google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדר הליוס

אלכסנדר הליוס (ביוונית: Αλέξανδρος Ήλιος; נולד בסוף שנת 40 לפנה"ס, מת כנראה בין השנים 26-29 לפנה"ס) היה נסיך מבית תלמי, בנם הבכור המשותף של קלאופטרה השביעית מלכת מצרים והמצביא הרומי מרקוס אנטוניוס, ואחיה התאום של קלאופטרה סלנה השנייה. משמעות שמו השני, "הליוס", היא שמש והוא מקביל לשמה השני של אחותו, "סלנה", שמשמעותו היא ירח. השם אלכסנדר ניתן לו לכבוד מורשתו ההלניסטית וכן לכבוד סבה של קלאופטרה, תלמי אלכסנדר. מוצאו היה הלניסטי וגם רומי. הוא נולד באלכסנדריה וחי שם עד לכיבושה של אלכסנדריה בשנת 30 לפנה"ס.

ביוגרפיה

אלכסנדר נולד מרומן האהבים של הוריו. אביו אנטוניוס ביקר במצרים בחורף של שנת 41‏-40 לפנה"ס וזאת לאחר המפגש של הוריו בטרסוס. הוא עזב באביב 40 לפנה"ס את אלכסנדריה וחזר לרומא. בספטמבר 40 לפנה"ס הגיע אנטוניוס בברונדיסיום להסכם שלום עם אוקטביאנוס, שהיה יריבו. במסגרת הסכם זה הוגדר תחום שליטת אנטוניוס במזרח. לחיזוק הברית ביניהם, נשא אנטוניוס לאשה את אוקטביה, אחותו של אוקטביאנוס. בשנת 37 לפנה"ס חזרו הוריו וחידשו את הקשר ביניהם. בעקבות כך העביר אנטוניוס לקלאופטרה השביעית נחלות שונות. על פי פלוטארכוס ודיו קסיוס, הוא הכיר רשמית בקלאופטרה סלנה ואלכסנדר הליוס. לקראת סוף החורף הייתה קלאופטרה בהריון עם תלמי פילדלפוס. אנטוניוס יצא לקרב באימפריה הפרתית ובמסעו השני נגדם הצליח לכבוש את ארמניה. את מצעד הניצחון קיים בשנת 34 לפנה"ס באלכסנדריה, במסגרתו, בהיותו בן 6, הובטח לאלכסנדר השלטון על ארמניה, מדי ושאר הארצות שמעבר לנהר הפרת. במועד זה חלק גדול מהשטחים עליהם הומלך לא היה בשליטה רומאית או מצרית. אחותו קלאופטרה סלנה הוכתרה לשליטת קירנאיקה וכרתים. בשנת 33 לפנה"ס הוא התארס לקרובת משפחה רחוקה, לוֹפּטה , נסיכה של ממלכה אירנית מדיה אטרופאטנה (Atropatene) ששכנה על גדות הים הכספי. היא הייתה בתו של ארטאבאזיס הראשון . אבל בשנת 30 עזבה את מצרים וחזרה לאביה ומאוחר יותר נישאה לקרוב משפחתה מיתרידטס השלישי  מלך קומגנה.
בשנת 31 לפנה"ס נוצחו אנטוניוס וקלאופטרה השביעית בקרב אקטיום, הפסד שהיה תחילת הסוף. בסופו של דבר, בשנת 30 לפנה"ס, כבש אוקטביאנוס את אלכסנדריה ובאוגוסט של שנת 30 לפנה"ס התאבדו הוריו של אלכסנדר הליוס. אחיו קיסריון נרצח על ידי אוקטביאנוס. אלכסנדר, אחיו ואחותו נלקחו לרומא, שם השתתפו במצעד הניצחון שהתקיים בשנת 29 לפנה"ס. הם צעדו אזוקים בשרשראות הזהב שהקשו עליהם את ההליכה. אוקטביאנוס נתן את שלושת האחים לאוקטביה, גרושתו של אביהם, והם גדלו במשק ביתה.
לא ידוע מה עלה בגורלו של אלכסנדר הליוס לאחר מכן. המקור היחיד הנוסף המזכיר אותו הוא דיו קסיוס, המציין אותו ואת אחיו תלמי פילדלפוס כשהוא מספר על נישואיה של קלאופטרה סלנה, ובאותה עת הם היו כבר בין המתים. ייתכן וחלה ומת, ייתכן גם שאוקטביאנוס, שחס על חייו בעת הכיבוש של אלכסנדריה, דאג להורגו מאוחר יותר כדי שלא יהווה איום בעת התבגרותו.

