נגזרים

מסחר ספקולטיבי

בניגוד לשימוש הקלאסי בנגזרים, לצורך גידור הסיכון כמו בדוגמה שלעיל, יכולים נגזרים לשמש במסחר ספקולטיבי בסיכון גבוה. ניקח כדוגמה משקיע הסבור כי מחיר הזהב עתיד לעלות. באופן רגיל, המשקיע היה קונה זהב, ממתין שמחירו יעלה, ומוכר אותו ברווח. במקום זה, המשקיע יכול לקנות אופציה על מחיר הזהב הנוכחי (למשל מסוג Call). קניית האופציה הזו אומרת שהמשקיע קונה ביטוח המגן עליו מפני עליית מחירים. המשקיע יכול לקנות את הזהב במחיר קבוע מראש, גם אם מחיר הזהב עולה. אבל אם המחיר אכן עולה, המשקיע לא חייב באמת לקנות זהב על מנת לממש את הרווח. הוא יכול לקבל ישר פיצוי כספי בגודל ההפרש בין המחיר בשוק לבין המחיר שהובטח לו. יוצא שהמשקיע הרוויח מעליית מחיר הזהב, מבלי שהוא בכלל נגע בזהב. 
היות שמחיר ביטוח על נכס נמוך משמעותית ממחיר הנכס עצמו, המשקיע משלם מחיר נמוך מאד, לעומת המחיר שהיה משלם אם באמת היה קונה זהב. יוצא שאחוז הרווח יכול להיות גדול עשרות מונים לעומת הרווח שהיה נוצר בקניית זהב. אבל כמו בכל ביטוח, הסכום ששולם עבור הביטוח עצמו, תמיד הולך לאיבוד. כך שאם למשל מחיר הזהב לא עולה, הרי שהאופציה שמחזיק המשקיע מאבדת את כל ערכה, והוא מפסיד 100% מההשקעה.
כמובן שהדוגמה לעיל יכולה לעבוד בכיוון ההפוך. נניח שיש משקיע הסבור שמחיר הזהב עומד לרדת. באופן רגיל, המשקיע היה שואל מגורם כלשהו זהב, מוכר אותו בשוק, ממתין שמחירו ירד, קונה אותו בחזרה ומחזיר את ההשאלה (או במילים אחרות מכירה בחסר). במקום זה המשקיע יכול לקנות אופציה על מחיר הזהב הנוכחי המגן עליו מפני ירידת מחיר (אופציה מסוג Put). אופציה זו משמשת באופן רגיל את מי שמחזיק זהב, ורוצה לבטח את עצמו מפני ירידת מחירים. משקיע המחזיק אופציה כזו, יקבל פיצוי על ירידת מחיר הזהב, מבלי שיש לו בכלל זהב. ושוב, כמו בדוגמה הקודמת, מחיר הביטוח נמוך מאד יחסית למחיר הזהב. ולכן הרווח שיתקבל יחסית להשקעה הכספית גבוה מאד. אך מצד שני, גם בדוגמה הזו, המשקיע יכול לאבד את כל השקעתו - דמי הביטוח - אם מחיר הזהב לא יורד.
במסחר בנגזרים, המשקיע יכול להיות גם זה שמספק את הביטוח. המשקיע יכול "לכתוב" אופציה, למכור אותה ולקבל את דמי הביטוח שמשלם הצד הקונה. המשקיע צריך לקוות כמובן שהתסריט שאותו הוא מבטח לא יתממש, שכן אז, כמו כל חברת ביטוח, הוא עלול לשלם סכום גבוה יחסית לפרמייה שקיבל, ולהפסיד סכומים ניכרים.

ארביטראז'

מקור רווח נוסף מהשימוש בנגזרים, הוא רווח הנובע מהבדלי מחירים הנוצרים תוך כדי מסחר, בין המחיר המעשי של נגזר בשוק, לבין מחירו התאורטי, המכונה ארביטראז'. אם נחזור לדוגמה של הזהב, נניח כי מחירו כרגע $1200 לאונקיה. ברור כי חוזה עתידי לקניית זהב במחיר של $1190, שווה $10. אם תוך כדי מסחר, כתוצאה מלחצי ביקוש והצע, ימכר חוזה כזה במחיר של $11, ימצא סוחר שיזדרז ויקנה אונקיית זהב במחיר של $1200, וימכור חוזה כזה במחיר של $11. בהגיע יום פקיעת החוזה, ימכור הסוחר את הזהב שהחזיק במחיר של $1190 ויפסיד על הזהב $10. אך מכיוון שקיבל $11 על החוזה, עדיין נשאר ברווח של $1. זהו רווח בטוח, הנקרא בשפת הסוחרים "כסף על הריצפה" שכן זהו רווח נטול סיכון. מטבעו של ארביטראז' שהוא יסגר. בדוגמה שלנו, הארביטראז' הביא להצעים של חוזים. והצעים מביאים לירידת מחיר, כך שהפער אינו מחזיק מעמד זמן רב.

