google/wiki40b huggingface dataset:
יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

ביוגרפיה

יוהאן זיגיסמונד נולד ב-8 בנובמבר 1572 בהאלה ליואכים השלישי פרידריך, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ולקתרינה מברנדנבורג-קיסטרין, בתו של יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קיסטרין.
בשנת 1594 התחתן יוהאן זיגיסמונד עם אנה מפרוסיה, בתם של אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה ומריה אלאונורה מקלווה, שהייתה אמורה לרשת את נחלות אביה לאחר מותו, מכיוון שלא היו לו בנים. בשנת 1608 מת אביו יואכים השלישי פרידריך, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויוהאן זיגיסמונד עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה וסאל של מלך פולין, נשבע יוהאן זיגיסמונד בשנת 1611 אמונים לזיגמונט השלישי, מלך פולין.
בשנת 1613 המיר יוהאן זיגיסמונד את דתו מלותרניזם לקלוויניזם, אך לאחר התנגדויות רבות ברחבי הנסיכות, ואפילו מצד אשתו, הכיר יוהאן זיגיסמונד בשנת 1615 בשתי הדתות כחוקיות במדינה. בשנת 1614 קיבל יוהאן זיגיסמונד באמנת קסנטן קיבל את דוכסות קלווה ואת רוזנויות מארק וראבנסברג, בעוד יריבו וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג קיבל את דוכסויות יוליך וברג, ובשנת 1618 ירש מחמיו אלברכט פרידריך, דוכס פרוסיה את דוכסות פרוסיה.
ב-23 בדצמבר 1619 מת יוהאן זיגיסמונד בברלין, ובמקומו עלה לשלטון בנו גאורג וילהלם.
לוס ריוס

היסטוריה

ואלדיביה זכתה למעמד של מחוז בסמוך לאחר עצמאות צ'ילה. העיר אמנם לא הייתה חשובה במיוחד באותה העת, אך ראשי המדינה הצעירה חששו כי התושבים הספרדים הרבים באזור יהוו איום על עצמאות המדינה כולה אם לא תינתן להם מידה מסוימת של אוטונומיה. במהלך המאה ה-19 התפתחה העיר, עקב הגעת מהגרים רבים, בעיקר מגרמניה, ועד 1900, כבר הייתה לאחת הערים המתועשות במדינה. עם זאת, רעידת האדמה הגדולה שפקדה את האזור ב-1960, שבמהלכה נהרגו כ-6,000 בני אדם, גרמה לנזק רב בעיר, והיא החלה לדעוך. 
ב-1974, בעקבות ההפיכה הצבאית, החליט ממשלו של אוגוסטו פינושה לחלק מחדש את מחוזות המדינה. במסגרת החלטה זו הוחלט כי ואלדיביה תהפוך לפרובינציה במחוז לוס לאגוס, שבירתו פוארטו מונט. 
בשנת 2005 יזם נשיא צ'ילה ריקרדו לאגוס את הקמת המחוז מחדש, ולאחר אישור הקונגרס, המהלך נכנס לתוקף ב-5 באפריל 2007. כחלק מהמהלך, נשקלה האפשרות לכלול במחוז גם את פרובינציית אוסורנו, ואחת האפשרויות הייתה אף להפוך את העיר אוסורנו לבירת המחוז החדש כולו, ואולם במשאל עם שנערך בפרובינציית אוסורנו ב-2006 העדיפו התושבים להישאר במחוז לוס לאגוס.