הנצחה

שמו של אלכסנדר הליוס הונצח באחד משני ירחיו של האסטרואיד קלאופטרה שהתגלו בשנת 2008. ה"וועדה לנומנקלטורה של גופים קטנים" באיגוד האסטרונומי הבינלאומי נתנה לירח הפנימי יותר את השם "קלאוסלנה" (Cleoselene), ואילו הירח החיצוני נקרא "אלכסהליוס" (Alexhelios). השמות "קלאוסלנה" ו"אלכסהליוס" ניתנו על שמם של קלאופטרה סלנה השנייה ואלכסנדר הליוס. בהחלטתה מציינת הוועדה גם את שמותיהם של אלת הירח ושל השמש במיתולוגיה היוונית, סלנה והליוס.
המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין

היסטוריה

המכללה קרויה על שם מייסדה פרופ' דוד ילין אשר הקים אותה בשנת תרע"ד (1913) כחלק ממלחמת השפות והמאבק על הוראה בשפה העברית. אז נקרא המוסד "בית מדרש למורים העברי, כוננו דוד ילין". ילין שימש כמנהלה מהיווסדה על 1938, ובין המנהלים ששימשו אחריו נמנים ד"ר בן-ציון דינבורג, ד"ר ישראל מהלמן, אברהם אבן-שושן, משה גיל, ד"ר ניסן שינין, וד"ר איתי זמרן.
הלימודים נערכו בעברית, והשפה הלועזית העיקרית הייתה גרמנית. הלימודים החלו לראשונה בט"ו בכסלו תרע"ד (14 בדצמבר 1913). התלמידים היו נערים, בנים בלבד, מגיל 14. תנאי הקבלה כללו אישור בריאות ותעודה המעידה על התנהגות טובה ("תעודת הנהגה טובה") מאת בר-סמכא כגון רב או מנהל בית ספרם הקודם. נערכו בחינות קבלה בתנ"ך, תלמוד, עברית ("ידיעה שלמה בדקדוק העברי ובניתוח הדקדוקי על פי אחד מספרי הדקדוק החדשים"), תולדות ישראל, לימודים כלליים. נדרשה יכולת שליטה נאותה בשפות גרמנית, ערבית וטורקית. לתלמידים מתקשים הוצע סיוע של מורה פרטי ולתלמידים ממשפחות מעוטות יכולת הובטחה תמיכה כספית.
התלמידים למדו הן לימודים תיכוניים והן לימודי חינוך, במטרה להכשירם למורים. לאחר תום לימודיהם בבית המדרש היה עליהם "לקבל משרת מורה למשך שתי שנים בכל מקום אשר ההנהלה קובעת להם".
כשנה לאחר היווסדו של המוסד פרצה מלחמת העולם הראשונה וההוראה והחינוך המשיכו לפעול גם בשנים אלה, שהיו קשות ליישוב בארץ.
המכללה עברה לשכונת בית הכרם בירושלים והשפיעה רבות על התפתחות השכונה ואופיה. המכללה משכה לשכונה מורים ואנשי רוח, בנוסף לאלו שהקימו את השכונה. הסמינריסטים גרו בשכונה, לרוב בחדרים שכורים בבתי השכונה והפכו לחלק מהווי השכונה. בקיץ, הושכרו חדרי הסמינריסטים לנופשים מהשפלה וכך הפכה השכונה למרכז נופש קיצי. בסמינר גם שכן שנים רבות בית הכנסת המרכזי של השכונה. במאורעות תרפ"ט התכנסו בבניין הסמינר שבנייתו טרם הושלמה תושבי השכונות: בית הכרם, שכונת הפועלים, קריית משה ובית וגן. התושבים על זקניהם וטפם השתכנו בכל חדרי הבניין, ובאולם, שלימים שימש אולם ההתעמלות, שוכנו הפרות והוא שימש רפת. על גג הבניין הוצבה עמדת שמירה וממנה נורתה אש רובים אל עבר דיר יאסין, הכפר שמעבר לוואדי ממערב, שתושביו ניסו להגיע אל השכונה ואל בניין הסמינר. התושבים התבצרו בבניין כשבוע ימים, עד חלוף הסכנה.

המכללה כיום

במכללה לומדים לתואר ראשון בחינוך B.Ed ולתעודת הוראה בתחומים הבאים: חינוך לגיל הרך, חינוך יסודי וחינוך על יסודי, חינוך מיוחד, חינוך לבעלי מוגבלויות מורכבות, חינוך בלתי פורמלי, חינוך פתוח ניסויי (חופ"ן), חינוך יסודי בשיטת ולדורף. לתואר שני בחינוך M.Ed בתחומים הבאים: חינוך מיוחד, מידענות וספרנות, והוראה ולמידה. במכללה ניתן למוד גם לתואר שני Ma.at בטיפול באמנויות. לימודי תעודה פוסט BA: בטיפול בתנועה, בטיפול במוזיקה, בטיפול בעזרת בעלי חיים, ובביבליותרפיה.
מכון חפ"ן, או בשמו המלא המכון לחינוך פתוח ניסויי, הוא מכון להכשרת מורים ברוח החינוך הפתוח. המכון הוקם בשנת 1976 על ידי הפרופסורים משה כספי, צבי לם ויוסף באשי, במטרה ליצור אלטרנטיבה חינוכית להכשרת המורים המקובלת. במכון נלמדת משנתו החינוכית של משה כספי.