השפעה הדדית בין הנגזר לנכס הבסיס

באופן תאורטי, מחירו של הנגזר מושפע באופן ישיר ממחירו של נכס הבסיס, אך לא הפוך. מחירו של נכס הבסיס אמור להיות מושפע אך ורק מהביקושים וההצעים שיש בנכס הבסיס. עם זאת, באופן מעשי, בשוק משוכלל, בהחלט קיימת השפעה הפוכה. לעיתים השפעה זו דומיננטית במיוחד. במיוחד כאשר נפח המסחר בנגזרים נמצא באותו סדר גודל של נפח המסחר בנכס הבסיס, או אף גבוה ממנו. המנגנון האחראי לכך הוא מנגנון הארביטראז' שתואר לעיל. ביקושים והיצעים בנגזרים, יכולים לגרום להפרש מחיר בין הערך המחושב של הנגזר על פי מחירו של נכס הבסיס, לבין מחירו בפועל. במקרה כזה, יכול להיות שמחירו של נכס הבסיס יותאם למחיר הנגזר ולא ההפך. סוחרי הארביטראז', אשר פעולתם היא הגורמת להיות שוק משוכלל, יגרמו להופעת היצעים וביקושים בנכס הבסיס ומחירו ינוע ויותאם למחירו של הנגזר.

נגזרים בישראל

המסחר בנגזרים בישראל מתקיים בבורסה לניירות ערך בת"א, כחלק משוק המעו"ף והוא מסחר מוסדר בפיקוח מלא. 
להלן רשימת הנגזרים הנסחרים בבורסה לניירות ערך בת"א:
נגזרים על מדדי מניות
בבורסה נסחרים אופציות וחוזים עתידיים על מדד תל אביב 35 החל מאוגוסט 1993. 
ביולי 2013 השיקה הבורסה נגזרים שבועיים על מדד ת"א- 35. נגזרים שבועיים זהים במאפיניהם לנגזרים החודשיים.
למעט אורך חייהם- שבוע.
לפי נתוני WFE הפדרציה העולמית של הבורסאות בעולם, מבחינת היקף המסחר באופציות על מדדי מניות, בורסת ת"א נמנית עם רשימה של 10 הבורסות המובילות בעולם נכון לשנת 2012.
בנוסף נסחרים בשוק הנגזרים אופציות וחוזים עתידיים על מדד תל אביב בנקים-5, ומדד תל אביב 125.
נגזרים על מט"ח 
בבורסה נסחרות גם אופציות על שער הדולר שהושקו באוקטובר 1994 וכן אופציות על שער האירו שהושקו בנובמבר 2001, המאפשרות בניית חשיפה וגידור (כולל הגנה) לשערי מטבע.
בשנים האחרונות חל גידול משמעותי במחזורי אופציות שקל-דולר בבורסה המקומית, וזאת בניגוד למגמה ברוב שער המוצרים.
אופציות על מניות
בחודש מרץ 2009 הושקו לראשונה אופציות על מניות. המניות עליהן הושקו אופציות נבחרו מבין המניות בעלות שווי השוק הגדול ביותר והסחירות ביותר בבורסה:טבע, כי"ל, פועלים ולאומי. כיום, נסחרות אופציות על רוב מניות מדד תל אביב 35.
המאפיינים העיקריים של האופציות דומים לאלו של האופציות הנסחרות על מדד ת"א-35: אופציות אירופאיות בסליקה כספית אשר פוקעות באותו מועד בו פוקעות האופציות החודשיות על מדד ת"א -35.
באופן מעשי, הנגזרים בעלי נפח מסחר משמעותי הם האופציות על מדד ת"א-35 ואופציות על שער הדולר-שקל. בשאר הנגזרים נפח המסחר קטן משמעותית. חוזים עתידיים נסחרים בבורסה, אך מחזורי המסחר בהם נמוכים מאד, שכן הסוחרים המקומיים נוהגים להשתמש בחוזים עתידיים סינתטיים הנבנים באמצעות קניית אופציית קול ומכירות אופציית פוט על אותו סטרייק.
ישנו מסחר בנקאי בישראל בנגזרי שקל-דולר, מעבר לדלפק (OTC)].
אופציות בינאריות
מספר חברות בישראל התיימרו לספק פלטפורמות מסחר לאופציות דיגיטליות, אך אין זה מסחר אמיתי בנגזרים, אלא תחליף להימורים. זאת מהסיבה שהאופציות הללו אינן סחירות, המסחר הוא מול החברה בלבד ואין אפשרות לכתוב אותן, אלא רק לקנותן. כמו כן, תוחלת הרווח מקניית אופציה כזו היא שלילית. מספרים טיפוסיים בחברות המציעות מסחר פרטי באופציות אלו, הוא מתן של 70% רווח על הצלחה (החזר של 170%) ו 85% הפסד בכישלון (החזר של 15%). בהנחה שהסיכוי להצליח בהימור הוא 50%, מתקבלת תוחלת של 92.5% מהקרן שפרושה הפסד. בהתבסס על מספרים טיפוסיים אלו, על מנת להרוויח, יש צורך להצליח בלפחות 54.83% מההימורים.
ב-2016 אסרה רשות ניירות ערך על שיווק אופציות בינאריות בישראל. עדיין קיימות חברות הפונות, בהיקף משמעותי, לחו"ל אך ישנם ניסיונות לאסור זאת.