google/wiki40b huggingface dataset:
עיר המסגדים בגרהאט

מסגד סאיט גומבאד

מסגד סאיט גומבאד (בנגלית ষাট গম্বুজ মসজিদ - "מסגד שישים הכיפות", 22°40′28″N 89°44′30″E) הידוע גם בכינויו "מסגד שישים העמודים", הוא המסגד הגדול באתר ונחשב למבנה המרשים ביותר ששוכן בו. המסגד שוכן בין שני אגמים מלאכותיים גדולים, ובעברו ניצב במרכזו של מתחם מוקף חומה. שני שערים, שרק אחר מהם שרד בצידו המזרחי של המבנה, הוליכו אליו. אורכו של מבנה השער הוא 7.92 מטר ורוחבו 2.44 מטר, וקבועה בו קשת עם מיפתח של 2.44 מטר. השער ניצב מול מרכז החזית המזרחית של המסגד.
המבנה עשוי לבנים, אורכו מבחוץ הוא 48.77 מטר ורוחבו 32.92 מטר. בקירות המסגד קבועים שערים בצורת קשתות מחודדות - 11 בחזית המזרחית, 7 בכל אחת מהחזיתות הצפונית והדרומית, ושער בודד בחזית המערבית המסמנת את הקיבלה. כל השערים בחזית המזרחית, השערים המרכזיים בחזית הדרומית והצפונית והשער בחזית המערבית קבועים בתוך שקע בצורת מלבן. יתר השערים נבנו בצורת שתי קשתות, האחת מעל השנייה, כשהקשת הפנימית מעט גדולה יותר.
פנים המסגד עשוי בצורת מלבן באורך של 43.89 מטר וברוחב של 26.82 מטר. שישים עמודים מחלקים את החלל לאחד-עשר מעברים הנמתחים ממזרח למערב. העמודים שהעניקו למסגד את כינויו ערוכים בעשר שורות ובכל שורה שישה עמודים. עשרת המעברים מסתיימים בצידם המערבי בעשרה מיחרבים בצורת גומחה חצי עגולה, והמיחרב האמצעי, כמו גם המעבר שבו הוא קבוע, רחב מהיתר ובולט אל מחוץ לקיר החיצוני. במעבר הצמוד למעבר המרכזי מצפון לא קבוע מיחרב, ותחתיו קבוע בו השער היחיד שבקיר המערבי. על גג המסגד קבועות 77 כיפות, אחת מעל לכל תא התחום על ידי ארבעה עמודים או על ידי עמודים והקירות החיצוניים (Bay), ושבע מהן הנמצאות מעל המעבר המרכזי גדולות מהאחרות וצורתן כשל פירמידה קטומה.
בארבע פינותיו של המסגד קבועים ארבעה מגדלים עגולים הנושאים כיפות עגולות. שני המגדלים המזרחיים גבוהים מהשניים המערביים, ובכל אחד מהם קבועים ארבעה חלונות. בתוך כל אחד מהמגדלים המזרחיים גרם מדרגות לוליני בן 26 מדרגות שהגישה אליו היא מתוך המסגד, וייתכן ששימשו את המואזין. בכל אחד משני המגדלים המערביים קבועים שני חלונות בלבד והם נעדרי גישה למעט דרך אחד משני החלונות הפונה אל גג המסגד. סך הכל נושא המסגד 81 כיפות, למרות שמו הרשמי הוא "מסגד שישים כיפות". לפער זה ניתנו שני הסברים: לפי הראשון, מדובר בשיבוש השם "סאט גומבד" שמשמעו שבע כיפות על שם שבע הכיפות מעל המעבר המרכזי; ולפי השני והסביר יותר, מדובר בשיבוש של השם "שאט קומבאז" שמשמעו "שישים עמודים".
עיטורי המסגד עשויים בעיקרם מטרקוטה וסידור לבנים, אך חלקם הגדול נשחק ונעלם עם השנים. המבנה שופץ לראשונה על ידי הבריטים ולאחר מכן על ידי המחלקות לארכאולוגיה של פקיסטן ובנגלדש.
חיים ראם

