google/wiki40b huggingface dataset:
IM the Supervisor

הצלחת האלבום

האלבום נמכר ביותר מ־80,000 עותקים והציב את אינפקטד מאשרום במעמד הרכב הטראנס מהטובים ומהמובילים בעולם. לאחר צאת האלבום ושני הסינגלים (Cities of the Future ו־Stretched), אינפקטד מאשרום זכו להיכנס למקום ה־26 ברשימת דירוג היוצרים של מגזין DJmag (מגזין מוזיקה אלקטרונית בריטי מהנחשבים ביותר), הכניסה הגבוהה ביותר של הרכב טראנס ישראלי לרשימה באותה תקופה. שתי רצועות מהאלבום הושמעו המון במועדונים ברחבי הארץ (Im The Supervisor ו-Cities Of The Future). חלק מהרצועה העשירית באלבום "Stretched" הושמעה כמעין מעברון בערוץ 24.

שם האלבום

חברי ההרכב נקלעו לסיטואציה בה במהלך סיבוב הופעות בגרמניה היו צריכים מונית לשדה התעופה וחבר הלהקה ארז אייזן ביקש את מפקח תחנת המוניות שענה לו במבטא גרמני כבד (שבידר את חברי ההרכב) :"I'M The Supervisor" (בעברית: אני המפקח).
SVT1

היסטוריה

שידורי הטלוויזיה בשוודיה הושקו רשמית ב-4 בספטמבר 1956 עם השקת ערוץ Radiotjänst TV, שלאחר שנה שינה את שמו ל-Sveriges Radio TV. השקתה של רשת הטלוויזיה השנייה, TV2, הובילה את הערוץ לשנות את שמו ל-TV1 ב-1969. הערוץ החל לשדר בצבע בשנת 1970, עוד בטרם שתי הרשתות עברו לניהול המשדר הציבורי ב-1 ביולי 1979.
כדי לעודד את התחרות בין שני הערוצים, הערוץ מיתג את עצמו מחדש כ"Kanal 1" (בתרגום: ערוץ 1) ב-1 ביולי 1987, כשכל תוכניות האולפן של הערוץ, הופקו בסטוקהולם, כולל החדשות והאקטואליה. התחרות הגוברת עם הערוצים המסחריים, כולל ערוץ TV4, הובילה לשינוי שם הערוץ ל-SVT1, תוך הפקת תוכניות חדשות מכל רחבי המדינה.
ב-2001 הוחלט לנסות להפוך את הערוץ לנצפה ביותר בשוודיה, במקום ערוץ SVT2. במסגרת המהלך, עברה התוכנית הפופולרית, "Report" לערוץ. בזמן שתוכנית אחרת עברה לרשת השנייה.

לוח שידורים

בימי חול, יום שידור רגיל מתחיל עם תוכנית הבוקר "בוקר טוב שוודיה" (Gomorron Sverige), ואחריה שידורים חוזרים וסרטים תיעודיים לאורך כל היום, יחד עם ספורט בשידור חי. לוח השידורים של הערב לרוב משודר בין 5 בערב עד חצות עם מהדורה מרכזית בת 25 דקות ב-7:30 בערב, וזאת לאחר מבזקים ומגזינים קצרים בשעה 6. בלילה משודרות תוכניות בשידור חוזר.
שמנת עשירה

שמנת עשירה (באנגלית: Clotted cream, מילולית: "שמנת קרושה") היא שמנת מהמטבח הבריטי המוגדרת לפי חוק כמכילה לפחות 55% שומן. כדי להכינה מחממים חלב פרה בלתי מפוסטר ומשאירים אותו מספר שעות בתבניות רדודות. במהלך זמן זה, השמנת עולה אל פני השטח ויוצרת קרישים. קרישים כאלו לא היו נוצרים בחלב מפוסטר. 
שמנת עשירה היא מאכל אופייני לדרום מערב אנגליה, אך אין הסכמה האם מקורה בדבון או בקורנוול. קיימים טיעונים לכאן ולכאן, אך אין להם עדויות מתועדות.
היצרנית העיקרית של שמנת עשירה בממלכה המאוחדת היא Rodda's מקורנוול, אך בנוסף קיימים יצרנים מקומיים רבים בדרום מערב אנגליה, במחלבות וחוות המייצרות עבור בתי עסק מקומיים. 
שמנת עשירה היא חלק מארוחת Cream tea, בה היא מוגשת על גבי סקונס עם ריבת תות שדה או פטל. בדבון השמנת משמשת באופן מסורתי כתחליף לחמאה, והריבה נמרחת מעליה. בקורנוול השמנת מונחת מעל הריבה.  
באיחוד האירופי, שמנת עשירה מקורנוול (Cornish clotted cream) היא כינוי מקור אזורי (PDO) לשמנת עשירה המיוצרת על פי מתכון מסורתי בקורנוול. 
מוצר דומה המכיל 48% שומן נקרא שמנת דבון (Devon Cream) או שמנת דבונשייר (Devonshire cream).
הנער מממילא

הנער ממילא הוא ספר ביוגרפי שכתב אורי מלמיליאן, בעת שהיה כדורגלן בבית"ר ירושלים. בספר שיצא לאור בשנת 1984, מתאר מלמיליאן את ילדותו הקשה בשכונת מצוקה, ממילא בירושלים. אלי עזור כתב יחד עם מלמיליאן את הביוגרפיה שלו.

