google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ורג'יצה ביידוב

ביוגרפיה

ביידוב נולדה וגדלה בספליט, קרואטיה.
ביידוב השתתפה באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד בשנת 1966

הסינדרלה, אלופה אולימפית

הוועד האולימפי של יוגוסלביה החליט לשלוח את ביידוב לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) כדי להשלים רביעיית שליחות 4x100 מטר מעורב, אך במשחקים עצמם היא פסלה כשקפצה לפני הזמן. יומיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 1:15.8 דקות, לפני גלינה פרוזומנשחיקובה מברית המועצות (1:15.9 דקות) ושרון ויצ'מן מארצות הברית (1:16.1 דקות) ויומיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:46.4 דקות, אחרי שרון ויצ'מן שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:44.4 דקות ולפני גלינה פרוזומנשיקובה (2:47.0 דקות). ובכך הייתה לשחיינית היוגוסלבית הראשונה והיחידה שזכתה במדליית זהב בשחייה במשחקים האולימפיים.
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.

חייה האישיים

לאחר שפרשה משחייה תחרותית החלה לאמן שחייה. היא נישאה לגברילו שחקן כדורמים מצטיין. היא מתגוררת בלוקרנו, שווייץ. בתה, אנמריה פטריצ'ביץ' שחיינית אולימפית, מקום 13 באולימפיאדת סיאול (1988) ואלופת אירופה בשחייה במים פתוחים ל-5 ק"מ ובנה לוקה גברילו שחיין מצטיין, מאמן השחייה של נבחרת שווייץ ומספטמבר 2017 מאמן השחייה הראשי של נבחרת ישראל.
קייל אוקווין

קריירת מכללות

אוקווין נולד וגדל ברובע קווינס שבעיר ניו יורק, ובשנת 2008 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של נורפוק ("נורפוק סטייט") אשר בווירג'יניה. בעונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה עם 16.4 נקודות בממוצע למשחק, וסיים במקום הרביעי בכל ליגת המכללות בחסימות למשחק, עם 3.4, ובמקום הרביעי בריבאונדים עם 11.1 למשחק. בעונתו הרביעית העמיד ממוצעים דומים, וזכה בפרסי שחקן העונה ושחקן ההגנה של העונה במחוז ה-MEAC. באותה עונה העפילה נורפוק סטייט לטורניר אליפות המכללות לראשונה בתולדותיה, ואף גברה על המדורגת שנייה באזור המערבי – אוניברסיטת מיסיסיפי – הודות ליכולת מצוינת של אוקווין אשר קלע 26 נקודות והוריד 14 ריבאונדים במשחק מולה. במשחק השני של הטורניר הודחה הקבוצה לאחר שהובסה על ידי אוניברסיטת פלורידה בתוצאה 50–84.

אורלנדו מג'יק

בדראפט ה-NBA‏ 2012 נלקח אוקווין בבחירה ה-49 על ידי אורלנדו מג'יק. ב-3 עונותיו באורלנדו שימש כמחליפו מהספסל של ניקולה ווצ'ביץ', ורשם ממוצעים של 5.4 נקודות ו-4.4 ריבאונדים למשחק.

ניו יורק ניקס

לקראת עונת 2015/2016 חתם אוקווין על חוזה ל-3 עונות בניו יורק ניקס, עבור כ-12 מיליון דולר. בעונת 2017/2018 העמיד שיאי קריירה בממוצעי נקודות (7.1), ריבאונדים (6.1), אסיסטים (2.1) וחסימות (1.3) למשחק, וכן באחוזי קליעה מהשדה (58.2%).

אינדיאנה פייסרס

ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה אחת באינדיאנה פייסרס, עבור כ-4.5 מיליון דולר. לאחר 6 עונות רצופות בהן רשמו קבוצותיו מאזן שלילי, העפיל אוקווין עם הפייסרס לפלייאוף ה-NBA מהמקום החמישי במזרח. בסיבוב הפלייאוף הראשון הודחה אינדיאנה על ידי בוסטון סלטיקס, בתוצאה 0–4.

פילדלפיה 76'

לקראת עונת 2019/2020 חתם אוקווין על חוזה לעונה אחת בפילדלפיה 76', עבור כ-2 מיליון דולר.

חייו האישיים

בשנת 2016 הוזמן אוקווין לאירוע בת המצווה של סוכנו, אנדי מילר, אותה תיאר כ"אחת המסיבות הטובות ביותר בהן השתתפתי". מאז מוזמן אוקווין לעיתים קרובות למסיבות בר מצווה ובת מצווה, בהן הוא רוקד, מצטלם עם הילדים ומחלק חתימות.
דיאנה סקרוויד