קורותיו

ראם נולד בלבוב, גליציה, בשם חיים טויבש. במהלך מלחמת העולם הראשונה ברח עם משפחתו לווינה. הוא סיים לימודי משפטים והוסמך לרבנות. הוא עבד כמתאגרף ושירת לתקופה קצרה בצבא פולין. 
בשנת 1933 הוא עלה לארץ ישראל, והתיישב בכפר החורש. הוא התחתן עם תמר ונולדו להם שני בנים. בזמן  מאורעות 1936–1939 הוא התקוטט עם ערבים ונשפט על ידי הבריטים. בשנת 1941 הוא קנה משק בבית שערים, והתגורר בו עד יום מותו. במלחמת העצמאות הוא השתתף בקרב בשער הגולן ואף נחשב לחלל לזמן מה. 
משנת 1949 עד 1954 ושוב משנת 1961 עד 1980 שימש יו"ר המועצה האזורית קישון. בין לבין כהונותיו כראש המועצה, הוא היה חבר בהנהלת המועצה. עם העלייה ההמונית אחרי קום המדינה, הוא יישב את שוכני מעברת בית שערים ביישוב קבע, וכך היה ממייסדי מגדל העמק. בתקופתו הוקמה המכללה האקדמית עמק יזרעאל, ונוסדו האולפנה האזורית למוזיקה ולמחול ובית הספר לחינוך מיוחד המקומי. הוא הסדיר גם את ניקוז האזור, את יישוב הקבע לבדואים המקומיים ואת בית האבות המקומי, "סב יום", בקיבוץ מזרע, שכלל מרכז רב תחומי לזקן. 
הוא פעל למען איחוד המועצה האזורית נהלל עם המועצה האזורית קישון ובהמשך לאיחוד המועצה האזורית קישון עם המועצה האזורית יזרעאל, ליצירת המועצה האזורית עמק יזרעאל. במהלך קיומה של המועצה האזורית נהלל, כל ראשיה, נבחריה ועובדיה היו ממילא גם נבחרי המועצה האזורית קישון. הכפילות במועצות הייתה רק כפילות בניירת שלהן. ניירת שחלקה הוגש לפקידי משרד הפנים מנצרת וחלקה לפקידי משרד הפנים מחיפה. האיחוד השני להקמת המועצה האזורית עמק יזרעאל, יצר מועצה חדשה, מועצה שקמה ב-1980. ראם עמד בראשה למשך חודשים ספורים ואז פרש מהחיים הפוליטיים. לראשות המועצה המאוחדת נבחר ישראל פרדקין (סולה), שהיה ראש המועצה הקודם של המועצה האזורית יזרעאל.
ראם נפטר בגיל 94.
דניל ליסנקו

ביוגרפיה

לינסקו סיים במקום החמישי באליפות אירופה עד גיל 19 שנערכה בשוודיה ב-2015, בתוצאה של 2.17 מטר.
באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014) זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.20 מטר. באליפות העולם עד גיל 19 באותה שנה סיים במקום השישי בתוצאה של 2.22 מטר. 
ב-2016 זכה במדליית כסף באליפות רוסיה באתלטיקה ובמדליית ארד באליפות רוסיה באתלטיקה באולם. 
ביוני 2017 קבע שיא אישי של 2.34 מטר במהלך תחרות בסרנסק. ביולי זכה במדליית זהב באליפות רוסיה בתוצאה של 2.32 מטר. 
באליפות העולם באתלטיקה 2017 התחרה כעצמאי לאחר השעיית רוסיה מתחרויות בינלאומיות. הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 2.32 מטר לאחר המנצח מועתז עיסא בראשים.
באוגוסט 2017 קבע שיא אישי של 2.38 מטר בתחרות בגרמניה. בינואר 2018 קבע שיא אישי באולם של 2.37 מטר בנהלך תחרות בהוסטופצ'ה שבצ'כיה.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 זכה במדליית זהב בתוצאה של 2.36 מטר. בולי 2018 זכה בתחרות ליגת היהלום במונקו בשיא אישי של 2.40 מטר.
באוגוסט 2018 הודיעה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית כי היא לא תאפשר לו יותר להתחרות כספורטאי עצמאי, מאחר שלא סיפק מידע הנדרש על פי תקנות האנטי-סימום.
יוסף אבו ורדה

ביוגרפיה

אבו ורדה נולד למשפחה נוצרית מארונית בכפר גוש חלב שבגליל, אח בכור לחמישה אחים. אביו הוא מעקורי בירעם. בגיל חמש עברה המשפחה לעכו. למד בפנימייה בנצרת, אחר כך בפנימייה בכפר יסיף, באותה כיתה עם השחקן סלים דאו. בבגרותו למד בחוג למשחק של נולה צ'לטון ומאוחר יותר בבית הספר למשחק "בית צבי".

קריירה בתיאטרון

בשנת 1975 הצטרף לתיאטרון באר שבע, בו שיחק, בין השאר, בהצגות "קשר דם", "המשרתות" ו"ציד המכשפות", "אגדות מיערות ווינה", "פיקניק בשדה הקרב", "מסיבת יום הולדת".
כעבור שנה וחצי התחיל לשחק בתיאטרון העירוני חיפה (בו עבד תקופה כתפאורן) ובהבימה.
כחבר בלהקת התיאטרון העירוני חיפה שיחק בהפקות רבות, בהן: "מראה מעל הגשר", "גטו", "מחכים לגודו", "העוזר", "נפש יהודי", "האי" "גשם שחור", "יוליסס על בקבוקים", "הצמא והרעב" ,"משפט הקופים","איש ואישה אחת", "הקיצו ורננו" ,"מיסטרו בופו", "נשף מסכות", "מנהל הבית", "סוף משחק", "הגברת צ"רלי", "איפיגניה באאוליס", "אדי קינג" ו"הדוכסית של אמלפי".
ב"הבימה" שיחק בהצגות: "מקבת'" ו"שלוש אחיות". אבו ורדה ביים את הצגת אום אל רובביקה של הסופר אמיל חביבי
הקים וניהל את תיאטרון אל-מידאן הערבי בחיפה 1995–1998.

קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

שיחק בסרטו של ג'אד נאמן "מגש הכסף" ב-1982. ב-1982 גילם את כאמל בסדרת הטלוויזיה שביים נסים דיין "מישל עזרא ספרא ובניו". ב-1985 השתתף בסרטו של נסים דיין "גשר צר מאד". ב-1986 השתתף בסרטו של אמנון רובינשטיין "נאדיה". ב-1991 גילם את ג'ורג' בסרטו של ערן ריקליס "גמר גביע". ב-1993 גילם את בסאם מדאוור בסדרת הקומדיה "שכנים" לצד גדי יגיל, עפרה ויינגרטן ואמל מורקוס. ב-1999 גילם את הרב שמעון בסרטו של עמוס גיתאי "קדוש". ב-2002 גילם את אבו נחלה בסרטם של סלבה צ'פלין ולינה צ'פלין "חצוצרה בואדי", וגילם את יוסוף בסרטו של עמוס גיתאי "קדמה". על תפקידו בסרט זה היה מועמד לפרס אופיר לשחקן משנה.
ב-2003 השתתף בסרט "אמריקה" של הבמאית שירין דעיבס, השתתף בסרט" חתונת הגליל " של הבמאי מישל חליפה, גילם את אבא של בני בסדרת הטלוויזיה שביים שי כנות "תיק סגור". ב-2004 גילם פקיד משרד התעסוקה בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "שנת אפס", והשתתף בסרט הטלוויזיה שביים דייוויד נוי "אפרסק" לצד אורנה בנאי ואורי קלאוזנר. ב-2005 גילם את זאב רימון בעונה השלישית של הטלנובלה "אהבה מעבר לפינה". ב-2007 החל לגלם את עמרם "בולדוג" בסדרת הטלוויזיה המצליחה שביים שי כנות וכתב רשף לוי "הבורר". ב-2008 גילם את בעל הבית הלבנוני בסרטו של רשף לוי "איים אבודים", גילם את סאלח בסרטו של דרור זהבי "סוף שבוע בתל אביב", והחל לגלם את אלי רן בשתי העונות של סדרת הטלוויזיה "רביעיית רן". ב-2009 גילם את ארדק בשתי העונות של סדרת הנוער "חצויה". בשנת 2011 גילם את המפכ"ל בסדרת המתח הישראלית "תמרות עשן". בשנת 2014 שיחק בסרטו של עמוס גיתאי אנא ערביה. ב-2018 שיחק בסרטו של שאדי סרור "אוויר קדוש".
אבו ורדה הנחה את התוכנית "פורטרט" בטלוויזיה החינוכית.

חייו האישיים

אבו ורדה נשוי ואב לשלושה ילדים, ומתגורר בחיפה.
מיס ארצות הברית

מיס ארצות הברית היא תחרות יופי הנערכת בארצות הברית מדי שנה החל משנת 1952. 
הזוכה בתחרות מייצגת את ארצות הברית בטקס מיס תבל. בשנות ה-80 הייתה הזוכה במקום השני בתחרות נשלחת לייצג את ארצות הברית בתחרות מיס עולם. 
תחרות זו היא מתחרויות היופי המסוקרות והנצפות בעולם ושודרה בעבר בערוץ CBS. בשלב המוקדם, כל אחת מ-50 מדינות ארצות הברית עורכת תחרות יופי לבחירת נציגת המדינה לתחרות מיס ארצות הברית.
באופן מסורתי הזוכה בתואר מיס ארצות הברית מתגוררת בניו יורק במהלך שנת כהונתה.
פצאל

היישוב הנוכחי

המושב הוקם בשנת 1970 (ט' בכסלו ה'תשל"א) על ידי תנועת המושבים. מיקומו הראשוני היה סמוך למקום שבו נמצאת היום ההתנחלות מעלה אפרים, ובאותו זמן היישוב פצאל נקרא בשם מעלה אפרים, מכיוון שוועדת השמות הממשלתית התנגדה לשם פצאל. המושב פעל באותה תקופה במתכונת של (מושב-קיבוץ), אך משום שהשטחים החקלאיים היו בבקעה עצמה הוא הועבר (ב-1975 - ניסן ה'תשל"ה) למיקומו הנוכחי, ומאז נקרא שמו פצאל באופן רשמי.
הוא ממוקם בגובה של כ-270 מטר מתחת לפני הים, ליד צומת פצאל, על כביש 90 "כביש הבקעה (כביש גנדי)", ממנו עולה כביש 505 ("כביש חוצה שומרון") מערבה. במושב מתגוררות כ-90 משפחות.
בשנים האחרונות ישנה קליטה גדולה של צעירים במושב, בעיקר בני המושב.
ענף היצוא המוביל של המושב הוא תמרי המג'הול, בנוסף מגדלים ענבי מאכל וירקות כמו פלפלים ועגבניות שרי.
בתחילת המאה ה-21 פעלה במושב חוות תנינאים.
ב-2017 הוקם באופן בלתי חוקי מסלול מירוצי מכוניות בסמוך לפצאל.
עומר בן-רובי

