דמוגרפיה של ארצות הברית

אוכלוסייה

נכון למרץ 2018 מונה אוכלוסיית ארצות הברית כ-327 מיליון תושבים. שיעור הפריון בארצות הברית נכון ל-2017 הוא כ-1.77. אחוז הקשישים (מעל גיל 65) נכון ל-2018 הוא כ-15 אחוזים.
בשנה שהסתיימה ביולי 2014 הסתכם הגידול באוכלוסייה ב-2.36 מיליון תושבים: 3.96 מיליון לידות, 2.59 מיליון מיתות, כלומר גידול טבעי של 1.36 מיליון, ובנוסף הגירה של כמיליון תושבים חדשים.
ב-2018 הסתכמו הלידות בכ-3.789  והפטירות בכ-2.835 מיליונים. הריבוי הטבעי היה  953 אלף שהוא הריבוי הטבעי הנמוך ביותר אבסולוטית מאז 1936.
שיעור גידול האוכלסייה הממוצע מ־2009 עד 2018 היה כ-0.75 אחוזים לשנה, נמוך מהממוצע העולמי שעומד על כ-1.1% בשנה.

היסטוריה

כאשר נוסדה ארצות הברית ב-1776 עמדה האוכלוסייה על מעט יותר מ-2 מיליון. ב-1790 היא הגיעה ל-3.9 מיליון, מרביתם ממוצא אנגלי. האוכלוסייה המשיכה לצמוח במהירות, ל-5.3 מיליון ב-1800, 9.6 ב-1820, 17 ב-1840, 31.4 ב-1860.
ב-60 השנים הראשונות לקיומה גדלה האוכלוסייה בקצב מהיר, והתבססה כמעט בלעדית על ריבוי טבעי, מהמהירים ביותר בעולם באותה עת. ההגירה הייתה שולית, כמה אלפי מהגרים לשנה. האוכלוסייה הכפילה את עצמה מדי כ-25 שנה, מה שגרם לדמוגרף תומאס מלתוס להתבסס על הכפלה זו כבסיס לתחזיתו (השגויה) במסה שכתב על עקרון האוכלוסייה. הגידול המהיר התבסס בעיקרו על שיעור פריון גבוה - מעל 6, ועל שיעורי תמותת תינוקות וילדים נמוכים יחסית למה שהיה באירופה.
החל משנות ה-40 של המאה ה-19 החל גידול האוכלוסייה להתבסס יותר ויותר על הגירה, מה שהביא הן לגידול מהיר וחסר תקדים באוכלוסייה והן ליצירת פסיפס אתני מגוון.
בעוד שבין 1820 ל-1830 הסתכמה ההגירה ב־152,000 נפש, ובין 1830 ל-1840 בכ-600 אלף, בעשור של שנות הארבעים חל גידול משמעותי בה ל-1.71 מיליון בעיקר על רקע רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, שהביא לראשונה אוכלוסיית מהגרים גדולה שאינה ממוצא אנגלי ואינה פרוטסטנטית. במחצית השנייה של המאה ה-19 הגיעו לארצות הברית קרוב ל-20 מיליון מהגרים, והאוכלוסייה קפצה מ-31.4 מיליון ב-1860 ל-76 מיליון בסוף המאה. בעוד המהגרים מגיעים בהמוניהם, נרשמה ירידה של ממש בשיעורי הפריון לקראת סוף המאה.
בתחילת המאה ה-20 הגיעה ההגירה לשיא הן במספר המהגרים - 8.8 מיליון בעשור הראשון של המאה, או 10.4 אחוז מהאוכלוסייה. שיטפון המהגרים נמשך גם בעשור שלאחריו - 5.7 מיליון, למרות הקשיים שהציבה מלחמת העולם הראשונה, והביא את המחוקקים האמריקאים להציב גבולות להגירה, ובמיוחד את חוק ההגירה של 1924, שהביא לצניחה במספר המהגרים (528 אלף בלבד בעשור 1931–1940).
אם לאחר היווסדה התרכזה כל האוכלוסייה, להוציא אוכלוסייה ילידית, בחוף המזרחי, עם השנים ולאור ההתיישבות המסיבית בחוף המערבי וביתר המדינה עבר מרכז הכובד של האוכלוסייה מערבה.(ראו משמאל).
במהלך המאה ה-20 גדלה האוכלוסייה האמריקאית פי 3.7, מכ-76 מיליון ב-1900 ל-282 מיליון ב-2000. באוקטובר 2006 חצה מספר אזרחי ארצות הברית את קו ה-300 מיליון.

פריון וילודה

שיעור הפריון לשנת 2018 מוערך ב-1.73. באוכלוסייה הלבנה שאינה היספאנית השיעור נמוך יותר ועומד על כ-1.7 לעומת כ-1.8 באוכלוסייה השחורה שאינה היספאנית וכ-2 באוכלוסיית ההיספאנים.
שיא במספר הלידות בארצות הברית נרשם בשתי תקופות: ב-1957, בשיאו של הבייבי בום, נרשמו כ-4.3 מיליון לידות, בשיעור פריון של 3.8. אוכלוסיית ארצות הברית הייתה אז 170 מיליון תושבים. השיא נשבר במעט חמישים שנה מאוחר יותר כאשר ב-2007 נולדו יותר מ-4.3 מיליון, לאוכלוסייה של 300 מיליון ושיעור פריון שהגיע שוב לרמה גבוהה לעומת שנות השבעים והשמונים - 2.12. מאז 2007 נרשמת ירידה עקבית בשיעורי הפריון, ומספר הלידות יורד אף הוא וב-2018 הסתכם בקירוב בכ-3.8 מיליון.

דת


הדת הגדולה ביותר בארצות הברית היא הנצרות הפרוטסטנטית. ע"פ מחקר של מרכז פיו משנת 2007 מתחלקת האוכלוסייה לפי השתייכות דתית: 78.5% נוצרים, כאשר מתוכם 51.3% פרוטסטנטים, 23.9% קתולים. 1.7% יהודים, 0.7% בודהיסטים 0.6% מוסלמים 0.4% הינדואיסטים ו-1.2% אחרים.
בארצות הברית חיים יותר יהודים מאשר בכל מדינה אחרת בעולם, למעט ישראל. קשה לאמוד את מספרם המדויק, שכן שיעור ההתבוללות גבוה והגדרת מיהו יהודי הופכת נזילה יותר ויותר. ההערכה המקובלת היא שבשנת 2005 חיו בארצות הברית מעט פחות מ-6 מיליון יהודים.
יהודי ארצות הברית מתגוררים בעיקר בערים הגדולות, בדומה ליהודים במדינות רבות אחרות. בעיר הגדולה בארצות הברית, ניו יורק, מתגוררים יותר יהודים מאשר בכל עיר אחרת בעולם; מספרם קטן במעט ממיליון, כשישית מכלל יהודי ארצות הברית. ניו יורק היא מקום המושב הראשי של כמה חסידויות חרדיות; לשכונות שלמות בניו יורק אופי יהודי-חרדי מוחלט.