google/wiki40b huggingface dataset:
מנגינות עבריות

הקונטרס האנגלי

בשנת 1815 התפרסם קונטרס המכיל תריסר שירים על תוויהם. הקונטרס נמכר בכמות של יותר מ-10,000 עותקים במחיר של 1 גיני לעותק. בעמוד השער נכתב: "מבחר של מנגינות עבריות [Hebrew Melodies], עתיקות וחדשות, עם עיבוד וליווי מתאים, מאת ג'ון בראהאם ויצחק נתן. השירים נכתבו במיוחד ליצירה זו בידי כבוד הלורד ביירון. מתפרסם ונמכר בידי יצחק נתן". אחר כך נוספו עוד שירים, ובסך הכל מכילות ה"מנגינות העבריות" שלושים שירים על מילותיהם ותוויהם. שלושה עשר שירים הם שירים רומנטיים בסגנונו של ביירון, ואין להם דבר עם הרקע העברי; אולם למרבית השירים יש רקע מקראי. דמויות ואירועים היסטוריים המופיעים בשירים הם המלך שאול (לו מוקדשים שלושה ואולי ארבעה שירים), בת יפתח, איוב, קהלת, סנחריב, בלשאצר (לו מוקדשים שני שירים), הורדוס, מרים וטיטוס.
ניתן להבחין בחלק מהשירים בניצנים ראשונים של ביטויים ציוניים, שמקורם אצל מי שאינו מבני ברית. בשירים מרומז הגורל המר של העם היהודי הגולה מארצו. אלה רמזי ציונות המקדימים בעשרות שנים את הדוברים הציוניים הראשונים.
הנושאים העבריים-מקראיים, ואולי גם הרמזים הציוניים המצויים ב"מנגינות העבריות", היו אולי הסיבה שסופרים ומשוררים יהודיים לקחו על עצמם לתרגם את השירים – כולם או מקצתם – לעברית. שלמה מאנדלקרן (בעל "היכל הקודש" – הקונקורדנציה הידועה למקרא) הוציא אסופת השירים המתורגמים על ידו בלייפציג בשנת 1890 בגרסה דו לשונית, תחת הכותרת "שירי ישורון". התרגום הוא בעל סגנון מליצי, מקראי, כיאה למי שראשו ורובו היה שקוע בלשון המקרא. מאנדלקרן שמר בתרגומו על החריזה, אבל חרג מאוד מן המשקל. אולם כבר ב-1850, התחיל מאיר לעטעריס לתרגם כמה מן המנגינות, והגרסה המלאה הראשונה תורגמה על ידי מתתיהו שמחה רבנר ב-1864, שכללה גם את תרגום ל-Darkness.
ביירון התחיל את שיריו הציוניים בדיוק במקום שהכמיהה לציון התחילה – בגלות בבל; ואמנם הוא מקדיש לפרק הזה בתולדות העם היהודי שלושה שירים. בשיר "במישור הנהרות" נזכרים שלם (ירושלים) וגם הארץ הרחוקה. והוא מסיים בקריאה: "אלוהינו, כבודינו, ציון! את היא זאת". בשיר "על נהרות בבל" נזכרים שלם ובית המקדש.
שני שירים מתוך האסופה זכו לפופולריות רבה ביותר בקרב הציבור הדובר אנגלית, ומתוך שיריו הרבים של ביירון הם בין הידועים ביותר. האחד הוא השיר הרומנטי 'ביופי תהלך' (She walks in Beauty), שאין בו שמץ של היסטוריה עברית או רמזים ציוניים. השיר השני הוא זה המספר על מפלתו של סנחריב מלך אשור מול שערי ירושלים (The destruction of Sennacherib), כמסופר במקרא (ספר מלכים ב', פרק י"ט, פסוקים ל"ה-ל"ז; ספר ישעיהו, פרק ל"ז, פסוקים ל"ו-ל"ח).
עם השנים חזרו ותרגמו שירים שונים מתוך המנגינות העבריות יעקב אורלנד, שמעון זנדבנק, שמואל פרידמן, יהושע כוכב, רוני רייך ואחרים.
משפט האל

משפט האל (לטינית: Ordeal אורדאל) הייתה שיטה קדומה להכרעה בשאלת אשמתו או חפותו של אדם. בשיטה זו מסתמכים על הופעת סימן כלשהו, מתוך הנחה שהאל יטה את הופעת הסימן כך שיצביע על האשמים האמיתיים.
המבחן היה כרוך לרוב בסיכון גופני (למשל, הטבעה במים כאשר אלו שיצופו ייחשבו לאשמים).