על המחברים

אורי מלמיליאן, כותב "הנער מממילא", נולד ב־24 באפריל 1957. גדל בשכונת ממילא שבירושלים (בתפר בין הערבים ליהודים בירושלים - בין מזרח ומערב העיר), ילדותו הקשה של מלמיליאן מתוארת בספרו. אורי מלמיליאן היה כדורגלן בבית"ר ירושלים, ואחר כך מאמן קבוצות כדורגל, כתב שני ספרים, והדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-69 למדינת ישראל.
אלי עזור נולד בשנת 1958 בתל אביב. עזור הוא איש עסקים כיום, אך בגיל צעיר יותר היה כתב ספורט ואיש תקשורת. עוד בצעירותו החל לקדם את הקריירה העיתונאית שלו כשהתחיל לעבוד ב"חדשות הספורט", שם היה מקושר היטב לאורי מלמיליאן ולשחקנים בכירים אחרים. השניים, עזור ומלמיליאן, כתבו יחד את הספר "הנער מממילא", ובעזרת מומחיותו של עזור בעסקים הספר הצליח גם מבחינה מסחרית.

תקציר העלילה

הספר נכתב כאוטוביוגרפיה, ומספר על חייו הקשים בילדותו בשכונת ממילא שבה גדל. בספר הוא מספר על הילדות בשכונת המצוקה הממוקמת על גבול העיר העתיקה, על החיים בצל הפחד מפני ירי של צלפים ירדנים, על הצפיפות והעוני שבה חיו 12 נפשות בדירה אחת , הקושי בחיים בעיר חצויה וההתמודדות איתו, על "הרומן" עם בית"ר ירושלים, על הצטרפותו לנבחרת ישראל ועוד. זהו סיפור חיים על נער שגדל בשכונת עוני וחי בבית עם זוג הורים ותשעה אחים, בבית של שלושה חדרים בלבד. אורי היה ילד שבא מבית דתי ושיחק כדורגל בשבת ללא ידיעת הוריו, עד ששמו הלך לפניו בגילאים הצעירים והמידע הגיע לאוזניהם, וכך הפך לאחת הדמויות המרגשות במדינת ישראל באותם הימים.

רקע היסטורי

ממילא היא שכונה במרכז ירושלים, המקשרת בין שער יפו בעיר העתיקה לבין העיר החדשה. במלחמת העצמאות, בשנת 1947, תושביה, ערבים ויהודים, נסו ממנה והפכה ממילא לשטח הקרב במלחמה. כאשר הסתיימה המלחמה בשנת 1949, והוכרזה שביתת הנשק בין מדינת ישראל לבין צבאות מדינות ערב, ירושלים חולקה לשניים. הגבול החוצה אותה נקרא "הקו העירוני" המקיף את העיר המערבית ממזרח, ומצפון ודרום. מרכז העסקים הראשי בעיר שהיה גם בחלק העתיק שלה וגם בחלק החדש שלה חולק גם הוא לשניים. השכונות הסמוכות לקו העירוני הידרדרו בעקבות ירי צלפים ופגיעות נוספות, בעיקר השכונות מוסררה וממילא. במשך 19 שנים, עד מלחמת ששת הימים בשנת 1967 שבה כבשה ישראל את שטחי ירושלים מהירדנים, נמשך מצב זה בירושלים. "דני, הבן של השכנים נורה על ידי חייל הלגיון הירדני שעל החומות. תמיד שמענו את ההורים, שהזהירו אותנו שלא להתקרב לחומות. באותו יום הבנו למה. אז ידעתי לראשונה, שירושלים, היא עיר ובליבה חומה" . בתקופה שמלמיליאן מתאר בספרו, אנשים פחדו לצאת מהבתים בגלל המצב המתוח והקשה עם הירדנים שהיו מעבר לחומות.

ציטוט נבחר

"לאורך כל שנות חיי הראשונות לא ידעתי מהי שינה על מיטה, לא ידעתי מהו חדר. לא ידעתי מהי פרטיות. היינו ישנים על הרצפה. 12 נפשות בבית. מיטות לא היו. על מקרר חשמלי יכולנו רק לחלום באותם ימים. בימי הקיץ הלוהטים היינו מביאים בלוקים של קרח הביתה. הקיץ היה קשה, אבל החורף הירושלמי לעומתו היה גיהנום. בשנים הללו עברנו חודשי חורף קשים מנשוא. בבית פשוט לא היה תנור להסקה".
משהו אחר

עלילה

משהו אחר (הדמות הראשית)  מנודה בגלל מראהו השונה והתנהגותו. הוא לא משחק את אותם משחקים, לא אוכל את אותם מאכלים ולא מצייר את אותם ציורים כמו כולם.
ואז יום אחד מגיע מישהו (הדמות המשנית) ומנסה להיות חבר שלו, אבל משהו אחר לא רוצה להיות חבר שלו, הוא חושב שמישהו שונה ממנו ושולח אותו לדרכו.
בהמשך משהו אחר מבין שהוא התנהג למישהו כפי שכולם התנהגו אליו, הוא קורא למישהו חזרה לביתו ובסופו של דבר הם הופכים להיות חברים טובים.

