google/wiki40b huggingface dataset:
לישמניה

מורפולוגיה

מבחינה מורפולוגית, אין הבדל בין הטפיל הגורם ל-cutaneous Leishmaniasis לבין visceral Leishmaniasis. ההבדל הוא בפרופיל האנזימים. בגוף האדם הטפיל מופיע כ-amastigote. במצב זה הוא בתוך המקרופאג, גודלו 2-4 מיקרומטר, מחוספס, וניתן להבחין בשני חלקי כרומטין נפרדים, כאשר הגדול הוא הגרעין, והקטן ה-kynetoplast. בצורה זאת הוא מופיע בכל החולייתנים.
בזבוב החול הטפיל מופיע כ-promastigote, צורתו מאורכת והוא בעל שוטון יחיד בקדמת הגוף. הצורה בעלת הגרעין הבודד וה-kynetoplast היא הצורה בה הטפיל יופיע בחסרי חוליות ובתרבית.

מחזור חיים

זבוב החול עוקץ אדם ומעביר לו את הטפיל בצורת ה-proamastigote. באזור העקיצה מתחיל תהליך דלקתי. נויטרופילים, המשמשים כחלק מקו ההגנה הראשון של הגוף, בולעים את הטפיל אך לא הורגים אותו. לטפיל יש יכולת להאריך את חיי הנויטרופיל מ-8-10 שעות למספר ימים. לאחר שהנויטרופיל עובר אפופטוזיס נבלע הטפיל על ידי מונוציט/מקרופאג. בתוך המקרופאג, מתחברת הבועית המכילה את הטפיל עם ליזוזום, על מנת לעכל את הטפיל. אולם, זוהי הסביבה לה זקוק ה-proamastigote כדי להתרבות. הוא מתפתח לצורת ה-amastigote ומתרבה בתוך המקרופאג. זבוב חול עוקץ את האדם הנגוע ונהפך להיות נשא/וקטור של הטפיל. במערכת העיכול של זבוב החול חוזר הטפיל לצורת proamastigote.
זוהר חדש

ספר זוהר חדש (בראשי תיבות: ז"ח) הוא תוספת לספר הזוהר. בעיני המייחסים את ספר הזוהר לחז"ל ולתנא רבי שמעון בר יוחאי, נחשב אף הוא לחיבור חז"לי ושל רבי שמעון וחביריו.  
הספר כולל פירוש לכמה מפרשיות התורה, למגילת רות ומגילת איכה. 
זהו חיבור מגוון, הכולל ענייני אמונות ודעות ומעשי חכמים, ואילו סגנון הספר דומה לתוספתות אחרות לספר הזוהר, כמו "רעיא מהימנא" ו"סתרי אותיות".
מחבר/י הספר וגם טעם קריאת שם הספר זוהר "חדש" אינם ברורים.

מפרשי הספר

הרב ראובן מרגליות חיבר הערות לספר זוהר חדש והרב אשלג שחיבר פירוש מקיף לספר הזוהר בשם "הסולם", חיבר גם על זוהר חדש, והוא נדפס בשנת תשמ"ב בירושלים.
וולקוביסק

יהודים

בסוף המאה ה-19 היו בעיר, לפי מפקד רוסי, כ-5,500 יהודים, שהיוו כמחצית מאוכלוסיית העיר באותה עת, ובשנות השלושים היה מספרם כ-8,000. הם קיימו חיי קהילה ענפים וכן פעילות תרבותית, מפלגתית ופוליטית. 
ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר ורצחו מספר יהודים, בעיקר קומוניסטים. היהודים חויבו לשאת טלאי צהוב והוטלו עליהם גזרות שונות. 
בסוף 1942 הוקם בעיר גטו בו רוכזו גם יהודים מעיירות הסביבה, וב-2 בנובמבר 1942 הועברו תושביו - שכעת כבר מנו כ-20,000 איש - למחנה מחוץ לעיר. אלה שלא יכלו ללכת אל המחנה נרצחו בעיר. יהודי המחנה גורשו לטרבלינקה ולאושוויץ.
שפשפת

טיפול


שימוש בטלק עשוי למנוע שפשפת או להקל עליה]
הנק זנולי

הנק זנולי (בהולנדית: Henk Zanoli; נולד ב-21 באפריל 1923 בלרן , הולנד - 9 בדצמבר 2015) היה עורך דין בדימוס, לשעבר חבר במחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה, וחסיד אומות העולם, שהחזיר את המדליה שלו לאחר התקפה אווירית ישראלית בה נהרגו שישה מבני משפחתו.
במלחמת העולם השנייה היו בני משפחתו של זנולי מעורבים בהתנגדות לכובש הנאצי. בשנת 1943, כאשר אביו של זנולי היה במעצר על ידי הגרמנים, זנולי הבריח ילד יהודי צעיר - אלחנן פינטו מאמסטרדם - לאמנס. עם אמו ינס, המשיך זנולי להסתיר את פינטו במחבוא במשך יתר המלחמה. בני משפחתו של פינטו נהרגו בשואה, אך פינטו שרד ונפטר בירושלים בגיל 72 ב-2007. 
אביו וגיסו של זנולי נרצחו על ידי הגרמנים עקב פעילותם במחתרת. גיסתו היהודיה של זנולי נרצחה בשואה.
בשנת 1950 העניקה מדינת ישראל לזנולי את התואר חסיד אומות העולם וכן מדליה הנלווית לתואר. בשנת 2014 החזיר זנולי את המדליה לישראל לאחר תקיפה אווירית ישראלית בה נהרגו שישה מבני משפחתו שגרו בעזה, גיסיה של אחייניתו, דיפלומטית הנשואה לכלכלן פלסטיני.
מלון מריגולד האקזוטי השני

