google/wiki40b huggingface dataset:
טרה (מיתולוגיה)

טֶרָה או טֶלוּס (בלטינית: Terra או Tellus) הייתה אלת האדמה או ההאנשה של האדמה במיתולוגיה הרומית. אלה זו מקבילה לגאיה - אלת האדמה מהמיתולוגיה היוונית.
האלה כונתה Terra Mater או Tellus Mater (בלטינית "אמא אדמה" - כאשר "מאטר" הוא תואר כבוד אשר הוענק לאלות רבות. הביטוי "אמא אדמה" הגיע בעקבות זאת לשפות מודרניות רבות, וגם לשפה העברית).
היסוד הכימי טלוריום שהתגלה בשנת 1798 על ידי מרטין היינריך קלפרות' נקרא על שם האלה.
בדת הרומית פולחנה של האלה כלל תפילות למניעת רעידות אדמה, וכן תפילות ליבול חקלאי מוצלח (שנעשו לצד תפילות לאלה קרס - אלת החקלאות).
בנוסף הייתה טרה האלה של הנישואין, אימהות, הריון ולידה.

פולחן

חגה של האלה נקרא פורדיקידיה (Fordicidia) או הורדיקידיה (Hordicidia), ונחוג מדי שנה ב-15 באפריל. הפולחן כלל קורבן של פרה הרה, ובוצע על ידי הפונטיפקס מקסימוס (הכהן הראשי) והבתולה הוסטלית. אפרה של עובר פרה זו נשמר על ידי הבתולות הוסטליות ושימש לטיהור בפסטיבל הפריליה.
חג נוסף של אלה זו נחוג בסוף החורף ונקרא סמנטיבאה. חג זה נחוג ב-24 בינואר מדי שנה, כאשר חלקו השני של החג נערך שבוע לאחר מכן והוקדש לקרס.
מקדש של לאלה טרה הוקם על גבעת אסקווילינו ברומא בשנת 268 לפנה"ס.

בתרבות המודרנית

בספרות מדע בדיוני נעשה שימוש רב בשמה של האלה כשמו של כדור הארץ, זאת בהתבסס על כתבים אסטרונומיים בלטינית שעשו שימוש זה. פיליפ ק. דיק השתמש במונח "טרן" בספרו ואילו בשם "טלוס" נעשה שימוש בספריהם של ק.ס. לואיס (בטרילוגיית החלל), אדוארד אלמר סמית' (בסדרת העדשאי) ורוברט היינליין.
טל דבש

טל דבש, לפעמים מזוהה במחקר עם המָן, הוא נוזל דביק מתוק שמפרישות כנימות שונות על חלקי הצמח שעליו הן נמצאות.

ייצור טל הדבש

עם החרקים המייצרים טל דבש נמנים מינים שונים של כנימות עלה וכנימות מגן, וכן כמה מיני פרפראים וציקדות. הכנימות נוהגות למצוץ בעזרת החדק המיוחד שלהן את מוהל הצמחים מתוך צינורות השיפה המובילים סוכרים שנוצרו בתהליך הפוטוסינתזה, אל חלקי הצמח התחתונים. המוהל מכיל ריכוז גבוה מאוד של סוכרים. הכנימה מפרישה את טל הדבש בטפטוף על העלים והפרחים של הצמח, על מנת להיפטר מעודפי הסוכר במוהל שמצצה. הנוזל המופרש הוא בעל תכולת סוכרים גבוהה ומעורבב באנזימים שמקורם במערכת העיכול של החרק.

צמחים מארחים

בין העצים המשמשים פונדקאים לכנימות המפרישות טל דבש, יש מיני מחטניים שונים (אשוח, ערער, מיני אורן), מיני ורדניים (תפוח, אגס, שזיף, אפרסק, עוזרר ודובדבן), ומינים שונים של אלון, אשל, מילה, אדר, פקאן, אלסר ועוד.
לטל הדבש יש מספר תופעות לוואי שליליות. על הנוזל המתוק מתיישבות פטריות טפילות העמידות לריכוז הסוכרים הגבוה, והן מייצרות כיסוי של נבגים בצבע שחור על העלה. תופעה זו קרויה "פייחת", והיא עלולה להזיק לצמח מכיוון שכיסוי זה מפחית את קליטת אור השמש ולעיתים אף חוסם את הפיוניות, ובכך מעכב את תהליך הפוטוסינתזה.

שימוש בטל הדבש

בהיעדר פריחה, כמו למשל באזורים שאקלימם קר, נוהגות דבורי הדבש לאסוף את טל הדבש כתחליף לצוף. הדבש המופק מטל דבש, צבעו כהה וטעמו עז, והוא באיכות ירודה בהשוואה לדבש המופק מצוף. לדבש המיוצר מטל דבש שמקורו ביערות אורן יש ביקוש במקומות מסוימים באירופה ובטורקיה, בשל האמונה שלדבש זה תכונות מרפא.
נמלים מסוגים אחדים נמשכות לסוכר שמפרישות הכנימות, וכך נוצרים יחסי הדדיות בין הנמלים הניזונות מטל הדבש שמפרישות הכנימות, ובין הכנימות. הכנימות נהנות מההגנה התקיפה של הנמלים כנגד אויביהן הטבעיים, כדוגמת זחלי מושית השבע ("פרת משה רבנו") או עינפז רקום כנף. ידועים גם מקרים שבהם נמלים מעבירות כנימות מצמח לצמח על מנת ליצור מקורות נוספים של טל דבש, בדומה לרועה המעביר את עדריו מחלקת מרעה אחת לאחרת. במדבר יהודה נצפו נמלים ממין אורגת האשלים המגדלות כנימות וציקדות בקנים מיוחדים כדי לנצל את טל הדבש שהן מפיקות.

