google/wiki40b huggingface dataset:
יעקב איש כפר סכניא

יעקב איש כפר סכניא היה יהודי-נוצרי, אשר חי במאה הראשונה.

אזכוריו

בתלמוד בבלי מסופר כי רבי אליעזר בן הורקנוס נחשד במינות. וכששאלו אותו תלמידיו מדוע, סיפר להם:
"פעם אחת הייתי מהלך בשוק העליון של ציפורי, ומצאתי אחד ויעקב איש כפר סכניא שמו. אמר לי: כתוב בתורתכם "לא תביא אתנן זנה" מהו לעשות הימנו בית הכיסא לכהן גדול?" ולא אמרתי לו כלום. אמר לי "כך לימדני ישו: "כִּי מֵאֶתְנַן זוֹנָה קִבָּצָה וְעַד אֶתְנַן זוֹנָה יָשׁוּבוּ" ממקום הטנופת באו למקום הטנופת ילכו" והנאני הדבר [נהניתי מדבריו]. על ידי זה נתפסתי למינות ועברתי על מה שכתוב בתורה "הרחק מעליה", דרכך, זו מינות."

זיהוי עם יעקב איש כפר סמאי

בתלמוד ירושלמי מסופר שנחש נשך את רבי אלעזר בן דמה וכי אדם בשם "יעקב איש כפר סמאי" רצה לרפאותו. דודו של רבי אלעזר, רבי ישמעאל, אסר עליו להתרפאות על ידו. רבי אלעזר רצה להביא ראיה שמותר, אולם לא הספיק עד שמת. ועליו אמר רבי ישמעאל: "אשריך בן דמה שיצאת בשלום מן העולם ולא פרצתה גדירן של חכמים. דכתיב "ופורץ גדר ישכנו נחש". סיפור זה מופיע בתלמוד בבלי על יעקב איש כפר סכניא. 
בקהלת רבה דורש רבי איסי דקיסרין את הפסוק "טוֹב לִפְנֵי הָאֱלֹהִים יִמָּלֵט מִמֶּנָּה וְחוֹטֵא יִלָּכֶד בָּהּ":
"רבי איסי פתר קרייה [הסביר את הפסוק] במינות: ...טוב זה רבי אלעזר בן דמא וחוטא זה יעקב איש כפר סמא"
מקובל לזהות את יעקב איש כפר סכניא, ויעקב איש כפר סמא כאותו אדם. יש אף הטוענים שהשם "סמא" הוא למעשה שם נוסף של הכפר "סכניא" שבגליל התחתון. אחרים מזהים אותם כשני מקומות נפרדים, אולם סוברים יעקב הנזכר הוא אותו יעקב והוא פעל בשני הכפרים. כך או כך, ידוע שבאזור פעלה כת נוצרית גדולה.

פרשנות

האזכור שלו עם ישו מתפרש ככל הנראה כהשתייכותו לכת היהודים-נוצרים. יש המעריכים גם שהוא המשולח "יעקב" הנזכר בברית החדשה. וייתכן שאותו יעקב אף היה קרוב משפחה של ישו. עם זאת, יעקב איש כפר סכניא לגלג על פסוקים מהתנ"ך, מה שלא היה מקובל כלל וכלל בקרב הנוצרים. לפיכך יש המשערים שלא היה נוצרי אלא מכת אחרת.
יש המציעים פרשנות עמוקה יותר לסיפור. הסיפור התרחש בשלהי המאה הראשונה, שכן בסיפור נזכר שתלמידיו של רבי אליעזר הגיעו לנחמו, בעוד בהמשך חייו היה רבי אליעזר מנודה ותלמידיו לא הוסיפו לבקרו עד סוף ימיו. בערך באותה תקופה, הטיל הקיסר הרומאי אספסיאנוס מס על תכולת בתי הכיסא הציבוריים. ויש המשערים שדבריו היו למעשה תוכחת על החוק החדש שנאמרה בלשון מוסווה. לדעת שלומי רייסקין זו המשמעות האמיתית של הדברים: בתורה כתוב שלבית המקדש אסור להביא אתנן, אם כן כיצד ניתן להביא אתנן כדי לפרוע את מס בית-הכיסא של אספסיאנוס, הקיסר המכנה את עצמו "הכהן הגדול" של רומא? וזה גם ביאור המשך דבריו הכסף שבה ממקום מזוהם, היינו מבתי הכיסא, יחזרו למקום המזוהם. התוכחת נאמרה בלשון מוסווה, כיוון ששוטרים רומאיים הסתובבו ברחובות ציפורי.
סבילנגראד