ביוגרפיה

בן-רובי, תושב יפו, נולד בבת ים וגדל והתחנך ברעננה ובכפר סבא. סבו לאון בן רובי, יליד סלוניקי, היה שופט הכדורגל הבינלאומי הראשון של ישראל.
את שירותו הצבאי עשה בן-רובי בעיתון "במחנה", שם שירת ככתב צבאי וכעורך. עם שחרורו, ב-1998, החל לעבוד בגלי צה"ל כעורך חדשות ויומנים.
בשנת 2000 עבר ל"ידיעות אחרונות" כדי לסקר ככתב את תחום העבודה והרווחה. ב-2001 שהה כשנה באנגליה, ושימש שם בתפקיד כתב גל"צ בלונדון.
ב-2002 מונה לתפקיד רכז הכתבים בגלי צה"ל.
ב-2004, במקביל לעבודתו בגל"צ כמגיש תוכניות לילה (שכללו שיחות עם מאזינים, שירי משוררים ומוזיקה ים תיכונית), היה בן רובי עורך החדשות באתר וואי נט.
בשנת 2005 השתלב בערוץ 10, והיה בצוות העריכה של "דין וחשבון", תוכניתו של רינו צרור. לאחר מכן, שימש במשך שנתיים ככתב תרבות ובמאי כתבות בחדשות 10, והגיש פינת מוזיקה ים תיכונית בערוץ מוזיקה 24.
בשנת 2006 החל לעבוד בגלגלצ כמפיק ראשי וכסגנה של מנהלת התחנה, דלית עופר. בתקופה זו, ובמשך 6 שנים, הגיש בן-רובי בגל"צ את התוכנית "הולך בחצות", שהתמקדה במוזיקה ים תיכונית לגווניה השונים.
בין השנים 2012 ל-2013 שימש כממלא-מקום ראש מחלקת האקטואליה ועורך החדשות הראשי בגלי צה"ל, וכסגנה של מנהלת התוכניות בתחנה, מאיה להט-קרמן.
מ-2013 עמד בראש מחלקת השידורים של גלי צה"ל, וניהל את המערך המקצועי להכשרת העיתונאים המתגייסים לשירות בתחנה.
במקביל לתפקידי הניהול, 8 שנים ברציפות ולפחות פעם בשבוע, בן-רובי ערך והגיש את פינת "ארון השירים היהודי" בתוכנית "המילה האחרונה" עם עירית לינור וקובי אריאלי. החל מתחילת שנת 2015 נמנה עם צוות המגישים הקבוע של התוכנית "ציפורי לילה מוזיקליות", ומשתתף קבוע בתוכנית הבוקר של קובי אריאלי בימי שישי בגל"צ.
באפריל 2016 דווח כי לאחר תשע שנים בהנהלת גל"צ וגלגלצ, הוא עוזב לטובת הקמת תאגיד השידור הישראלי.
ב-7 ביוני 2016 מונה כמנהל ההקמה והמנהל בפועל של רשת ב' החדשה (כאן רשת ב') בתאגיד כאן. במאי 2019 הודיע על סיום תפקידו.
כיום הוא עורך ומגיש תוכניות תרבות ומוזיקה בתחנות הרדיו של כאן.

חיים אישיים

נשוי ליסמין ישבי, עורכת המוזיקה הראשית בגלגלצ, ואב ל-2.
דאמראק

דאמראק (בהולנדית: Damrak) היא דרך ראשית במרכז אמסטרדם שבהולנד, ההולכת מצפון לדרום ומקשרת בין תחנת הרכבת המרכזית לבין כיכר דאם.
הדרך נבנתה במקום בו עברה תעלה שקישרה בין הסכר שנבנה על נהר האמסטל לבין שפך הנהר - ומכאן שמו של הרחוב - הרחוב שבהמשך ה"דאם" - ה"סכר".
מתחת לרחוב עוברים קווים של הרכבת התחתית של אמסטרדם.
במבנה בֶּרס ואן בֶּרלאחֶה (Beurs van Berlage - בורסת ברלאחה) שברחוב פעלה בראשית המאה ה-20 הבורסה של אמסטרדם, אשר בשל מיקומה זכתה לכינוי "דאמראק", על שמו של הרחוב. כינוי זה נשמר גם כיום, אף שהבורסה עברה למבנה אחר.
בנימין מובשוביץ

הרב בנימין הלוי מובשוביץ (תרנ"ג, 1893 - כ"א בכסלו תשי"ג, דצמבר 1952) היה רבה של קניזיץ בבלארוס, ולאחר עלותו לארץ ישראל כיהן כרבה של הרצליה ומייסד ישיבת השרון.