מסר חינוכי

הספר מתאר חוויה של בדידות וזרות ומעלה נושא חברתי חשוב - קבלת השונה ומשמעותה הערכית של הסובלנות.
בעזרת איורים נהדרים, חוש הומור ודמויות מקסימות, מצליח הספר להתמודד עם הסוגיה בצורה חיובית ויעילה.
זהו ספר מושלם שיכול להמחיש לכל ילד שלהיות שונה יכול להיות דבר חיובי, ושגם אנשים השונים זה מזה יכולים להיות חברים

תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי יהודה אטלס ויצא לאור בארץ בשנת 1999 בהוצאת שבא.
חיים קריו

תולדות חייו

נולד בטורקיה ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 3. התגורר בחולון. בגיל 10 החל לנגן בגיטרה. במלחמת יום הכיפורים בשנת 1973, שובץ לצוות הווי ובידור והופיע בפני חיילים במוצבים עם המתופף מאיר ישראל, יוני נמרי, רותי נבון ולהקת אף אוזן גרון. שנה לאחר מכן הוקלט לראשונה כנגן בשירה של רותי נבון "גשם בעיתו". באותה עת ניגן מדי שבוע בתוכנית "מפגש אמנים" עם אהוד מנור ששודרה בטלוויזיה הישראלית, דבר שהפך אותו למזוהה בציבור.
על סמך הופעותיו אלה הזמין אותו מיקי גבריאלוב לנגן ולעבד את תפקידי הגיטרה באלבום ובמופע "סע לאט" של אריק איינשטיין בשנת 1974.
בשנת 1975 הצטרף קריו ללהקת הפלטינה. עוד באותה שנה ניגן בהקלטות אלבומו של אריק איינשטיין "שירים".
ב-1976 הצטרף כחבר ללהקת "שמיים" שליוותה את דני ליטני באלבומו בשם זה (עם אהרלה קמינסקי בתופים, אוהד אינגר בבס, אלונה טוראל בקלידים וריקי מנור בכלי הקשה וקולות), הופיע עם יגאל בשן וניגן בהקלטות אלבומו של איינשטיין "ילדים".
ב-1977 ניגן בתקליטו של שלום חנוך "אדם בתוך עצמו" ובמסע ההופעות שליווה תקליט זה (שכלל הופעה בפסטיבל נביעות 1978), שתיעוד שלו ראה אור ב-1978 בתקליט "שלום חנוך בהופעה חיה". עוד ב-1977 השתתף עם חבריו הנגנים ללהקת "שמיים" בהקלטות אלבומו של צביקה פיק "קליידוסקופ".
כן השתתף קריו כנגן אולפן ונגן הרכב ליווי בפסטיבל הזמר והפזמון, פסטיבל שירי הילדים וכנגן בתוכנית האירוח של ירון לונדון "עלי כותרת" וביצע את אות הפתיחה של התוכנית עוד להיט עם אילן מוכיח.
ב-1978 השתתף בהקלטות אלבומו של יגאל בשן "מכת שמש". עוד באותה שנה ניגן סולו גיטרה בלוזי מלא עוצמה בהקלטת השיר "מה יהיה בסופנו", שהופיע באלבום הבכורה של נורית גלרון.
ב-1979 השתתף בהקלטות אלבומו של שלמה ארצי "דרכים" והופיע עם אריק איינשטיין ושלום חנוך במסע ההופעות המשותף שלהם, שתועד בתקליט אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת. כמו כן השתתף בהקלטות אלבום אלבום הבכורה של דייוויד ברוזה.
ב-1980 השתתף במופע ובתקליט של יוסי בנאי אני וסימון ומואיז הקטן, ובתקליטו של אריק איינשטיין ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב.
ב-1981 ניגן בהקלטות אלבומי הרוק של גלי עטרי "קח אותי הביתה", ובאלבום הבכורה של מני בגר "רוק תל אביב" (שכלל את הלהיט "זה היה ביתי", בו גיבש קריו צליל ליווי רוקיסטי חדש).
ב-1982 השתתף בהקלטות אלבומה הרוקי של הזמרת שרי "פסיעה אחת קדימה", באלבומו של אריק לביא "קרוב לפנות בוקר", וכן נערך להשתתפות במחזמר בשם "אברהם אחד" עם אריק סיני, ריקי גל ודודו זר, אך המופע כשל עקב פרוץ מלחמת שלום הגליל.
ב-1983 השתתף בהקלטות אלבומה המצליח של להקת הכל עובר חביבי - "לעבור את הגבול".
ב-1985 עבר לארצות הברית. תחילה לניו יורק ולאחר מכן ללוס אנג'לס. בלוס אנג'לס ניגן במועדון הישראלי "הללויה" עם מתי סרי, שרית ברוך, אלי דנקר ואחרים והיה בעל חנות שייבאה מוזיקה וספרים מישראל, עבור הקהילה הישראלית בלוס אנג'לס. כן גיבש צמד עם פיני כהן (אחיהם של יזהר, חופני וורדינה כהן).
משה גריאני