היסטוריה

התיישבות מאורגנת של שבטים תראקים באזור העיר מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת. בשטח הרשות המקומית קיימות עדויות ארכאולוגיות ליישובים מהמאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 עבר השטח לשליטת האימפריה הרומית ובאזור הוקמו מספר מצודות. בתקופה זו הוקם בשטחי העיר המודרנית כפר בשם בורדיפטו. בהמשך עברה החזקה על השטח לידי האימפריה הבולגרית הראשונה והחל מהמאה ה-11 לפרקים גם לידי האימפריה הבולגרית השנייה. ב-1205 נערך סמוך למיקומה של העיר המודרנית, קרב בין הצבא הבולגרי בפיקודו של הצאר קאלויאן לבין צבא האימפריה הלטינית, שהסתיים בניצחון הבולגרים.
במחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית ומיקומו בצומת דרכים בין אסיה הקטנה לבלקן הקנה לו חשיבות אסטרטגית עבור העות'מאנים. ב-1529 בצו הסולטאן סולימאן הראשון, נבנה גשר מעל הנהר מריצה אשר נועד להקל על תעבורת כוחות הצבא באזור. מסביב לגשר שתוכנן על ידי סינאן התפתח היישוב המודרני על שתי גדות הנהר. החל ממחצית המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית, החלה תנופת פיתוח ביישוב שכללה הקמת בית ספר, כנסייה וספרייה. ב-1874 הוענק לו שמו המודרני סבילנגראד. ב-8 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב בידי צבא האימפריה הרוסית, אך הוחזר לעות'אמנים מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
סבילנגראד הייתה לעיר גבול עות'מאנית, אשר גבלה במחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-5 באוקטובר 1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה. במהלך מלחמת הבלקן השנייה נכבשה מחדש סבילנגראד על ידי העות'מאנים, אך מתוקף הסכם בוקרשט (1913) שסיים את המלחמה, הוחזרה שוב לחזקת הבולגרים ומאז נותרה בחזקתם.

כלכלה ותחבורה

תעסוקת בני העיר נסמכת על היותה של סבילנגראד עיר גבול ותחנת מעבר מיוון וטורקיה לבולגריה. רבים מתושבי העיר מוצאים את פרנסתם בשירותי תחבורה, מלונאות, פקידות מכס ומשטרת הגבולות. התחבורה הציבורית בעיר נסמכת על קווי אוטובוס. בסמוך לעיר עובר נתיבו של הכביש המהיר "תראקיה" אשר חוצה את בולגריה מהגבול הסרבי במערב ועד לבורגס שלחופי הים השחור, תוך הסתעפות דרומה אל הגבול הטורקי. עוד עובר בסמוך לעיר נתיבו של הכביש המהיר "חוצה אירופה" E-85, אשר נתיבו מתחיל מליטא, עובר דרך בלארוס, אוקראינה, רומניה בולגריה ומסתיים באלכסנדרופולי שביוון.
תקיפת מפעל התחמושת "ירמוך" בסודאן

מהלך התקיפה

ב-23 באוקטובר 2012 בשעה 21:00 (על פי השעון המקומי) אירע פיצוץ במפעל תחמושת הממוקם בדרום העיר חרטום, בירת סודאן. בעקבות הפיצוץ פרצה שריפה גדולה במפעל וממנה נהרגו 2 עובדים במפעל. על פי מקור סודאני הפיצוץ אירע לאחר שארבעה מטוסי קרב תקפו את המפעל בטילים מן האוויר. שר ההסברה של סודאן האשים מיד את ישראל בתקיפה, לדבריו נבדקו שרידי הטילים ששימשו לתקיפה ונמצא כי אלו טילים "שאף מדינה באזור לא מחזיקה מלבד ישראל". המטוסים שיבשו את קליטת מכשירי המכ"ם המוצבים באזור ובכך נמנעה חשיפתם.
בתקשורת פורסם כי מפעל הנשק הוקם בשנת 2008 על ידי איראן ובמימונה ומטרתו לסייע לארגון החמאס במשלוחי טילים ונשק. מספר ימים לאחר הפיצוץ אף אמר שר איראני כי בתקיפה נפגעו אינטרסים של ארצו. על פי ההערכות, בתקיפה הושמד מצבור גדול של רקטות פג'ר 5 שהיו אמורות להגיע לידי החמאס והג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה וייתכן שגם טילי קרקע-קרקע מדגם שיאהב 3 שנועדו להיות מוצבים בסודאן ולאיים על מדינת ישראל.

תגובות

סודאן הגיבה בחריפות והאשימה את ישראל בפגיעה בריבונותה: נשיא סודאן עומר אל-בשיר אמר כי הפעולה היא "תגובה היסטרית של ישראל לשינויים באזור", שר ההסברה של סודאן איים כי ארצו תגיב בהחלטיות מול מטרות ישראליות שמבחינתו הפכו ללגיטימיות, ושגריר סודאן באו"ם הגיש בקשה למועצת הביטחון של האו"ם לגנות את ישראל.
בישראל סירבו לאשר כי עמדו מאחורי הפעולה, ראש הממשלה בנימין נתניהו שנשאל על כך השיב: "אין התייחסות".
ארצות הברית הודיעה כי לא נטלה חלק בהתקפה ולא ידעה על כך מראש, עם זאת מחשש לנקמה נסגרה השגרירות האמריקאית בחרטום.
מצרים גינתה את ישראל על הפעולה ונשיא מצרים מוחמד מורסי כינה אותה "ברבריות ישראלית".
שמעון שמרלינג

הרב שמעון שמרלינג, מייסד קהילת חב"ד בחברון ובארץ ישראל ברבע השני של המאה ה-19, שד"ר ואבי משפחת שמרלינג בארץ.