קורותיו

נולד בבלארוס, בנם של הרב מרדכי שלמה הלוי מובשוביץ, רבה של מלסטובקה, וגיטל, בתו של הרב יעקב שנפיר משקלוב. מילא את מקום אביו כרבה של קניזיץ שבמחוז מוהילב. בתחילת שנות ה-30 עלה לארץ ישראל והתמנה כרבה של הרצליה. 
בשנת תרצ"ג (1933) ייסד סמוך לביתו את בית הספר "יסודי התורה" בהרצליה, כדי להעניק חינוך תורני לילדי המשפחות הדתיות שנמנו עם מייסדי העיר. בשנים הראשונות מנה בית הספר פחות מעשרה תלמידים, ועם השנים התרחבו שורותיו. במשך עשרים שנה פעל בית הספר באופן פרטי, ובשנת תשי"ג (1953) הסתפח לחינוך העצמאי. בשנות ה-60 עבר בית הספר ממקומו, בסמוך לביתו של הרב מובשוביץ, למשכנו החדש. 
בשנות ה-40 יזם את הקמת בית הכנסת הגדול בעיר.
היה חבר המועצה של מרכז חינוך התורה בארץ ישראל שפעל בתל אביב ואיגד את מוסדות החינוך הדתיים בארץ ישראל.
בתחילת שנות ה-50 ייסד ברמת השרון את ישיבת השרון, יחד עם אחיינו הרב יעקב אדלשטיין. בראש חודש כסלו תשי"ג (1952) ביקר החזון איש בישיבה וערך מבחן פומבי לתלמידיה. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר הרב מובשוביץ, בעקבות ניתוח מוח שלא הצליח. לאחר מותו נותר הרב אדלשטיין לעמוד בראשות הישיבה לבדו.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים נכדו הרב דניאל יעקובוביץ את ישיבת "נחלת בנימין" במודיעין עילית, על שמו. כמו כן נקרא על שמו רחוב בהרצליה.
לאחר פטירתו התמנה חתנו, הרב יצחק יחיאל יעקובוביץ, לרבה של הרצליה. בנו, הרב חיים, שימש עד לשנת תשע"א (2011) כרב בית הכנסת אור לישראל בהרצליה. בנו הרב בן ציון היה ר"מ ומנהל ישיבת השרון.
מוט סלפי

מוט סלפי (לעיתים נקרא גם "מַקֵּלפי") הוא מוט האוחז בטלפון סלולרי או במצלמה אחרת ומאפשר לצלם האוחז בו ליצור תמונת סלפי.

היסטוריה

עם הפצת הטלפונים החכמים, הציבור מרבה לצלם את עצמו והופך מודע יותר לעזרי צילום. עד תחילת העשור הראשון של המאה ה-21, אדם שלא הכיר עזרי צילום, נאלץ לצלם את עצמו בעזרת בקשה מאדם נוסף, בעזרת מראה או בהחזקת המצלמה בקצה יד מתוחה - דבר לא נוח במיוחד, כשמדובר במצלמה כבדה. אנשים פשוטים לא היו מודעים לשני עזרים ותיקים לצילום עצמי - מנגנון השהייה ללחצן המצלמה ומוט סלפי.
שימוש במצלמה כבדה עם מוט סלפי, דרש גם חצובה למצלמה. דבר זה ניתן לראות בסרט "חור בלבנה", שבו אחת הדמויות מצולמת, כאשר היא מצלמת את עצמה, במצלמת קולנוע. בהמשך, התפתחה הטכנולוגיה והומצאו מצלמות דיגיטליות וטלפונים חכמים אשר איפשרו צילום עצמי עם מצלמה קדמית. דבר זה תפס תאוצה ורבים כיום מצטלמים כך, תופעה שנקראת סלפי.
בין שנת 2010 לשנת 2014, הומצא מוט סלפי לטלפון חכם אשר מאפשר לצלם תמונת סלפי ממרחק רב יותר מאשר אורך היד ללא עזרה מאדם אחר. הממציא הוא לינוס טורבאלדס,] שאחראי גם על עדכון, שיפוץ והפצת ליבת המערכת בקוד פתוח, לינוקס. החל בפעילותו כבר ב-1991.
מתוך הגוף

תקציר העלילה

הרומן מספר על מיכאל (מישה), ניצול שואה  שהופקד בזמן המלחמה על ידי אמו במנזר, והוא כבן ארבע. האם מעולם לא שבה לקחתו.  כשהיה כבן עשר עלה לישראל והוא נטול זהות ואוטוביוגרפיה,  זכרונותיו עמומים. ההעדר הזה, מעין בור חפור בנשמתו משפיע על חייו הבוגרים. הוא מתחתן עם אישה שאינה מתאימה לו, הם אינם הופכים להורים, ולבסוף אף נפרדים. מיכאל הוא סופר, באמתחתו שמונה ספרים, הוא חי לבדו ויש לו בת זוג צעירה ממנו בשנים שמוכנה לזמן מה לשאת את האיש הילדי איננו יודע הרבה על אהבה.
מיכאל מבקש לקבל הכרה מהממסד הספרותי, וחברו הקרוב, מבקר הספרות עמוס מאמין בו ומנסה לסייע לו. אולם מיכאל מתקשה להשלים את מה שנמנע ממנו בחייו המוקדמים. מה שהוחמץ מדבר בקולו של זרעו, ילדו שלא נולד. במהלך הסיפור הוא מתלבט אם לנסוע להתחקות אחר שורשיו, לברר היכן נולד, אולי אף למלא את  החורים בביוגרפיה בדויה, כי האמיתית ממילא אינה ידועה. מיכאל מאמין שמלאכת התצרף הזאת תשחרר דבר מה שיועיל לכתיבתו. בסופו של הרומן הוא מקבל החלטה ומתכונן לבצעה.
ברקודה ענקית