תקציר עלילה

מיוריאל דונלי וסוני קאפור נוסעים לסן דייגו שבקליפורניה, כדי להציג בפני איל ההון טאי בורלי את תוכניתם לרכוש מלון נוסף בהודו בנוסף ל"מלון מריגולד האקזוטי". נאמר להם שמפקח מטעם החברה יבקר בעילום שם בהודו כדי לבדוק ולהעריך את הפרויקט.
בחזרה בג'איפור, אוולין גרינסלייד מקבלת הצעת עבודה כקניינית בדים. היא חוששת שבגיל 79 תתקשה לקבל את האחריות והנסיעות הרבות שכרוכות במשרה החדשה. דאגלס איינסלי, שמאוהב באוולין, דואג שלא יוכל לבלות איתה מספיק זמן, והוא להוט להציג אותה בפני בתו.
נישואיהם הקרבים של סוני וסונינה מסבכים את חייו, כשמופיע יריב אפשרי שמתחרה איתו על עסקיו ועל אהבתה של סונינה. הוא גם נואש להרשים את התייר האמריקאי גאי צ'יימברס, שאותו הוא מזהה כמפקח האלמוני שנשלח מטעם רשת המלונות האמריקאית. הוא שם לב שגאי מגלה עניין רומנטי באמו של סוני, והוא מעודד את הקשר הרומנטי ביניהם. בהמשך הוא מתרעם על הרומן המתפתח כשהוא מגלה שאחרי הכל גאי איננו המפקח.
הדילמה של מאדג' הרדקאסל היא למי משני המחזרים ההודים שלה להינשא. נורמן קאזנס חושב שנהג מונית מקומי הבין אותו לא נכון, ושהוא רוצה לגרום לתאונה קטלנית לאהובתו קרול. אחר כך הוא מגלה שהיא שוכבת עם גבר אחר. בתו של דאגלס מגיעה לביקור יחד עם אשתו בנפרד, ג'ין (שחזרה לבריטניה בסוף הסרט הקודם). ג'ין רוצה להתגרש כדי שתוכל להינשא מחדש.
מיוריאל שקיבלה חדשות רעות מבדיקות רפואיות, מנסה למנוע מסוני להרוס את החתונה, העסק והעתיד שלו. הסרט מסתיים בחתונתם הצבעונית של סוני וסונינה.

יציאה לאקרנים

הקדימון הראשון לסרט פורסם ב-7 באוגוסט 2014, אז גם הוכרז על שם הסרט "Second Best Exotic Marigold Hotel".
הסרט יצא לאקרנים בממלכה המאוחדת, אוסטרליה, ניו זילנד ואירלנד ב-26 בפברואר 2015. בארצות הברית הוקרן החל מ-6 במרץ 2015.

מוזיקה

אחרי הצלחת הסרט הראשון חזר תומאס ניומן להלחין את המוזיקה לסרט ההמשך. אלבום הסרט כולל 28 רצועות והוא יצא לאור ב-20 בפברואר 2015. הפסקול כולל שירים בביצוע אמנים הודים בהם פריטם הימש רשאמיה ושנקר-אהסאן-לוי.
עירוי לעצים

עירוי לעצים (מכונה גם: הזרקת גזע) היא שיטה להחדרת חומרים למערכת ההובלה, שתעביר מהר את החומר לכל חלקי העץ. בדרך זו עוקפים את בעיית העדר קליטה בקצב מספיק של מינרלים או של חומרי הדברה מהקרקע על ידי השורשים.
ישנן מספר טכניקות, כאשר העיקרון של כולן הוא קידוח חור בחלקו התחתון של הגזע אל צינורות העצה (המובילים חומרים מהשורש לנוף.( מיישמים את החומר בחור, ומשם צינורות העצה מעבירים אותו לכל העץ. 
התיעוד הכתוב הראשון לשימוש בשיטה זו בארץ הוא פרסומו של דר' יוסף הלפרין בטיפול כנגד תהלוכן האורן (1966). קדחו בהיקף הגזע, כל 20 ס"מ חור, בקוטר 10 מ"מ לעומק מספר ס"מ, מילאו את החור בחומר ההדברה, והמזיק הודבר.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 (אין תיעוד כתוב), דר' ציון מדר מקק"ל ופרופ' יוסי ריוב מהפקולטה לחקלאות ברחובות, הנהיגו את השיטה (אותה העתיקו מדרום אפריקה) להחדרת ברזל לאקליפטוסים הסובלים ממחסור בברזל. קודחים חור בקוטר 10 מ"מ לתוך עצת העץ, סוגרים את פתח החור בפקק שעם, מחדירים מחט של אינפוזיה בבני אדם, המחוברת לצינור המחובר למכל, שמכיל ברזל גופרתי CP . טיפול אחד הספיק ל-10 שנים לפחות.
עודד יפה טוען, שהוא מצליח בשיטה זו לשקם עצים הסובלים מעקת יובש או פגעים באמצעות החדרת כמות קטנה (כ- 50 סמ"ק) של נוזל, הנלקח ממיצוי עצים צעירים הנמצאים בשלבי גדילה מואצת (אין תיעוד כתוב).
ישראל קליינר (ראש ישיבה)