ביוגרפיה

הרב שמעון בן רבי חיים שמרלינג משקלוב, עלה לארץ ישראל עם אשתו שרה בנו משה וכלתו דבורה חנה בשנת ה'תקפ"א 1821 או ה'תקע"ט 1822 והתיישבו בחברון בקבוצה של 15 משפחות אשכנזיות בהן ר' לייב בעל הייסורים. בעת שהותו אצל רבו האדמו"ר דובער שניאורי קיבל ממנו שליחות להקים את קהילת חב"ד בחברון. ומטעמה יצא לחו"ל לגייס תרומות כשד"ר. בשנת ה'תקפ"ו כבר מנתה קהילת חב"ד בחברון 100 נפש. בעקבות גזירת גיוס החובה לצבא הרוסי בשנת 1827 התגברה הגירתם של משפחות שלמות מרוסיה ודבר זה השפיע גם הוא על גידול קהילת חב"ד בעיר והקמת קהילה נוספת בירושלים.
בעת שליחותו נקט ר' שמעון בשיטה מיוחדת לגביית הכספים, בדומה לנהוג היום להוציא תעודות כמו "שר החסד", או "אבן המזבח" כך שהתורם בעין יפה מקבל את התואר הנכסף, נהג ר' שמעון להסתובב במושבות היהודים בחוץ לארץ ולהכריז שמי שרוצה לקנות ארבע אמות נחלה בחברון, שיתרום סכום נכבד. שיטתו נחלה הצלחה והיא הגיעה לשיאה כאשר האדמו"ר האמצעי המליץ לחסידי חב"ד לקנות נחלה בחברון והבטיח שמי שיקנה ד' אמות בחברון - ינצל מחיבוט הקבר.
ר' שמעון חתום על שטר מכירת ד' אמות בחברון משנת תקפ"ב 1822. וכן לגבי ההסכם בין שתי העדות בעיר בשנת ה'תק"צ 1830. וכן באגרות אל האדמו"ר הצמח צדק בשנת ה'תקצ"א ובשנת ה'תקצ"ד ועל כתב השד"רות של ר' נתן עמרם בשנת ה'תקצ"ד.
במפקד מונטיפיורי משנת ה'תקצ"ט 1839 נזכרת אלמנתו שרה, בת 53, שעלתה משקלאב ולכן כנראה נפטר בין השנים 1834–1839.
נר החלב

עלילה

היצירה מגוללת את סיפורו של נר החלב שאמו היא כבש ואביו הוא כור היתוך - יחדיו תרמו לצורתו של נר החלב, הלבן כצמר הכבשה ונועד לחימום ככור ההיתוך. הנר אינו מצליח למצוא את מקומו בעולם האנוכי וחש מיואש בשל כך. הוא מנסה להדליק את עצמו, ופוגש לפתע באבן צור, המסוגלת להצית בו אש ולבסוף הנר מוצא את המשמעות לקיומו והוא חי באושר עם סביבתו.

מציאת היצירה

היצירה התגלתה בצרור מסמכים של משפחת פלאם באגף הארכיון הלאומי של דנמרק בפוּנֶן. היצירה נמצאה לאחר שמשפחת פלאם ביצעה מחקר עצמאי אודות תולדות המשפחה, אלא שהיצירה לא זוהתה תחילה כשייכת להנס כריסטיאן אנדרסן. באוקטובר 2012, ההיסטוריון אסבן בראג סרק את הניירות ומצא כי היצירה נחתמה על ידי הנס כריסטיאן אנדרסן, וגילויו אושר על ידי מומחים בדצמבר 2012.
מועצה למחקר מדעי ותעשייתי

מועצה למחקר מדעי ותעשייתי, (מלמ"ת, Board for Scientific and Industrial Resrearch) הייתה גוף שהקימה ממשלת המנדט הבריטי לשם ייעוץ והצעות תמיכה ממשלתית במחקר מדעי וטכני, באפריל 1945. לנוכחותה ולפעלה של המועצה הייתה השפעה חשובה על ארגון המדע במדינת ישראל בשנותיה הראשונות. מטרותיה המוצהרות, של המועצה, היו "פיתוחם או שיפורם של החקלאות, התעשייה והמסחר בארץ-ישראל, או של הבריאות והרווחה של הארץ ושל תושביה".
מינואר 1949, נלקח מבנה המלמ"ת ואופי פעילותה אל גוף ישראלי רשמי, אשר נקרא "המועצה המדעית לישראל"; ומזכירה והעומד בראשה בפועל בתקופת המנדט, ד"ר שמואל סמבורסקי, מונה להמשיך בתפקידו על ידי דוד בן-גוריון.