גאוגרפיה

ככלל, כולל המחוז ארבע רצועות גאוגרפיות, ממזרח למערב: רכס הרי האנדים, הפרקורדיירה ("קדם הרכס"), העמק המרכזי ורכס החוף. באזור האנדי מספר הרי געש פעילים: ויאריקה (2,847 מ'), מוצ'ו-צ'וסוונקו (2,422 מ'), קטרופיאן (2,360 מ'), פויווה-קורדון קאויה (2,236 מ') וקאראן-לוס ונאדוס (1,114 מ'). 
מההרים זורמים מערבה נהרות רבים, המעניקים למחוז את שמו. בין הנהרות הבולטים: בואנו (130 ק"מ), קרוסס (125 ק"מ), סן פדרו (77 ק"מ), פילמאיקן (68 ק"מ) וקאיה-קאיה (55 ק"מ). במחוז גם אגמים רבים, ובהם האגם הרביעי בגודלו בצ'ילה, אגם ראנקו (410 קמ"ר), וכן פויווה (157 קמ"ר), קלאפקן (121 קמ"ר), פאנגיפויי (116 קמ"ר), אגם רינייווה (77 קמ"ר), מאיווה (49 קמ"ר) ופיריווייקו (40 קמ"ר). האזור הכולל את האגמים קלאפקן, פאנגיפויי, רינייווה ופיריווייקו, וכן את האגמים נלטומה, פייאיפה ופויינקה, מכונה אזור שבעת האגמים.
בתחומי המחוז שלושה פארקים לאומיים: אלרסה קוסטרו, ויאריקה (שחלקו הצפוני במחוז אראוקניה) ופויווה (שחלקו הדרומי במחוז לוס לאגוס).
Man on the Moon: The End of Day

קומפוזיציה

Man on the Moon: The End of Day הוא אלבום קונספט, בעל סדרת רצועות אוטוביוגרפיות. האלבום בעל מצב רוח כהה ואפל, והוא מופרד לחמישה קטעים, שכולם מקיפים את Day 'N' Nite בתיאור מסתורי. דייב הטון, מבקר מוזיקה של אתר PopMatters סיכם את הסיפור: "בחור בודד יושב בחדרו וחולם על הצלחה. הוא משתמש בסמים כדי להרגיע את הפחדים שלו ולהדוף את ביעותי הלילה. בסופו של דבר הוא זוכר להכרה ככוכב שתמיד ידע שהוא, וחי את חיי ה'סופרסטאר'... או שמא הוא עדיין חולם על שלב זה בחייו, ואנחנו רק חוזים כיצד נשמעים חלומותיו." "שני השירים הראשונים של האלבום הם הקדמה 1–2 על הראפר ומה הוא זומם. ישנו מונולוג פנימי עגום על הצלחה, החיסרון שבה, והקונפליקטים הפנימיים של קאדי, שם הוא מקבל בברכה את המאזינים באומרו שהם בתוך חלומותיו. Soundtrack 2 My Life הוא שיר נושא אמיץ יותר בו קאדי מצהיר "זהו פסקול חיי". בכל זאת הוא קובע כי משפחתו אינה רואה את העצב שבו, וכי הוא לא התנהג נכון מאז פטירתו של אביו. הרצועה השלישית, שמהווה חלק מהמחצית השנייה של המבוא, בעלת סגנון של החלל-החיצון אשר נובע בחלקו בתזמורת מתמרנת בצורת הסמפול הכהה, ומציג ראפרים המתנסים בצורות נכונות."
בעקבות פתיחת המבוא לרצועה השלישית, ישנו שיר שלישי נוסף בסקציית Man on the Moon: The End of Day שבו קאדי מרותק בעולם הבודד שלו. כמו במצבו הנוכחי, המוזיקה מעורפלת כראוי. פרק זה של האלבום הוא סקציית מריחואנה, בעוד בחלק הבא הראפר על חומרים פסיכדליים. Day 'N' Nite הוא נקודת המפנה של האלבום, בו ישנם מעברים מנושא האפרוריות של הבדידות אל החיוניות הנפשית. בין השירים ה'בהירים' יש את Enter Galactic, המנון דיסקו פסיכדלי בהשראת האזנה למוזיקה על ידי הפוסטל סרביס ביחד עם ידידה. Make Her Say מכיל סימפול מהלהיט Poker Face משנת 2009 של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא, ומשתתפים בו הזמרים קניה ווסט וקומון. הוא לוקח חלק מרכזי בפזמון שובב וה'רע' של גאגא, והופך אותו להתייחסות למין אוראלי לא מזוקק, שהופך אותו ל'היפר קטצ'י, סינגל עם מבט קדימה'. השיר הסוגר באלבום הוא Up Up and Away, רצועה אסקפיסטית מסמים בעלת קצב שמח.