היבטים מחקריים ותוקף חוקי

חוקרים משערים שהאמונה בכך שמבחן האל משקף את האמת יכולה הייתה להועיל לסדר החברתי, גם אם לאמונה זו אין בסיס, שכן האמונה עשויה להביא להודאה עוד בטרם עמד האדם במבחן.
השימוש במבחני מים ואש במשפט האל נאסר ב-1215 על ידי אינוקנטיוס השלישי על פי החלטת ועידת לטראנו הרביעית והוחלף בשבועה (קוֹמפּוּרגַציה).
גדי לי

ביוגרפיה

לי הצטרף ללהקת ראש לבקשתו של חבר ילדותו אלכס לייפסן והחליף את הבאסיסט והסולן ג'ף ג'ונס שפרש מהלהקה.
לי ידוע בזכות יכולות הנגינה בגיטרת הבס, אשר זוכות לשבחים רבים מצד מוזיקאים ולפרסים רבים מצד מגזינים ומבקרי מוזיקה. השפעתו על עולם המוזיקה ניכרת ומוזיקאים רבים ברחבי העולם מגדירים אותו כמקור השראה והשפעה. בין המוזיקאים האלו נמנים הבסיסטים קליף בארטון (מטאליקה), סטיב האריס (איירון מיידן), ג'ון מיונג (דרים ת'יאטר), לס קלייפול (פריימוס) וטים קומרפורד (Rage Against the Machine).
בנוסף לעבודתו בלהקה הוציא אלבום משל עצמו בשנת 2000 בשם My Favorite Headache שלא זכה לשבחים רבים. 
משנת 1996 לי, עם שני חבריו ללהקה, הוא קצין במסדר קנדה (OC) 
גדי לי הוא יהודי ממוצא פולני, ויליד לניצולי שואה מפולין. הוא מגדיר את עצמו כאתאיסט יהודי.
מארקאנטוניו ממו

מארקאנטוניו ממו (באיטלקית: Marcantonio Memmo; ‏ 11 בנובמבר 1536 - 31 באוקטובר 1615) היה הדוכס ה-91 של ונציה. ממו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-24 ביולי 1612 ועד פטירתו.

קורות חיים

מארקאנטוניו ממו נולד בוונציה, למשפחת סוחרים אמידה והיה בנם של ג'ובאני ממו וביאנקה סאנודו. בצעירותו היה סוחר זהיר אשר הצליח לעשות הון רב תוך לקיחת סיכונים מסחריים מועטים.
ממו שירת את לה סרניסמה בתפקידים פרוודיטורה, פודסטה ופרוקורטור, והיה מועמד לתפקיד הדוג'ה בשנת 1606 אולם לא נבחר בשל היותו בן לאחת ממשפחות האצולה ה"ותיקות" (vecchie) של ונציה, בעוד שכל הדוג'ים שנבחרו משנת 1382 היו בנים לאחת מהמשפחות ה"חדשות" (nuove) - עובדה שמנעה ממנו להשיג את התמיכה הנדרשת מקרב האצילים לבחירתו.
במהלך כהונת קודמו, לאונרדו דונאטו, פעל ממו מאחורי הקלעים בניסיון להשיג תמיכה של האצולה, ולאחר מותו של דונאטו, ב-16 ביולי 1612 המשיך בפעילות זו באופן גלוי על מנת להביא לבחירתו בבחירות שנערכו ב-24 ביולי 1612. בבחירות אלה ממו נבחר ברוב של 38 קולות מתוך 41 הקולות, בהצבעה הראשונה שנערכה.
בעקבות זכייתו ארגון ממו פסטיבל ממושך לחגוג את זכייתו, וזאת על מנת לזכות בפופולריות בקרב תושבי העיר (אשר למראית עין היו צריכים לאשר את הבחירה באירוע ציבורי).
תקופת כהונתו של ממו הייתה תקופה שלווה, למעט מתקפה של שודדי ים בשנת 1613 על אוניות סוחר וונציאניות.
ממו נפטר ב-31 באוקטובר 1615.
מסנן ND

בצילום ואופטיקה, מסנן ND הוא מסנן אשר מפחית או משנה את העצמה של כל אורכי הגל (הצבעים) של האור באופן שווה, כך שאין שינוי בגוון או בתירגום הצבע. המסנן יכול להיות חסר צבע או אפור. המטרה העיקרית של מסנן ND לצילום היא להפחית את כמות האור הנכנסת לעדשה. באופן זה מתאפשר לצלם לבחור שילובים של אורך מוקד, זמן חשיפה ורגישות שללא המסנן היו גורמים לחשיפת יתר. זה נעשה על מנת לקבל אפקט של עומק שדה רדוד או טישטוש תנועה של נושא בטווח רחב יותר של מצבים ותנאי מזג אוויר.
לדוגמה: ניתן לצלם מפל במהירות תריס נמוכה על מנת ליצור טישטוש של תנועת המים. הצלם יכול להחליט שכדי להשיג אפקט מסוים דרושה מהירות תריס של עשר שניות. ביום בהיר, עלול להיות אור כה רב כך שאפילו בצילום עם מהירות תריס מזערית וגודל צמצם מזערי, אור רב מדי יכנס לעדשה והתמונה תהיה חשופה יתר על המידה. במצב זה, שימוש במסנן ND מתאים הוא שווה ערך להפחתת כמות האור ב'סטופ' אחד או יותר, כך שמתאפשר לצלם במהירות תריס נמוכה יותר ולהשיג את האפקט המבוקש.
דוד השישי נארין