תולדותיה

המועצה ירשה, מבחינה מנהלית, גוף ממשלתי בשם "מועצת ההספקה הבריטית המלחמתית למזרח התיכון", אשר פעל בשנות מלחמת העולם השנייה, בשנים 1944-1942. אולם המשכיותה על ידי השלטונות הבריטים, הגם שהיו נתונים אז בעימות קשה עם המחתרות העבריות, הייתה מחווה של הערכה ליישוב על תרומתו הרבה למאמצים הכלכליים והביטחוניים בתקופת המלחמה. תשעה חברים הרכיבו את מלמ"ת; מהם חמישה אנשי מדע ששימשו נציגים ב"מועצת ההספקה"; ושניים פקידי ממשלת המנדט, שאחד מהם היה יושב ראשה. לידה הוקמה וועדה מייעצת שכללה אנשי מדע ותעשייה יהודים, ובהם למשל, פרופ' יצחק וולקני-אלעזרי מנהל התחנה לחקר החקלאות ברחובות. ד"ר שמואל סמבורסקי מונה למזכיר מלמ"ת בשלהי 1945.
במאי 1946, צורפה מלמ"ת אל "המחלקה למסחר ולתעשייה" של ממשלת המנדט, אשר הקציבה לה 10,000 לא"י בשנה; תקציב שיועד לחוקרים ומחקרים בחסות המועצה. בעקבות הביסוס המוסדי והכלכלי, הוקמו לידה, ארבע וועדות-מייעצות: וועדת מחקר בסיסי (שנקרא אז גם "מחקר טהור"), וועדת מחקר תעשייתי ("מחקר שימושי"), וועדת מחקר חקלאי וועדת כספים למימון ותקצוב. לוועדות אלו הוקמו וועדות משנה, שעסקו בתחומי חקר מוגדרים: וועדה "למחקר כימי פיזיקלי של המים, לחקר מוצרי-הדרים, לחקר הסלעים ולחקר האקלים בבתים", וכן וועדה למחקר רפואי. המחקרים בוצעו בפיקוח מדען בכיר או מנהל המחלקה האוניברסיטאית או מוסדית אחרת, שבה הועסק החוקר. 7 סיכומי-מחקרים שנתמכו על ידי מלמ"ת, ראו אור בדו"ח מלמ"ת (Report of Activities) שהושלם במרץ 1948.
העלייה השלישית

גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור

חצי שנה אחר נפילתו במאורעות תל-חי, החליטו חבריו של טרומפלדור לקיים את זכרו ולהקים גדוד עבודה, שייעודו היה הכשרת התנאים בארץ לעלייה המונית, ועליו יוטלו תפקידי ההתיישבות וההגנה. ב-1921 גובש המצע האידאולוגי של הגדוד, הוא הוגדר כארגון ארצי בעל סמכות מרכזית, שתפקידו בניין הארץ על ידי יצירת קומונה כללית של העובדים העבריים בארץ ישראל. עקרונותיו היו חלוציות: כיבוש, הגנה על היישוב העברי, קליטת העלייה, יצירת הווי חברתי חדש על בסיס שיוויוני והגשמה עצמית.
בתחילת דרכו, התרכזו מירב פעולות הגדוד בהעסקת אנשיו בעבודות ציבוריות. לכשהתמעטו העבודות פנו אנשי הגדוד להקמת התיישבות חקלאית - כך הוקמו קיבוץ עין חרוד וקיבוץ תל יוסף בעמק יזרעאל, כן נבנו בעזרת הגדוד חלקים מירושלים העברית.
בקיץ 1924 התגבשו בגדוד שתי קבוצות, על רקע חילוקי הדעות בשאלת רעיון הקומונה. קבוצה אחת ראתה נושא זה כבלתי מציאותי שהגשמתו תארך זמן רב, והשנייה סירבה לוותר על אחת ממטרותיה הראשיות וגרסה שאין להגשים את המשטר הסוציאליסטי ללא מלחמת מעמדות וללא מהפכה. חילוקי הדעות גרמו לבסוף לפילוג הגדוד ב-1926 ולהתפרקותו הסופית ב-1928.

גדוד שומריה

"גדוד השומר הצעיר א'" המכונה גדוד שומריה הוקם על ידי אנשי השומר הצעיר, גליציה המזרחית, בספטמבר 1920.
הגדוד היה חלק ממחנה העבודה הכללי לסלילת כביש חיפה-ג'דה (לימים רמת ישי). מחנה זה חנה ארעית בקילומטר העשירי מחיפה בכיוון עמק יזרעאל, על גבעת 'חרושת גויים' - הכפר ח'רתיה לשעבר והיום קריית טבעון. מחנה גדוד שומריה התבדל מהמחנה הכללי ונטה את אוהליו בקילומטר השישי מחיפה, כך שהיו בסמוך אל חדר האוכל של קיבוץ יגור היום. שטח המחצבה בה חצבו אנשי הגדוד משמש כיום כבית הקברות של הקיבוץ.
חברי הגדוד סללו את כביש חיפה-ג'דה, פרקו מטעני פחמים בנמל חיפה, ועבדו בעבודות ניקוז וייבוש ביצות באזור מושב נהלל. בשיא פעילותו מנה הגדוד 150 חברים. במהלך אפריל 1921 הצטרפו אנשי ביתניה עילית בראשות מאיר יערי לגדוד שומריה. יערי שפעל באותם ימים לגיבוש גרעין ההתיישבות בעמק יזרעאל, עורר התנגדות אצל החברים שלו ונאלץ לעזוב את המחנה.
הגדוד סיים את תפקידו בסוף 1922, וחלק מאנשיו הקימו את קיבוץ בית אלפא בסתיו 1922.
STS-82