הרב ישראל קליינר (כ"א בתשרי ה'תרצ"ז, 10 ביולי 1936 - כ"ב בטבת ה'תשע"ו, 3 בינואר 2016) היה ראש ישיבת בית הכרם בירושלים.

ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב משה קליינר ולטובה. למד בישיבת חפץ חיים בראשות הרב אהרן לייב שטיינמן, שאליו היה מקורב. בהמלצת ראש ישיבת מיר הרב אליעזר יהודה פינקל עבר ללמוד בישיבת באר יעקב בעת היווסדה, שם היה לתלמידו של הרב משה שמואל שפירא שאף מזכיר חידושים משמו בספרו קונטרס הביאורים. בתשי"ז (1957) עבר ללמוד בישיבת בריסק אצל רבי יושע בער סולובייצ'יק כשבתקופה זו התקרב אל הרב מבריסק ולדרך לימודו.
נישא לנחמה לבית קרויז. לאחר נישואיו התגורר בירושלים בשכונת בית הכרם, רבי יוחנן טברסקי מטאלנה ביקש ממנו להחליפו במסירת שיעור לצעירים בבית הכנסת בשכונה. שיעור זה היווה גרעין לישיבת בית הכרם שהקים בבית הכנסת בשנת תשכ"ו (1966). בהמשך העביר את הישיבה לרחוב הטורים בשכונת מקור ברוך, ולצדה פתח כולל אברכים. הוא מסר שיעורים ושיחות אף לתושבי האזור. בתשנ"ב (1992) נסגרה הישיבה ונותר רק כולל האברכים.
שיעוריו הודפסו בספרי "נחמת ישורון", מהם יצאו 18 כרכים בהם על מסכתות ברכות, שבת (ב"כ), פסחים (ב"כ) ביצה וחגיגה, ראש השנה וסוכה, יומא ומגילה, גיטין, קידושין, נדרים, יבמות וכתובות, כרך על הלכות תשובה ברמב"ם וכרך על סדר זרעים. מאמרים שלו התפרסמו בירחונים "הבאר" שיצא על ידי ישיבת באר יעקב, "קול התורה" ועוד. נודע גם כאיש השקפה ופולמוסן. בין היתר כתב מאמרי השקפה בירחון "לחושבי שמו" תחת שם העט אליקים געציל שפירא.
התגורר בשכונת מקור ברוך בירושלים והיה אב ל-11 ילדים.
נפטר בכ"ב בטבת ה'תשע"ו. הלוויתו יצאה מישיבתו והוא נקבר בהר המנוחות בירושלים.
נחמיה קיש

נחמיה קיש (Nehemiah Kish) הוא רקדן בלט אמריקאי, רקדן ראשי בבלט המלכותי בלונדון מאז הצטרף לשורותיו בשנת 2010.
קיש נולד בקארו, מישיגן בארצות הברית. לפני שלמד בלט קלאסי, למד קיש התעמלות וריקוד ג'אז. הצטרף לבית הספר של הבלט הלאומי של קנדה בגיל 13 וסיים את לימודיו עם כניסתו ללהקה בשנת 2001, שם קודם להיות רקדן ראשי בשנת 2005.
בשנת 2008 הצטרף קיש לבלט הדני המלכותי בקופנהגן, דנמרק, כרקדן ראשי.
ב-2010 הצטרף לבלט המלכותי בלונדון כרקדן ראשי.
הגהות אשרי

הגהות אשרי הוא חיבור הלכתי, אשר מצורף כהערות ל"פסקי הרא"ש", החל מהפעם הראשונה בה נדפסו. החיבור נכתב במאה ה-14 על ידי רבי ישראל מקרמז' (קרֶמס). החיבור מכיל ליקוט של פסקי הלכה מראשוני אשכנז, כגון הראבי"ה, בעלי התוספות, ר' יצחק מווינה בעל 'אור זרוע' ועוד, המשלימים את דבריו של הרא"ש.
הגהות אשרי לוקט בידי רבי ישראל מקרמז' שהיה סבו-זקנו של רבי ישראל איסרלין מחבר הספר "תרומת הדשן".
הגהות אשרי הנמצא בידינו מכיל את רוב מסכתות הש"ס, והייתה לו השפעה רבה על פסיקת ההלכה במשך הדורות.
שמואל שילה (משפטן)

שמואל שילה (שימל; 1936 - 15 באפריל 2016) היה פרופסור במחלקה למשפטים באוניברסיטה העברית, לשעבר ראש מכללת יעקב הרצוג.