סגל המכללה

בראש המכללה עומד הנשיא פרופ' יוסף פרוסט. לצדו ד"ר חוה גיא, סגנית ראש המכללה לעניינים אקדמאיים.

בוגרים ידועים

ראו רשימת בוגרי המכללה שיש עליהם ערך בוויקיפדיה העברית.
שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).
גידו קאריז'ו

קריירת מועדונים

קאריז'ו שיחק במדי אסטודיאנטס הארגנטינאית ברוב הקריירה המוקדמת שלו. במסגרת גביע הליברטדורס של שנת 2015 קאריז'ו כבש שבעה שערים.
באפריל ובמאי 2015, קבוצות כגון אולימפיאקוס, בנפיקה ואינטר הביעו עניין בקאריז'ו.
ב-3 ביולי 2015 מונקו הייתה זו שהחתימה את הארגנטינאי בחוזה לחמש שנים בעבור כעשרה מיליון דולר. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש בניצחון החוץ 3-1 על יאנג בויז השווייצרית במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות לעונת 2015/16.
ב-26 בינואר 2018 קאריז'ו נמכר לקבוצת סאות'המפטון בעבור סכום של כעשרים ושתיים מיליון יורו, וזאת לאור דרישתו של מאמן סאות'המפטון מאוריסיו פלגרינו, שאימן את קריז'ו באסטודיאנטס לה פלאטה לפני כן. ב-8 ביולי 2018 הושאל קאריז'ו ללגנס, ושב לשתף פעולה תחת מאמנו פלגרינו.
עמירם דרמן

קורות חייו

עמירם דרמן נולד בכפר אתא למשפחה שעלתה מפולין ונמנתה עם מייסדי כפר אתא וכפר חסידים. רכש תואר מוסמך אוניברסיטה בתכנון ערים ואזורים מהטכניון. הוא התגייס לחיל המודיעין, עבר קורס קצינים והתמחה בזירת מצרים. ב-1979 פרסם את ספרו "מצרים מדינה בתמורות" אשר עסק בסקירה כלכלית, דמוגרפית, גאוגרפית וחברתית של מצרים. הספר הפך למקור ביבליוגרפי בתחום לימודי המזרח התיכון.
בין השנים 1977–1987 שירת באגף התכנון כראש ענף תשתית ופריסה בדרגת סגן אלוף. במסגרת תפקידו עסק בתכנון פריסת מחנות צה"ל ושטחי האימונים, תכנון תוכניות מתאר ארציות באגף וניהל מספר פרויקטים ובכללם: פריסת צה"ל בנגב לאחר הסכם השלום עם מצרים, העברת מחנות חילות היבשה לדרום, הערכות צה"ל בקו הסגול בצפון, והנחת היסודות לעבודת המטה לפינוי מחנות צה"ל ממרכז הארץ. דרמן כיהן כנציגם של שרי הביטחון משה ארנס ויצחק רבין בוועדות המחוזיות לתכנון ובנייה וכנציגם בוועדה לשמירת קרקע חקלאית. כן הרצה במכללה לביטחון לאומי.
לאחר שחרורו מהצבא פתח משרד לתכנון וייעוץ ובין השאר ייעץ לרשות הגנים הלאומיים, לחברת החשמל, לרשות שדות התעופה ולמנהלת תנופה במשרד ראש הממשלה. בין השנים 1994–1995 מונה על ידי שר הביטחון יצחק רבין לחבר ועדת חוקרים בתחום התנגדויות לתוכניות בנייה במחוז המרכז. דרמן תכנן תוכניות מתאר מחוזיות ותוכניות מתאר מקומיות לכ-150 עיריות, מועצות אזוריות ומקומיות, קיבוצים ומושבים ובכללן המועצות האזוריות אשכול, יואב, חוף אשקלון, מטה יהודה וברנר.
התמחה בתוכניות אב לשטחים פתוחים ומיוערים ולגנים לאומיים, ותכנן כ-50 תוכניות מתאר מחוזיות ומקומיות בתחום ובכלל זה ביצוע סקרי קרקעות. מבין עבודותיו: חלופות לתכנון סטטוטורי לגן הלאומי ירקון, הגן הלאומי סידנא עלי, פארק השרון, בהזמנת רשות הגנים הלאומיים. דרמן היה שותף למספר ועדות חקירה בתחומי סביבה. הגיש 14 מסמכי בדיקת התכנות מטעם משרד הפנים בתחום איחוד רשויות מקומיות. כן הרצה באוניברסיטת בר-אילן בתחומי תכנון אזורי ואסטרטגיה מרחבית. עמירם דרמן נפטר ב-2012 לאחר מחלה קשה. ספרו האחרון: "תהליכים ומגמות בהתגבשות המרחב בישראל לקראת שנת השמונים לעצמאותה" יצא לאור ב-2013, לאחר מותו.
פרנץ קלצ'יי