המשימה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מעוף הצרעה

עלילה

עלילת הספר מתרחשת בשנת 1941. מפציצי חיל האוויר הבריטי חוצים את תעלת למאנש למשימות הפצצה אולם מיורטים על ידי מטוסי חיל האוויר הגרמני. באותה עת באי קטן ליד דנמרק, האראלד אולופסון, נער מבריק בן שמונה-עשרה, נתקל במתקן גרמני סודי המתברר לו כתחנת מכ"ם חדשנית. בעוד חיל האוויר הבריטי מתכונן לבצע את מתקפה אווירית רחבת היקף, המתקן שאראלד גילה יכול לשנות את פני המלחמה. דיגבי הור, איש מודיעין בריטי המקורב לווינסטון צ'רצ'יל, ראש הממשלה של בריטניה, מפעיל את הרמיה מאונט, צעירה בריטית ובת של דיפלומט שכיהן בעבר בדנמרק, כסוכנת מפעילה של רשת ריגול בריטית בתוך דנמרק והיא פועלת לבכדי לסייע להאראלד. ככל ששעת המתקפה מתקרבת, מתברר להאראלד שהאחריות להעביר מידע לאנגליה מוטלת על כתפיו ועל כתפי חברתו. הדרך היחידה העומדת בפניהם היא מטוס ישן ונטוש, שאיש לא מאמין שיצליח להתרומם מעל פני הקרקע. נרדפים על ידי האויב ועל ידי משתפי פעולה, כמעט ללא כל הכשרה, כמעט ללא דלק, הם נושאים בידם את תקוותה היחידה של בריטניה למנוע אסון.
סטאר פרו

היסטוריה

חברת התעופה הוקמה במאי 1997 והחלה את פעילותה עם מטוס אנטונוב An-32 ששימש להובלת נוסעים ומטען ברחבי  דרום אמריקה.
בסוף שנת 2004 החלה סטאר פרו בהפעלת טיסות נוסעים פנימיות בפרו לאחר שרכשה מטוס בואינג 737-200. בעקבות פעילות עסקית נכונה הוכתרה החברה לחברת התעופה בעלת הצמיחה הגדולה ביותר בפרו בשנת 2005.

יעדים

נכון לשנת 2016 טסה החברה מבסיסה שבלימה ל-8 יעדים בפרו:
אנדוס, קאמיסה, אילו, קוריאנטס-טרומפטארוס, קוסקו, הואנוקו, איקיטוס, פוקאלפה, פוארטו מלדונאדו וטראפוטו.
כריסטיאן השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה

ביוגרפיה

כריסטיאן נולד ב-23 בספטמבר 1583 בדרזדן, לכריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה לבית וטין ולסופיה מברנדנבורג. בשנת 1591 מת אביו כריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה, וכריסטיאן עלה במקומו לשלטון. בשל גילו הצעיר, כיהן קרוב משפחתו פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר כעוצר הנסיכות עד לשנת 1601. כריסטיאן סירב להצטרף לחבר האיחוד האוונגלי, מה שהעמיק את הפילוג בקרב הנסיכים הפרוטסטנטים בגרמניה.
בשנת 1602 התחתן כריסטאן עם הדוויג מדנמרק, בתם של פרדריק השני, מלך דנמרק וסופיה ממקלנבורג-גיסטרוב, אך לא היו לו ילדים ממנה.
ב-23 ביוני 1611 מת כריסטיאן, ואחיו יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו.
עדה (דמות מקראית)

עָדָה היא דמות מקראית המופיעה בספר בראשית, פרק ד', אשתו של למך בן מתושאל ואמם של יבל ויובל. 
למך שר לנשותיו, עדה וצִלָּה: "עדה וצלה שמען קולי, נשי למך, האזנה אמרתי: כי איש הרגתי לפצעי, וילד לחבורתי. כי שבעתיים יוקם קין, ולמך, שבעים ושבעה" (ספר בראשית, פרק ד', פסוק כ"ג).
רש"י, בעקבות בראשית רבה, מסביר מדוע היו ללמך שתי נשים: "כך היה דרכן של דור המבול, אחת לפריה ורבייה ואחת לתשמיש. זו שהיא לתשמיש משקה כוס של עקרין כדי שתעקר ומקושטת ככלה ומאכילה מעדנים, וחברתה נזופה ואבלה כאלמנה". על עדה מוסיף רש"י: "היא של פריה ורבייה, ועל שם שמגונה עליו ומוסרת מאצלו. עדה תרגום של סורה".
עם זאת, גם לצלה נולדו שני ילדים, תובל קין ונעמה.
הוטיה קובנית

תפוצה

ההוטיות נפוצות במגוון בתי גידול בקובה. ממנגרובים ועד לאזורים יבשתיים אבל מחבבות בעיקר את היערות הטרופיים. האוכלוסיות הגדולות חיות באיסלה דה לה חובנטוד, בארכיפלג סהנה וארכיפלג דוס לקונס וכן במגוון איים ושוניות ברחבי קובה. הם נפוצים גם במחוז גואנטנמו. הם יודעים לטפס על עצים וחיים בצמרות אך ישנים בלילה בין סלעים ומחילות בבדידות. הם מתרחקים מאזורים הרריים.