חייו

דוד היה בנה של רוסודן, מלכת גאורגיה ובעלה מוחמד מור'יס אוד-דין טורקאן שאח. הוא צורף כשליט הממלכה, על ידי אימו, בשנת 1230. מתוך חשש כי אחיינה דוד השביעי אולו יטען לכתר הגאורגי, משליכה אותו רוסודן לכלא, בחצר חתנה, הסולטאן כאי חוסרווה השני, ושולחת את בנה דוד לחצר המנוגולית, כדי לקבל את הסכמתם להפוך אותו ליורש המוחלט שלה. היא נפטרה בשנת 1245, ודוד נארין, עדיין בחצר המונגולית, הופך אוטומטית לשליט הממלכה.
משבושש דוד נארין לשוב לממלכתו, ובהאמינם כי הוא נפטר בשנת 1244, המליכו, בשנת 1246/47, אצילי גאורגיה את בן-דודו דוד השביעי אולו, שהצליח להשתחרר מכלאו כבר בשנת 1242 בעקבות תבוסתו של כאי חוסרווה למונגולים, למלך. בשנת 1248, הוכר על ידי גויוק חאן, כשליט משותף זוטר לבן-דודו דוד אולו, ומכאן קיבל את שמו דוד השישי נארין ("דוד השישי הזוטר"). ואילו בן-דודו נקרא דוד השביעי אולו ("דוד השביעי הבכיר").
בני הדודים שלטו במשותף עד לשנת 1258/1259, כאשר דוד נארין ביצע מרידת נפל כנגד העול המונגולי, נמלט לכותאיסי, הקים את ממלכת אימרתי במערב גאורגיה, והפך למלך הראשון של הממלכה. בשנת 1261 הוא נתן מחסה לדוד אולו, שניסה בתורו למרוד בשליטה המונגולית. אף על פי כן חתם דוד אולו על הסכם שלום עם המונגולים וחוזר, בשנת 1262, לטביליסי, שבמזרח גאורגיה. כך מתפצלת הממלכה הגאורגית לשני חלקים, כאשר ממלכת אימרתי הייתה בתחילה חלק מהממלכה הגאורגית המאוחדת, והתפצלה ממנה לאחר המרידה. שני השליטים נשאו בתואר "מלך גאורגיה".
דוד נארין פיתח יחסי ידידות עם אורדת הזהב ומצרים, והדף את התקפות החאנתים (سلسله ایلخانی) הפרסים. בשנת 1269, הוא נתן מחסה לטגודור מטוראן, אחיו של ברק חאן מטוראן, שמרד בשליט האילחאנתי, אבקה חאן (1234-1282). אולם כשהחלו כוחותיו של טגודור להשליט טרור באוכלוסייה הגאורגית, צידד דוד בגנרל של אבקה חאן, סירמון. למרות זאת ניסה אבקה חאן להפיל את דוד בכך שעזר לדוכס דוכסות רצ'ה (מרצ'ה) קחבר (השלישי כנראה) קחברידזה, ושלח, בשנות השבעים של המאה השלוש עשרה, שתי משלחות כנד ממלכת אימרתי. למרות זאת הצליח דוד לשמור על עצמאות ממלכתו, וניסה להחזיר את ההשפעה הגאורגית באימפריה של טרפזונטס. מסיבה זו הוא תקף, באפריל 1282, את טרבזון בתקופת העדרותו של יואן השני קומננוס, שהיה בקונסטנטינופול. למרות כישלונם בכיבוש העיר, כבשו הגאורגים מספר מחוזות ועזרו, בשנת 1285, לאחותו למחצה של יואן, תאודורה, בתו של מנואל הראשון ואשתו הגאורגית, רוסודן, לתפוס את הכתר הטרפזונטי. אולם נאלצו לברוח במהירות.
דוד נפטר בכותאיסי בשנת 1293, וירש אותו בנו בכורו, קונסטנטין הראשון.
הרולד סולומון

הנצחה

ב-2004 הונצחה הלדמן ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
מחמוד המשארי