קריירת מועדונים

גריאני נולד בטבריה. בגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי נתניה. בשנת 1977 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת זכתה הקבוצה בפעם היחידה בתולדותיה בדאבל - אליפות ישראל וגביע המדינה, וגם זכתה בראשות הבית שלה בגביע האינטרטוטו. בגמר גביע המדינה גריאני אף הבקיע את השער השני בניצחון 2-1 על בני יהודה תל אביב. בעונת 1979/1980 זכתה מכבי נתניה באליפות נוספת. בנוסף ניצחה הקבוצה פעמיים במשחק אלוף האלופים.
בגיל 23 עבר גריאני לברייטון אנד הוב אלביון מהליגה האנגלית הראשונה. הוא לא הצליח להשתלב במועדון וערך הופעת ליגה אחת בלבד, במשחק נגד סאות'המפטון.
לאחר עונה אחת בלבד באנגליה חזר גריאני למכבי נתניה. הוא שיחק במועדון במשך 4 עונות נוספות, בהן זכה באליפות נוספת, פעמיים בראשות הבית שלה בגביע האינטרטוטו ופעם אחת בטורניר אלוף האלופים. לאחר מכן עבר גריאני לשחק במכבי תל אביב, עמה זכה פעמיים בגביע המדינה. בגמר גביע המדינה 1986/1987 הבקיע את השער הראשון של מכבי תל אביב בתיקו 3-3 נגד מכבי חיפה, שלאחריו ניצחה מכבי תל אביב בדו-קרב בעיטות עונשין. גריאני סיים את הקריירה עם עונה אחת במדי מכבי יבנה מהליגה הארצית, שהייתה הליגה השנייה בחשיבותה בישראל.

קריירה בינלאומית

ב-28 במרץ 1979 ערך גריאני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, כשנכנס כמחליף בהפסד 2-0 לנבחרת בלגיה במסגרת מוקדמות אולימפיאדת מוסקבה 1980. הוא ערך 5 הופעות בטורניר, והוסיף 5 הופעות במוקדמות מונדיאל 1982.
What Have They Done to My Song Ma

גרסאות כיסוי

השחקנית הישראלית דליה לביא הקליטה גרסה בגרמנית של השיר ב-1971.
ב-1972 הקליט ריי צ'ארלס גרסת כיסוי של השיר (בשם "Look What They've Done to My Song, Ma"). עוד ביצעו גרסאות כיסוי של השיר אמנים רבים בהם נינה סימון, המשחרים החדשים, דלידה, בילי ג'ו ספירס, זמרת מצ'כוסלובקיה הלנה וונדרקובה הקליטה ב-1971 שיר בשם "Kam zmizel ten starý song" עם מילים בצ'כית, הזמרת ז'אנט הקליטה ב-1973 גרסה באנגלית ובצרפתית. להקת הרוק היוגוסלבית Bajaga i Instruktori ביצעה גרסת כיסוי עם מילים בסרבית בשם "Vidi šta sam ti uradio od pesme, mama" שיצאה בשנת 1985.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה השיר בסיס לפרסומת של סבון Lifebuoy, ובשנות השמונים של המאה העשרים שימש השיר כפרסומת לרמדה אין ("Look what they've done to Ramada"), ולדגנים Oatmeal Crisp. באוקטובר 2012 הוציאה מיילי סיירוס וידאו עם גרסה אקוסטית לשיר בסדרת ההופעות שלה Backyard Sessions. ב-2015 הצטרפה אליה מלאני לדואט של השיר בנוסף לשיר "Peace Will Come (According to Plan)".
כנסייה

מקור המילה

פירוש המילה "כנסייה" בעברית הוא "מקום כינוס".
באנגלית, המילה "Church" הגיעה מהמילה הגרמנית Kirche שהיא כשלעצמה הגיעה מהמילה היוונית "Κύριος", "אדון" במשמעות Kyriake כלומר "בית האדון", או מהמילים "Κυριακον δωμα" שמשמען מקום כינוס. המילה האיטלקית לכנסייה, Chiesa וכן המילה לכנסייה בצרפתית, Église, הגיעו ממילה יוונית אחרת Εκκλησία שפירושה המילולי "הנקראים".