ביוגרפיה

סקרוויד נולדה בעיר סוואנה שבג'ורג'יה.
עזבה את ביתה ועברה בגיל 17 לניו יורק במטרה להפוך לשחקנית, בניו יורק למדה באוניברסיטת פייס, ב"אקדמיה הדרמטית אמריקאית" שבמנהטן ובבית ספר למשחק "שייקספיר הארצי".
את הופעתה הקולנועית הראשונה עשתה ב-1978 בדרמת ההתבגרות "ילדה יפה".
ב-1980 הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בתור לואיס בדרמה של ריצ'רד דונר "מהלכים פנימיים".
בשנים שלאחר מכן הציגה סקרוויד יכולת משחק מאכזבת שהתבטאה בזכייה בפרס פטל הזהב על משחקה בסרטים "אמא יקרה" בתור השחקנית כריסטינה קרופורד בתה של שחקנית הקולנוע ג'ואן קרופורד (פיי דאנאוויי) ובמועמדות לפרס על תפקידה בסרט "פולשים מוזרים".
ב-1983 הופיעה בסרטים "ראסטי ג'יימס" של פרנסיס פורד קופולה ו"סליקווד" של מייק ניקולס.
ב-1986 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט ההמשך השלישי למותחן של אלפרד היצ'קוק "פסיכו" בתור האחות מאורין קוייל הבורחת ממחויבויותיה במנזר עם הרוצח נורמן בייטס (אנתוני פרקינס), בנוסף גילמה את טרי שותפתה לדירה של מרג'ורי (פארה פוסט) בדרמת המתח "יצרים".
בשנת 1989 הועמדה ל"השחקנית הגרועה של שנות ה-80".
ב-1995 הופיעה בסרט הטלוויזיה הביוגרפי "טרומן" אודות חייו של נשיא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה הארי טרומן (גארי סיניז), בסרט גילמה את אשת הנשיא בס טרומן וקיבלה מועמדות לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה.
בשנת 2000 הופיעה במותחן שובר הקופות רוברט זמקיס "האמת שמתחת לפני השטח" בתור ג'ודי חברתה של קלייר (מישל פייפר) ובמלודרמה "תמונות מלוכלכות".
ב-2003 שיחקה בקומדיות "קטע של בנים" בתור סנדרה אמה של קארן קופר (סלמה בלייר) ו"חיית מסיבות".
ב-2004 שיחקה ב-14 פרקים בסדרה "הנפלאה" בתפקיד קארן טיילר אם המשפחה.
נישאה בשנת 1977 לרופא אריק שיינברט, לזוג שני ילדים ביחד.
מלקולם באטלר

ביוגרפיה

באטלר נולד וגדל בוויקסבורג שבמיסיסיפי, אחד מחמישה ילדים של דברה באטלר, אם חד-הורית. בתיכון הצטיין בפוטבול אך ציוניו הנמוכים לא אפשרו לו להתקבל לאוניברסיטה ברמה הראשונה ב-NCAA. ב-2009 החל ללמוד במכללה קהילתית בריימונד שבמיסיסיפי, בשנתו הראשונה הושעה לאחר שרב עם עמיתו לקבוצת הפוטבול של המכללה, התעמת עם משטרת הקמפוס וכן הורשע באחזקת אביזרים לעישון סמים. הוא למד באוניברסיטת המדינה של אלקום ולאחר שנה חזר ללמוד במכללה הקהילתית. ב-2012 התקבל לאוניברסיטת מערב אלבמה ושיחק בקבוצת הפוטבול שלה מהדרג השני של ה-NCAA, בה הצטיין במשך שתי עונות.
ב-2014 לא נבחר בדראפט ה-NFL, הוא עבד ברשת מזון מהיר וסוכנו התחנן בפני קבוצות שיקבלו אותו למבחנים, עד שניו אינגלנד פטריוטס נאותה. באטלר הצטיין במחנה האימונים והשתלב בסגל הקבוצה בתפקיד קורנרבק מחליף. באטלר התפרסם בסופרבול XLIX מול סיאטל סיהוקס. פחות מדקה לסיום מסר ראסל וילסון, הקוורטרבק של סיאטל, לג'רמיין קירס שכוסה על ידי באטלר, באטלר הצליח להדוף את הכדור, אך קירס השתלט עליו תוך כדי נפילה לפני שנדחף החוצה על ידי באטלר. שני מהלכים אחר כך, ניסה וילסון למסור לטאצ'דאון של ריקרדו לוקט, אך באטלר קרא את המסירה וחטף את הכדור על קו האנד זון. הייתה זו החטיפה הראשונה בקריירה של באטלר, והיא הבטיחה את ניצחון הפטריוטס במשחק. מהלך זה נחשב לגדול ביותר בתולדות משחקי הסופרבול. לאחר המשחק, ביקש הקוורטרבק של ניו אינגלנד פטריוטס, טום בריידי, שזכה בפרס ה-MVP של משחק הסופרבול, כי הרכב בו זכה מנותנת החסות יינתן לבאטלר במקומו וכך נעשה. הזכויות לביוגרפיה וסרט המבוסס על סיפור חייו של באטלר נרכשו על ידי הסופר דניאל לוין.
בעונת 2015 נהיה באטלר לשחקן הרכב ראשון של הקבוצה, במהלך העונה רשם שתי חטיפות, 15 הסתות כדור ו-56 תיקולים, הצטיינותו הביאה לבחירתו לראשונה למשחק הפרו בול. העונה הסתיימה בהדחה של הפטריוטס בגמר ה-AFC. בעונת 2016 השיג 4 חטיפות, 16 הסתות כדור, 48 תיקולים, השתלטות אחת על השמטת כדור והפלה אחת של קוורטרבק היריבה. הוא נבחר פעם נוספת לפרו בול ולנבחרת השנייה של העונה וסייע לניו אינגלנד לזכות בסופרבול LI.
טרום עונת 2017 היה שחקן חופשי-מוגבל (שחקן שחוזהו הסתיים אך לקבוצה יש אופציה להשוות הצעה מקבוצות אחרות או לקבל פיצוי), וחתם על חוזה לשנה אחת. למרות שנכלל בסגל הקבוצה לסופרבול LII לא שותף באטלר במשחק עצמו, למעט מהלך אחד בספיישל טים, בהחלטה מפתיעה ומעוררת מחלוקת.
לקראת עונת 2018/2019 חתם בקבוצת טנסי טייטאנס.
World of Tanks