מחמוד המשארי (בערבית: محمد حمشري; 1938 - 9 בינואר 1973) היה אינטלקטואל פלסטיני, היסטוריון ונציג ארגון אש"ף בצרפת וממנהיגי ארגון הטרור ספטמבר השחור. הוא חוסל בדירתו בפריז על ידי סוכנים של המוסד.
המשארי נולד בכפר אום ח'אלד שעל חוף השרון. במלחמת העצמאות ננטש הכפר ומשפחתו של המשארי נמלטה לטול כרם. לאחר כמה שנים נסע לכווית שם מצא עבודה, ובשנת 1962 עבר לאלג'יריה שקיבלה באותה עת את עצמאותה והחל לעסוק שם בהוראה ובשנת 1969 עבר לפריז שם החל לייצג את ארגון אש"ף והפת"ח. עם הקמת ארגון ספטמבר השחור לאחר גירוש הארגונים הפלסטינים מירדן היה המשארי מראשי הארגון ותואר כמס' 2 בהנהגת הארגון.
המשארי היה מעורב בתכנון כמה פיגועים נגד ישראל ובמטרות שלה בעולם, בהם ניסיון להתנקש בחיי דוד בן-גוריון בדנמרק בשנת 1969, הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר שהיה בדרכו לתל אביב ועוד.
ב-2 בדצמבר 1972 נפצע המשארי קשות לאחר שפצצה שהוטמנה במכשיר הטלפון בביתו התפוצצה כשענה לצלצול הטלפון. ממיטתו בבית החולים האשים המשארי את המוסד בהתנקשות וב-9 בינואר 1973 מת בבית החולים ונקבר בפריז.
אמונה וביטחון (ספר)

אמונה וביטחון, הוא ספרו ההשקפתי של הרב אברהם ישעיהו קרליץ, המכונה "החזון איש". למרות היותו ספרון לא-גמור, מרכז החיבור את יסודות הגותו של המחבר בתחום מחשבת ישראל.
בהיותו אחד הרבנים הליטאים היחידים שערכו מניפסט סדור של השקפת העולם החרדית, התקבל ספרו זה של החזון איש כנכס צאן ברזל בספרות המחשבה האורתודוקסית, והוא נלמד בחוגים למחשבת ישראל, לצד כתביהם של הוגים חשובים אחרים.
התוכן נדפס על ידו כנספח לספרי הפרשנות שלו, כספר נפרד הוא נדפס לראשונה לאחר פטירת המחבר ב-1953, ומאז במהדורות רבות בפורמטים שונים, ובמספר שפות. בראשית המאה ה-21, נדפס הספר במהדורה חדשה, בסדרת "עם הספר", כאחד מ-27 ספרי יסוד של התרבות העברית. בתוך הכרך "אמונה בזמן משבר", המאגד גם מכּתביהם של הוגים נוספים כמו רש"ר הירש, הראי"ה קוק, והרב יוסף דוב סולובייצ'יק.
גם גמדים התחילו בקטן

עלילה

הסרט מספר על חברות גמדים המתגוררים בספק מוסד לחולי נפש, ספק מוסד לעבריינים, הממוקם על אי מבודד, כאשר יום אחד הם מחליטים למרוד בשליטם ובשומריו (כולם גמדים) על ידי תוהו ובוהו ומהומות אלימות. הגמדים שוברים חלונות וכלים, נוטשים משאית ללא נהג הנוסעת במעגלים, מארגנים מלחמות אוכל ותרנגולים, מבעירים ארוגות של פרחים, הורגים חזיר גדול, מתעללים בגמד עיוור, ומעלים למזבח קוף.

הפקה

הסרט צולם באיים הקנריים באי הנקרא לנזרוטה. הסרט הופק בסמוך להפקתם של סרטיו האחרים של הרצוג, Fata Morgana ו-The Flying Doctors Of East Africa וישנם היבטים קולנוענים וויזואליים דומים בשלושתם. ניתן לראות שהמשקפיים אשר הגמד העיוור חבש בסרט, מופיעים מספר פעמים ב-Fata Morgana.
במהלך הסרט הרצוג נתן הנחיות בימוי משונות כדי להוציא תגובות לא שיגרתיות משחקניו. כשביים את אחד מהגמדים אשר התקשה להפסיק לצחוק, הרצוג ביקש ממנו חזור ושוב להפסיק, אך כאשר המצלמה רצה הוא עשה פרצופים מצחיקים לעברו.
כאשר צילמו את הסצנה בה המשאית נסעה ללא נהג במעגלים, אחד השחקנים נדרס על ידה, אך קם ללא פגע מיד. במהלך צילומי הבערת ארוגת הפרחים אותו שחקן העלה את עצמו באש, וורנר הרצוג רץ לעברו וכיבה את האש מעליו בעזרת חבטות. לאחר שני המקרים הללו, הרצוג הבטיח לשחקן שאם הוא יצליח לסיים את הצילומים ולהישאר בחיים הוא (הרצוג) יקפוץ אל תוך שדה של קקטוסים ויתן לשחקן לצלם אותו. הסרט הסתיים ללא כל תקריות והבמאי קיים את הבטחתו ואכן קפץ אל תוך שדה קקטוסים. הרצוג אמר," לצאת משם היה הרבה יותר קשה מלקפוץ פנימה".
דניאל לשם

דניאל לשם (נולד ב־1 ביוני 1946), מהנדס אווירונאוטיקה ישראלי. מדען ראשי לשעבר של רפא"ל וזוכה פרס ביטחון ישראל.