היווצרות הכנסיות

הנוצרים הראשונים התגוררו בארץ ישראל. הם נהגו לעלות לרגל לבית המקדש בירושלים, וכן ולהתפלל את תפילותיהם בבתי הכנסת של היהודים. בתקופה מאוחרת יותר, החלו המאמינים בישו להתאסף בבתים פרטיים או במקומות מחבוא, כגון קטקומבות, מפאת רדיפתם על ידי הקיסרים של האימפריה הרומית. בתים אלו ששימשו לתפילה נקראו דומוס אקלסיה (לטינית: כנסיית בית).
לאחר האדיקט של מילן, ב-311 לספירה, פסקה רדיפת הנוצרים ברחבי האימפריה הרומית, והם החלו לבנות כנסיות באופן גלוי. הכנסייה הקדומה ביותר שנתגלתה, נמצאה בסוריה, ומתוארכת לשנת 232 לספירה. נמצאו גם כנסיות עתיקות רבות בארץ ישראל.
הקטור אליזונדו

ביוגרפיה

אליזונדו נולד בניו יורק סיטי להורים מהגרים פורטו ריקנים (ממוצא ספרדי מחבל הבסקים). בילדותו הצטיין במוזיקה ובספורט, היה שחקן בייסבול מצטיין, ואף הקבוצות המקצועניות "סן פרנסיסקו ג'איינטס" ו"סן פרנסיסקו ג'איינטס" התעניינו בשירותיו. בנוסף היה אליזונדו זמר וגיטריסט מוכשר, היה חבר בלהקה לטינית בה בין היתר תיפף על תופי קונגה. כן רקד בלט מקצועני, עד לפציעה בברך שאילצה אותו לנטוש את התחום לטובת משחק.
למד ב"מכללת ניו יורק", שם גם היה מרצה להיסטוריה של התיאטרון. בשנתו הראשונה במכללה הפך אליזונדו לאב ונאלץ לנשור מהלימודים ולמצוא עבודה במשרה מלאה על מנת לפרנס את משפחתו.

קולנוע

התחיל את הקריירה שלו על בימות תיאטרון באוף ברודוויי, זכה בפרס אובי על הופעתו במחזה "סאונה".
החל את הקריירה שלו כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-70 עם והתפרסם לראשונה במותחן הפשע "חטיפת רכבת התחתית 123" בתפקיד החוטף האלים "מר גריי".
שיחק לצידו של ריצ'רד גיר בדרמת הפשע "ג'יגולו אמריקאי" בתור הבלש סאנדיי החוקר את הג'יגולו ג'וליאן קיי ובקומדיה המצליחה "אישה יפה" בתור בארני תומפסון בעל בית המלון בו מתאכסנים איש העסקים אדוארד לואיס והפרוצה וויויאן ווארד (ג'וליה רוברטס). על הופעה זו הועמד אליזונדו לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
אליזונדו היה לשחקן הקבוע של הבמאי גארי מארשל והופיע בלהיטיו הגדולים "פרנקי וג'וני" לצידם של אל פאצ'ינו ומישל פייפר; "תפוס את הכלה" בתור פישר, בעלה הראשון של הכלה הברחנית מגי קרפנטר; "יומני הנסיכה ו"יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" בתור ג'ו, שומר ראשה ואהובה של המלכה קלריס רנלדי (ג'ולי אנדרוז). שיחק גם בקומדיה "קיץ אחד של סוטול" משנת 2001, בכיכובו של מת'וד מן. 
גילם את הבלש ג'ון פלינט ב"השוטר מבוורלי הילס 3". לאחרונה השתתף בעיבוד הקולנועי לרומן "אהבה בימי כולרה" ובקומדיה "יום האהבה" בתור אדגר פדינגטון.
בשנת 2004 שיחק את דמותו של מיקי מייסי בדרמה הרומנטית "המהפך של הלן" של הבמאי גארי מרשל.

טלוויזיה

אליזונדו זכה בפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה, על הופעותיו בדרמה הרפואית "שיקגו הופ" בתפקיד ד"ר פיליפ ווטרס. גילם את האב פופי קלרו בעונה היחידה של הסדרה "ניסים", ואת פאנצ'ו דוק בעונה היחידה של הסדרה "קיין". הופיע בסדרה "מונק" בתור הפסיכיאטר של אדריאן מונק (טוני שלהוב), ד"ר נבן בל.
בשנים 2011-2017 שיחק בתור אד אלזטה בסיטקום "גבר מי שנשאר אחרון" לצד טים אלן.

חיים אישיים

נישא שלוש פעמיים בחייו. לו בן מנשואיו הראשונים. מאז 1969 הוא נשוי בשלישית לשחקנית קרולי קמפבל.
Cozy Little Christmas

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קייטי פרי, גרג וולס ופראס והופק על ידי פרי, וולס ופראס גם כן. השיר הוא שיר כריסמס. שיר זה הוא שיר הכריסמס השני של פרי, בעוד הראשון הוא "Every Day Is a Holiday", שיצא בשנת 2015.
ב-20 בנובמבר 2018, עלה האודיו של השיר לערוץ היוטיוב של פרי.
רוב רוי (קוקטייל)

מקור השם

שמו של הקוקטייל מגיע מרוב רוי מק'גרגור שהיה גיבור עממי סקוטי. רוב רוי מק'גרגור היה נקרא גם "מק'גרגור האדום" כינוי המזכיר את מרכיבי הקוקטייל: ויסקי סקוטי וורמוט אדום.
נימפית החורשף