שבחים

Entertainment Weekly קרא ל-Man on the Moon: The End of Day "אלבום ההיפ הופ הטוב ביותר ב-2009" ואחד מאלבומי הבכורה הטובים ביותר של שנה. בעקבות "רצועת המפתח", Day 'n' Nite, קאדי היה אחד מתוך חמשת "פריצות השנה" של Entertainment Weekly. ג'יימס מונטגומרי מערוץ MTV כינה את האלבום "מוזר בצורה נפלאה", והוא דורג במקום ה-10 במצעד 20 האלבומים הטובים ביותר של 2009. מונטגומרי כתב כי שיתופי הפעולה, הקריינות המלאה בו והסיפורים המפורטים הם חלק מהסיבות שבזכותן הוא נכלל במצעד. מגזין Complex שבארצות הברית דירג אותו בתור האלבום הטוב ביותר של 2009. לפני צאתו הרשמית בתור סינגל, Pursuit of Happiness דורג במקום ה-15 ברשימת "השירים הטובים ביותר של 2009" של מונטגומרי, ו-Day 'n' Nite דורג במקום ה-15 במצעד "25 השירים הטובים ביותר של 2009" של מגזין הרולינג סטון. שני סינגלים מן Man on the Moon: The End of Day היו מועמדים לפרס גראמי בטקס הגראמי ה-52. Day 'n' Nite היה מועמד לפרס בקטגוריות "שיר הראפ הטוב ביותר" ו"ביצוע סולו הראפ הטוב ביותר", בעוד ש-Make Her Say היה מועמד לפרס בקטגוריית "ביצוע הראפ הטוב ביותר על ידי צמד או הרכב". הסינגל המוביל היה גם מועמד לשני פרסי היפ הופ של BET, ול"פרס המוזיקה האורבנית" אחד. Crookers Remix של Day 'n' Night העניק לקאדי את פרס הבריטפורט הראשון והיחידי שלו עד כה.
יוגי דב

שם הדמות

שם הדמות (יוגי בר) מיוחס לשחקן הבייסבול המצטיין בתקופה בה עלתה הסדרה, יוגי ברה. ברה הגיש תביעה נגד היוצרים על שימוש בשמו, אך הסיר אותה. היוצרים הכחישו כי הדמות מבוססת על השחקן, אך מקובל כי היא אכן הייתה מבוססת עליו.

העלילה

הסדרה התמקדה בדב בשם יוגי וחברו הדב בובו אשר חיים בפארק ג'ליסטון (פארק בדיוני אשר מבוסס על הפארק הלאומי ילוסטון). יוגי מנסה באופן קבוע לגנוב סלי פיקניק מהתיירים המבקרים בפארק. בשל כך ריינג'ר סמית' (Ranger Smith), שומר היערות בפארק עוקב באופן קבוע אחר יוגי.

סרט הקולנוע

בדצמבר 2010 יצא סרט לייב אקשן עם אנימציה ממוחשבת בשם "יוגי הדוב" המבוסס על עלילת הסדרה, בין השחקנים המככבים בסרט דן אקרויד בתפקיד יוגי, ג'סטין טימברלייק בתפקיד בובו ואנה פריס בתפקיד כתבת שטח שהגיעה לפארק ג'ליסטון לצלם סרט תיעודי.
יגואה

גאוגרפיה

העיירה נמצאת ליד הגבול של קמרון עם צ'אד. היא נמצאת כ-800 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 27 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (34 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 919 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (257 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

יגואה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N11. יש ביגואה שדה תעופה (קוד יאט"א:‏ GXX; קוד ICAO:‏ FKKJ).
פונקציות זוגיות ואי-זוגיות

פונקציות זוגיות ואי-זוגיות הן פונקציות ממשיות בעלות סימטריה מוגדרת ביחס לישר  (כלומר לציר ה-).