ביוגרפיה

שילה נולד ב-1936 בברוקלין, למד ספרות אנגלית והיסטוריה בישיבה יוניברסיטי בראשות הרב יוסף דב סולובייצ'יק. ב-1955 הגיע לישראל לביקור במסגרת תוכנית שיזמו הסוכנות היהודית וגופים נוספים להבאת סטודנטים מחו"ל לישיבות ישראליות. הוא שב לארצות הברית, ובגיל 21 לאחר סיום לימודי התואר הראשון עלה לישראל, למד בישיבת מרכז הרב והוסמך לרבנות על ידי הרב הרצוג. 
בהמשך למד משפטים באוניברסיטה העברית, והתמחה במשפט העברי. נושא הדוקטורט שלו היה "דינא דמלכותא דינא" והוא נעשה תחת הנחייתו של פרופ' מנחם אלון. תחום נוסף בו עסק שילה הוא דיני ירושה, ואף חיבר בנושא זה שלושה ספרים.
בשנת 1973 זכה שילה ב"פרס בן מאיר למחקר המשפט העברי".
במשך שנים רבות עסק במחקר ובהוראה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, שימש כראש המכון לחקר המשפט העברי וערך את שנתון המשפט העברי. בין השנים 2010-2008 כיהן כראש מכללת יעקב הרצוג, באלון שבות. בראיון עמו אמר כי שני התחומים, חינוך ומשפט, הם הבסיס לכל חברה. "בלי חוק ובלי חינוך אין חברה".

משפחה

שילה היה נשוי להיסטוריונית פרופ' מרגלית שילה, ואב לחמישה ילדים, ביניהם נפתלי שילה, רשם ושופט בפועל בית המשפט המחוזי תל-אביב וד"ר אלחנן שילה, מרצה לפילוסופיה.
שילה התגורר בשכונת קטמון בירושלים.
רוח צה"ל

"רוח צה"ל" הוא הקוד האתי של צה"ל, המהווה בסיס ערכי רצוי לכל פעולות החיילים במסגרת צה"ל.
בראש הוועדה לניסוח הקוד בשנת 1994 עמד האלוף יורם יאיר, מפקד אגף כוח האדם, במטה הכללי וכן השתתף בה פרופ' אסא כשר, שמופקד על הקתדרה לאתיקה מקצועית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2000 החליט קצין החינוך הראשי, תא"ל אלעזר שטרן, להכניס שינויים ברוח צה"ל, ומינה לשם כך ועדה ובה היו בין השאר הפרופסורים אבי שגיא, דני סטטמן, שאול סמילנסקי נעם זהר ומשה הלברטל – כולם מומחים לפילוסופיה של המוסר. לצדם חברו לוועדה קצינים ובהם אלוף ישי בר ואל"ם יעקב קסטל. המטה הכללי אישר את "רוח צה"ל" החדש. המסמך המופיע היום כרוח צה"ל אינו המסמך הראשוני שחיברו האלוף יורם יאיר והפרופ' כשר.
בעבר קיבל כל חייל שהתגייס עותק של רוח צה"ל בתוך פנקס החוגר. כיום המנהג הופסק, אך לרוב פנקס "רוח צה"ל" מחולק לחיילים בעת הרצאה בנושא זה בזמן הטירונות.

הצורך במסמך ערכי

מסמך ערכי אמור להיות מוכר ומובן לכול. הוא מסייע לחינוך, לדיון ולבקרה, נותן כלים להתמודדות עם דילמות, ומשמש ציר התייחסות קובע ויציב לתהליכים המתרחשים בשלבי ההתפתחות הערכית. מסמך "רוח צה"ל" אינו מכיל ערכים חדשים, אלא ממסד ערכים ונורמות צה"ליים שראוי שיתקיימו, והוא בחזקת כלי שבאמצעותו יבואו לידי ביטוי מדויק יותר.
לפי תפיסת כותבי המסמך, חיילים ומפקדים בצה"ל, המתמודדים עם מצבים קשים ומורכבים, זקוקים לעיתים למסמך המפרט את הערכים ואת הנורמות שיכוונו את מעשיהם, ויסייעו בידם להתמודד עם קונפליקטים ערכיים, דילמות ושאלות מורכבות במיוחד.
לעומת זאת, בביקורתה על הקוד האתי, טענה ענת מטר שאין צורך אמיתי במסמך ערכי, כי מסמך כזה מנסה "למסד את מה שמחוץ לחוק" ולהפוך אותו ל"מערכת סדורה של חוקי-על ... אותם יש לנסח ולתמצת בלשון ספק-תוכנית ספק-ריקה". לטענתה, עצם הניסוח של הקוד האתי מבזה את ערכי המוסר שבו: "הערכים עצמם מנוסחים כצרור קלישאות חלולות, משום שרק כך מתאפשר יישומם באופן הרצוי".