מחזור החיים

הפרפר מעדיף חום יחסי ואזורים שבהם נפוצים צמחי הצוף שלו, והוא נמצא ב"הגירה" כמעט מתמדת בחיפוש אחר אזורי מזון חדשים. ההגירה היא בדרך כלל צפונה, אך לעיתים נראים בסתיו גם פרפרים המהגרים חזרה דרומה לקראת החורף. מנגנוני הניווט שלו נסמכים על השמש. מחזור חייו הוא כ-25–40 יום, מהם הוא במצב פרפר רק כשבועיים. ההגירה צפונה באביב מתרחשת לפיכך על פני כמה דורות (להבדיל מ"נדידה" בה הפרט עצמו חוזר למוצאו) מה שנקרא נדידה בין דורית. לפרפר כושר תעופה מרשים והוא מסוגל לעוף במהירות במשך שעות עשרות ק"מ ואף יותר, תוך שהוא נעזר ברוח.
כיוון שהפרפר בהגירה מתמדת הוא נאלץ להתרבות במהלכה. לרוב בשעות אחר הצהריים שומר הזכר (הפוליגיני) על תצפית ממקום נבחר, מגרש זכרים מתחרים (על ידי מעוף אנכי), ונותן לנקבות להיכנס לאזור. הנקבה עוזבת את מעופה באופן זמני כדי למצוא צמחים מתאימים להטלת הביצים. הביצה בצורת חבית, אורכה כ-0.6 מ"מ, צבעה ירוק בהיר, לאורכה צלעות אורך ולרוחבה חריצים דקים. אחרי כ-4–6 ימים הביצה משחירה, ולמחרת בוקע הזחל ומיד מקפל על עצמו את העלה כדי ליצור מחסה מקור ומטורפים. הוא אוכל את רוב העלה ואת שאר חלקי הצמח, ועובר משם לעלה מסתור חדש. בבקיעתו אורכו 1.7–2 מ"מ והוא בצבע חום עד אפור כהה עם ראש שחור מבריק. בשיא גודלו הוא באורך של כ-35–40 מ"מ, קוצני ובעל שערות קצרות על גופו.
לאחר כשבועיים עד שלושה מוצא הזחל מקום להתגלמות, בדרך כלל עצם קשיח כמו אבן או ענף, ונתלה עליו במהופך בצורה דמוית האות J בעזרת כרית קורים דביקה. במהלך כשבועיים עובר הגולם גלגול, והפרפר מגיח דרך המעטה הסדוק.
בשלהי העשור השני של המאה ה-21, נתגלה כי הנימפית היא מין הפרפר בעל אורך הנדידה הארוך ביותר, ולא הדנאית האמריקאית כפי שהיה ידוע עד אז. השינוי בהבנת הדברים הגיע מכיוון שעד אז לא נלקח בחשבון שיש פרפרים שעושים חלק מהנדידה גם חזרה דרומה. תגלית זאת נעשתה באמצעות פיתוח מכ"ם המסוגל לאתר להקות פרפרים. בנוסף התגלה, שהנימפיות עפות בגובה של בין 100 ל-300 מטר, שם הן נעזרות ברוח, גבוה מספיק בשביל שלא ישימו לב לעובדה זו עד לאחרונה.

נדידה בתחומי ישראל

בסוף חודש מרץ, ולפעמים גם בתחילת אפריל עוברים בארץ ישראל עשרות מיליוני פרפרים בדרכם לאזורים שונים בעולם, כשמרביתם מגיעים מאזור חצי האי ערב ודרום אפריקה. ניתן לראות את הפרפרים מהנגב ועד אזור הצפון, בעיקר בסמוך לחוף הים. מישראל הם ממשיכים לקפריסין ￼￼ לאירופה ועד סקנדינביה.
בחודש מרץ 2019 חלפו בישראל כמיליארד פרפרים, זאת בעקבות חורף גשום במיוחד במדבריות ערב אשר הביא לצמיחה רבה, ולמזון רב לזחלים אשר יהפכו לפרפרים.
הרכבה (בוטניקה)

הרכבה היא פעולה בה מרכיבים ענף אשר מצויים עליו אברי ריבוי (כגון עיניים), על ענף ממין אחר, מאותה משפחה של צמחים. הענף העליון - נקרא רוכב. הענף שעליו מרכיבים - נקרא כנה. הרוכב המורכב על הכנה מתאחה עמה, והופך להיות כאחד הענפים של הגזע. פעולת ההרכבה נפוצה במיוחד בקרב עצים, ועצי פרי בפרט, ובנוסף במינים חד שנתיים שונים לרבות ירקות.

תולדות ההרכבה

מניחים שטכניקת ההרכבה פותחה במרכז אסיה בטווח הזמן שבין סוף האלף השלישי לבין האלף הראשון לפני הספירה, אך טרם הוברר היכן ומתי בדיוק. השימוש בטכניקת ההרכבה תרם להאצת תהליך הביות של עצי פרי, וכלל כניסה של מגוון עצים מהשלב השני של הביות. למשל, עצים ממשפחת הוורדיים, אשר קודם לכן, כתוצאה מריבוי מזריעים בלבד הניבו פירות בלתי צפויים באיכותם, מתיקותם וגודלם. השימוש בהרכבה גם האיץ את המעבר של עצי פרי מתורבתים ממרכז אסיה לאירופה, באמצעות היוונים והרומאים, אשר הפיצו את הטכניקה ושיכללו אותה.

