תדיראן

היסטוריה

תדיראן קמה ב-1960, עם מיזוגם של שני מפעלים - מפעל האלקטרוניקה "תדיר" שהוקם בשנת 1951 על ידי גרשון פרסקי (אחיו של שמעון פרס) ונמכר לחברת סולל בונה (שהייתה אז חברת האם של כור תעשיות) ב-1957, ומפעל הסוללות "ראן" שהוקם בשנת 1933. החל משנת 1949 הפך מפעל "ראן" לספק הסוללות העיקרי לצה"ל. בין השנים 1948 עד 1956 קנה משרד הביטחון מראן 25%-כ מתוצרתו. בשנת 1957 נכנס משרד הביטחון כשותף במפעל ורכש 75% ממניות החברה וב-1959 כור תעשיות רכשה 50% מהמניות. החברה הממוזגת הייתה בבעלות משותפת, בחלקים שווים, של משרד הביטחון וקונצרן "כור" ההסתדרותי.
בשנת 1962 עבר מפעל מזגנים שהיה מחלקה ב"כור" לבעלות תדיראן (ועם השנים הפך לקבוצת "תדיראן מוצרי צריכה"). מבקר המדינה ביקר את העובדה שמשרד הביטחון מחזיק במפעל הפועל בשוק האזרחי ובשנת 1969 מכר משרד הביטחון 35% מהבעלות לחברת ג'נרל טלפון האמריקאית.
במהלך השנים התפתחו בחברה חטיבות שונות, שעסקו בייצור מוצרי צריכה (מקלטי רדיו למכוניות, מכשירי טלוויזיה, מזגנים, מקררים); סוללות (לצרכן ולצורכי התעשייה), מערכות תקשורת, מערכות רפואיות ומערכות צבאיות. החברה נחשבה למובילה במספר תחומים.
בשנות השישים החברה הופיעה בחסות בקליפ של שלישיית גשר הירקון, "טוב לי על הלב", כאשר לכל אורך הקליפ בלט שם החברה על מגוון מוצרים שהופיעו בו כגוון טלוויזיות, מזגנים, ומקלטי רדיו.
בשנות ה-60 הקימה תדיראן מפעל לייצור מקררים בעפולה. המקררים התחרו ביצרן המקררים הגדול יותר אז בישראל - אמקור. סדרות הייצור הראשונות של תדיראן היו באיכות נמוכה מזו של אמקור וסבלו מבעיות בידוד. עם הזמן השתפרה איכות המקררים והם הגיעו לנתח שוק של קרוב לשליש משוק המקררים בישראל.
בשנת 1975 פיתחה תדיראן את המזל"ט מסטיף 1 וב-1978 המסטיף נכנס לשירות בצה"ל תחת שם סייר-1. בשנת 1977 פותח מסטיף 2, שנכנס לשירות מבצעי ב-1979 תחת השם סייר-2. הדגם האחרון שפותח היה מסטיף 3 (סייר-3), שהוצג ב-1983.
בשנת 1976 הוקמה חטיבת התקשורת - תדיראן קשר.
בשנת 1979 הוקם בית תדיראן בגבעת שמואל.
בשנת 1981 תדיראן מוצרי צריכה עברה למפעל ייצור חדש בעפולה.
בשנת 1984 הקימה תדיראן עם החברה הגרמנית Accumulatorenfabrik Sonnenschein את Sonnenschein Lithium GmbH כיוזמה משותפת (Joint Venture). החברה פיתחה וייצרה סוללות ליתיום לשימוש תעשייתי.
בשנת 1985 הגיעו הכנסות החברה ל-573 מיליון דולר והיא העסיקה 11,400 עובדים.
בשנת 1986 הקימה תדיראן בשיתוף עם חברת מוטורולה את חברת התקשורת הסלולרית הראשונה בישראל - חברת פלאפון תקשורת.
בשנת 1996 הגיעו הכנסות החברה ל-1.15 מיליארד דולר, ומנכ"ל הקונצרן, ישראל זמיר, הכריז שהיעד לשנת 2000 הוא להגיע להכנסות של 2 מיליארד דולר.

פירוק החברה

בשנת 1998 רכשה קרן ההשקעות "קלארידג'" בראשות צ'ארלס ברונפמן את כור תעשיות, חברת האם של קונצרן תדיראן, ומינתה את יונתן קולבר למנכ"ל כור. קולבר החל מהלך של מימוש נכסים ואיחוד פעילויות. קונצרן תדיראן שפעל אז כחברת החזקות אשר מוחזקת בעצמה על ידי חברת ההחזקות כור תעשיות, מוזג לתוך חברת האם על ידי רכישת מניות הציבור בתדיראן. כמו כן מוזגה פעילותה של חברת הבת "תדיראן תקשורת" עם זו של ECI Telecom.
בשנת 1999 נמכרה חטיבת התוכנה של הקבוצה, שכללה את החברות "טכם" ו"קונתהל", והפכה לחלק מחברת "נס טכנולוגיות" שהוקמה באותה עת. מניות השליטה ב"תדיראן מוצרי צריכה" נמכרו לחברת "נחושתן השקעות" (אחר כך, ב-2009, מוזגה עם קריסטל מוצרי צריכה). "תדיראן קשר" נמכרה לחברת ההשקעות "שמרוק" (ובשנת 2007 נרכשה על ידי אלביט מערכות). בשנת 2000 מכרה כור את "תדיראן סוללות" לסאפט הצרפתית תמורת 33 מיליון דולר.

חברות הקונצרן

ב-1989, לאחר שהפסדי הקונצרן הגיעו לכ-100 מיליון דולר, בעיקר בעקבות ירידה בהזמנות ממשרד הביטחון, אורגנה תדיראן כחברת החזקות, כאשר כל אחת מהחטיבות בחברה הפכה לחברה בע"מ עצמאית. צעד זה נוער לאפשר את מכירת תדיראן בחלקים במידת הצורך ולא כיחידה אחת. מאז הייתה תדיראן מארגנות בארבע חטיבות, שתחתן פעלו חברות רבות, מרביתן כללו את "תדיראן" בשמן (והמשיכו להחזיק בשם גם לאחר פירוק הקונצרן):