מעמדו המשפטי של "רוח צה"ל"

חוק השיפוט הצבאי מפרט את המסגרת החוקית שבה פועלים חיילי צה"ל. "רוח צה"ל", לעומת זאת, איננו מסמך משפטי מחייב, אלא מסמך עמדה ערכי-חינוכי, שכפי שהוגדר במבוא שלו, נועד לעצב את התפיסה הערכית "אשר ראוי שתעמוד ביסוד הפעולות של חיילי צה"ל". עם זאת, המסמך עשוי לשמש כלי לפרשנות בבית דין צבאי; למשל, בפסק הדין שניתן ב-27 במאי 2003 לגבי עבירות ביזה והתנהגות שאינה הולמת, נכתב בבית הדין הצבאי לערעורים פסק דין שנעזר במסמך "רוח צה"ל" כדי לקבוע עמדה משפטית:
המסמך הידוע כ"רוח צה"ל" – המהווה על פי לשונו את תעודת הזהות הערכית של צה"ל, אשר ראוי שתעמוד ביסוד הפעולות של כל חייל וחיילת במסגרת צה"ל, קובע את הרף הערכי המצופה – רף של מצוינות – הנדרש מחייל צה"ל. מסמך זה איננו בעל תוקף משפטי, ועל כן מבחינה משפטית, 'העובר' על הוראותיו איננו עבריין. לעומתו, חוק השיפוט הצבאי קובע את הרף המינימאלי הנדרש מחיילי צה"ל, אשר סטייה ממנו עולה כדי התנהגות עבריינית פלילית. המשיב הודה בכך שהפר את החוק, בעוברו עבירה של ביזה לפי סעיף 74 לחוק השיפוט הצבאי, ועל כך – ורק על העבירות שעבר על פי החוק - הורשע בדין ונגזר דינו.
— ע03/ /62 עמ' 9

לקריאה נוספת

אתיקה צבאית יהודית, מבט יהודי על רוח צה"ל, עדו רכניץ ואלעזר גולדשטיין, הוצאת משכל (ידיעות ספרים), 2013
פלונטר עד עצם היום הזה

תקציר העלילה

הסרט מתרחש ביום חתונתם של רפונזל ויוג'ין, ועוקב אחר נושאי הטבעות, הזיקית פסקל והסוס מקסימוס, שמאבדים את הטבעות ויוצאים למסע רווי הרס בעיר במטרה להשיב אותן.

מדיה ביתית

הסרט צורף כרצועת בונוס למהדורת היהלום של ה-DVD של הסרט "סינדרלה" ב-2 באוקטובר 2012, וכחלק מה-DVD של הסרטים הקצרים של דיסני שיצא ב-18 באוגוסט 2015. בנוסף הסרט ניתן להורדה מ-iTunes.
קליצ'או (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קליצ'או 17,246 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2016 נמנו במחוז המשנה 15,148 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 95.59% בלארוסים, 2.9% רוסים ו-1.51% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (87.81%) ורוסית (11.08%).
בלשנות גנרטיבית

תאוריית "חלישה וכבילה" (Government and Binding)

בתחילת שנות ה-80, התפתחה גרסה חדשה של הדקדוק הגנרטיבי שגרסתה המגובשת הראשונה הופיעה בספרו של חומסקי Lectures on Government and Binding. במקום להניח מגוון רחב של כללי טרנספורמציה שכל אחד מהם ספציפי לסוג אחד של מבנה תחבירי, צומצמו האפשרויות לפעולה אחת בלבד: תנועה. אופרציית התנועה מאפשרת להזיז רכיב תחבירי לעמדה גבוהה יותר בעץ (כלומר, במבנה ההיררכי של המשפט), וגוזרת מבנים שונים לחלוטין כמו משפטים סבילים ומשפטי שאלה.
מבנה העץ עבר גם הוא שינוי מפליג: תאוריית X-bar, המהווה מרכיב מרכזי ב-GB, מניחה שכל סוגי הצירופים הם בעלי מבנה זהה, שמציית לכללים פשוטים אך מחמירים. במקום כללי יצירה ספציפיים לכל סוג של צירוף, ישנה רק סכמה כללית אחת המגדירה מהו מבנה אפשרי, בלי להבחין בין קטגוריות שונות (שם, פועל וכדומה).
ההכללות הללו לגבי מבנה העץ ואופרציית התנועה באו במחיר של ייצור-יתר: ללא מגבלות נוספות, יתקבלו אינסוף מבנים שאינם מייצגים משפטים אפשריים. תאוריית GB הוסיפה מספר מודולים המתפקדים כפילטרים, ה"מסננים" מבנים ומצמצמים את מספר האפשרויות שהדקדוק מייצר. בין הפילטרים העיקריים: פילטר היחסה (המגדיר תנאים לשימוש בצירופים שמניים), העקרון התמטי (המתאר את המגבלות על סוג ומספר הארגומנטים שכל פועל מאפשר), ועקרונות הכבילה (המגדירים את אפשרות השימוש בסוגים שונים של צירופים שמניים, כמו כינויי גוף, כינויים חוזרים, ועוד). בנוסף לכך, פותחו תאוריות רבות לגבי מגבלות על אופרציית התנועה, בניסיון להראות שכל סוגי התנועה בשפות אנושיות מצייתים למספר קטן מאוד של מגבלות.
מקץ עשרים שנה