הרכבה באמנות

תיאורים של פעולות הגיזום וההרכבה מוצגים לעיתים קרובות בפסיפסים מן התקופה הביזנטית, מארץ ישראל ומחוצה לה. איורי הפסיפסים מציגים רמה גבוהה של השתקפות המציאות החקלאית בפסיפסים ודיוק בהעברת הפרטים דרך האומנות החזותית. באמצעות הפסיפסים מתבררת התאימות בין המידע החקלאי המפורט אצל סופרים יווניים ורומיים והמוזכר במקורות חז"ל, לבין התיאורים הללו. תיאורים מרשימים של הרכבה עוצבו בפסיפסים: סאן-רומיין א-גאל מצרפת; בית דיוניסוס מפאפוס שבקפריסין; פסיפס הציידים העירומים מבית חג הנילוס מציפורי; סצנת עקדת יצחק בבית הכנסת של בית אלפא; כנסיית כיסופים.
גודאותה

מקור השם

שם העיירה מגיע מאגדה עתיקה על אהבתו של הזמר הצעיר, "אותה גודי", לנסיכה שנגזר עליה למות כתוצאה מהטינה בין שתי המשפחות. בעקבות זאת התאבדו בני הזוג במקום בו נצמאת העיירה.

גאוגרפיה ואקלים

צפונית וצפון-מזרחית לגודאותה הנמצאים הרי הקווקז הגדול המכוסים במשך שבעה חודשים מהשנה בשלג.
האקלים בגודאותה הוא סובטרופי. הקיצים בה חמים כאשר יולי הוא החודש החם ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של C°‏24 והחורפים קרים באופן מתון יחסית כאשר ינואר הוא החודש הקר ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של C°‏6 בינואר. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,460 מ"מ לשנה.

תיירות

עונת ברחצה בגודאותה נמשכת מאמצע מאי לאוקטובר. במשך כל השנה משמשת כעיר מרפא. בעיירה נמצאים מלון, בתי-הארחה, בתי-הבראה, פנסיונים וקליניקות ספא. בתי המרפא מטפלים במחלות בדרכי נשימה, מחזור הדם ומטבוליזם, כאשר הם מציעים בעיקר אוויר צח, שמש ואמבטיות ים. חוף הים מכוסה בחלוקי אבן וחול בחלק המזרחי.

היסטוריה

גודאותה הייתה מיושב כבר בתקופת האבן החדשה באיכרים ודייגים אולם כיום נותרו ממנה רק שרידים. העיירה של היום נוסדה במהאה ה-19. בשנת 1926 הוכרזה גודאותה כיישוב עירוני והיא משמשת מאז כמקום נופש.
בסביבות המאה השמינית והתשיעית נבנתה קתדרלת העלייה שלמים (של מרים). הקתדרלה עשירה בפרסקאות ורישומים מהמאה ה-14 וכוללת את קבר המעוטר של הנסיך האבחזי ספר-ביי משנת 1821. דרומית מזרחית לקתדרלה נמצאים חורבות ארמון נסיך אחבזי מהמאה ה-16. בשנת 1864 שימשה גודאותה כמרכז המנהלי של אוקרוג סוחומי (Сухумский округ). בשנת 1866 נהרסה העיירה לאחר מרד איכרים.

בסיס צבאי

בשנת 1991, השנה האחרונה של המלחמה הקרה, נחנך בגדאותה בסיס-הטיסה, המשמר העצמאי של הרגימנט המוטס ה-345 של חיל האוויר הסובייטי לחטיבת מטוסי סוחוי 27. לאחר ייסוד גאורגיה ב-9 באפריל של אותה שנה הפך לקבוצת הכוחות הרוסית של עבר הקווקז (ГРВЗ), אחת מבסיסי החזית הצבאיים של הצבא האדום.
במהלך מלחמת אבחזיה, בשנים 1992–1993, הייתה גודאותה מרכז הבדלנים האבחזים שנלחמו כנגד כוחות צבא גאורגיה ומיליציות של גאורגים שהתגוררו באבחזיה. על פי הטענות שימש הבסיס הרוסי כבסיס אימונים והדרכה לבדלנים.
בשנת 1999, בוועידת הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), שנערכה באיסטנבול, הצהירה רוסיה על כוונתה לסגור את הבסיסים הרוסיים בגאורגיה עד 2001 (בנוסף לבסיס זה היו בגאורגיה שני בסיסים נוספים בבתומי ובאחלכלכי). בשנת 2001 נסגר הבסיס באופן רשמי אולם המשיך לשמש כבסיס של כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה במסגרת החלטה של חבר המדינות. יחד עם זאת מהווה קיומו של הבסיס מקור למתיחות בין גאורגיה לרוסיה עקב החשש כי הבסיס עלול לשמש לתמיכה רוסית בבדלנים האבחזים.
מלך עכברוש