מזון

ההוטיות הם אוכלי כל אבל עיקר מזונם הוא קליפות עצים, עלים ופירות. הם אוכלים גם חרקים וגם חולייתנים קטנים כמו לטאות.
וילהלם המרסהיי

ביוגרפיה

המרסהיי נולד בשנת 1864 בקופנהגן, דנמרק. בנו של סוחר אמיד, כריסטיאן המרסהיי ואשתו פרדריקה (לבית רנטזמן), המרסהיי למד רישום מגיל שמונה עם נילס כריסטיאן קירקגור והולגר גרונוולד, וציור עם וילהלם קין. הוא המשיך את לימודיו עם פרדריק ורמהרן באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות.
מ-1883 ועד 1885 למד עם פדר סברין קרויר בבית הספר ללימודים עצמאיים, ולאחר מכן הציג בתערוכת האביב בשרלוטנבורג בשנת 1885 את ציורו 'דיוקן של נערה צעירה', ציור אותו פייר-אוגוסט רנואר העריץ. המרסהיי נישא לאידה אילסטד בשנת 1891.
האמרסהיי עבד בעיקר בעיר הולדתו, שם צייר פורטרטים, אדריכלות ופְּנים. הוא נהג לנסוע אל הכפרים הסמוכים, שם צייר גבעות, עצים, בתי חווה ונופים אחרים. הוא מפורסם ביותר עבור ציורי הפְּנים שלו, אשר רבים מהם צייר בקופנהגן. הוא סייר באופן נרחב באירופה ומצא את מראות לונדון מתאימים במיוחד לציוריו.
ביוני 2012, ציורו של המרסהיי 'אידה קוראת מכתב' נמכר במכירה פומבית בלונדון תמורת 1,721,250 ליש"ט, שיא עבור יצירה אמנותית דנית.
מכל הדחה

עקרון הפעולה של מכל ההדחה

מכל ההדחה פועל בשיטת בקרה הידוע בשם משוב שלילי. בשיטה זו כמות המים שמצטברת במכל דוחקת כלפי מעלה מצוף אשר מחובר לשסתום שעוצר את מילוי המים בלחץ מכני בעת שהמים הגיעו למפלס הרצוי.
חסידות ליפסק

חסידות ליפסק הייתה חסידות פולנית. מקים החסידות היה רבי יהודה פסח פרימר מליפסק.

תולדות החסידות

רבי יהודה פסח נולד לרבי אברהם בשנת תקס"ב. היה תלמידם של אדמו"רי פולין בעיקר של רבי מאיר הלוי מאפטא. בשנת תרט"ו החל לכהן באדמו"רות לציבור קטן של חסידים. נפטר בי"ג באב תרכ"ה. בניו כיהנו אחריו.
רבי עמנואל מאיר בנו של רבי יהודה פסח כיהן בדוברה.
בנו השני היה רבי ירחמיאל מאוסטרובצה. נולד בשנת תקצ"ז. היה חתנו של רבי יצחק שלמה מזליחוב. היה תלמידם של רבי יוסף ברוך מניישטאט (בנו של המאור ושמש), של רבי יצחק מנישכיז ושל רבי נתן דוד משידלובצא. בשנת תרכ"ח החל לכהן באדמו"רות בליפסק. בשנותיו האחרונות עבר לאוסטרובצה. חיבר ספר בשם "אמרי שפר". נפטר בז' בסיוון תרס"ט.

הדור השלישי

בנו של רבי ירחמיאל, רבי משה אליקים בריעה כיהן אחריו בראדום. נולד בשנת תרל"ז. חסידיו היו בעיקר יהודים עממיים. נרצח באקציה בראדום בשנת תש"ב. בנו רבי ישראל אלימלך כיהן בחייו באדמו"רות בלודז'.
Theme Park

מהלך המשחק

מתחילים עם חלקת אדמה ריקה באזור בריטניה וכמה מאות אלפי דולרים, על השחקן לבנות פארק שעשועים רווחי, להרוויח כסף על ידי פתיחת מתקני שעשועים ולמכור סחורה ומזון. מתקנים חדשים נהיים זמינים לשחקן רק לאחר השקעת כסף במחקר. המטרה במשחק היא להגדיל את ערך הפארק והכסף הזמין לשחקן כך שיוכל למכור את הפארק ולהקים פארקים נוספים ברחבי העולם. שוויין של חלקות אדמה בעולם נמדד על פי מדדים שונים כגון אקלים או נדל"ן.
השחקן יכול להציב יותר מ-30 מתקני שעשועים בפארק ואף יכול לצפות במתקן מנקודת מבטו של המבקר. ישנם מתקנים פשוטים כמו רכבת שדים וקרוסלה אך גם מורכבים שדורשים בנייה של מסלול כמו רכבות הרים או מרוץ מכוניות.
ישנה התמקדות על צוות הפארק כמו כן. על השחקן להעסיק טכנאים למתקנים, מנקים, חוקרים שימצאו אטרקציות חדשות, בדרנים בתחפושת ושומרים. מחסור בצוות גורר בעיות בתפעול הפארק- פארק מלוכלך, מתקנים שבורים, פשע ומבקרים עצובים. בנוסף על השחקן לדאוג למשכורת הניתנת לעובדים, שכר לא מתאים יגרור שביתת עובדים.