פיתוח

פיתוח המשחק החל בדצמבר 2008, וב-30 בינואר 2010 שוחררה גרסת בטא (ניסיון) סגורה. הגרסה הרשמית שוחררה ברוסיה ב-12 באוגוסט 2010, ובאירופה וארצות הברית ב-12 באפריל 2011. 
אף על פי שהמשחק שוחרר כבר ב-2010, המפתחת שלו Wargaming עדיין מעדכנת אותו על בסיס קבוע.

משחקיות

במשחק יש כמה מצבי משחק קבועים ומצב משחק נוסף שמשתנה אחת לכמה זמן, נכון לתקופת מונדיאל 2014 ישנו מצב משחק כדורגל. ב-29 בספטמבר 2014 נוסף למשחק מצב שבו אפשר לעשות מרוץ טנקים, בקבוצות 3 על 3.
מצב המשחק המשוחק ביותר הוא קרב אקראי (random battle). במצב משחק זה שתי קבוצות של 15 שחקנים כל אחת, נלחמות אחת בשנייה במטרה לכבוש זו את בסיסה של האחרת או לחלופין להשבית לה את כל הטנקים.
כל שחקן מתוגמל בסוף הקרב במטבעות המשחק ובנקודות ניסיון ע"פ תרומתו לקבוצה. בסוף כל קרב יכול השחקן גם לקבל מדליה הניתנת על ביצוע משימות מאתגרות במהלך הקרב. שחקני הקבוצה המנצחת מקבלים תגמול גדול בהרבה משחקני הקבוצה המפסידה, זאת על מנת לתת למשתתפים מוטיבציה לנצח. המשחק גם כולל מספר משימות הנתינות לביצוע במהלך הקרב. משימות אלה כוללות מספר כללים וחוקים החייבים להתקיים בשביל להשלים אותן. בעת השלמת המשימה השחקן יתוגמל בפרס. לרוב מדובר בתוספות לטנק המסייעות במהלך הקרב. לדוגמה: מטף לכיבוי אש, ערכה לתיקון הטנק ועוד.

טנקים

במשחק ישנם מעל ל-330 רכבי קרב משוריינים, המחולקים לחמישה סוגים: טנק קל, טנק בינוני, טנק כבד, משחית טנקים, ותותח מתנייע המשמש כארטילריה. הרכבים מחולקים לתשע מדינות - גרמניה, ברית המועצות, ארצות הברית, בריטניה, צרפת, סין, יפן צ'כיה ושוודיה. הם מחולקים ל-10 רמות שכל רמה נחשבת לטובה וחזקה יותר מהרמה שמתחתיה, על מנת להשיג טנק ברמה גבוהה יותר יש לשדרג את הטנק שקודם לו עד הרמה המבוקשת ולהשיג מספיק נקודות ניסיון על מנת לפתוח את הטנק הבא.
המשחק מציג בתוכו טנקים משלהי תקופת מלחמת העולם הראשונה, דוגמת ה-רנו FT-17, ועד שנות ה-60 של המאה ה-20, אולם עיקר המשחק מתרכז סביב טנקים ממלחמת העולם השנייה.

מודים

ניתן להוסיף למשחק מודים שונים. באמצעות המודים אפשר לגלות מי ירה על השחקן, לכמה נזק הוא גרם, אפשר גם לראות איפה האויבים נראו בפעם האחרונה. כאשר כובשים את הבסיס אפשר לראות עוד כמה זמן נותר עד סוף הכיבוש. אם מסתכלים על טנק אפשר לגלות מידע לגביו- כגון משקל, נזק פוטנציאלי, עוצמת הפגז והחדירה המקסימלית. מודים יכולים גם להראות לשחקן כמה נזק הוא עשה עשה במהלך הקרב. מבלי לחכות לסיומו.
באר יעקב (שכם)

באר יעקב (בערבית: بئر يعقوب, תעתיק: בִּיר יעקוּב) היא באר מים הנמצאת בשכם, ומיוחסת ליעקב אבינו. באר יעקב ממוקמת לא רחוק מאתר ארכאולוגי בשם תל בלטה, שנחשב כמיקומה של שכם התנ"כית. הבאר נמצאת כיום בתוך מנזר בעל שם זהה, בשכם שברשות הפלסטינית.