עלילה

הזמן: 1945. המקום: צ'אנגי, מחנה שבויים ברוטאלי הנמצא עמוק בשטח הכיבוש היפני. עשרות אלפי האנגלים, האוסטרלים והאמריקאים הגרים שם סובלים ממחלות, רעב וחום נורא. בעולם דמדומים זה של בני אדם חיים-למחצה מנסה גבר אחד, רב-טוראי אמריקאי, להשתלט על השבויים והשובים גם יחד.
כל יושבי צ'אנגי שונאים את "המלך" ויראים מפניו. ידידו היחיד הוא אריסטוקרט אנגלי, לוטננט פיטר מארלו, מחיל האוויר המלכותי. מארלו מבין שבתנאי מחסור ומצוקה לא תיתכן הבחנה חותכת בין טוב לרע, בין צדק לעוול. אולם בעיני לוטננט גריי, מפקד המשטרה הצבאית של צ'אנגי, המוסר הוא עניין חסר-פשרות. גריי הצדקני, שונא האריסטוקרטיה, נשבע להרוס את "המלך" ואת פיטר מארלו.

החיים במחנה השבויים

"מלך עכברוש" מתאר את שגרת היום הנוראה של השבויים במחנה. הוא מתאר את סבלם של השבויים ממחלות, מרעב ומחום קשה מנשוא, כמו גם את מחשבותיהם, שנודדות אל החיים אותם חיו לפני המלחמה: בית, אוכל, אישה, ילדים וחיי מין. הספר מתאר מקרים קשים שהולידו חיי השבי: כך, למשל, אחד השבויים מעל במאגר המזון המשותף ולקח לעצמו יותר ממה שהיה רשאי- וכעונש נידון על ידי השבויים האחרים למוות בטביעה בבור השופכין. מוזכר שבוי שהעניק שירותי מין לשבויים אחרים בתמורה לאוכל. כמו כן, מתואר סכסוך בין שני שבויים, בעקבות כך שכלבו של השבוי האחד טרף את תרנגולותיו של השבוי האחר. "בית הדין" המאולתר של השבויים גזר מוות על הכלב, וכך מתואר בכיו של השבוי האומלל, כשכלבו האהוב נלקח ממנו בכוח. ברקע כל המקרים הקשים האלה מרחף כל הזמן המוות היומיומי של שבויים שונים שהמחלות הכניעו אותם, שלמרבה הזוועה הופך לחלק משגרת היום של השבויים.
הספר מתאר כיצד השבויים מתחננים למזון ותרופות מהשובים היפנים אטומי הלב וכיצד הם מבצעים עסקאות בסתר עם השומרים הקוריאנים, שנתונים אמנם בעצמם תחת כיבוש ובמעמד נחות יחסית לכובש היפני, אם כי מצבם טוב לאין-שיעור משל השבויים. ברקע מתארגנת במחנה מחתרת שמצליחה להרכיב מקלט רדיו שבעזרתו עוקבים השבויים אחר התפתחות המלחמה- פשע שדינו מוות, אם הדבר יגיע לידיעת היפנים. ולמרות הכול, חלק מהשבויים מצליחים להעסיק את עצמם ואף לבדר את עצמם באמצעות עכברושים שהם מגדלים בסתר, ומתכוונים בבוא היום לשחוט אותם ולמכור אותם לשבויים-קצינים ובכך לשים אותם ללעג.

המלך

כנגד כל אלה, בולט "המלך", שנראה בריא ושבע, ואף מצליח לצבור כוח פוליטי בין השבויים. מטבע הדברים, השבויים שונאים את המלך ומפקפקים ביושרו ובטוהר מידותיו, שכן זה לא הגיוני לחיות בצ'אנגי ולהיות במצב כל-כך טוב. יחד עם זה הם מצייתים לו, כיוון שהמלך מתגמל את נאמניו באוכל משובח שמקורו אינו ברור.

סיום הספר

בסוף העלילה מגיעים כוחות בעלות הברית, משחררים את השבויים ומתחילה העברתם של השבויים לארצותיהם. או אז נוכח ה"מלך" כי הוא שב באופן מיידי למעמדו הקודם כחייל פשוט וזוטר, ולמעשה מצוי בתחתית השרשרת המעמדית בצבא. תוך יומיים כל המחנה העצום ננטש ולא נותרת בו נפש חיה- מלבד העכברושים. הפסקה האחרונה בספר מתארת כיצד עכברוש אחד, חזק מכולם, מצליח להשתחרר מהכלוב ולהשתלט על העכברושים האחרים - אנלוגיה ל"מלך". הספר למעשה מדבר על הישרדות בתנאים קשים, ועל כך, שגם בתנאים הקשים ביותר תמיד יש אדם אחד חזק שמצליח לשרוד ואף להרוויח מהמצב הקשה.
ב-1965 הופק הסרט מלך עכברוש בכיכובו של ג'ורג' סיגל, המבוסס על ספר זה.