טל הדבש בתרבות

יש הסוברים שטל הדבש הוא המן שאכלו בני ישראל במדבר. על פי המיתולוגיה הנורדית, הטל הנוטף מהעץ האגדי הענק יגדראסיל הוא טל הדבש המזין את הדבורים.
הארמייה התשיעית (האימפריה הגרמנית)

הקמה ראשונה

לאחר הניצחון בקרב טננברג ובקרב הראשון על האגמים המזוריים, החליט הפיקוד הגרמני לסייע לכוחות האוסטרו-הונגרים, ולצורך כך הקימו ב-18 בספטמבר 1914 את הארמייה התשיעית בפיקוד פאול פון הינדנבורג. הארמייה השתתפה בקרב על הוויסלה ובקרב לודז'. ב-2 בנובמבר 1914 מונה פון הינדנבורג למפקד העליון של הכוחות הגרמניים בחזית המזרחית, ובמקומו מונה גנרל אוגוסט פון מקנזן. ב-17 באפריל 1915 מונה פון מקנזן למפקד הארמייה ה-11, ובמקומו מונה ליאופולד, נסיך בוואריה. ב-30 ביולי 1916 פורקה הארמייה, ויחידותיה חולקו בין הארמיות האחרות.

הקמה שנייה

ב-6 בספטמבר 1916 הוקמה הארמייה מחדש בפיקוד גנרל אריך פון פלקנהיין, לצורך המערכה על רומניה. הארמייה נחלה הצלחה מרובה, ויחד עם כוחות נוספים כבשה עד סוף דצמבר 1916 את רוב רומניה.
ב-1 במאי 1917 עבר גנרל פון פאלקנהיין לפקד על הכוחות העות'ומאניים בארץ ישראל, ובמקומו מונה גנרל רוברט קוש. ב-10 ביוני 1917 עבר גנרל קוש לפקד על הקורפוס ה-52, ובמקומו מונה גנרל יוהנס פון אבן. ב-9 ביוני 1918 עבר גנרל פון אבן לפקד על פלגת הארמייה A, ובמקומו מונה גנרל פריץ פון בלוב, אך עקב מחלתו של פון בלוב פיקד למעשה גנרל פון אבן על הארמייה. ב-19 ביוני 1918 הועברה הארמייה לחזית המערבית ולחמה בקרב השני על המארן. ב-6 באוגוסט 1918 פרש גנרל פון בלוב מהפיקוד על הארמייה עקב מחלתו, ובמקומו מונה גנרל אדולף פון קרלוביץ שפיקד על הארמייה עד לפירוקה. ב-18 בספטמבר 1918 פורקה הארמייה, גנרל פון קרלוביץ עבר לפקד על הארמייה השנייה, ואילו על בסיס מטה הארמייה הוקמה קבוצת הארמיות פון גלוויץ.
אליזבת איידנבנץ

אליזבת איידנבנץ (בגרמנית: Elisabeth Eidenbenz; ‏12 ביוני 1913, ווילה - 23 במאי 2011, ציריך) הייתה מורה ואחות שווייצרית. איידנבנץ היא חסידת אומות העולם על פעילותה להצלת ילדים בתקופת מלחמת העולם השנייה מאימת הנאצים.
ייסדה את בית היולדות של אלנא (בקטלנית: "La Maternitat d’Elna"; בצרפתית: "La Maternité Suisse d'Elne") בקרבת העיר פרפיניאן. בין השנים 1936-1944 הצילה איידנבנץ בערך שש מאות תינוקות, רובם ילדים של רפובליקנים ספרדים, פליטים יהודים וצוענים שברחו מפלישת הנאצים.