חשיבות דתית

המסורות היהודיות, הנוצריות, השומרוניות והמוסלמיות מזכירות כולן באר זו אך הבאר איננה מוזכרת במפורש בתנ"ך. מוזכר רק כי יעקב חנה בשכם וקנה את חלקת הקרקע שבה הוא נטה את אהלו.
הבאר מוזכרת בברית החדשה בבשורה על פי יוחנן. לפי המסורת הנוצרית, ישו עבר במקום וביקש מאישה שומרונית, שבאה לשאוב מים מן הבאר, להשקותו. בין השניים התפתח דו-שיח הנחשב כמשמעותי בתאולוגיה הנוצרית.

הקדוש פילומנוס

ב-1979 נרצח במנזר הנזיר פילומנוס ונזירה נפצעה. הרוצח היה יהודי שפעל ממניע של "קנאות דתית" וכנראה היה מעורער בנפשו. בשנת 2009 הועלה הנזיר פילומנוס למעלת קדוש של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית ומקום פולחנו כמרטיר שנפל על מזבח ההתנגדות ללאומנות הציונית מתקיים במנזר באר יעקב.
מלווין ליירד

ביוגרפיה

מלוויד ליירד נולד באומהה שבנברסקה. אביו היה פוליטיקאי, איש עסקים וכומר. הוא גדל והתחנך בויסקונסין ובאילינוי. בשנת 1944 סיים את לימודיו הגבוהים במינסוטה והתגייס לצי ארצות הברית. לאחר ששירת במהלך מלחמת העולם השנייה במערכה באוקיינוס השקט, השתחרר מהשירות באפריל 1946. בשנה זו, כאשר היה בן 23 בלבד, נבחר לסנאט של מדינת ויסקונסין. הוא כיהן בתפקיד זה עד לבחירתו לבית הנבחרים האמריקאי בשנת 1952.
כחבר בית הנבחרים, ליירד היה ידוע בשל התעסקותו בנושאים ביטחוניים רבים ובהתנגדותו להתנהלות ממשל לינדון ג'ונסון ובפרט התנהלות מזכיר המלחמה רוברט מקנמארה בכל הקשור למלחמת וייטנאם. בשנת 1964 הכריז ליירד על תמיכה פומבית במועמד הרפובליקאי בבחירות לנשיאות ארצות הברית בארי גולדווטר.
כמזכיר בקבינט וכפוליטיקאי בכיר במפלגה הרפובליקנית, לליירד היה תפקיד מרכזי ובהדחת ספירו אגניו מתפקיד סגן נשיא ארצות הברית ומינוי ג'רלד פורד כמחליפו בשנת 1973. בשנים 1956-1967 מונה ליירד כחבר במשלחת ארצות הברית לארגון הבריאות העולמי בז'נבה שבשווייץ, על ידי שלושה נשיאים: דווייט אייזנהואר, ג'ון קנדי ​​ולינדון ג'ונסון. אייזנהואר כל כך העריך את עבודתו של ליירד בארגון, עד כדי שאמר כי ליירדר נמנה בין עשרת האנשים שהכי מתאימים לכהן כנשיא ארצות הברית
כמזכיר ההגנה, דגל ליירד בשינויים הדרגתיים ולא פתאומיים, ובהקטנה דרסטית של כוח האדם במערכת הביטחון האמריקאית. בנוסף על כך, פעל על מנת לייעל את מערכת ההגנה ואת מערך התחמושת שברשותה. למרות כל אלה, הנושא המרכזי בו עסק היה נסיגת הכוחות האמריקאים מווייטנאם. ליירד  תכנן את הנסיגה באמצעות צמצום הדרגתי של הכוחות תוך אימון של צבא דרום וייטנאם. מדיניות הדרגתית זו הייתה מוקד למחלוקת בינו לבין הנשיא.
ליירד סיים את כהונתו כשר ההגנה ב-29 בינואר 1973, זאת מכיוון שהצהיר שוב ושוב כי יכהן רק ארבע שנים. לקראת בחירות 1976 שקל ליירד להתמודד לנשיאות, אך התחרט כתוצאה מפרשת ווטרגייט. בשנת 1974 קיבל את מדליית החירות הנשיאותית.
ליירד נפטר מהתקף לב בשנת 2016, בגיל 94, בדרום פלורידה. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
חיים בן אשר