ביוגרפיה

לשם נולד בחיפה ושירת במסגרת העתודה האקדמית. בשנים 1965-1969 למד לתואר ראשון בהנדסה אווירונאוטית בטכניון, אותו סיים בהצטיינות. בשנת 1967 נפצע במלחמת ששת הימים ממוקש ושוחרר משירותו הצבאי כנכה צה"ל. על אף פציעתו המשיך בשירות מילואים כמדריך דאייה בגדנ"ע אוויר, לאחר שהוכשר בשנים 1966-1973 בקורסים אזרחיים לדאייה והדרכת דאייה. במהלך השנים הוא הוכשר גם בטיס פרטי (1984) ובטיס מסחרי והדרכת טיסה (1996-1999). בשנים 1970-1976 סיים לימודי תואר שני בהנדסה אווירונאוטית בטכניון. עבודת התזה שלו נערכה בנושא חקירת בעיית תותחנות בקרבות אוויר.
בשנים 1969-1997 ובשנית משנת 1999 ועד כיום (2008) עובד ברפא"ל. הוא החל עבודתו כמהנדס אווירונאוטיקה בצוות חקר מערכות תחת דוקטור צבי מאירי. בשנים 1972-1974 עבר לשמש כראש מדור כינון חימוש, שבו פותחו אלגוריתמים לכינון חימוש ממטוסי קרב והועברו לטיפולו האישי נושאי תותחנות אווירית בקרבות אוויר ושילוב טילי אוויר-אוויר במטוסי קרב. לאחר מכן מונה למהנדס מערכת, תפקיד במסגרתו יזם רעיון לגיבוש מערכת לוחמה נגד טנקים חדשנית. לאחר אישור הפרויקט ושיווקו לגורמים במערכת הביטחון הוא מונה בשנת 1979 למהנדס ראשי של הפרויקט, שבראשו הועמד דוקטור פאול כץ. בשנים 1982-1985 עבר לשם לארצות הברית והשלים לימודי דוקטורט באווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה באוניברסיטת סטנפורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחום משחקים דיפרנציאליים. במהלך תקופה זו, בשנת 1984, הוא נמנה עם חברי צוות זוכה פרס ביטחון ישראל.
בשובו ארצה שימש לשם מנהל קו מוצר נ"ט (נגד טנקים) בחטיבת הטילים ברפא"ל, מן המנהלות הגדולות ברשות, ומילא תפקיד זה במשך 11 שנים, עד 1996. במנהלה תחתיו פותחו באותה עת שורת מערכות לוחמה דוגמת טילי "גיל". לאחר תפקיד זה הוא מונה למוביל נושאי יבשה מתקדמים בחטיבת הטילים, עד צאתו לשבתון בשנת 1997 ומעברו לחברת "אלסינט", שבה שימש חודשים ספורים כמנהל הפיתוח של חטיבת הרפואה הגרעינית. באותה שנה נוסדה חברת "אלג'מס" על ידי אלסינט וחברת GE Medical Systems ולשם מונה לסגן נשיא החברה ומנהל המחקר והפיתוח. החברה התמחתה בתחום רפואה גרעינית ועסקה בפיתוח טכנולוגיות חדשניות לחיישנים בתחום. בין פיתוחי החברה בתקופתו נמנו התקן CT לשילוב צילום תפקודי ואנטומי ברפואה גרעינית ופיתוח מוצרים על בסיס גישת שש סיגמא. 
בשנת 1999 שב לרפא"ל ומונה לממונה על פיתוח עסקי רוחבי, תפקיד במסגרתו עסק בין היתר בחלופות הגנה לרכב קרבי משוריין ובתחום החלל. כעבור שנה מונה לסמנכ"ל למחקר ופיתוח ברפא"ל. בתקופתו הוקמו ברשות מוקד לניהול ידע ומנהלת חלל. בשנת 2003 עבר לשמש מהנדס מערכות ראשי בדרג סמנכ"ל ובשנים 2005-2006 שימש כמדען ראשי של רפא"ל.
משנת 2007 עוסק לשם בייעוץ טכנולוגי ברפא"ל, במסגרת חצי משרה, משמש דירקטור בחברת ההזנק Eltics, וכן מרצה באוניברסיטת אריאל, באוניברסיטת חיפה, במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה בכרמיאל ובטכניון - מכון טכנולוגי לישראל.
במהלך השנים פרסם לשם עשרות מחקרים בתחומי התמחותו. בשנת 1990 הוא הוכשר בצה"ל בהשתלמות למפקדי חטיבות.
לשם הנו אב לשלושה: ניר, מהנדס מחשבים ובעבר קצין בחיל הים, רועי, טייס ובעבר קצין בחיל האוויר, ורותם, רופאה.
פאוור ריינג'רס כוח מיסטי