עלילה

הסיפור מתאר פגישה בין ג'ימי ווילס, שוטר במשטרת ניו יורק לבין בוב "החמקמק", פושע מבוקש משיקגו. השניים היו חברי ילדות עד שבוב החליט לנסות את מזלו במערב ולעזוב את ניו יורק. לפני שבוב עזב החליטו השניים שמוטב יהיה להם להיפגש בעוד כעשרים שנה בדיוק מיום המפגש מבלי להתחשב בנסיבות או במרחק שיאלצו לעבור כדי להגיע לשם. הם החליטו שמקום המפגש יהיה מסעדה ישנה בה נהגו לסעוד בעבר. במהלך השנים התמנה ג'ימי לשוטר במשטרת ניו יורק והחליט להגיע לפגישה כחלק מסיור הערב שלו. מיותר לציין שהוא הגיע לבוש כשוטר. החלק הראשון של הסיפור מספר על דרכו של ג'ימי אל מקום המפגש בעוד החלק השני הוא תמלול השיחה ביניהם. ג'ימי פוגש את בוב מבלי לדעת שהוא הפושע הידוע לשמצה משיקגו. בוב שכנראה נלחץ מהשוטר החל להסביר את פרטי האירוע לשוטר כדי להראות לו שהמקרה כולו תקין. ג'ימי הבין שמדובר בבוב איתו החליט להיפגש והמשיך להוציא ממנו פרטים על עסקיו במערב ועוד. ג'ימי הבין שמדובר בפושע אך ורק כשהוא הדליק סיגריה ואור הלהבה הראה בבירור את פניו. לאחר מספר דקות הלך משם ג'ימי אך לא לפני ששאל עוד כמה זמן יחכה שם בוב, כדי לשלוח אליו שוטר אחר בזמן. לאחר כעשרים דקות הגיע אל המקום שוטר אחר והציג את עצמו כג'ימי. בוב שכבר לא ראה את ג'ימי יותר מכעשרים שנה האמין לו והתלווה איתו לסיור קצר. כאשר הם הגיעו לאזור מואר ראה בוב את פניו של השוטר והבין כי לא מדובר בג'ימי. ברגע שאמר זאת לשוטר, הוא עצר אותו והעביר לו פתק שנכתב בידי ג'ימי ווילס. הפתק היה קצר ובו היה כתוב שג'ימי זיהה את בוב "החמקמק" כפושע המבוקש משיקגו, אך מסיבה מסוימת הוא לא היה יכול לעצור אותו בעצמו. לכן הוא החליט לשלוח שוטר אחר למקום לעשות את העבודה. הסיפור מסתיים בתמלול הפתק.
אנטונוב An-158

אנטונוב An-158 (ידוע גם כאנטונוב An-148-200) הוא מטוס נוסעים אוקראיני שהוצג לראשונה ב-2010 ומהווה גרסה מתקדמת של מטוס ה-An-148. המטוס מתוכנן לשאת עד 99 נוסעים, וכן לטוס בתנאי מזג אוויר קשים ובגובה נמוך מאוד מעל פני הים.
טיסת הבכורה של המטוס נערכה ב-28 באפריל 2010 מנמל התעופה אנטונוב שבפרברי קייב. המטוס עבר את מבחני הבטיחות של ועדת התעופה הבין-מדינתית ומינהל התעופה האוקראיני, בהתאם לתקנים בינלאומיים שונים והשלים את מבחני הבקרה והבטיחות בפברואר 2011. המטוס שייך לקטגוריית הנחיתה IIIА של הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.
לעומת המטוס An-148, מטוס האנטונוב An-158 צורך פחות דלק ומגיע למהירות של 850 קמ"ש לטווח של עד 2,500 ק"מ. כמו כן, מציע ה-An-158 מספר מושבים גדול יותר (עד 99 לעומת 85) ועלויות תפעולו נמוכות יותר. מחירו של מטוס בודד הוא 25 עד 30 מיליון דולר, בהתאם לתצורה.
בשנת 2012, אנטונוב מתכננת להשיק 7 מטוסים מדגם זה, ומספר מדינות כבר הביעו את התעניינותן במטוס כולל רוסיה, אוקראינה ומדינות באסיה, באפריקה ובאמריקה הלטינית. חברת התעופה הרוסית סויוז-אטלנט חתמה על חוזה לאספקת 10 מטוסים עם אופציה לרכישת חמישה נוספים, וכן חברת התעופה קובאנה הקובנית הביעה את רצונה לרכוש ששה מטוסים מדגם זה.
אלמנה שחורה (להקה)

שם הלהקה

אלמנה שחורה קיבלה את שמה מגיטריסט הלהקה, אלי זולטא, כשהוקמה. פרט לזולטא השתתפו בה: אסי חסון (שירה), אבי מועלם (בס), אדוש (קלידים), והמתופף איציק עובדיה.