ביוגרפיה

בן אשר נולד בשם חיים פינקל בשנת 1904 באודסה שבדרום האימפריה הרוסית. למד בחדר והחל בלימודים אקדמיים, שאותם המשיך באוניברסיטה העברית לאחר עלייתו לארץ ישראל בשנת 1924.
עם עלייתו היה בן אשר חבר בגדוד העבודה "עין חרוד" בירושלים, וממנה יצא והצטרף למייסדי קיבוץ גבעת ברנר. בקיבוץ חי עד לפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד, בראשית שנות החמישים, ולאחר מכן היה חבר קיבוץ נצר סרני.
טרם קום המדינה היה בן אשר פעיל בתנועת "החלוץ", וקיים עבורה שליחויות בגרמניה ובפולין. בשנות מלחמת העולם השנייה התגייס לשורות הבריגדה היהודית ושימש בה עורך עיתון "החייל" וסדרת החוברות "במאבק".
לאחר הקמת המדינה נבחר מטעם מפא"י לכהן כחבר כנסת וכיהן בשתי הכנסות הראשונות. בשתי כהונותיו שימש חבר ועדת החוץ והביטחון, בכנסת הראשונה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט ובכנסת השנייה חבר ועדת השירותים הציבוריים.
בראשית שנות השישים ביקר את קהילת ביתא ישראל שבאתיופיה ולאחר מכאן פעל למען עלייתה לישראל.
שנים רבות היה פעיל בהסתדרות העובדים הכללית וכיהן בה כחבר הוועד הפועל ומנהל בית ברל.
פתרון (תורת המשחקים)

פתרון עבור משחק בצורה קואליציונית הוא וקטור המחלק את הרווח בין השחקנים כאשר לכל שחקן מיוחסת קואורדינטה בווקטור.
הגדרה פורמלית: תהי U משפחת משחקים בצורה קואליציונית (על קבוצה כלשהי של שחקנים). מושג פתרון (עבור המשפחה U) הוא פונקציה  המתאימה לכל משחק  תת-קבוצה  של Rᴺ.
ייתכן כי עבור משחק מסוים  יתקיים .
מושג הפתרון נקרא נקודתי אם לכל משחק  הקבוצה  בת איבר אחד.
פתרון נקודתי מציע לכל משחק נתון ולכל מבנה קואליציוני פתרון אחד ויחיד שהוא למעשה הדרך לחלוקת הרווח בין חברי הקואליציה. דוגמאות לפתרון נקודתי הם ערך שפלי והגרעינון.
פתרון קבוצתי מציע לכל משחק נתון ולכל מבנה קואליציוני קבוצה של וקטורי תשלומים. דוגמה לפתרון קבוצתי היא הליבה.
פתרון  נקודתי נקרא יעיל אם  לכל משחק .
פתרון  קבוצתי נקרא יעיל אם לכל  ולכל משחק  מתקיים .
פרנק ניליקינה

נעורים

ניליקינה נולד באיקסל שבמחוז בריסל בבלגיה, בן להורים מרואנדה. משפחתו עברה לשטרסבורג כשהיה בן שלוש.

שטרסבורג IG

ניליקינה החל לשחק כדורסל בגיל צעיר והיה חבר בקבוצת הנוער של שטרסבורג IG שזכתה באליפות צרפת ב-2015. בקיץ 2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא לא שותף בדקות משמעותיות בשתי העונות הראשונות. בעונת 2016/2017 רשם ממוצע של 5.2 נקודות, 2.1 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק בליגה הצרפתית הראשונה, הקבוצה סיימה במקום השני לאחר הפסד בסדרת הגמר לאלאן שאלון. ניליקינה נבחר בתום העונה לשחקן הצעיר הטוב ביותר בליגה. הוא רשם ממוצע של 7.2 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים במשחקי הקבוצה במסגרת ליגת האלופות.

ניו יורק ניקס

ב-2017 נבחר במקום השמיני בדראפט ה-NBA על ידי ניו יורק ניקס.

נבחרת צרפת

מ-2014 חבר ניליקינה בנבחרות הצעירות של צרפת. הוא זכה עם הנבחרת במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 16 שנערכה בלטביה, בטורניר השיג 7.4 נקודות בממוצע למשחק. ב-2015 סיים עם הנבחרת עד גיל 18 במקום השישי באליפות אירופה שנערכה ביוון, בטורניר זה השיג ממוצע של 8.6 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-4.4 אסיסטים למשחק. ב-2016 זכה עם הנבחרת עד גיל 18 באליפות אירופה שנערכה בליטא, הוא נבחר ל-MVP של הטורניר לאחר שהשיג ממוצע של 15.2 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-4.5 אסיסטים למשחק.
ב-2019 סיים עם הנבחרת הבוגרת של צרפת במקום השלישי בגביע העולם שהתקיים בסין.
הירוגליף המסוק מאבידוס

הירוגליף המסוק הוא תבליט בכתב חרטומים שהתגלה על קירות מקדש הקבורה של סֶתִי הָרִאשׁוֹן בעיר המצרית העתיקה אבידוס ואשר זכה לפרסום רב בתקשורת הבינלאומית בשל הדמיון של חלק מהצורות בהירוגליף לטכנולוגיות מודרניות מתקדמות שונות כמו מסוק, צוללת, ומטוס.
הקונצנזוס בקרב אגיפטולוגים הנו כי מדובר בפראידוליה הנובעת בעיקר מכך שלאורך אלפי השנים שחלפו מאז שכתב החרטומים נוצר במקור, בשל תהליך שחיקה צורות מסוימות נפרדות בכתב החרטומים המקורי התאחדו.
ההירוגליף נוצר במקור במהלך סוף המאה ה-14 לפנה"ס, במהלך תקופת שלטונו של פרעה סתי הראשון.
המרד בבראשוב