ביוגרפיה

פרנץ קלצ'יי נולד בשנת 1790 במשפחה אריסטוקרטית הונגרית בכפר סֶהדֶמֶטֶר (Sződemeter) בנפת סולנוק שבממלכת הונגריה, שהייתה באותן שנים חלק מהאימפריה ההבסבורגית, בימינו הכפר סאוקה (Săuca) בטרנסילבניה ברומניה.
קלצ'יי התייתם בילדותו ואיבד אחת משתי עיניו שנפגעה מאבעבועות שחורות, אירועים שהטביעו ככל הנראה את חותמם על אופיו המלנכולי. קלצ'יי למד במכללה הרפורמית בעיר דברצן וסיים עם תעודה במשפטים. בעת לימודיו רכש ידע רב בכתבי הקודש של הנצרות, בספרות הקלאסית ובכתבי הסופרים מעידן האורות בצרפת וגרמניה. בגיל 17 התוודע לפרנץ קזינצי ואימץ בהתלהבות את הרפורמות שהנ"ל יזם לשם השבחת השפה ההונגרית הספרותית. בשנת 1809 נסע קלצ'יי לפשט והיה לנוטריון בממשל המלכותי. בפשט יצר ידידות אמיצה עם אנשי הספרות אישטוואן הורוואט, מיהאי ויטקוביץ' ופאל סמרה (Szemere). עזב מאוכזב את התפקיד ועבר לגור בשנים 1812–1815 בבית בסגנון נאו-קלאסי, עם גג עשוי קש, ביישוב אלמושד. החל משנת 1815 התגורר באחוזתו בצ'קה אן סאטמרצ'קה, כפר במחוז (רוזנות) סטמר, שם חי חיי פרישות והקדיש את זמנו למסות על האסתטיקה, שירה, בקורת ספרות, כשהוא דגל בתאוריות של קזינצי. ב-1817 בחדשים ינואר-אפריל הוא חי בפשט.

פעילותו

שיריו הראשונים פורסמו בעיתון של הורוואט, Dámák kalendáriuma (לוח השנה של הגברות) ובכתב העת "Erdelyi Muzeum" (מוזיאון טרנסילבני).
בשנת 1814 ביקר קלצ'יי אצל חברו פאל סמרה בעיר פץ' וכתב שם סאטירה נגד הסגנון הספרותי הישן במגזין "מונדולט". בשנת 1815 סאטירה זאת הודפסה ללא ידיעתו בפשט.
יצירה זו עוררה נגדו איבה רבה מצד הסופרים מיהאי צ'וקונאי ויטז, יאנוש קיש ובמיוחד דניאל ברז'ני, ששמו הטוב כמשורר נפגע מאוד מביקורתו של קלצ'יי.
בשירתו התמזגו השפעות מן הספרות הקלאסית, עידן האורות הצרפתי ורומנטיקה הגרמנית
בשנים 1826-1821 פרסם קלצ'יי שירים רבים בכתב העת "אורורה" של האחים קישפאלודי, בכתבי העת "הבה" ו"אספאזיה" ובמגזינים ספרותיים אחרים.
בשנים 1829-1826 הוא הצטרף לפאל סמרה בהקמת מגזין ספרות חדש "אלט אש ליטראטורה" (Élet és Literatúra - חיים וספרות) שהופיע ב-4 כרכים והביא לקלצ'יי יוקרה כהוגה דעות ומבקר ספרות. במגזין זה פרסם קלצ'יי מאמרים רבים בתחום הפילוסופיה, תולדות האמנות והבקורת הספרותית. בשנותיו האחרונות כתב בכתב העת Atheneum.
בדצמבר 1832- פברואר 1835 כיהן קלצ'יי כחבר בדיאטה ההונגרית (הפרלמנט) בפוז'ון (ברטיסלאבה), בה התבלט כנואם המרשים ביותר מטעם המחנה הליברלי. נאבק למען שחרור הצמיתים, חופש הדת, וקביעת השפה ההונגרית כשפה רשמית. ב-17 בנובמבר 1830 הוא נבחר כחבר באקדמיה ההונגרית למדעים והשתתף בישיבתה הראשונה. ב-1832 נאם באקדמיה נאום היסטורי על קזינצי וב-1836 הקדיש נאום אחר ליריבו, דניאל ברז'ני. החל מפברואר 1835 חזר לגור באחוזה בסאטמרצ'קה. ב-1836 נמנה עם מייסדי חברת קישפלודי של הסופרים ההונגרים. ב-1838 כשמנהיג האופוזיציה, מיקלוש וסלני נזרק לכלא באשמה מפוקפקת של בגידה, ניהל קלצ'יי את הגנתו בצורה מרשימה אך ללא הצלחה.
קלצ'יי נפטר בצ'קה שבוע לאחר מכן מסיבוכים של דלקת פנימית.
שיריו וגם בקורתו הספרותית ונאומי ההספד ונאומיו הפוליטיים חדורים בחושו המוסרי ובמסירותו למולדת ההונגרית. שיריו "שירת זריני" והשירה השנייה של זריני" משדרים ראייה פסימיסטית לגבי גורל הונגריה כקרבן עתידי לפלישת זרים.
יצירותיו נקבצו ב-6 כרכים ופורסמו בפשט בשנים 1848-1840. יומנו מימי פעילותו בדיאטה יצא לאור ב-1848. בשנים 1887-1886 הוצאה לאור מהדורה ראשונה של כלל כתביו.
מבחן קצר לאבחון מנטלי

