סטלה מאריס

סְטֶלָה מַארִיס (מלטינית: Stella Maris – "כוכב הים") הוא אזור בראש הכרמל ובו מתחמים של מנזר וכנסייה בני מאות שנים, וכן קפלות ומבנים נוספים השייכים למסדר הכרמליתי.

השם

המושג "כוכב הים" במסורת הנוצרית הקתולית הוא תיאור אחד ההיבטים של הבתולה הקדושה, שבהקשר זה מוצגת כמגוננת על יורדי ים, מלחים ודייגים. כנסיות, מנזרים ומוקדי פולחן קתולי לכבוד הבתולה הקדושה המכונים "כוכב הים", קיימים בארצות שונות, בדרך כלל בחופי ים או באתרים הצופים אל עבר הים. יש אחרים הטוענים שזהו שיבוש הביטוי "סטילה מריה", כלומר "טיפת הים" או "טיפת מרים", שכן על פי המסורת הכרמליתית מרים וישו עברו במקום. שם המקום נקבע בשנות העשרים של המאה ה-20 על ידי קונסול ספרד בעת הקמת המגדלור החדש. לאור המסורת הנוצרית, אומץ השם בידי הכרמליתים.

דרך סטלה מאריס

הדרך הייתה אחת הדרכים הבודדות שניתן היה לעלות בהן מחיפה ששכנה על יד הים אל הכרמל. הנזירים ששלטו בדרך זאת במאה ה-19 הקימו שערים משני צידי הדרך וגבו דמי מעבר מכל הרוצה לעלות אל ההר. הדרך הייתה חלק משטח כולל שהנזירים טענו לבעלות עליו. על מנת לחזק את עמדתם בנו הנזירים מעין חומה שתחמה את האזור, שלשיטתם, היה שייך להם. החומה נמתחה מאזור סטלה מאריס בואכה נחל עמיק, מרכז הכרמל (של היום) וחזרה לאזור המנזר. שרידי החומה נמצאים במורד השלוחה מעל מערת אליהו. במיוחד נגע עניין השימוש בדרך לטמפלרים שרצו להגיע ממושבתם אל שכונת הנופש כרמלהיים. דרישה זאת הביאה לסכסוכים רבים (כולל פיזיים) בין הנִצים. כפי שניתן להבחין בתמונות מראשית המאה ה-20, בסמוך לדרך נמצא שביל להולכי רגל שהוביל גם הוא אל ההר. השביל כיום מוזנח ונקטע בשני צדדיו. בדרך נמצא כיום מצפור פבר על שם אליהו פבר, מבעלי חברת הבנייה פבר, והוא מהווה חלק מדרך נוף חיפה.

מצבת חיילי נפוליאון וצלב שאטו רנו

בחזית המנזר הוקמה מצבה המנציחה את מקום קבורתם של החיילים הצרפתים מצבא נפוליון, שככל הנראה, נרצחו במקום על ידי הטורקים. כיום ידוע שבמקום נקברו כ-15 חיילים בלבד מבין חולי הדבר שהושארו במנזר וכנראה נמצאו במורד ההר. למצבה צורת פירמידה - זכר לקרבות הכיבוש במצרים. על המצבה פסוק בלטינית מקינת דוד על שאול: "איך נפלו גיבורים בתוך המלחמה".
ב-1876 בקרו במקום מלחים צרפתים מאונית המלחמה "שאטו רנו" (Château-Renaud) והציבו לפני המצבה, צלב גדול מברזל. במרכז הצלב האותיות C.R על שם האניה ובתחתית הצלב נמצא כדור ברזל עליו חקוק בצרפתית: "המלחים של שאטו רנו: לזכר החיילים האמיצים של צבא מצרים שנפלו בהתקפות על עכו. הם נפלו בעת מלוי תפקידם בפאר רב. אלוהים קבל אותם אל חיקו לנצח".
המצבה נהרסה על ידי הטורקים במאי 1915 בתואנה של חיפוש מחבוא נשק תחתיה. הצרפתים זעמו על קונסול גרמניה בחיפה, שהסית, לדבריהם, את החיילים, ובתגובה ירו מספר פגזים מפריגטה אל עבר ביתו במושבה הגרמנית. המצבה הוקמה מחדש ב-1919.

פסל מרים

ב-1894 נתרם על ידי ממשלת צ'ילה פסל מרים, אם ישו. הפסל עומד על עמוד שיוצר, ככל הנראה, על בסיס שברי תותחים ממלחמת האזרחים הצ'יליאנית ב-1891.

קפלת הלב הקדוש

קפלת הלב הקדוש היא קפלה קטנה העומדת במקומה של טחנת רוח שנתרמה על ידי עולה רגל מאלזס, אשר מעולם לא הופעלה (ויש הטוענים שלא הושלמה כלל). הקפלה משמשת להתבודדות נזירים.
ליד קפלת הלב הקדוש ובשביל המקביל לדרך סטלה מאריס, נמצאים ביצורים בריטיים שהיוו חלק ממערך הגנת החוף מפני צוללות.
דרומית-מזרחית לקפלה שוכנת מצבה קטנה ליעקב שכטר, מהנדס, בן 44 בנופלו, איש חיל ההנדסה שנהרג בעת מילוי תפקידו בהכשרת הדרך לבסיס.

מערות פרוספר

מצפון לארמון פאשה נמצאות מערות פרוספר (על שם האב פרוספר). כאן הקים המנזר הכרמליטי את מנזרו בשנית במאה ה-16. במקום התגוררו מספר נזירים, חייהם היו קשים והם סבלו ממחלות וממעשי שוד רבים. המקום שימש כ"בית המרקחת" הראשון בחיפה.

הבהאים בסטלה מאריס

הבהאים, בראשות מנהיגם הבהאא אוללה, ביקרו גם במנזר סטלה מאריס, מתוך תקווה שהנזירים יבחינו בסגולותיו של מנהיגם כממשיך הנביאים. בביקור זה קיבל הבהאא אוללה את "איגרת הכרמל", המקדשת את הכרמל ובייחוד את אזור זה שהיה גם על פי אמונתם האזור שבו פעל אליהו הנביא. לציון האירוע הוקם במקום אובליסק בסופו של רחוב דוד מרקוס בשנת 1971, ולפי התוכניות ייבנה בו בית תפילה בהאי.