פלטפורמה

המשחק שווק בישראל בעיקר למשתמשי מחשב אישי והופעל על מערכת DOS. כמו כן שווק בעולם למשתמשי נינטנדו (הוצאה מחודשת לנינטנדו אף יצאה ביפן בשנת 2007).

בעקבות המשחק

Theme Park הוא חלוץ בתחום משחקי הסימולציה בהם בונים פארקי שעשועים. RollerCoaster Tycoon הוא דוגמה למשחק שיצא בעקבותיו ועקב הצלחתו זכה לשלוש גרסאות המשך ותוספות. משחק ההמשך הרשמי למשחק Theme Park שווק בישראל בשם לונה פארק עולמי (גם הוא מבית Bullfrog) בהוצאת הד ארצי. המשחק יצא בדיבוב לעברית בקולו של אברי גלעד ובממשק עברי מלא.
מודי מאור

ביוגרפיה

מאור נולד בארצות הברית ועלה לארץ בשנת 1992. גדל בהרצליה ואף שיחק בקבוצת הנוער של בני הרצליה.
מאור שירת כקצין קרבי  בחיל האוויר והגיע לדרגת סרן.
לאחר שהשתחרר מצה"ל אימן במחלקת הנוער של עירוני קריית אונו.
בעונות 2012/13 - 2013/14 שימוש כעוזר מאמן בהפועל חולון תחת המאמנים דן שמיר וליאור ליובין
בעונת 2014/15 עבר עם ליובין למכבי אשדוד באר טוביה, ולאחר פיטוריו של ליובין המשיך במועדון תחת צביקה שרף. והחזיק באותו תפקיד גם בעונת 2015/16 כאשר הקבוצה אף הגיעה לגמר גביע המדינה.
בקיץ 2016 מונה כעוזר מאמן בהפועל ירושלים, תחת סימונה פיאניג'אני והיה חלק בהעפלת הקבוצה לחצי גמר היורוקאפ ובזכייה באליפות ישראל בכדורסל לעונת 2016/2017.
את עונת 2017 פתח כעוזרו של פוטיס קציקאריס בהפועל ירושלים.
בנובמבר 2017 מונה כמאמן ראשי של הפועל ירושלים לאחר פיטוריו של פוטיוס קציקאריס מאימון הקבוצה.
ב-22 בפברואר 2018 מאור פוטר מתפקידו כמאמנה הראשי של הפועל ירושלים, והמאמן עודד קטש החליפו.
בין השנים 2017-2015 שימש מאור כסקאוט נבחרת ישראל בכדורסל. כאשר לפני כן שימש כעוזר מאמן בנבחרת העתודה של דן שמיר ובתפקידים שונים ומגוונים בנבחרות הצעירות של איגוד הכדורסל.
מחמוד דולת-אבאדי

ביוגרפיה

מחמוד דולת-אבאדי נולד למשפחה ענייה של סנדלרים בדוולטאבאד, כפר נידח בסאבזבר, צפון-מערב מחוז ח'וראסאן, איראן.
בזמן ששהה בטהראן. התוודע למשוררים הקלאסיים הפרסים, סעדי שירזי, חאפז ופירדוסי. אביו דיבר בדרך כלל בשפת המשוררים הגדולים.
מחמוד דולת-אבאדי עבר בבגרותו לטהרן שם הצטרך לקבוצת שחקנים. בשנות השבעים נאסר למשך שנתיים לאחר שהציג מחזות שהמשטר לא אישר, בניהם 'מראה מעל הגשר' של ארתור מילר. במשך הזמן השתקע בכתיבה.

ביקורת על יצירתו

המתרגמת אורלי נוי (שתרגמה את ספרו 'שקיעת הקולנול') סיפרה כי: "מחמוד דולת-אבאדי עוסק בסיבים העמוקים ביותר שמרכיבים את החברה האיראנית, היצירה שלו היא כזו שמשקפת את פעימות הלב האירוניות באופן הנוגע, הנוקב והמרהיב ביותר. הוא סופר נדיר, לטעמי".
נהיד מוצאפרי, שערך אנתולוגיה של גדולי הספרות האיראנית, אמר כי למחמוד דולת-אבאדי "יש זיכרון מדהים מהפולקלור, שהגיע ככל הנראה מימיו כשחקן או ממוצאו, כמי שלא היה לו השכלה רשמית, שלמד דברים על ידי שינון השירה המקומית ושמיעת הסיפורים המקומיים."
סלווה נקארה

ביוגרפיה

נולדה ומתגוררת בחיפה. 
נקארה היא בוגרת בית צבי – בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, רמת גן, בו למדה משנת 1977 עד 1980. נקארה היא חברת הנהלת תיאטרון אל-מידאן.
ב-2013 זכתה בפרס לנדאו.
דודה הוא עורך הדין חנא נקארה.
הגבירה מאוסר