העלילה

לפני עשרים שנים, במימד מקביל בו שלטו כוחות האופל, התרחשה מלחמה ארוכה. צבא הלא-מתים, אשר הונהג על ידי לוחם רב-עוצמה, ניסה לכבוש את האזורים בהם שכנו בני האנוש ויצורי הקסם תוך מלחמה בלגיון של קוסמים אמיצים וחזקים. המיסטיקנים לחמו באומץ נגד כוחות האופל עד שהם הצליחו לגרש את כוחות האופל מן העולם האנושי ועולם הקסם. הקוסם החזק מכולם, ליאנבו, הטיל על כוחות האופל כישוף שילח את לוחמיהם אל העולם התחתון לנצח. בני האנוש מנעו בהצלחה מכוחות האופל להשתלט על העולם האנושי, אבל איבדו את הקוסם לינבו, אשר נעל את עצמו בצד השני של השער כדי לודא כי כוחות האופל לא יצליחו להיחלץ מן העולם התחתון. בהווה, אף אחד לא שמע על הקרב הגדול בין בני האנוש לכוחות האופל ובני האנוש חיים בשלווה ונחת ולגמרי אינם מודעים למה שעומד לקרות.
יום אחד מתרחשת בעיר בראיירווד רעידת אדמה. הרעידה בוקעת את המחסום המפריד בין העולם החיצון לעולם התחתון ומאפשרת לכוחות האופל לנסות ולפלוש שוב לעולם של בני האנוש ויצורי הקסם. הקוסמת אודונה, אשר מבינה כי כוחות האופל חזרו לאיים על עולם בני האנוש, בוחרת קבוצת לוחמים המורכבת מחמישה בני נוער מהעיר בראיירווד, אשר יהיו "הפאוור ריינג'רס" שילחמו לצדה.
צוות הפאוור ריינג'רס כוח מיסטי משתמשים בכוחות הקסם, הרגש ומיומנויות הקרב שלהם וחייבים להסתמך על שיתוף הפעולה ביניהם כדי להציל את העולם האנושי ועולם הקסם.
בפרק האחרון האדון אכן מצליח להשתלט ולהפוך את העולם לאפל, אבל כול מי שהריינג'רס הצילו נזעקו לעזרה והריינג'רס ניצחו את האדון בכך שניפחו אותו ב"אנרגיית קסם" עד שהחל להתנפח והתפוצץ לבסוף.
ציפורי חול

תקציר העלילה

גופת גבר, לבוש בחליפה הדורה מתגלה בנחל הירקון. על ידו חקוק מספר כמו של ניצול אושוויץ. על החקירה ממונה פקד אמנון טמנסקי (אמנון וולף), בן לניצולי שואה. הוא מבקש לצאת מהחקירה אבל הממונה עליו, רב פקד דניאלה ברדוגו (שרית וינו אלעד) כופה עליו. אמנון חזר זה עתה מהשעייה בגלל התנגדות בלתי הולמת. הוא זקוק לעבודה כי עליו לשלם מזונות לגרושתו עירית (מלי לוי גרשון) ומחוסר ברירה הוא ממשיך בחקירת הרצח. עירית עובדת במוזיאון בית התפוצות ובעזרת קשריה עם יד ושם היא מגלה כי המספר החקוק הוא של עציר שנספה באושוויץ ב-1942 וכי המספר על הנרצח הוא מזויף. הוא מגלה שהמספר הוא בעצם תאריך ובבדיקה מתברר שבתאריך הזה התאבדה אשתו של אחד בשם עמיקם אבן ששקע בחובות.
מבדיקת הפתולוג (גלעד קלטר) מתברר שהמוות נגרם על ידי דקירות סכין בחזה. לאחר חקירה הוא מגיע לכתובת מקעקע הרמן (רמי הויברגר) והוא מתאר לו את האדם שביקש ממנו לקעקע את המספר על ידו.
העלילה השנייה מתוארת בפלשבק. עמיקם אבן (עודד תאומי) הוא גבר נאה בגיל העמידה. הוא נולד בפולין בשם רומק שטיין אך עלה ארצה לפני מלחמת העולם השנייה. כל משפחתו נספתה בשואה חוץ מאחיו ריבק (יהודה אפרוני) וגיסתו שרה (דינה דורון). עמיקם היה פעם איש עשיר אך איבד את כל כספו ואשתו חנה קפצה אל מותה מהקומה ה-14.
עמיקם הוא כעת איש בודד וחסר כל. הוא שואף להיכנס לחוג של ניצולי שואה שבו יש אלמנות עשירות. הוא עוקב אחרי מודעות אבל של ניצולי שואה, מגיע לאלמנות ומציג עצמו כניצול שואה שהכיר את המנוח במחנות. עם הזמן הוא מצליח להתחבב עליהם ולמשוך כספים מההרנטה שלהן. תחילה הוא גונב מגב' פלדמן (מירי פביאן).
אחר כך הוא מתוודע לאלמנה זיסי גליק (מרים זוהר) שהייתה שחקנית תיאטרון מפורסמת. הוא אומר לה שהכיר את בעלה המנוח במחנות ומחמיא לה על יופיה והיא נענית לו, נותנת לו כספים וקונה לו חליפה מהודרת למרות אזהרותיה של העוזרת ובת ליוויתה גב' הלפרין (דבורה קידר).
באותו זה הוא מתוודע לאלמנה אולגה (גילה אלמגור), רופאה מנתחת בפנסיה שהוא "הכיר" את בעלה המנוח לולק במחנות. היא נענית לו אך אם הזמן הן מגלות את התרמית. עמיקם מתבייש בעצמו, שולח לאולגה מכתב התאבדות וכששלושתן מגיעות מאילו הוא שוב שותת דם במיטתו ומבקש מהן לסיים את המלאכה. הן עושות כרצונו וזורקות את גופתו לירקון.
אמנון מגלה את שלושתן בלווייה של עמיקם. הוא מזמין את זיסי למסדר זיהוי אך הזקן שהיה נוכח במקום נכשל בזיהוי. אמנון מתעמת עם שלושת הנשים אך לא יכול להוכיח דבר לאחר שהן מציגות לו את מכתב ההתאבדות.
דוד משה שטיינברג

