גרינווד). הסרט הוצג לראשונה ב"פסטיבל הסרטים של ניו יורק" באוקטובר 2015. ב-2016 תרם גרינווד תזמורי מיתרים לאלבומיו של פרנק אושן "Endless" ו-"Blonde".

השפעות

גרינווד מושפע ממגוון סגנונות של מוזיקה, כולל ג'אז, רוק קלאסי, רגאיי, היפ הופ ומוזיקה אלקטרונית. אמני הג'אז אשר השפיעו עליו במיוחד כוללים את לי מורגן, אליס קולטריין ומיילס דייוויס. יחד עם יתר חבריו לרדיוהד, הוא מעריץ את סקוט ווקר, את להקת הקראוטרוק "Can", ואת סוניק יות'.
גרינווד שמע לראשונה את "סימפוניית טורנגאלילה" של המלחין הצרפתי אוליבייה מסייאן בגיל 15, וזו הפכה עבורו ל'השפעה אובססיבית' ממש. מסייאן היה 'החיבור הראשון' של גרינווד למוזיקה קלאסית, ונשאר בעל השפעה, כפי שסיפר גרינווד: "הוא היה עדיין חי כשהייתי בן 15, ומסיבה כלשהי הרגשתי שאני יכול להשוות אותו עם הלהקות האהובות עלי ... אז אני עדיין מאוד אוהב לכתוב דברים באותם מצבים של טרנספוזיציה מוגבלת שבה השתמש". על פסקול הסרט "זה ייגמר בדם" אמר המלחין המינימליסטי, סטיב רייך: "הוא 'בחור למסייאן', לא הייתי מנחש שנכתב על ידי רוקר".
גרינווד שהוא מעריץ נלהב של המלחין הפולני קשישטוף פנדרצקי, הגדיר את הקונצרט שלו מתחילת שנות ה-90 כ"חוויית המרה". מלחינים נוספים שהוא מעריץ : ג'רג' ליגטי, אנרי דיטייה וסטיב רייך. לאחר שביצע את היצירה "Electric Counterpoint" של רייך על הגיטרה, הקליט גרסה לאלבום "Radio Rewrite" של רייך משנת 2014.
גרינווד הוא מעריץ של להקת הפוסט פאנק "Magazine". הוא סירב להצעה למלא את מקומו של הגיטריסט ג'ון מק'גוך, שנפטר ב-2004 במהלך סיבוב האיחוד של הלהקה. לדברי אדם בוקסטון, המקורב לגרינווד: "אני חושב שג'וני היה פשוט המום, כי הוא המעריץ מספר אחד בעולם של "מגזין", הוא היה ביישן מדי, אני חושב. אני בטוח שיש את כל מהלכי האקורדים (של מגזין) אצלו בלוקר".

חייו הפרטיים

ב-1995 נישא גרינווד לשרונה קטן, אמנית חזותית ישראלית ילידת קריית אונו, אשר עבודותיה מופיעות בין השאר על עטיפת "Bodysong" של גרינווד ועל עטיפת פסקול הסרט "There Will be Blood". השניים נפגשו לראשונה במהלך סיבוב ההופעות הראשון עם רדיוהד בישראל במועדון "רוקסן" בתל אביב (1993). לזוג 3 ילדים בעלי שמות עבריים, לבכור, תמיר, הוקדש אלבומה של רדיוהד "Hail to the Thief". משפחת גרינווד-קטן המחשיבה את עצמה כ"משפחה יהודית" מתגוררת באוקספורד.

עם רדיוהד

להקת רדיוהד הוציאה 9 אלבומי אולפן בין השנים 1993–2017 ועוד 7 מיני אלבומים.