"הגבירה מאוסר" (באנגלית: Lady of Auxerre) או "קורה מאוסר" (באנגלית: Kore of Auxerre) הוא פסל עשוי אבן גיר, מיוון העתיקה, ייתכן מאזור כרתים, המציג דמות נשית ומתוארך לתקופה הארכאית, בין השנים 650-625 לפנה"ס. 
הפסל, המוצג במוזיאון הלובר בפריז, נמצא בשנת 1907 על ידי מקסים קוליניון (Maxime Collignon) במחסן של מוזיאון בעיר אוסר, מזרחית לעיר פריז. המסתורין שאפף את מוצאו של הפסל יצר באותה תקופה התעניינות עיתונאית רבה בו. מניחים כי מקורו של הפסל הוא בכרתים.
הפסל, אשר גובהו 65 ס"מ, רוחבו 24 ס"מ ואורכו 16 ס"מ, מציג דמות נשית צעירה, ידה השמאלת צמודה לגופה ואילו ידה הימינית מונחת על החזה. לדמות שיער דקורטיבי ועיניה וכפות ידיה מוגדלות מאוד ביחס לשאר הגוף. מעל כתפיה היא לובשת צעיף או שכמיה. על הבגד חרוטים דגמים גאומטריים מרובעים. הצד השמאלי של פניה, כמו גם בכתפה השמאלית ניכרים נזקים. הפסל היה צבוע בצבעים עזים, כמו שאר הפיסול היוון העתיקה. בעיצוב התנוחה דומה הפסל לדמות הקורה היוונית. השוני מקאנון תיאור דמויות הקורוי על ידי היד המונחת על החזה, עשויה להיות דרכה של אמנות הפיסול הדאידיאלי לסמן את הושטת היד קדימה כמו בפסלי הקורוי המאוחרים יותר. של תחילת התקופה הארכאית.
סגנונו של הפסל האופייני לפיסול מן התקופה הארכאית המוקדמת. מכונה כ-"Xoana" או "Daidala". בין מאפייניו המרכזיים של הפיסול הדאידיאלי (Daedalic) היא הנטייה לגאומטריות. חלקי הגוף בנויים ממשטחים גאומטריים שונים. לדמויות נטייה רבה לחזיתיות אל מול הצופה, כמעט ללא התייחסות לעומק. פני הדמות הם כפני מסכה ואילו גופה הוא מעין לוחית שטוחה. עיצובה של דמות זו דומה לעיצוב פני אישה בתבליט שנמצא במלאזין (Malesina) והעשוי גם הוא מאבן גיר והמתוארך לשנים 650-580 לפנה"ס.
יחסי רואנדה–רוסיה

היסטוריה

ב-30 ביוני 1962, יום לפני שרואנדה זכתה בעצמאות מבלגיה, שלחה ברית המועצות מברק לקיגאלי, בירתה של רואנדה, ובו הכירה ברואנדה כמדינה ריבונית עצמאית והציעה לה להחיל ביניהן יחסים דיפלומטיים.
היחסים הרשמיים בין המדינות החלו בפועל ב-17 באוקטובר 1963.
רואנדה הכירה ברוסיה בינואר 1992, מיד לאחר התפרקות ברית המועצות.
ב-2003 ביקש שר החוץ של רואנדה עזרה רפואית מרוסיה והסביר כי ברואנדה יש רופא אחד על 50,000 חולים, וכי ב-1989 ברית המועצות הבטיחה לסייע רפואית לרואנדה. הסיוע בסוף לא יצא לפועל בשל בעיות תקציביות.

נציגות דיפלומטית

שגרירות רואנדה במוסקבה נסגרה בשנת 1995 בשל קשיים כלכליים, ושגריר רואנדה בגרמניה היה גם שגריר רואנדה ברוסיה. במרץ 2013 נפתחה מחדש השגרירות במוסקבה.
לרוסיה יש שגרירות הממוקמת בקיגאלי.
רמי מירון

ביוגרפיה

מירון נולד למשפחה יהודית בבאקו שבאזרבייג'ן ועלה לישראל בצעירותו.

קריירה

בשנת 1975, מירון סיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה במינסק, בלארוס ובמקום השישי באליפות העולם לנוער שנערכה בחאסקובו שבבולגריה. באותה השנה הוא זכה במדליית הזהב בתחרות הבינלאומית 'Tel Aviv International Wrestling Tournament'. בסיום אותה השנה הוא זכה בתואר ספורטאי השנה בישראל מטעם עיתון מעריב.
באולימפיאדת מונטריאול 1976, מירון התחרה בסגנון חופשי (Freestyle) בקטגוריית המשקל הקל (עד 68 ק"ג) וסיים במקום השביעי לאחר שלושה ניצחונות ושני הפסדים. באותו הזמן היה זה הישג השיא של מתאבק ישראלי במשחקים האולימפיים. בתחרות הוא ניצח את רונלד ג'וזף מאיי הבתולה של ארצות הברית, לנארט לונדל משוודיה וזיגמונד קלביץ מאוסטרליה והפסיד ליאנוס קוצ'יש ההונגרי וברבע הגמר הפסיד שוב לאלוף העולם פאבל פיניגין מברית המועצות שלבסוף זכה בזהב.
בשנת 1977 הוא סיים במקום הרביעי באליפות העולם לנוער שנערכה בלאס וגאס, נבדה.