מאפיינים

אורכה של הברקודה הוא 60–100 ס"מ בממוצע ומשקלה 2.5–9 ק"ג. עם זאת נמצאו פרטים גדולים בהרבה באורך 2 מטר ובמשקל 46 ק"ג. אלו דגים טורפים בעלי לסתות מוארכות, שיניים חזקות ורחבות ולסת תחתונה שארוכה מעט מהלסת העליונה. הסנפירים קצרים ומותאמים להאצה מהירה והגוף דמוי טורפדו. צבעה כחול או אפור עם גב בהיר. לפעמים היא מפוספסת מעט מלמעלה.
היא טורפת בעיקר דגים אחרים, דיונונים ויצורי ים דומים. היא עוקבת אחרי הטרף ממארב ותוקפת מהצללים. היא יכולה להאיץ למהירות 43 קמ"ש ולתפוס בשיניה את טרפה. לפעמים היא עוקבת אחרי להקות דגים בסמוך למים הרדודים ומחכה לתקוף פרט פצוע.
כאשר הברקודות לא אוכלות הן מסתובבות בלהקות ברחבי הימים.
הברקודה יכולה לתקוף בטעות צוללנים, במחשבה שהם טרף. עם זאת התקריות הללו מאוד נדירות. רוב המתקפות לא קטלניות אך עלולות להשאיר צלקות.
מעט מן האור

מעט מן האור הוא עלון פרשת שבוע בהוצאת תנועת אורות. העלון החל להופיע בתחילת שנת ה'תש"ס (2000). המאמר הראשי בעלון הוא מאמר מתחלף המתחיל בעמוד הראשי וממשיך בעמודים הפנימיים. בצד המאמר הראשי, יש תמונה הקשורה באופן רעיוני למאמר. עד לפטירתו של חנן פורת, צורף גם שיר עברי (לאו דווקא דתי, לעיתים שירים של חיים נחמן ביאליק או נתן אלתרמן) עם הסבר רעיוני (תחת הכותרת "מדרשיר") בדרך כלל מלווה בהסבר של פורת.
העלון כולל גם פינת הלכה מאת הרב אליעזר מלמד, רשימת אירועים שהמערכת רוצה לקדם. מדי פעם יש כותבים נוספים ומדורים משתנים העוסקים בדמות מסוימת או ספר חדש. העלון ייחודי בכך שהוא משלב מצד אחד עמדה דתית חזקה המתבטאת בעיסוק נרחב בנושא יישוב ארץ ישראל, בית המקדש ועלייה להר הבית, ומצד שני מבטא פתיחות רבה, למשל בכך שמשולבים מקורות חילוניים בתוך המאמרים התורניים. בין היתר כותב בעלון הרב מנחם פליקס. העלון לקח על עצמו לקדם את המודעות לבטיחות בדרכים והכניסו את הפינה, אורות שבדרך של הרב אלישיב קנוהל. בנוסף קיימת הפינה לאור הדף היומי העוסק בפנינים מתוך הלימוד בדף היומי שנלמד באותו שבוע וכן פינה העוסקת בזוגיות של עמותת ישפה.
הגליונות מהשנים הראשונות של העלון יצאו גם בצורת ספר. בראשית שנת ה'תשס"ח יצא ספר שמלקט את דברי התורה של חנן פורת מהגיליון על ספר בראשית כחלק מסדרה שלימה על כל התורה. בחודש שבט ה'תש"ע יצא כרך שמאגד את מאמריו של פורת על ספר שמות.
ב-2013, החל מגיליון מס' 700, עבר העלון מיתוג ועיצוב מחדש. שיינה בוצר, לשעבר עיתונאית ועורכת ב"מקור ראשון", מונתה לעורכת העלון. העלון כולל כתבות מגזין ותחקיר, כותבים ומדורים חדשים.
אקווה אורה