ביוגרפיה

איידנבנץ הייתה מורה בשווייץ ובדנמרק, עד הצטרפותה אל "Asociación de Ayuda a los Niños en Guerra", אגודה לסיוע לילדים במלחמה.
לאחר התמוטטות הרפובליקה הספרדית השנייה, ברחו גולים רפובליקנים רבים לצרפת, במיוחד לרוסיון, המחוז המכונה "קטלוניה הצפונית". רבים מהם מתו מתת-תזונה או ממחלות; נשים הרות רבות הפילו את עובריהן לפני הלידה או מתו בלידה. איידנבנץ הגיעה למדריד ב-24 באפריל 1937 כמתנדבת באגודת הסיוע, ובהמשך עברה לדרום צרפת. היא הושפעה ממצבם של הנשים והילדים הפליטים, והחליטה להפוך אחוזה נטושה בעיר אלנא (Elna) לבית יולדות.
בתחילה הסתמכה הקבוצה על תרומות מאירופה, אך לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה תרומות אלו הופסקו, ופליטים רבים המשיכו להגיע לאלנא מצרפת ומרחבי אירופה. רוב הפליטים היו נשים יהודיות שברחו מכיבוש הנאציים. לכן, ממשלת צרפת של וישי הכריחה את הקבוצה להצטרף אל הצלב האדום ולשמור את מדיניות הנייטרליות. משום כך, בית היולדות של אלנא לא יכל לגונן על פליטים מדיניים, שברובם היו יהודים. אך איידנבנץ החליטה להסתיר את זהותם של הפליטים, כדי לעקוף את החוק. איידנבנץ ועמיתיה הוטרדו על ידי הגסטאפו ופעם אחת אף נאסרו. בתקופה זו כ-600 ילדים ספרדים ו-200 יהודים מרחבי אירופה ניצלו בבית היולדות של איידנבנץ. 
לאחר פרישתה לגמלאות, עברה איידנבנץ להתגורר באוסטריה, סמוך לווינה.
מאז 2002 ממשלות של כמה מדינות החלו להכיר בפועלה של איידנבנץ. פורסמו מספר ספרים על בית החולים שלה. בפסחא של שנת 2002 נפגשו מחדש כשישים ניצולים שאיידנבנץ סייעה להם, על מנת לכבד את "La Senyoreta" (הגברת).
ב-2002 קיבלה את תואר חסיד אומות העולם מממשלת ישראל. כמו כן קיבלה אזרחות כבוד מהעיר אלנא. ב-2006 זכתה בפרס של צלב ג'ורג' הקדוש מממשלת קטלוניה, וב-2007 זכתה בכוכב לגיון הכבוד מממשלת צרפת.
הכתר המשולש (סנוקר)

הכתר המשולש (באנגלית: Triple Crown) הוא מונח המתאר את שלוש התחרויות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם הסנוקר: אליפות העולם בסנוקר (הראשונה בחשיבותה), אליפות בריטניה (השנייה בחשיבותה), וטורניר המאסטרס (השלישית בחשיבותה).
השחקן הראשון בהיסטוריה שזכה בכל שלושת תוארי הכתר המשולש, והחזיק בשלושתם בו זמנית, הוא סטיב דייוויס, שצלח הישג זה בין עונת 1980/1981 לעונת 1981/1982.
שיאן מספר הזכיות של טורנירי הכתר המשולש בכל הזמנים הוא רוני אוסליבן, עם 19 זכיות במספר (5 זכיות באליפות העולם, שיא כל הזמנים של 7 זכיות באליפות בריטניה, ובשיא כל הזמנים של 7 זכיות בטורניר המאסטרס).
השחקנים היחידים שזכו בכל שלושת תוארי הכתר המשולש הם 11 במספר: רוני אוסליבן (19 זכיות), סטיבן הנדרי (18 זכיות), סטיב דייוויס (15 זכיות), ג'ון היגינס (9 זכיות), מארק סלבי (8 זכיות), מארק ויליאמס (7 זכיות), אלכס היגינס (5 זכיות), ניל רוברטסון (4 זכיות), טרי גריפית'ס (3 זכיות), שון מרפי (3 זכיות), וג'אד טראמפ (3 זכיות).
השלמת זכייתם בכל תוארי הכתר המשולש לפי סדר כרונולוגי: סטיב דייוויס (עונת 1981/1982), טרי גריפית'ס (עונת 1982/1983), אלכס היגינס (עונת 1983/1984), סטיבן הנדרי (עונת 1989/1990), ג'ון היגינס (עונת 1998/1999), מארק ויליאמס (עונת 1999/2000), רוני אוסליבן (עונת 2000/2001), ניל רוברטסון (עונת 2013/2014), מארק סלבי (עונת 2013/2014), שון מרפי (עונת 2014/2015), וג'אד טראמפ (עונת 2018/2019).
השחקנים היחידים שזכו בכל אחד מתוארי הכתר המשולש יותר מפעם אחת הם: רוני אוסליבן, סטיבן הנדרי, סטיב דייוויס, ג'ון היגינס, מארק סלבי, ומארק ויליאמס.
השחקנים היחידים שזכו בכל שלושת תוארי הכתר המשולש בעונה אחת הם: סטיב דייוויס (עונת 1987/1988), סטיבן הנדרי (עונת 1989/1990 ועונת 1995/1996), ומארק ויליאמס (עונת 2002/2003). הישג זה מכונה "זכייה בכתר המשולש". בנוסף, ג'ון היגינס החזיק גם הוא בכל שלושת התארים בו זמנית, אך לא כל שלושת התארים הושגו באותה העונה (הוא ביצע הישג זה בין עונת 1997/1998 לעונת 1998/1999).
השחקנים היחידים שזכו פעמיים ברציפות או יותר בכל אחד משלושת תוארי הכתר המשלוש לפחות פעם אחת הם סטיבן הנדרי ורוני אוסליבן.
השחקן הצעיר ביותר בכל הזמנים שזכה בתואר כתר משולש הוא רוני אוסליבן (גיל 17 ו-358 ימים. אליפות בריטניה 1993), והשחקן המבוגר ביותר בכל הזמנים שזכה בתואר כתר משולש הוא דאג מאונטג'וי (גיל 46 ו-172 ימים. אליפות בריטניה 1988).
מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה

ביוגרפיה

מקסימיליאן הראשון נולד ב-17 באפריל 1573 לוילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן. מקסימיליאן התחנך על ידי הישועים, ובשנת 1591 החל ליטול חלק בממשלה. בשנת 1595 התחתן מקסימיליאן עם בת דודו אליזבת מלורן, ובשנת 1597 מונה לדוכס בוואריה, לאחר התפטרותו של אביו.
עד לשנת 1607 לא נטל מקסימיליאן חלק במלחמות הדת שהיו באותה עת בגרמניה, אולם, באותה שנה שלח מקסימיליאן את צבאו לכבוש את העיר דונאוורת, ולהשליט בה את הדת הקתולית. בתגובה על כך הקימו הנסיכים הפרוטסטנטים את הברית הפרוטסטנטית, שכנגדה הוקמה בשנת 1609 הליגה הקתולית.
בשנת 1619 סירב מקסימיליאן להציע את מועמדותו לכס הקיסרות של האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1619 פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ מונה למלך בוהמיה, במקום פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה, שהיה קתולי מובהק. בתגובה על כך שלח מקסימיליאן את צבאו לעזרת בית הבסבורג, ועד מהרה הובס פרידריך על ידי הכוחות האוסטרים והבווארים בקרב ההר הלבן בשנת 1620, ובשנים לאחר מכן נכבשו נחלותיו בפפאלץ עצמה על ידי הכוחות הספרדים. בשנת 1623 הודח פרידריך מתפקידו, ונחלותיו נמסרו למקסימיליאן, שהיה אף הוא מבית ויטלסבאך, ובנוסף, שודרגה דוכסות בוואריה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1632 כבש צבא שוודיה את מינכן, שנכבשה בחזרה רק לאחר שקיבל מקסימיליאן סיוע מאלברכט פון ולנשטיין.
בשלום וסטפליה בשנת 1648, הוחזרה נסיכות הבוחר מפפאלץ מלבד פפאלץ העילית לבנו של פרידריך החמישי קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם, מעמדה היה פחות משאר נסיכויות הבוחר.
ב-27 בספטמבר 1651 מת מקסימיליאן במינכן, ובנו פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו.
טוורק

טוֶורק או טוורקינג (מאנגלית: Twerk) הוא סוג של ריקוד שמקורו במוזיקת הבאונס של ניו אורלינס בשנות ה-80 המאוחרות. הריקוד מבוצע בעיקר על ידי נשים, אך לא בהכרח. במהלך הריקוד, הרקדנים מניעים במהירות וברפטטיביות את האגן, ובמטרה להזיז את חלקו האחורי ואת הישבן, לעיתים קרובות תוך כדי כריעה. בשנות ה-90, הטוורק התפשט באופן נרחב במסיבות אפרו-אמריקאיות בדרום ארצות הברית, בעיקר בניו אורלינס, ממפיס, וירג'יניה ביץ', מיאמי, אטלנטה ויוסטון.
ב-29 באוגוסט 2014 מילון אוקספורד האנגלי צירף למכלול ההגדרות שלו את המילה טוורק. לפי ההגדרה המדוקדקת מתואר הטוורק כ"ריקוד לצלילי מוזיקה פופולרית בזיקה מינית פרובוקטיבית שמשלבת תנועות ירך בפוזיציה נמוכה ומשתופפת". השימוש במילה החל במאה ה-18 כהלחם של twist ו-jerk.

היסטוריה

את המקורות של ריקוד הטוורק אפשר למצוא בזרמים שונים של ריקוד קאריבי ואפרו-אמריקאי שהתפתחו מאז שנות ה-80. גם סגנון הדאנס-הול רגאיי הג’מייקני נחשב להשפעה על התפתחות הטוורקינג. קיים דמיון גדול לריקוד האפריקאי השבטי מאפוקה, שהתפתח במערב אפריקה. הריקוד מכונה "ריקוד האחוריים" ובסוף שנות ה-90 נאסר בחוף השנהב על ביצוע בציבור של הגרסה המודרנית של הריקוד, שכוללת תנועות משגל ולבישת תחתוני חוטיני.
בארצות הברית הריקוד החל לחדור לתרבות השוליים, ונצפה לראשונה בשנת 1982 בתוכנית המוזיקה "Top Of The Pops" בהופעה של להקת הניו-וייב הבריטית הייזי פנטייזי. לאורך שנות ה-90 והאלפיים המוקדמות קליפי היפ-הופ מניו-אורלינס ואטלנטה הפיצו את הריקוד. בסוף שנות ה-90 חשף הראפר ג'ובינייל את הסגנון לקהל רחב יותר. הוא פרסם את הקטע "Back That Azz Up" ב-MTV ובו רקדניות הדגימו ריקודי נענוע ישבנים בסגנון מוקדם של הטוורקינג. בתחילת שנות האלפיים ליל ג'ון ונלי החדירו לתודעה עוד יותר את תנועות הריקוד כשכללו בקליפים שלהם חשפניות מאטלנטה שביצעו אותו. המקור המובהק להתפחות הריקוד הוא סצנת הבאונס בניו-אורלינס. הבאונס הוא חלק מתרבות ההיפ-הופ האפרו-אמריקאי, מורכב לרוב מראפ בסיסי ויושב על קצב מהיר הדומה לטכנו. הבאונס וריקודי הטוורק, זכו לחשיפה עולמית עם מפיקים כמו דיפלו שאימצו את הסגנון לתוך המוזיקה שלהם.
הריקוד זכה לפרסום במרץ 2013 כאשר כוכבת הנוער, מיילי סיירוס, העלתה לרשת וידאו בו היא לבושה בחליפת חד קרן, ורוקדת לצלילי היפ-הופ כשהיא מנתרת ומנענעת את הישבן. באותה שנה "twerk" היה הסיפא הפופולרית ביותר בגוגל לשאלה "What is".
אלן לומקס