דוד משה שטיינברג (1871–1941) היה חזן חשוב בתחילת המאה וכן היה מורה של החזן הנודע שלמה מנדל.

קורות חייו

שטיינברג נולד בבסרביה (היום מולדובה). בילדותו היה חבר במקהלתו של אביו. אביו שלא היה נלהב משאיפותיו המוזיקליות של בנו והעדיף שיעמיק בלימוד תורה, שלח אותו לבסוף לאודסה ללמוד אצל החזן הנודע זלמן (סולומון) רזומני. בשנת 1902 קיבל שטיינברג את משרתו הראשונה בבית הכנסת Ahrele באודסה. משם המשיך לברדיצ'ב, וילנה ובשנת 1910 שב לאודסה כחזן של בית הכנסת הגדול של אודסה, שם כיהן במשך ארבע עשרה שנה.
בשנת 1924 היגר שטיינברג לארצות הברית שם שימש כחזן של מספר בתי כנסת, לרבות 'הבריסקר' בניוארק, ה'מונטיפיורי' ברובע הברונקס וה-וודרואו אבניו בבוסטון. בשנת 1929 חברת פרמאונט פנתה לשטיינברג בהצעה נדיבה לקחת חלק בסרט קולנוע, אך הוא סרב. במהלך סיור קונצרטים בלונדון ב-1932, שוכנע שטיינברג לשוב לוילנא שם התגורר למשך חמש שנים נוספות תוך ביקור לסירוגין בצ'רנוביץ, אוסטריה.
בשנת 1937 שב שטיינברג לניו יורק וכיהן כחזן בבית הכנסת Hebrew Institute of University Heights שברובע ברונקס עד למותו בגיל 70 בשנת 1941.
יורי השני, נסיך ולדימיר

פלישת המונגולים

בדצמבר 1237 החלה פלישת המונגולים לרוסיה. בהנהגת באטו חאן הם התקדמו דרך ריאזן, קולומנה ומוסקבה לכיוון ולדימיר. בקרב ליד קולומנה הכוחות הרוסים הובסו ובנו הבכור של יורי נהרג במהלך הקרב. ב-3 בפברואר החל מצור על ולדימיר. לאחר 8 ימי מצור העיר נפלה לידי המונגולים. רוב בני משפחת הנסיך נהרגו. ב-4 במרץ 1238 התרחש קרב נוסף על נהר סיט. במהלך קרב זה יורי נהרג. לאחר מספר ימים גופתו הועברה לרוסטוב. בשנת 1240 הוא נקבר בקתדרלה בולדימיר.
אחלם מוסתר'אנימי

אחלם מוסתר'אנימי (בערבית: أحلام مستغانمي;) היא סופרת ומשוררת אלג'יראית מהמפורסמות ביותר הכותבת בערבית.

קורות חיים

אחלם מוסתר'אנימי היא בתו של מוחמד שריף, אחד ממנהיגי המהפכה באלג'יריה. בוגרת הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת אלג'יר, (1973). סיימה לימודי דוקטורט בתחום הסוציולוגיה באוניברסיטת סורבון, (1982). נשאה לעיתונאי לבנוני ועברה לגור עמו בבירות. שם הקימה בשנת 2003 הוצאת ספרים בשם פרסומי אחלם מוסתר'אנימי (מנשוראת אחלם מוסתר'אנימי). פרסמה שישה ספרים, בהם טרילוגיה נודעת, המורכבת מזיכרון הגוף (ד'אכרת אל-ג'סד) 1993, שיכרון חושים (פודא אל חואס) 1998, ממיטה למיטה (עאבר סריר) 2003. קובץ שיריה הראשון על עוגן הימים (עלא מרפא אל-איאם) יצא לאור בשנת 1973. קובץ שיריה האחרון כזבי דג (אכאד'יב סמכה) יצא לאור בשנת 1993.
הספר זיכרון הגוף זכה להצלחה רבה והיא קיבלה עבורו את מדליית נגיב מחפוז לספרות בשנת 1998.
הרומן תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2019 בסדרת מכתוב. נכון ל-2011, מוסתגאנמי פירסמה כשלושה ספרי פרוזה וארבעה ספרי שירה.
קוטביות (מדע המדינה)