אקווה אורה הוא מינרל המיוצר בצורה מלאכותית. המינרל מיוצר במעבדה מגבישי קוורץ המצופים בשכבה דקיקה של מתכת. הקריסטל מחומם בתא בו שורר ריק לטמפרטורה של °C‏870 ואז מוסיפים לתא מתכת שעברה איוד בחום גבוה. אטומי המתכת מתמזגים עם פני השטח של גביש הקוורץ והתוצאה היא גביש בעל ברק ססגוני. התהליך פותח בשנות ה-80, כאשר המתכת הפופולרית ביותר בשימוש היא זהב והוא נותן לגביש הקוורץ גוון כחול עז שנתן למינרל את שמו (בלטינית אקווה היא מים, ואורה היא תחילת המילה זהב). כמו כן נעשה שימוש במתכות טיטניום (צבע ססגוני בדומה לאופאל) ואינדיום (צבע סגול).
האקווה אורה היא אבן פופולרית לשימוש בתכשיטים. זוהי אבן לא יקרה יחסית וקלה לרכישה. ניתן לחתוך אותה וללטשה לחרוזים לשם שימוש בתכשיטים קטנים כדוגמת עגילים או צמידים. לעיתים נעשה שימוש בכל גביש הקוורץ בתליונים ובתכשיטים גדולים אחרים. באקווה אורה נעשה שימוש רב בריפוי בעזרת קריסטלים. יש אנשים המאמינים כי ענידת גביש האקווה אורה משחררת לחצים ומשככת כעסים.
אוריאל דן

אוריאל דן (1922, ברלין - 19 באוקטובר 1991, תל אביב) היה מזרחן ישראלי ופרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. מומחה להיסטוריה של ירדן ועיראק המודרניות.

אודות

אוריאל נולד בברלין בשנת 1922. עם עליית היטלר לשלטון עלה ארצה. הוא שירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה לאחר מכן למד באנגליה כיצד להיות מבשל שיכר. בשנת 1950 הצטרף לחיל המודיעין הישראלי שם היה קצין מחקר ועסק במיוחד בממלכות האשמיות, ירדן ועיראק. הוא שירת בתפקיד במשך 16 שנים. במהלך שירותו השלים תואר ראשון בהיסטוריה מודרנית בהתכתבות מאוניברסיטת לונדון (סיים בשנת 1959). לאחר שהשתחרר הוא הצטרף למכון שילוח לחקר המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב (כיום מכון משה דיין). בשנת 1968 סיים תואר דוקטורט מהאוניברסיטה העברית בהנחיית פרופסור גבריאל בר. ובשנת 1972 הצטרף לסגל ההוראה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. הוא עשה דוקטורט נוסף באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1980 בנושא היסטוריה אירופאית במאה ה-18, "Hanover and Great Britian, 11740-1760". הוא לימד במשך 25 שנה בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב ועמד בראש החוג במשך חמש שנים. בשנת 1990 יצא לגמלאות.
נהרג ב-19 באוקטובר 1991 מפגיעת מכונית בכביש בין האוניברסיטה לבין ביתו ברמת אביב. היה בן 69 במותו. היה נשוי ללורה ואב לבת.
בשנת 2005 פורסם ספר מאמרים לזכרו "The Hashemites in the modern Arab world: essays in honour of the late Professor Uriel Dann", בהוצאת Routledge. מאז מותו נערך לזכרו מדי שנה ערב עיון באוניברסיטת תל אביב בו מוענקת מלגה ע"ש פרופ` אוריאל ולורה דן לתלמידי מחקר.
אם החומץ

אם החומץ הוא חומר המורכב מתאית וחיידקים המחמצנים כוהל לחומצה אצטית במהלך תהליך תסיסתו בנוכחות חמצן. ניתן להוסיף את אם החומץ לנוזל אלכוהולי כגון יין או סיידר לשם ייצור חומץ.
אם החומץ יכול להיווצר גם בחומץ אם הוא מכיל סוכר ו/או אלכוהול שטרם תססו. תופעה זו שכיחה יותר בחומץ שלא עבר פסטור. אם החומץ איננו מזיק וניתן לסנן אותו משארית החומץ, לעשות בו שימוש ליצירת חומץ, או פשוט להתעלם מהימצאותו.
שזלונג

שֶזלוֹנג (בצרפתית: Chaise longue, שפירושו בעברית הוא "כיסא ארוך") הוא כיסא מוארך (או כורסה מוארכת) המאפשר החזקת רגלי האדם היושב עליו, לכל אורכן, על גבי הכיסא.
בתקופה המודרנית פותחו שזלונגים מתקפלים. שזלונג מתקפל מורכב ממסגרת נפתחת וממזרן הנפרס על המסגרת. שזלונג מתקפל זול יותר ותופס פחות מקום בשעה שהוא מקופל. שזלונגים מתקפלים פשוטים ביותר, הכוללים מסגרת מתקפלת ועליה יריעת אריג, משמשים לנופשים על שפת הים ובמקומות דומים.
אמנון ישראלי