תולדות חייו

לומקס נולד בטקסס, אביו, ג'ון א. לומקס, הקליט מוזיקה של אריסים ואסירים בטקסס, לואיזיאנה ומיסיסיפי והיה מוזיקולוג וחוקר פולקלור עצמאי. למרות שנשר מלימודיו בגיל 15 למד ולימד מאוחר יותר באוניברסיטת טקסס באוסטין, באוניברסיטת הארוורד, באוניברסיטת פנסילבניה ובאוניברסיטת קולומביה. מגיל 18 החל נוסע עם אביו ברחבי הדרום, תוך שהם מקליטים, מראיינים, חוקרים ומתעדים את המוזיקה שאיש עד אותה עת לא סבר שהיא ראוייה למחקר או לתיעוד רציני. אחת מתגליותיהם הייתה שחלק מהשירים שהושרו על ידי שחורים היו למעשה בלדות מאירלנד וסקוטלנד אותן שמעו אבותיהם ממעסיקיהם. מחקריהם יצאו בשני ספרים (Our singing country (1934  
ו- (American ballads and folk songs (1941 
בשנות ה-30 נדד ממיסיסיפי לשיקגו, הקליט וראיין נגני דלתא בלוז ונגני בלוז אחרים כמאדי ווטרס, וילי מקטל העיוור וממפיס סלים ואת הפולקלוריסטים לדבלי ווודי גאת'רי. כמו כן הקליט ב-1938 בוושינגטון DC את חלוץ הג'אז ג'לי רול מורטון. החשיבות ההיסטורית של הקלטות אלה רבה ביותר כיוון שהן מתעדות את היווצרות הג'אז מכלי ראשון. עם זאת אמינותם של הסיפורים שמספר מורטון מוטלים בספק כיוון שהוא נטה להדגיש את מקומו בבסיס היצירה של הג'אז, תוך "ניפוח" תרומתו לכל התפתחות הג'אז בניו אורלינס.
בין 1937 ל-1942 עבד לומקס עבור ספריית הקונגרס לה תרם כ-10,000 הקלטות שערכו הוא ואביו לפניו. באותה תקופה החל נרדף על ידי ה-FBI, בטענה (שלא הוכחה) שהוא חבר המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, בשל פעילותו למען הזמרים השחורים העניים והאסירים אותם הקליט והתבטאותו לפיה הכל זכאים לזכות השמעה ולימוד שווים. עקב חוסר הנחת מחייו בארצות הברית ועקב מדיניות ההפרדה הגזעית והגזענות נגד אפרו אמריקאים, השתקע לומקס בשנות ה-50 בלונדון. הוא ערך תוכניות ל-BBC, בהן סדרת תוכניות שנקראו "אמנות הכושים" (The Art of the Negro), שהציגה את הבלוז לבריטניה, דבר לו הייתה השפעה על אמנים כאריק קלפטון, ג'ימי פייג', ג'ף בק ורבים אחרים. במקביל "גילה" זמרים ונגנים אירים, סקוטים ואנגלים ששרו בלדות עתיקות, הקלטות וראיונות ששודרו ב-BBC והשפיעו על אמני פולק בריטים כחברי סטילאי ספאן, ג'ת'רו טאל, דונובן ועוד ("תחיית הפולק הבריטית"). כן תיעד את מחול האוס (Oss) בקורנוול וערך את הסדרה בת 18 התקליטים "Columbia World Library of Folk and Primitive Music" ובה מוזיקה עממית מספרד ואיטליה. באותן שנים הנחה גם תוכניות רדיו, חלקן עם פיט סיגר, שגלה מארצות הברית עקב חברותו במפלגה הקומוניסטית. 
ב-1959 חזר לומקס לניו יורק והפיק את המופע "פולקלור 59'" בקרנגי הול בו השתתפו בין היתר מאדי ווטרס וממפיס סלים (בלוז), פיט סיגר ו"האורגים" (פולק) וכן זמרי גוספל ובלוגראס. באותה שנה ערך לומקס טיול עם הזמרת שירלי קולינס למדינות דרום ארצות הברית, ובו הקליטו שירי עם רבים בביצוע אמנים מקומיים. במהלך הטיול גילו השניים את האמן מיסיסיפי פרד מקדואל.
ב-שנות ה-70 ערך מספר מסעות מצולמים שיצאו בסרטים כגון "The Land Where the Blues Began" שצולם ב-1978 ב"דרום העמוק" של ארצות הברית ו-"Rhythms of Earth" המתעד מחולות עממיים בספרד, בריטניה ואיטליה וחוקר את הקשרם התרבותי.
ב-1994 נבחר, יחד עם אביו, להיכל התהילה של הבלוז בקטגוריה שנפתחה באותה שנה עבור Non Performers ("לא מופיעים"). בשנת 2003, לאחר מותו, זכה בפרס גראמי למפעל חיים.
מנדל קרמר