בעיר בראשוב, ברומניה, ב-15 בנובמבר 1987 פרץ מרד של עובדי בית החרושת למשאיות "הדגל האדום" לאחר שקיבלו תלושי משכורת עם ניכוי כמחצית השכר ללא הסבר. חלק מהעובדים יצאו אל מרכז העיר, אל משכן מרכז המפלגה הקומוניסטית הרומנית, כדי למחות ובהגיעם למקום ראו את הפאר ואת המזונות המשובחים, שהוכנו שם לקראת חגיגה.
בשנות השמונים של המאה העשרים הציב ניקולאה צ'אושסקו לרומניה מטרה לפרוע את כל חובות החוץ שלה. לשם השגת המטרה הוכנסה המדינה למשטר צנע וקיצוצים, שנועד להפנות משאבים ליצוא ופרעון חובות. חיי התושבים הושפעו לרעה והחל מ-1986 התחילו להופיע תסיסות של עובדים כנגד המצב. בתקופה זו השלטונות נהגו לקבוע לעובדים מכסות עבודה גבוהות ואם העובדים לא הצליחו להשלים אותן, ניכו להם חלק מהשכר. על רקע זה היו מהומות עובדים בנובמבר 1986 בקלוז'-נאפוקה ובפברואר 1987 ביאשי.
עשר שנים לאחר שביתת הכורים בעמק הז'יו (1977) ושנתיים לפני המהפכה הרומנית פרץ מרד עובדים בבראשוב. במפעל לייצור משאיות קיבלו עובדי משמרת הלילה את תלושי המשכורת ונדהמו לראות שמשכורתם קוצצה בחצי לטובת סעיף תמוה בו נכתבה רק מילה אחת: "סוציאלי". העובדים פנו לאחראי והוא התייחס אליהם בזלזול ואמר שבטח יבינו זאת בבוקר. עובדי משמרת הלילה הפסיקו את העבודה ובבוקר נפגשו עם משמרת הבוקר וכולם יחד החליטו לא לעבוד, להשבית את המכונות ויצאו אל העיר, אל מושב המפלגה המקומי לתבוע את משכורתם כשהם צועקים סיסמאות: "רוצים את הכסף שלנו!", "רוצים אוכל וחימום!", "רוצים אוכל עבור הילדים שלנו!", "רוצים לחם ללא הקצבה!" וכדומה. בשלב מסוים הפועלים התחילו להשיר את המנון מהפכת 1948 בוולאכיה, התעורר, רומני!.
המורדים פרעו במרכז המפלגה המקומי, פגעו במנהיגות המפלגה המקומית, ראש העירייה הוכה ונשברה לו גבה, אחד השוטרים הוכה והופשט מבגדיו ומדיו נקרעו לגזרים. הפועלים והעירוניים, שהצטרפו אליהם, שברו חלונות ורהיטים, שרפו חומרי תעמולה, מסמכים וספרים וחילקו ביניהם את המזונות. השריפה נמשכה שעות.
לקראת ערב השלטונות הפעילו את היחידה למלחמה בטרור ופיזרו את המורדים באלימות. ראשי המורדים אותרו, נעצרו, נחקרו תוך הפעלת אלימות ונשפטו לעונשים שלא עברו את הרף של שלוש שנות מאסר ופוזרו ברחבי רומניה.
פרדיננד פון קוואסט

תחילת הקריירה

פון קוואסט נולד ב-18 באוקטובר 1850 לאביו פרדיננד פון קוואסט שהיה שר התרבות הפרוסי ולאשתו מריה לבית פון דיאסט שהייתה בתו של הגנרל הפרוסי היינריך פון דיאסט, ברנדסלבן שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי ולחם במלחמת פרוסיה צרפת, וקיבל את עיטור צלב הברזל. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-36, ומעט לאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ה-6, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-9.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון קוואסט מפקד הקורפוס ה-9 שהיה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. ב-11 באוגוסט 1916 קיבל פון קוואסט את העיטור פור לה מריט על חלקו בלחימה בקרב על הסום, וב-24 בינואר 1917 מונה פון קוואסט למפקד קורפוס המשמר במקום קרל פון פלטנברג.
ב-9 בספטמבר 1917 מונה פון קוואסט למפקד הארמייה השישית במקום אוטו פון בלוב שעבר לפקד על הארמייה ה-14. ב-9 באפריל 1918 תקף פון קוואסט את הכוחות הבריטיים בפלנדריה בקרב איפר הרביעי כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ובתחילה זכה להצלחה מרובה, אך לבסוף נבלמו כוחותיו על ידי הבריטים. ב-10 באפריל 1918 קיבל פון קוואסט תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט, וב-7 במאי קיבל את עיטור המסדר הצבאי של סנט היינריך ממלך סכסוניה. באוגוסט 1918 הותקפה הארמייה שבפיקודו על ידי כוחות מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלצה לסגת מעמדותיה. נסיגת הארמייה נמשכה עד סיום המלחמה.
ב-18 בינואר 1919 לאחר שביתת הנשק, מונה פון קוואסט למפקד פיקוד הגבולות הצפוני. ב-7 ביולי 1919 פרש משירות צבאי. פון קוואסט נפטר בפוטסדם ב-27 במרץ 1939 והוא בן 88 שנים.
פייטרו גאזרה