המבחן הקצר לאבחון מנטלי (באנגלית: MMSE – Mini–mental state examination) הוא כלי אשר נמצא בשימוש רחב לצורך אבחון מצב קוגניטיבי, ובייחוד לצורך אבחון דמנציה. כמו כן, הוא משמש כדי להעריך את חומרת הפגיעה הקוגניטיבית, ומאפשר לעקוב אחר מהלך השינויים הקוגניטיביים אצל אדם לאורך זמן, ובכך הופך אותו לכלי יעיל לתיעוד תגובתו של אדם לטיפול.
המבחן, שאורך כ-10 דקות וציונו נע בטווח 0–30, בוחן יכולות כגון: התמצאות, קשב, זיכרון לטווח קצר ומיידי, שפה, ויכולת לעקוב אחר פקודות מילוליות וכתובות פשוטות. 
המבחן הקצר לאבחון מנטלי פורסם לראשונה ב-1975, כנספח למאמר שנכתב על ידי מרשל פ' Folstein, סוזן Folstein, ופול ר' מקיו. הוא יצא לאור בכרך 12 של העיתון למחקר פסיכיאטרי ( "Journal of Psychiatric Research").
יש לציין, שאין זה האמצעי היחיד להערכה קוגניטיבית וניתן להיעזר במבחנים נוספים כגון: מבחן ציור שעון, מבחן Mini-Cog, ומבחן MoCA.
פרנק שורטר

נעורים

שורטר נולד ב-1947 במינכן, גרמניה לסמואל שורטר ששירת כרופא בצבא ארצות הברית. לאחר לידתו חזרה המשפחה לארצות הברית והתיישבה בעיר מידלטאון (ניו יורק).

סצנת הריצה למרחקים בארצות הברית של שנות ה-70

ב-1970 עבר שורטר לאוניברסיטה שבפלורידה שם הצטרף ל"מועדון המסלול של פלורידה" (Florida Track Club (FTC)) (מיסודו של ג'ימי קרנס ) שהכשיר רצים למרחקים ארוכים. הרצים המובילים של המועדון, באותה תקופה, היו שורטר, ג'ק בצ'לר  וג'ף גלאווי . בחירתם של שלושת רצים אלו לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מינכן ב-1972 הפכה את הריצות הארוכות לפופולריות מאוד, את אוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל למכה של רצי המרחקים הארוכים בחוף המזרחי של ארצות הברית ואת רצי המועדון למקור להשראה.
בתקופה פעילותו במועדון המסלול של פלורידה נקט שורטר בגישה הפשוטה והישירה לריצה ("שימו נעליים ורוצו" וחזרו על זה שוב, ושוב, ושוב, ושוב ושוב. בלי תוספים, דיאטות, עזרים וחישובים). גישה זו היוותה השראה לאלפי רצים בארצות הברית.
למה אני לא כותב ספר על ריצה ? כי הוא יהיה באורך של דף. זה למה (Why don't I write a book on training? Because it'd be like a page long, that's why)
— פרנק שורטר

פרשת המתחזה באולימפיאדת מינכן

באולימפיאדת מינכן, ב-1972, הוביל שורטר לכל אורך המירוץ אולם זמן קצר לפני כניסתו לאצטדיון של מינכן פרץ למסלול סטודנט גרמני בשם נורברט סודהאוס ונכנס ראשון לאצטדיון. למשך זמן קצר הוא נחשב לזוכה בתחרות עד שהתבררה הטעות ושורטר זכה. על אף הזכייה היה שורטר מאוכזב שלא הוא שזכה במחיאות הכפיים.