מנחם מֶנְדֶל קרמר (1869? – 5 בפברואר 1938) היה בעל בית מרקחת בשכונת מאה שערים, כתב בעיתוניו של אליעזר בן יהודה "השקפה" ו"הצבי", אשר שימש גם כסוכן עבור המשטרה העות'מאנית, ומאוחר יותר עבור המשטרה הבריטית בירושלים.

קורות חייו

מנדל קרמר נולד במינסק שברוסיה הלבנה, בתחום המושב היהודי של רוסיה (כיום בירת בלארוס). עלה לארץ עם משפחתו בילדותו, בשנת 1873 והתחנך בישיבת 'עץ חיים'. השתכן בשכונת מאה שערים בירושלים וב-1890 פתח בקומת הקרקע של ביתו בית מרקחת. במקביל לעבודתו כרוקח, היה מקורב לראשי השלטון הצבאי העות'מאני בירושלים, ועבד כסוכן עבור המשטרה העות'מאנית. במהלך ביקורו של בנימין זאב הרצל בארץ ישראל בשנת 1898, עקב אחריו קרמר, כאשר בכיסו היה צו מעצר כנגד הרצל לשימוש במקרה שיתעוררו מהומות. הרצל לא התקשה לזהות את הסוכן שעקב אחריו, והוא מזכיר אותו ביומניו. החל משנת 1903 שימש כתב עבור העיתון "השקפה", בו היה ממונה על הטור "השבוע", שתיאר אירועים בירושלים, ובמיוחד ידיעות על ראשי השלטון העות'מאני בעיר, ומאוחר יותר שימש כתב "הצבי". המשיך לשמש כסוכן עבור המשטרה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה עבד עבור המשטרה הבריטית, עד כשנה לפני מותו. 
דוד תדהר כותב שבתקופת המנדט הבריטי לא היה קרמר פקיד רשמי אך היה מקבל 6 לא"י לחודש ל'הוצאות שונות של המשטרה'. תדהר מציין ש"כדי שהקהל ידע ויקבל את הרושם שהוא פקיד "חשוב" היה יושב בכל בוקר על כיסא, שהיה מעמיד על המדרכה ליד חנות הבגדים "ספיר את ווייט" ברחוב יפו בירושלים, ושם היה מעיין בעתונים, כדי שהקהל העובר שם יראה איך הוא מסמן בעיפרון האדום את הכתוב בעתון... כאילו כל המשטרה הייתה תלויה בו... בו בזמן שבמרכז המשטרה במגרש הרוסים, ישב מתרגם מומחה, צבי רוזן, עם עוזרים...". תדהר גם מציין שזמן מה לאחר מינוי של תדהר כמפקד המשטרה בעיר החדשה בירושלים (1921) הוא עצר את מנדל קרמר, שהיה אז "כבן שבעים ומעלה - אדם נמוך בעל כרס גדולה", בעברות של שחיתות ומירמה, ואולם בלחץ קצינים אנגלים בכירים קרמר שוחרר. 
בזיכרון הקולקטיבי של היישוב וישראל נודע קרמר כאישיות שלילית – כ"מוֹסֵר", בעיקר בזכות אזכורו ביומניו של הרצל. מאידך ידוע גם שקרמר פעל במספר מקרים בהשתדלות לטובת יהודים אל מול השלטונות העות'מאניים. השער הסמוך לביתו בשכונת מאה שערים זכה לכינוי "השער של מנדל קרמר".
דב קרן

דב קרן (15 בינואר 1950) הוא מפיק ישראלי, הפיק בפועל עשרות סרטי קולנוע ישראליים וזרים.
בשנת 2008 הקים את חברת ההפקות "מכלול הפקות", במסגרתה הפיק את דרמת הטלוויזיה "באזז" בבימויו של אלי כהן, שהפכה במרוצת השנים לסרט חובה בבתי ספר, ושימשה כמקדם לדיון בנושא אלימות ועבריינות נוער בישראל. 
במהלך הקריירה שלו הפיק מספר סדרות טלוויזיה והצגות תיאטרון.
טווח ביסטטי