פייטרו גאזרה (באיטלקית: Pietro Gazzera;‏ 11 בדצמבר 1879 - 30 ביוני 1956) היה פוליטיקאי איטלקי ששימש גם כקצין בכיר בצבא איטליה הפאשיסטית בזמן מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה

גאזרה נולד באיטליה, התגייס לצבא האיטלקי ובמסגרתו לחם במלחמה האיטלקית עות'מאנית ובמלחמת העולם הראשונה.
ב-1928 מונה לתת שר המלחמה, ומ-1929 עד 1933 שימש כשר המלחמה, בדרגת גנרל. ביולי 1933 התפטר, ומסר את תפקידו למוסוליני ששימש במקומו כשר המלחמה.
לאחר כיבוש אתיופיה במסגרת המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה שימש גאזרה, החל מ-1 באוגוסט 1938 ועד 6 ביולי 1941 כמושל מחוז גאלה סידאמו באתיופיה שהייתה חלק מהמושבה מזרח אפריקה האיטלקית.
גאזרה פיקד על הכוחות האיטלקים בגזרה הדרומית במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה. לאחר פלישת הכוחות הבריטים למזרח אפריקה האיטלקית התבצר בראש אנשיו בעיר ג'ימה שבדרום מזרח אתיופיה. לאחר כניעת המשנה למלך האיטלקי במזרח אפריקה, הדוכס מאאוסטה, שנכנע לבריטים לאחר קרב אמבה אלגי במאי 1941, היה גזארה הקצין האיטלקי הבכיר במזרח אפריקה, והוכרז כמשנה למלך במקומו של הדוכס מאאוסטה. 
בג'ימה עמד גאזרה בפני איום המתקפה של כוחותיו הסדירים של הגנרל אלן קנינגהם שפרצו לאתיופיה מדרום, וגם כנגד מתקפות של לוחמים אתיופים בלתי סדירים שמרדו בשלטון האיטלקי. ב-21 ביוני 1941 נסוג מג'ימה בראש 7,000 מחייליו, כשהוא מותיר מאחוריו 15,000 לוחמים שנכנעו. בדרך נסיגתו עמדה חטיבתו של הגנרל אוחוסט אדוארד חיליארט, מצבא בלגיה החופשית. ב-3 ביוני נכנע גאזרה לחיליארט.
בין 1941 ל-1943 היה שבוי מלחמה בתחילה בקניה ולאחר מכן בהודו ובארצות הברית. ב-1943 לאחר כניעת איטליה, שימש כאחראי על שבויי המלחמה מטעם ממשלתו של פייטרו באדוליו עד לשנת 1945.
גאזרה מת ב-1956.
שני קוני למל

שני קוני למל או הקנאי (ביידיש: דער פֿאַנאַטיקער אָדער די בײדע קוני לעמעל) הוא מחזה קומי פופולרי מאת אברהם גולדפדן מתקופת ראשית התיאטרון היידי, שנכתב בין השנים 1880-1878.

רקע

אברהם גולדפדן נחשב לאבי התיאטרון ביידיש. כבר במחזותיו הראשונים "די באבא מיט די אייניקלין" (הסבתא והנכדה) ושמנדריק שנכתבו בשנת 1877 חוזר מוטיב של הבת המשכילה המסרבת לרצון הוריה להשיאה לחתן אדוק. במחזה שמנדריק מופיע גם מוטיב החלפת הזהויות. מוטיבים אלו חוזרים במחזה שני קוני למל.
פירוש המילה "לעמל" ביידיש הוא כבשה, ו"קוני למל" הוא "כבשה טיפשה". בדרך כלל מובן השם כשלומיאל, חסר ביטחון עצמי, תמים ומטופש, חסיד שוטה. לא ברור אם קוני למל הוא חידוש לשוני של גולדפדן או שכבר היה בשימוש בשפת יידיש.