ביוגרפיה

אמנון ישראלי נולד בשנת 1947 באשדות יעקב. לאחר שירותו הצבאי עבר להתגורר בתל אביב-יפו. באותה עת החל ללמוד קדרות אצל הדוויג גרוסמן. לאחר מכן עבד כשנה במפעל הקרמי "לפיד".
עבודותיו המוקדמות של ישראלי נעשו ב"חמר מוצא" שנשרף לטמפרטורה נמוכה של כ-֯950 מעלות. עבודות אלו חופו בצבעי אנגוב, בהשפעת גרוסמן. בעבודותיו המאוחרות עושה ישראלי שימוש בהטבעות ובדימויים בסגנון ארכאולוגי, כשהו מצפה את הכלים בגלזורה. ישראלי הוא חבר בקואופרטיב האמנים "רוח כדים", ופועל בירושלים.
ריצ'רד האנט

ריצ'רד האנט (באנגלית: Richard Hunt;‏ 16 באוגוסט 1951 - 7 בינואר 1992) הוא בובנאי אמריקאי שידוע במספר הרחב של דמויות המשנה שהציג בסדרת הטלוויזיה "החבובות". כמו כן הוא הפעיל בובות גם בסדרת הילדים "רחוב סומסום".
בסדרת הטלוויזיה "החבובות" הפעיל האנט את סקוטר, סטטלר, ג'ניס, סוויטאמס וביקר. כמו כן הוא הפעיל את מיס פיגי בעונה הראשונה עד שבמחצית עונה זו העבירו את התפקיד לפרנק אוז. ב"רחוב סומסום" הוא הפעיל בובות בתפקידי משנה כגון: ג'ונס השכחן, פלאקידו פלמינגו, דון מיוזיק, גלאדיס הפרה וסולי (העוזר של ביף). כמו כן הוא הפעיל את אלמו עד שנתנו את התפקיד לבובנאי קווין קלאש. ב"פראגל רוק" הוא הפעיל את ג'וניור גורג, גאנג (אחד מעוזריה של מלכת האשפה) ועוד מספר דמויות משנה.

חיים אישיים

האנט נולד ברובע הברונקס בניו יורק, השני מבין חמישה ילדים. כעבור מספר שנים משפחתו עברה לקלוסטר, ניו ג'רזי.
בבית הספר התיכון הוא יצר תיאטרוני בובות לילדים המקומיים, והוא היה מעריץ גדול של "החבובות" עוד בצעירותו. לאחר התיכון הפך האנט לחזאי בתחנת הרדיו המקומית, שם פגש את ג'ים הנסון.
ב-7 בינואר 1992, נפטר האנט מסיבוכי מחלת האיידס.
אלפונסו הרביעי, מלך אראגון

ביוגרפיה

אלפונסו הרביעי נולד ב-2 בנובמבר 1299 לחיימה השני, מלך אראגון וביאנקה דה אנז'ו, בתם של שארל השני, מלך נאפולי ומריה מהונגריה, מלכת נאפולי. בשנים 1323–1324, כבש אלפונסו את סרדיניה, וסיפח אותה לכתר אראגון.
בשנת 1327 מת אביו חיימה השני, מלך אראגון, ואלפונסו עלה במקומו לשלטון, מאחר שאחיו הבכור חיימה מאראגון ויתר על זכויותיו כדי להפוך לנזיר. בשנת 1329 פתח אלפונסו במלחמה ארוכה עם הרפובליקה של ג'נובה. העיר סאסארי שסופחה לממלכה בשנת 1323, מרדה באלפונסו שלוש פעמים, אולם נשארה תחת לבסוף תחת שלטונו.
לאחר התאלמנותו בשנת 1327, התחתן אלפונסו מתחתנת בשנת 1329 עם לאונור מקסטיליה, אחותו של אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה, שהייתה מאורסת קודם לכן לאחיו חיימה, שסירב לממש ביניהם את הנישואים. בעקבות נישואיו השניים, הסתכסך אלפונסו עם בנו פדרו.
ב-24 בינואר 1336 מת אלפונסו הרביעי בברצלונה, ובנו פדרו הרביעי, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו.
חור שחור על-מסיבי

חור שחור על-מסיבי מוגדר כחור שחור בעל מסה שנעה בין 100 אלף ל-10 מיליארד מסות שמש.
מדענים נוטים להניח כי חור שחור כזה קיים במרכזן של רוב הגלקסיות ביקום, בכללן גלקסיית שביל החלב.

חורים שחורים במרכזי גלקסיות

מדידות של אפקט דופלר שנערכו על מקורות של קרינה אלקטרומגנטית הסמוכים למרכזי גלקסיות, הראו תנועה מהירה מאוד. תנועה מהירה כזו יכולה להיות מוסברת רק בריכוז אדיר של מסה במרכז הגלקסיה. כיום, ידוע רק על חור שחור, או חור שחור בהתהוות, כגופים המסוגלים להכיל מסה רבה, בנפח קטן יחסית. החור השחור העל-מסיבי שבקבוצת קשת נחשב לחור השחור של גלקסיית שביל החלב, ומסתו מוערכת ב-4 מיליון מסות שמש. מאמינים כי יש קשר בין מסתו של החור השחור במרכז גלקסיה לצורתה של הגלקסיה. חורים שחורים במרכזי גלקסיות נחשבים למנועים של קוואזרים.