פרשת הסמים באולימפיאדת מונטריאול

באולימפיאדת מונטריאול, ב-1976, הגיע שורטר למקום השני בריצת המרתון לאחר שרץ אלמוני ממזרח גרמניה בשם ולדמאר צ'רפינסקי הקדים אותו. באותה תקופה פרחו השמועות על שימוש אסור בחומרים ממריצים במזרח גרמניה ולכן שורטר, שהיה עורך דין, תבע מהוועד האולימפי הבינלאומי לפסול את ניצחונו של צ'רפינסקי ולפתוח במאבק כנגד השימוש בסמים וחומרים אסורים באתלטיקה אך דבר לא נעשה. בשנות ה-90 נפתחו ארכיוני השטאזי ונחשף היקף השימוש של הספורטאים המזרח גרמנים בסטרואידים אנאבוליים באולימפיאדת מונטריאול. אירוע זה היה בין הגורמים שהביאו לפעילותו של שורטר כנגד השימוש בסמים בספורט.
אמב

אָמְבַּ (בגעז አምባ, בתיגרינית እምባ אִמְבַּ) הוא מבצר הררי המתבסס על מבנה גאולוגי אופייני לרמה האתיופית – הר שולחן מוקף מצוקים תלולים. הגישה ליישובים המבוצרים שהוקמו על ראשי המצוקים קשה ביותר ולכן ההגנה עליהם נוחה. ממלכת ביתא ישראל הצליחה להחזיק בשורת מבצרים הרריים מעין אלה לאורך תקופת ההישרדות, תחת התקפות הולכות ומתעצמות מצד האימפריה האתיופית הנוצרית. בכברה נגסת מסופר על סלעים עצומים שאגרו היהודים על שפת המבצרים בהמתנה ליום פקודה, בהם סלעים שדורדרו מראש המבצר על הכוחות המסתערים למעלה ממאה שנים לאחר הצבתם. הבקעת מערכי ההגנה ההרריים התאפשרה לראשונה בשלהי המאה השש עשרה, בסיוע תותחים פורטוגזיים ובמחיר אבידות כבדות בנפש.
אזור אמב סֵל (מבצר סֵל) נודע בכינוי "הרי היהודים" ותואר האצולה העתיק ג'נטיראר מוענק לשליטו. אמב אלאגי ואמב אראדם נודעו במערב בזכות הקרבות שהתנהלו בהם במלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה והשנייה, בהתאמה, אולם מטבע הוויתם התנהלו בהם מספר קרבות חשובים קודם לכן.
שלושה מבצרים הרריים מילאו תפקיד ייחודי בקורות האימפריה החבשית והאימפריה האתיופית - דברה דאמו, אמב גשן וווחני. בשלושתם הוחזקו זכרים בני משפחת המלוכה תחת משמר קיסרי שמטרתו כפולה - להגן עליהם ולהגן על הקיסר המכהן מפניהם. שיטה זו תרמה ליציבות השלטון הקיסרי, אך גם סייעה למתנגדי המשטר לחסל את רוב משפחת המלוכה במתקפה מרוכזת על המבצר. כך עלה בידי יהודית המלכה להשמיד כמעט את כל בית המלוכה החבשי במתקפה על מנזר דברה דאמו. כחמש מאות שנים מאוחר יותר השמיד אחמד גראן את רוב הטוענים לכתר במתקפה מוצלחת על אמב גשן, בו נכלאו בני המלוכה מאז ימי הקיסר ימהרנה קריסטוס. הקיסר פאסיל כלא את שארי בשרו בווחני, מסורת שהחזיקה מעמד למעלה ממאתיים שנים לאורך השושלת הגונדרית, עד ימי תוודרוס השני. במרוצת המאה העשרים גלו רבים מבני בית המלוכה האתיופי לבירות אירופה, כשם שגלו אבותיהם למבצרים ההרריים הנידחים.
בדומה לבתרונות הרריים מבודדים במקומות אחרים בעולם (למשל בגינאה החדשה ובמדגסקר) נודעה לאָמְבַּ חשיבות כגומחה אקולוגית ייחודית בה שורדות אוכלוסיות מבודדות שנכחדו במקומות אחרים. בשנת 2008 אותר באמב קונדודו שבקרבת העיר הרר עדר סוסי הפרא היחיד במזרח אפריקה. בכך עלה לשניים מספר עדרי סוסי הפרא שהתגלו בכל יבשת אפריקה.
אנציקלופדיה חיות הבר

אנציקלופדיה חיות הבר היא אנציקלופדיה העוסקת בבעלי חיים שיצאה בישראל בשנות ה-70. מדובר בגרסה העברית של האנציקלופדיה הספרדית "Enciclopedia Fauna" בעריכת הזואולוג הספרדי פליקס רודריגז דה לה פואנטה. בדומה לאנציקלופדיה תרבות, האנציקלופדיה יצאה בשתי מהדורות: מהדורה ראשונה כחוברות שהופצו על בסיס דו שבועי ונאגדו ל-11 כרכים ומהדורה שנייה כאנציקלופדיה מובנית ב-21 כרכים.