טווח ביסטטי הוא מונח שמתייחס למדידת הטווח שנעשית על ידי מערכת מכ"ם ביסטטי או סונאר המורכבת ממשדר ומקלט המופרדים זה מזה. במערכת כזו, המקלט מודד את זמן ההגעה של האות הישיר מהמשדר, ולאחר מכן מודד זמן ההגעה של האות שמוחזר מהמטרה. מכיוון שהמרחק בין המקלט והמשדר ידוע, ידיעת הפרש הזמנים בהגעת האותות מאפשרת לשרטט אליפסה של טווח ביסטטי קבוע (שכן אליפסה היא המקום הגאומטרי של כל הנקודות שסכום מרחקיהם משתי נקודות קבוע), שנקראת גם עקומת שוות-טווח, עליה המטרה נמצאת, עם מוקדים שממוקמים במיקומי המשדר והמקלט. אם המרחק בין המקלט והמשדר הוא L והפרש זמני ההגעה הוא t, אזי הטווח הביסטטי הוא . ידיעת קצב הסיבוב וה-PRF של האנטנה המשדרת מאפשרת (באמצעות ספירת הפולסים שהתקבלו ישירות מהמשדר עד שמתקבל החזר מהמטרה) לדעת את הזווית  של האנטנה ברגע קליטת האות המוחזר מן המטרה ובכך לדעת במדויק את מיקומה בהתאם למשוואה של אליפסה בקואורדינטות פולריות (עם ראשית באחד המוקדים): , כאשר  (האקסצנטריות) ו-. למען הדיוק, נעיר כי במקרה התלת ממדי יש לדבר על אליפסואידים שווי טווח. במקרה זה, מכיוון שהאליפסואיד המתקבל הוא גוף סיבוב של האליפסה הבסיסית,  זהה עבור ערכי  זהים ושווה לביטוי הקודם, אלא שיש למצוא את  בתלות באזימוט ובהגבהה של המטרה. אם הזוויות האזימוטליות וההגבהתיות של המקלט והמטרה הן  ו- בהתאמה, אז מתקיים:  וכמקרה פרטי בו  מתקבלת התוצאה: . תוצאה זו מתקבלת ממכפלה סקלרית של וקטורי יחידה בכיווני המקלט והמטרה.
תנועה של המטרה יוצרת הסחה בתדר הנקלט על ידי המקלט (היסח דופלר ביסטטי). היסח דופלר זה הוא תוצאה של רכיב המהירות של המטרה בכיוון המשדר ורכיב המהירות בכיוון המקלט. באופן אקוויוולנטי, ההיסח פרופורציונלי לקצב השינוי של הטווח הביסטטי. הוא ניתן על ידי הנוסחה הבאה:
.
עצמים שנעים לאורך אליפסות שוות טווח ייצרו היסח דופלר אפס, כמו גם עצמים שנעים שנעים על הקו שמחבר בין המשדר והמקלט (ביניהם).

ביות מכ"ם חצי פעיל

הבעיה של הנחית טיל מבוסס הנחיית ביות מכ"ם חצי פעיל (Semi - Active Radar Homing) היא בעיה שקולה לבעיה של מכ"ם ביסטטי עם מוקד אחד או שניים משתנים (אחד במקרה של מכ"ם קרקעי ושניים במקרה של מכ"ם מוטס). במקרה זה, הטיל חייב להיות מסופק מידע רציף בנוגע למיקום המטוס ומיקום שלו עצמו על מנת למקם את המטרה במרחב.
ציפי טרופה

קורות חיים

נולדה וגדלה בתל אביב. למדה לתואר ראשון באקדמיה למוזיקה ובחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
טרופה בעלת תואר שני ודוקטורט בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת מישיגן. היא פרופסור מן המניין במחלקה לקולנוע באוניברסיטת NYU, לימדה קולנוע באוניברסיטת קולומביה.
לאורך השנים כותבת, מביימת ומפיקה תוכניות וסרטים. נשואה ליעקב טרופה ואם לשלושה ילדים.

קריירה

בשנות השבעים, במהלך שהותה בארצות הברית עם בן זוגה, ביימה והפיקה במסגרת הדוקטורט שני סרטים קצרים, "איש היער" ו"החדר". עם שובה לישראל, לאחר סיום הדוקטורט, הפיקה וביימה שני סרטים קצרים בתמיכת הוועדה לסרט קצר של משרד המסחר והתעשייה: "יום חופשי" ו"שיעור פסנתר".
טרופה התחילה באותה עת לעבוד בטלוויזיה הישראלית, שם ביימה עד אמצע שנות השמונים כתבות וסדרות בנושאים חברתיים, בנוסף לכתיבת תסריטים לסרטים באורך מלא.
טרופה ניהלה את התוכניות של שירות הכבלים והייתה מעורבת בבניית המודל של הפקות המקור.
ב-1981 כתבה וביימה בקופרודוקציה ישראלית וקנדית, את הסרט "מירי" אשר הוקרן ב-HBO. במהלך השנים הייתה חברת מערכת וכתבה מאמרים לכתב העת "קולנוע". כתבה וביימה את הסרטים "תל אביב ברלין" (1987), "כרוניקה של אהבה" (1998), "ששה מיליון רסיסים" (2001), "אויבת יקרה שלי" (2019) וכעשרה סרטי תעודה.
טרופה ממשיכה לביים סרטים, כותבת ומפיקה ללא צוות ועורך.
קרברוס (מיתולוגיה)