קוטביות הוא מונח במדע המדינה המתאר מרכזי עוצמה במערכות של יחסים בינלאומיים.
לדוגמה, בעידן המלחמה הקרה היו שני מרכזי עוצמה - ארצות הברית וברית המועצות. מערכת יחסים בינלאומית זו הוגדרה כדו-קוטבית.
עם פירוק ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה תם עידן הדו קוטביות, ויש הטוענים כי ארצות הברית נחשבת כיום למעצמת-על יחידה, ויש להגדיר את המערכת הבינלאומית כחד-קוטבית. עם זאת, ישנן מעצמות נוספות המתעצמות ומתפתחות בקצב מהיר, למשל סין, ומשפיעות על סדר היום העולמי. התפתחויות אלה מקשות על הגדרה חד-משמעית של קוטביות.
שלמה בסטומסקי

שלמה בַּסטומסקי (בכתיב יידי: באַסטאָמסקי; 1891–1941) היה סופר יידיש, אספן פולקלור, עורך, מו"ל ומחנך.

קורות חיים

שלמה בסטומסקי, בן למשפחת מסגר ענייה בוילנא, התייתם בילדותו. הוא למד ב"חדר" וגם בבית-ספר רוסי עממי. בשנת 1912 סיים את הסמינר למורים הידוע של וילנה, ועסק בהוראה בבתי ספר יהודיים של "מפיצי השכלה". בנוסף, בסטומסקי היה בעל יזמה חינוכית וייסד את בית הספר העממי הראשון בווילנה, שלשון ההוראה בו הייתה יידיש. בסטומסקי היה גם אספן חשוב של יודאיקה נשכחת מליטא וסביבותיה, ופרסם יצירות פולקלור יהודיות בבמות מיוחדות.
בסטומסקי החל לפרסם כבר בשנת 1910, והיה סופר פורה מאוד. הוא פרסם מאמרים בענייני חינוך, ערך כתבי עת לילדים, ובהם ה"גרינינקע ביימאלאך" (יידיש: "העצים הירקרקים"). שותפו לעבודתו זו היה פלק הלפרין. אשתו, סופרת הילדים מלכה חיימסון, הייתה עזר כנגדו כל שנות יצירתו.
בסטומסקי פרסם קרוב לתשעים כרכים ביידיש, רובם ראו אור בווילנה, אך גם בקובנה, במקסיקו ובניו יורק. יצירותיו לא תורגמו לעברית.
נפטר בווילנא.
ספורטינג קלוב דה בסטיה

היסטוריה

בעונת 2004–2005, בסטיה ירדה לליגה השנייה בצרפת אחרי שסיימה במקום ה-19 בליגה הצרפתית הראשונה.
בעונת 2005–2006, המועדון סיים במקום ה-6 בליגה השנייה, ושנה אחר כך במקום התשיעי.
בעונת 2009–2010 סיימה בסטיה במקום האחרון בליגה השנייה וירדה, אבל זכתה באליפות הליגה השלישית ובעונה לאחר מכן, 2011-2012, חזר המועדון לליגה הראשונה לאחר זכייה באליפות הליגה השנייה.
יששכר בער כ"ץ

הרב יששכר בער הכהן כ"ץ (מכונה: ברמן אשכנזי; חי במאה ה-16) הוא מחברו של הפירוש "מתנות כהונה" על עשרת חלקי המדרש רבה.
נולד בשברשין בפולין לרבי נפתלי. לפי רבי דוד קונפורטי, הרב יששכר כ"ץ עלה לארץ ישראל, היה תלמידו של הרמ"ק ונקבר בחברון בסמוך לרבי אליהו די וידאש. יש המטילים ספק בעדות זו, אך במקורות על בית עלמין בחברון שנהרס בחלקו במאורעות תרפ"ט ישנה עדות על מקום חלקת הקבר.
פירושו "מתנות כהונה" על מדרש רבה מתאפיין בלשון קצרה ובביאור על דרך הפשט למאמרי חז"ל שבמדרש. בנוסף, הוא עשה שימוש רב בכתבי יד ובפירושו מצויות הגהות רבות בלשון המדרש והמקורות האחרים שהביא. כתיבת הפירוש הסתיימה בשנת שמ"ד, והוא הודפס לראשונה בקראקוב בשנ"ז (1597). הפירוש הקצר התחבב על הלומדים והודפס מאז פעמים רבות כמעט בכל מהדורות המדרש שיצאו לאור.
ר' מנחם די לונזאנו, בהקדמת ספרו "המעריך", קובל על אי בקיאותו של הרב כ"ץ בלשונות הלעז, דבר שגרם לדבריו להרבה שיבושים בפירושו על המדרש; כידוע, הרמד"ל היה בקי גדול בלשונות אלו, שהמדרש מרבה להביאן.
כתב ספר נוסף בשם "מראה כהן" (קראקא שמ"ט) ובו מפתח פסוקים ומראי מקומות לספר הזוהר וכן י"ז שערים לערכים ועניינים שונים.