הגרסה הספרדית

בספרד החלה האנציקלופדיה לצאת בחוברות בודדות בשנת 1970 בהוצאת SALVAT מפמפלונה. החוברת לוותה בצילומים וציורים צבעוניים ברמה גבוהה מאוד. גרסאות של האנציקלופדיה המשיכו לצאת לאור עד 1979 והיא תורגמה למספר שפות. הכרכים חולקו לפי עולם החי באזורים גאוגרפיים שונים בעולם. כאשר כמעט חצי מהאנציקלופדיה מוקדשת לחי והצומח באפריקה. יש כרכים המוקדשים לאסיה, אירופה, אמריקה, אוסטרליה, אנטארקטיקה, בנוסף יש כרכים שמוקדשים לחיים באיים מבודדים ולחיים בים.

הגרסה העברית

תרגום מדויק ללא תוספות של הגרסה המקורית. למרות שאינה תרגום מקורי מספרדית אלא מהגרסה האנגלית "WORLD OF WILDLIFE". מהדורה ראשונה שיצאה כחוברות שנאגדו לספרים יצאה בשנת 1973. מהדורה שנייה שיצאה בספרים יצאה בשנת 1979. בכריכות האחריות של החוברות התפרסמו מאמרים שונים על עולם החי, חלקם של הקרן העולמית להגנת חיות הבר, וחלקם של כותבים ישראליים כמו עזריה אלון. אך מאמרים אלה לא נכנסו למהדורה השנייה.
אלון שבות

היסטוריה

אלון שבות הוקמה באמצעות הפקעת קרקעות פרטיות בצווים צבאיים.
ההתנחלות עלתה על הקרקע בכ' סיוון ה'תש"ל (1970), בסמוך לאלון הבודד שהיה לסמלו של הגוש, וראשיתה ביסודה של ישיבת ההסדר "הר עציון", שפעלה תחילה בכפר עציון. שנה וחצי לאחר הקמתה עברה הישיבה למיקומה החדש ויחד עמה אוכלסה ההתנחלות בעיקר באנשי הישיבה.
את אלון שבות ייסד משה מושקוביץ, חבר משואות יצחק שהקים את ישיבת הר עציון יחד עם ראש הישיבה הראשון הרב יהודה עמיטל.
ההתנחלות הייתה ניסיון ראשון מסוגו להקים מרכז קהילתי, יישוב שאינו מבוסס על חקלאות ושירותים סביבתיים, אלא מהווה קהילה עצמאית מחד ומרכז אזורי מאידך, והצלחתו הפכה אותו לדגם שלפיו הוקמו יישובים חדשים אחרים ברחבי הארץ.

שכונת גבעת העץ

גבעת העץ היה כינויו של משלט בגוש עציון מימי מלחמת העצמאות. נקרא על שם עץ האלון העתיק שבלט מעל לגבעה. כיום האלון נמצא ליד היישוב ואינו בולט בשל המבנים החדשים המעטרים את הגבעה. המשלט חלש על מרכז גוש עציון של תש"ח.
כיום יושבת על המשלט השכונה הוותיקה של היישוב אלון שבות שמשמרת את השם גבעת העץ. בשכונת ניתן לראות עדיין חלק מחפירות המגינים של אותה תקופה.

מוסדות

ביישוב מוסדות חינוך, ישיבת הסדר (ישיבת הר עציון), מכללה ("מכללת הרצוג"), מכון צומת, סניף בני עקיבא, סניף אריאל, חמישה בתי כנסת פעילים, בתי ספר אזוריים ותיכוניים, סניפים של קופת חולים מאוחדת ושל קופת חולים הכללית, סניף בנק, מרכול גדול, אולמות לשמחות, ספרייה מרכזית ומגרשי כדורסל, כדורגל וטניס המשרתים רבים מתושבי הגוש.
בתחום ההתנחלות נמצא גם האתר הארכאולוגי של גבעת החי"ש (נקרא גם 'חרבת צוויר') ובו שרידי יישוב יהודי מהמאה השלישית לפני הספירה. סמוך ליישוב פועל יקב בשם "יקב גוש עציון".
משמים שלום לעם