ציוני דרך

שלוש שנים עברו מהקמת הלהקה עד שיצא הסינגל הראשון שלה בהשקעה עצמית לרדיו, "תסתכלי לי בעיניים", שבסופו של דבר לא נכלל באלבומה הראשון. ב-1992 הקליטה הלהקה אלבום בהשקעה עצמית באולפני "אשל", וגנזה אותו. ב-1995 חתמה חוזה עם חברת ההקלטות העצמאית "Journey Records". הלהקה התחילה לעבוד על האלבום הראשון שלה, אלמנה שחורה, שיצא לחנויות ב-14 בפברואר 1997. האלבום הופק מוזיקלית על ידי ארז נץ. מתוכו יצאו לרדיו השירים: "ג'ני", "דמעות", "הבושם הכחול", "חברים" וגירסת כיסוי ל"כל הכבוד" (קזבלן). למרות כישלון האלבום במכירות צברה לעצמה הלהקה חוג מעריצים נאמן.
ב-1997 השתתפה הלהקה בפרויקט מיוחד של הטלוויזיה החינוכית. במסגרת הפרויקט, ילדים שלחו שירים לתוכנית שנקראה "החופש הגדול", וחברי הלהקה הלחינו וביצעו את הטובים שבהם.
ב-1998 פרשו מהלהקה אבי מועלם ואיציק עובדיה. לאחר עזיבתם יצאו חברי הלהקה הנותרים לסיבוב הופעות משותף עם יעל כהן ויפעת נץ, יוצאות המכשפות. באותה שנה הגו זולטא ואדוש את רעיון "הנוער ינהג אחרת" יחד עם הכתבת רנן מוסינזון- סדרה של מופעי רוק בשיתוף גלגלצ, שנועדה לתת הסברה לנהיגה נכונה, דיכוי שימוש בסמים, אלכוהול ובאלימות. מופעים אלו רצו בהצלחה בקביעות בבתי ספר, מרכזים קהילתיים ובתיכונים בשיתוף עם עיריות מקומיות. פעילות זו נמשכת עד היום תחת הסלוגן "אם שותים לא נוהגים".
משנת 1998 ועד שנת 2003, במהלך פרויקט "הנוער ינהג אחרת" החל להיווסד הרכב הלהקה הנוכחי. בשנת 2003 החלה הלהקה בהרכבה החדש לעבוד על אלבום עברי נוסף בשם "פנטום פיין" (כאב רפאים). בשנת 2005 נבחרה הלהקה בסקירת הופעות כלהקת ההבי מטאל הטובה ביותר לשנת 2005 בחסות אתר "מטאליסט" על ידי לירן שרייבר.
בשנת 2006 הוחתמה הלהקה בחברת "זזה" אולפני הקלטה בע"מ. את הפרויקט ניהל המפיק המוזיקלי לירון שפר. בשנת 2008 הופיעה להקת אלמנה שחורה בתור להקת חימום לזמרת טאריה טורונן, סולנית להקת נייטוויש לשעבר, בהופעה שנערכה בגני התערוכה בהאנגר 11. בשנת 2009 הגיע הדיסק לשלב המסכם "מסטרינג" שהופק על ידי סטיב אוסטין ("Lamb of god", "Deathwish") בארצות הברית.
פנטום פיין יצא לחנויות ב-21 במרץ 2010 והוא אלבום קונספט אנטי ממסדי בסגנון הובר מטאל - מטאל ציוני. הסינגל הראשון מן האלבום נקרא "הבריחה".
בתאריך 28 בספטמבר 2010, השתתפה להקת "אלמנה שחורה" בפסטיבל המטאל הבינלאומי Ozzfest אשר התקיים בפארק הירקון בישראל, בו נכח קהל של 20,000 איש, לצד אמני מטאל ידועים כמו אוזי אוסבורן, קורן, סולפליי ובצפר.
באוגוסט של אותה השנה, הלהקה הוציאה שיר בשם "לכי תספרי לכולם", אותו ביצעה במשותף עם זמר מז'אנר המוזיקה המזרחית - מאור דניאל. השיר זכה ל-2 מיליון צפיות באתר יוטיוב תוך פרק זמן של 9 חודשים מרגע הפצתו.
ב-14 במרץ 2011 הופיעה הלהקה במכללת שנקר כחלק מכנס ראשון מסוגו העוסק בתרבות צעירים עכשווית בישראל. את הכנס יזם "פורום שנקר לתרבות וחברה". הכנס ביקש להגיב למאמר שפרסם תאורטיקן האמנות גדעון עפרת בספרו "אמנות מינורית", בו הוא טוען כי הצעירים של היום, "הזן החדש" להגדרתו, משוללים חזון ואידאולוגיה, דלי שפה, וכי אינם מביאים שום חדש אל העולם החברתי והתרבותי שבו אנו חיים. הכנס הפגיש חוקרי תרבות, יוצרים צעירים ופעילים חברתיים, ליומיים של הופעות, הרצאות, תצוגות ודיונים על תרומתם של הצעירים לתרבות בתחומים רבים ומגוונים: אמנות, שירה, מוזיקה, מועדונים, תרבות מקוונת, דת, אידאולוגיה, פוליטיקה, אופנה ומיניות, והוא נחתם בהופעה של "אלמנה שחורה", תחת הכותרת "הדור הבא".
X-29