קרברוס (ביוונית: Κέρϐερος, "שד מהתהום", ידוע בעברית גם כסרברוס וצרברוס) הוא מפלצת אגדית מן המיתולוגיה היוונית, כלב הציד של אל השאול היווני האדס, ושומר שער ממלכתו. בנם של טיפון ואכידנה.
קרברוס מתואר בדרך כלל ככלב ענק ומפלצתי בעל שלושה ראשים וזנב דרקון, בגרסאות אחרות (הסיודוס) 50 או מאה ראשים. מדי פעם מתואר גם כבעל זנב נחש שהוא מכשכש בו בידידות בפני הבאים להאדס, אבל בולע את מי שרוצה לצאת משם (תיאוגניה), וכן מספר גדול של ראשי נחשים על גבו.
תפקידו העיקרי של קרברוס הוא למנוע מן המתים לחזור לעולם החיים. אולם ישנן מספר אגדות במיתולוגיה היוונית והרומאית שמתארות גיבורים שהצליחו לחמוק ממנו או להביסו.
משימתו האחרונה של הרקולס הייתה להביא את קרברוס מן השאול, לפי גרסה אחת הוא פיתה אותו באמצעות פיסת עוגה, לפי גרסה אחרת הרקולס ביקש וקיבל רשות מהאדס לקחת את כלבו, בתנאי שלא יפגע בו. גרסה שונה של הסיפור מספרת שהרקולס היה צריך לירות חץ בהאדס לפני שיכול היה לקחת את הכלב.
לפי אובידיוס בספרו "מטמורפוזות" במקום שבו נזל רירו של קרברוס על פני האדמה צמח האקוניטון הרעיל, שמילא תפקיד על ידי מכשפים ומכשפות, ובימינו בספרות הבלשית.
אורפאוס במסעו לשאול הצליח להרדים את הכלב בנגינתו ולנטוש את משמרתו.
פסיכה מצליחה גם היא לעבור את קרברוס על ידי מתן עוגה, ולפי גרסה אחרת להרדים אותו עם עוגה שמוטמן בתוכה סם שינה. עוגה מורעלת הייתה גם דרכו של איניאס, באגדות המיתולוגיה הרומאית, לעבור את שומר השער האימתני.
ב-"הקומדיה האלוהית" של דנטה, משבץ הסופר האיטלקי את הכלב במעגל השלישי, שם ניצבים אלו שחטאו בגרגרנות, חטא שדינו מיתה בנצרות, וקרברוס מוצב לשמור עליהם.
קרברוס משמש כהשאלה לשומר נאמן קפדן ואכזרי. בעולם המחשבים קרברוס הוא שמו של פרוטוקול לזיהוי משתמשים לא חוקיים ברשת שפורסם ב-1988 במסגרת הפרויקט "אתינה" (יוזניקס, דאלאס, טקסס). בספרי הארי פוטר, מסופר על הכלב פלאפי שהוא זהה לקרברוס: גם הוא בעל שלושה ראשים, שומר על הכניסה למקום חשוב ונרדם אם מנגנים לו.
אחד הירחים של הכוכב הננסי פלוטו נקרא קרברוס.‫ וכמו כן בעבר הייתה קבוצת כוכבים שנקראה קרברוס. הקבוצה הייתה ממוקמת ליד קבוצת הכוכבים הרקולס. האסטרואיד 1865 Cerberus שהתגלה על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק ב-1971 נקרא על שמו.
נמל התעופה פוזנן-לביאצה

היסטוריה

נמל התעופה נפתח ב-26 באוגוסט 1913 ושימש כשדה תעופה צבאי. גודלו היה כ-300 דונמים ובהם 30 האנגרים וצריפים של יחידה צבאית להכשרת טייסים. 
ב-10 באוגוסט 1996 נערך תרגיל נאט"ו ומטוסים צבאיים רבים נחתו בשדה התעופה.
ב-23 בספטמבר 1997 נחנך טרמינל חדש שהגדיל את שטח נמל התעופה ל-2,400 מ"ר ויתן מענה ל-900 אלף נוסעים בשנה.
ב-12 בדצמבר 1997 נחנך חניון חדש שישמש לחניה של 200 כלי רכב.
ב-23 בדצמבר 2009 פונה הבסיס הצבאי מנמל התעופה כ-18.35 דונם.
ב-5 ביולי 2012 הושלמו בניית הטרמינל T3, הרחבת מסוף הנוסעים ובניית מתקן למיון כבודה.
ב-1 באוקטובר 2013 הפתיחה הרשמית של טרמינל T3, על ידי נשיא פולין ברוניסלב קומורובסקי. שטחו הכולל של הטרמינל הוא 23,000 מ"ר שייתן מענה ל-3 מיליון נוסעים בשנה.
ב-15 בדצמבר 2014 נחנך מגדל הפיקוח חדש המתנשא לגובה של 34 מטרים ומיקומו נועד להבטיח ראות מקסימלית.
החל מ-29 באוקטובר 2017, מפעילה חברת ריינאייר טיסות חסך אל נמל התעופה בן-גוריון.