משמים שלום לעם/מִשָּׁמַיִם שָׁלוֹם לְעַם הוא פיוט מתוך שירת הבקשות של יהודי קהילת ארם צובא, מחבר הפיוט הוא הרב מרדכי עבאדי.
הפיוט משמים שלום לעם ככלת רוב שיריו של הרב מרדכי עבאדי מבקש לחזק את ידיהם של כל המתעוררים לשמיעת שירת הבקשות. במילותיו של הפיוט ניתן להבחין בבקשה של המחבר המבקש ברכה תוך כדי רמיזת שמו - מרדכי (בצורה די דרשנית בסופו של הפיוט).
כל בתי הפיוט מסתיימים בשמו של דוד המלך אשר ממנו יצא ואמור להגיע המשיח. (משיח בן דוד). את השיר נוהגים בדרך כלל לפייט בליל שבת.
שון לנון

ילדותו

שון לנון נולד בעיר ניו יורק. לאחר הולדתו, טיפל בו אביו ג'ון לנון עד להירצחו בשנת 1980. הוא חונך בשני בתי ספר פרטיים יוקרתיים באינסטיטוט לה רוזי בשווייץ (בו גם למדו הנסיך אדוארד, אלברט השני מלך הבלגים ודודי אל פייד) ובבית הספר דאלטון, בעיר ניו יורק.

שנותיו הראשונות במוזיקה

הקלטתו הראשונה הייתה באלבומה של אימו, "עונת הזכוכית" המבוסס על סיפור שאביו נהג לספר לו. בגיל 9, הוא ביצע את השיר "זה בסדר" (It's Alright) המופיע באלבום הצדעה לאימו בשם "לכל איש יש אישה", משנת 1984. בשנת 1988 הופיע שון בקבוצת השחקנים של "Moonwalker" של מייקל ג'קסון. שון העיד כי העבודה עם ג'קסון הייתה בגדר חוויה מפרה עבורו. מאוחר יותר במהלך חייו, נסיונותיו לפרוץ כמוזיקאי רציני באו לידי ביטוי בשיתוף פעולה עם יוצרים אחרים: הוא הופיע באלבום של לני קרביץ "Mama Said", בשנת 1991 וכן הקים להקת רקע לאלבומה של אימו, "Rising", בשנת 1995.

השפעות מוזיקליות

שון לנון טען שבריאן וילסון והביץ' בויז היו מקור השראה ראשון במעלה עבור שיריו וראיון שערך עם בריאן וילסון מופיע באלבום בעל תפוצה מוגבלת בעל השם "מילים ומוזיקה". במהלך ההפצה של האלבום "אל תוך השמש" (Into The Sun), שון הרבה לדבר אודות הערצתו ללהקה הברזילאית אוס מוטנטס. בעת שהותו בברזיל הופיע שון עם ארנלדו בפטיסטה (נגן הבס והזמר של אוס מוטנטס). לאחר מכן הוא עיצב את העטיפה לאלבום הלהקה משנת 2000 הקרוי "Tecnicolor". שון אף ציין בעת ראיונות את השפעת הביטלס והוריו.
יעקב איילי

יעקב איילי (נולד ב-7 בדצמבר 1957) הוא שחקן, מחזאי, תסריטאי, משורר וסופר ישראלי.

ביוגרפיה

נולד במושב משמר השבעה. בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב בתקופת ניסן נתיב.
אדולף שמידל

הרב ד"ר אדולף אברהם שְמִידְל (Adolf Abraham Schmiedl; פרוסניץ, מורביה, 26 בינואר 1821 – 14 בנובמבר 1913, וינה) היה רב ומלומד אוסטרי. 
נולד למשפחה רבנית וותיקה במורביה. התמנה לאב"ד בגֵוִויטְש (כיום Jevíčko שבצ'כיה) בשנים 1846–1849, ובמהלכן כתב עבור כתבי העת "כוכבי יצחק" ו"דער אוריינט" ("המזרח"). בשנת 1849 נקרא לכהן כרב המחוז בצ'שין שבשלזיה האוסטרית, שם כיהן עד 1853. בהמשך החזיק במשרת הרבנות בביאליץ, בפרוסניץ, בזכהאוס (Sechshaus;‏ 1869–1894), וכרב ודרשן ליברלי בבית הכנסת טמפלגאסה שברובע השני של וינה, ליאופולדשטאדט. שימש במשרתו עד פטירתו ב-1913, בגיל 93.
שמידל נחשב לבן הדור הראשון של הרבנים המודרניים במורביה, שאחרי ליב שוואב.
אחותו, פאני שמידל נוֹיְדָא (1894–1819),‏ נישאה לרב אברהם נוידא, ולאחר התאלמנותה פרסמה את קובץ התחינות Stunden der Andacht ("שעות התפילה"), שזכה לפופולריות רבה.