היסטורית התוכנית

שני X-29A נבנו בידי גראמן איירוספייס קורפוריישן. המטוסים הוסבו לתצורה זו משלדות מטוסי F-5A פרידום פייטר קיימים מתוצרת נורת'רופ (שהועדפו על פני הצעה מתחרה של ג'נרל דיינמיקס לגרסת F-16 פייטינג פלקון); כינויו הפנימי של התכנון המותאם היה G-712. 
בשלב הראשון של התוכנית, שנמשך מדצמבר 1984 ועד 1988, נעשה שימוש במטוס הראשון לחקר השליטה, הביצועים ואינטגרצית המערכות של המטוס. טיסת הבכורה של המטוס נערכה ב-14 בדצמבר 1984, וב-13 בדצמבר 1985 הפך למטוס הראשון בעל כנפיים משוכות קדימה שטס במהירות על קולית בטיסה אופקית. ה-Ju 287 הגרמני המוקדם יותר היה מטוס הסילון הראשון בעל כנפיים משוכות קדימה. בשלב השני של התוכנית נעשה שימוש ב-X-29A השני, שטס לראשונה ב-23 במאי 1989 ושחקר את מאפייני הטיסה בזווית התקפה גבוהה ואת התועלת הצבאית של ה-X-29. בסך הכול בוצעו 437 טיסות בשני המטוסים במצטבר, כשהטיסה המהירה ביותר הגיעה לסביבות מאך 1.8 והטיסה הגבוהה ביותר הגיעה לסביבות 55,000 רגל.
ה-X-29A הפגין שליטה ויכולת תמרון מצוינת בזווית התקפה של עד 45 מעלות. הייתה גם הפחתה ביצירת מערבולות.
תצורת הכנפיים הפכה את המטוס לאי יציב אינהרנטית. הוא יכול היה לטוס רק עם תיקונים מתמידים (עד ל-40 בשנייה) שסיפקה מערכת בקרת הטיסה הממוחשבת. המערכת הורכבה משלושה מחשבים דיגיטליים יתירים שגובו על ידי שלושה מחשבים אנלוגיים יתירים. ההערכה הייתה שכשל מוחלט במערכת אינו סביר כשם שכשל מכני במטוס רגיל אינו סביר.
המטוס הראשון שנבנה מוצג כיום במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני אשר בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון, ליד דייטון אשר באוהיו. המטוס השני מוצג במרכז דריידן לחקר הטיסה אשר שוכן בבסיס חיל האוויר אדוארדס.  דגם בגודל מלא של המטוס מוצג במוזיאון האוויר והחלל הלאומי.
טטרפילון

טטרפילון (יוונית Τετράπυλον, תרגום: "ארבעה שערים", ברבים "טטרפליה", לטינית Tetrapylum או Quadrifrons, תרגום: "ארבע חזיתות") הוא מבנה מונומנטלי שבו ארבעה שערים או פתחים.
הטטרפילון רווח באדריכלות הקלאסית, בעיקר באדריכלות הרומית, ובייחוד בחלקו המזרחי של הים התיכון. המבנה התאפיין לעיתים קרובות בצורת קובייה שבכל אחד מצדדיה נקבע שער, ובין השערים נצבו עמודים או פילסטרים אשר תחמו אותם ונשאו את הגג. הטטרפילון עשוי להיבנות ממבנה בודד או ממספר מבנים נפרדים, כדוגמת ה"טטרקיאוניון" (Tετρακιόνιον), מעבר לא מקורה התחום על ידי ארבעה עמודים או מבנים נפרדים.
הטטרפיליה הוקמו בדרך כלל בצמתים חשובים או בנקודות בעלות חשיבות גאוגרפית יוצאת דופן, דוגמת שערי ניצחון, או כמבנים דקורטיביים בעלי ערך אסתטי. לטטרפיליה שניצבו בצמתים חשובים נודע קשר לאל יאנוס, אל השערים וההתחלות, הצמתים והמעברים במיתולוגיה הרומית.