עלילה

ר' פנחס'ל מעוניין לשדך את בתו חיה'לה עם חסיד אדוק, אך בתו מאוהבת במורה המשכיל מקס. קלמן-שדכן מוצא לחיה'לה שידוך הגון – את קוני למל, בנו החורג של ר' שלומניו, גבאי ופרנס החודש בעיר שחרייווקה. לקוני למל כמה חסרונות "קטנים": הוא עיוור בעין שמאל, צולע, מגמגם, נאיבי וילדותי. 
חיה'לה, המכנה את עצמה קרולינה, נפגשת עם מקס אהובה בגן העיר ומספרת לו על השידוך המיועד. מקס מבין שמדובר בקוני למל בנו החורג של דודו. הוא מציע שיתחפש לקוני למל ויגיע לבית קלמן-שדכן כחתן המיועד לחיה-קרולינה. ליבניו, בת השדכן, נמצאת לבדה בבית כשמגיע מקס המחופש לקוני למל. הלה מהלל את יופייה, נשבע באהבתו לה ומשכנעה לברוח אתו.
קוני למל נתבקש להגיע הישר לבית הכלה. ר' פנחס'ל רב עם רבקה אשתו, הטוענת שחיה'לה בתם תתחתן רק עם מי שהיא תבחר. חיה'לה, המצפה לאהובה המחופש מקס, מודיעה שבחירת אביה מקובלת עליה. קוני למל (האמיתי) מגיע ומזועזע שחיה'לה אינה יודעת מהי פרשת השבוע, לא מאמינה בשדים, ברוחות וברבנים. חיה'לה, הבטוחה שמדובר במקס המחופש, מנסה לנשק אותו, וקוני למל בורח בצעקות "שמע ישראל". 
מקס מגיע לביתו של ר' פנחס'ל מחופש לקוני למל. הוא מנצל את אמונתו של רב פנחס'ל על כך שקוני למל הוא צדיק נסתר. ר' פנחס'ל נכנס לחדר ומוצא את קוני למל-מקס מדבר ללא גמגום עם הנשמות הקדושות של סבותיו, ושואל אם חיה'לה היא באמת זיווגו. בהשפעת האירוע נשבע ר' פנחס'ל, בתקיעת כף לתת את בתו למקס לאישה. לחדר נכנסות דמויות סטודנטים מחפשות לרוחות רפאים ומאשרות שקוני למל-מקס הוא זיווגה של חיה'לה.
בזמן כתיבת התנאים עם קוני למל-מקס נכנסים קוני למל האמיתי בלווית קלמן-שדכן ולילבניו בתו. כל אחד מהקוני למלים טוען שהוא הקוני למל האמיתי. ר' שלמניו מגיע באיחור ופותר את התסבוכת. הוא מבהיר שקוני למל הוא בנו החורג ומקס הוא בן אחיו. מקס משתדך עם חיה'לה וקוני למל מקבל את בת השדכן. 
בסצנת הסיום מגרשים הסטודנטים את החסידים. מקס שר שיר המסביר שהמיוחס האמיתי הוא רק מי שרכש השכלה. כולם רוקדים ומאחלים מזל טוב לזוגות החדשים.

תרגומים לעברית

תרגום ראשון לעברית על ידי מרדכי אזרחי, הופיע בסביבות שנת 1900, בשם הקנאי, או: שני יקטן-יקשן: מחזה צחוק בארבעה מעשים תחת שם העט מר-דרור.
גאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג

ביוגרפיה

גיאורג אלכסנדר נולד ב-27 באוגוסט 1921 בניס שבצרפת, והיה בנם הבכור של גאורג, רוזן קרלוב ואשתו הראשונה אירינה מיכאילובנה ריייבסקיה. אביו קיבל את התואר "דוכס מקלנבורג", בעקבות אימוצו על ידי ראש בית מקלנבורג-שטרליץ ודודו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג. אימוץ התואר אושר על ידי ראש שושלת רומנוב, הדוכס הגדול קיריל ולדימירוביץ ב-18 ביולי 1929 והוכר ב-23 בדצמבר על ידי פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
עם מותו של הדוכס קרל מיכאל ב-6 בדצמבר 1934 ירש אביו את ראשות בית מקלנבורג-שטרליץ, וכך הפך גאורג אלכסנדר ליורשו. משפחת הדוכס התגוררה בטירת רמפלין שבמקלנבורג, עד שנחרבה בשריפה באפריל 1940. במהלך מלחמת העולם השנייה, גאורג אלכסנדר ואביו נכלאו בידי הגסטפו.
גאורג אלכסנדר למד משפטים בפרייבורג לפני שסיים את לימודיו בבנקאות. ב-18 בדצמבר 1950 אושר התואר שלו כראש הבית על ידי בית מקלנבורג-שוורין ולאחר מכן הוא גם קיבל את הסגנון של הוד מעלתו. באותו זמן התואר רוזן קרלוב בוטל. גאורג אלכסנדר חי זמן מה באירלנד, שם ניהל מספר נכסים, ובשובו לגרמניה עבד עשרים שנה בחברת פרסום.
ב-6 ביולי 1963 מת אביו, והוא ירש אותו כראש בית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1990 הוא עבר למקלנבורג, וקיבל את טירת מירוב מהשלטון המקומי, ואף היה מעורב בשיקומה. גאורג אלכסנדר מת ב-26 בינואר 1996 במירוב, ובנו בורווין, דוכס מקלנבורג ירש את תאריו.