פונקציה זוגית

הגדרה: ערכה זהה עבור כל מספר בתחום ההגדרה ועבור המספר הנגדי לו, כלומר . 
סימטריה: כל פונקציה זוגית היא סימטרית ביחס לציר ה-.
דוגמאות של פונקציות זוגיות:

פונקציה אי-זוגית

הגדרה: ערכה עבור כל מספר בתחום ההגדרה הוא המספר הנגדי של ערכה עבור המספר הנגדי לו, כלומר . 
סימטריה: כל פונקציה אי-זוגית היא אנטי-סימטרית ביחס לציר ה- (כלומר יש לה סימטריית סיבוב של  סביב לראשית). 
דוגמאות של פונקציות אי-זוגיות:
מוסתחב

מוסתחב (בערבית: مستحبّ) הוא מושג בהלכה האסלאמית אשר משמעותו "מומלץ", ובתחומו נמצאים מעשים אשר אינם בגדר חובה, אך בגדר המלצה.
מעשה שמוגדר כ"מוסתחב" הוא מעשה שעל פי ההלכה והתאולוגיה של האסלאם, עשייתו מזכה בשכר מאת אללה, ובדרך כלל מביאה גם תועלת בעולם הזה, ואשר אי עשייתו או הימנעות מעשייתו אינן מושכות עונש אלוהי ואינן גורמות לנזק בעולם הזה או בעולם הבא.
ההפך מ"מוסתחב" הוא מקרוה (مكروه) אשר משמעותו "שנוא", או "בלתי רצוי".
טרופאוגנטוס

בתרבות

בסרט ללכת עם דינוזאורים מוצג אורניתוקרוס שמבוסס ונראה כמו טרופאוגנטוס. החוקרים חושבים שמייצרי הסדרה הגזימו בהערכותיהם שמוטת כנפיו יכולה להיות 12 מטרים כשבמציאות הגיוני יותר אורכו יהיה 8.2 מטרים.
סארונג

סארונג, לבוש מסורתי לגברים ונשים בדרום מזרח אסיה (אינדונזיה בעיקר). מורכב מפיסת אריג צבעונית ודקה, ומקופל באזור המותניים כך שהוא נתלה כחצאית.
הסארונג בדרך כלל נצבע בשיטת בטיק, ומוחזק במקומו בקשירה, באמצעות סיכה או אף בחגורה.
דוד פרנקפורטר

דוד פרנקפורטר (9 ביולי 1909 - 19 ביולי 1982) היה יהודי שהתפרסם לאחר שהתנקש בחייו של מייסד סניף התנועה הנאצית בשווייץ.

קורות חייו

דוד פרנקפורטר נולד בשנת 1909 בעיירה דארובאר בקרואטיה של היום, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית למשה, שכיהן כרב הראשי של הקהילה ולרבקה. בגיל 22 החל ללמוד רפואת שיניים בלייפציג. בשנת 1931 המשיך את לימודיו בפרנקפורט בגרמניה. משם ברח לברן, לאחר שמקומו במעבדה סומן במגן דוד והוא הרגיש שהטבעת מתהדקת סביב צווארו.

ההתנקשות

ב-4 בפברואר 1936 הגיע לביתו של וילהלם גוסטלוף, מייסד התנועה הנאצית בשווייץ, בעיר הקיט דאבוס שבשווייץ וירה בו מספר יריות אקדח שגרמו למותו. גוסטלוף, אזרח שווייצרי, שמונה לתפקיד המנהיג האזורי - "גאולייטר", לאחר שהשביע למעלה מ-5,000 אזרחים שווייצריים לרייך השלישי, עשה נפשות לרעיון שעל שווייץ לחבור לגרמניה והיה אחראי להפיכת דאבוס למרכז הנאציזם בשווייץ. 
לאחר הרצח הסגיר פרנקפורטר את עצמו לידי המשטרה המקומית. משפטו נפתח בדצמבר 1936, בציבור ובקרב היהודים הדעות על מעשה הרצח היו חלוקות. חלק מהציבור אהד אותו בשל העובדה שגוסטלוף היה נטע זר וגורם חתרני. רבים, ביניהם גם אביו של דוד, שללו את הרצח כסותר ערכים יהודיים בסיסיים. שלטונות שווייץ, שהיו תחת צל הטרור של הנאצים שנשפו בעורפם, שפטוהו בחומרה וניסו להציג את מעשהו כמעשה פלילי גרידא ללא ההקשר הנאצי. התובע ד"ר פרידריך בריגר הסתייע אף בעורך הדין הנאצי גרים (Grimm) - מאנשיו של שר התעמולה הנאצי גבלס - שייצג את אשתו של גוסטלוף. סנגורו של פרנקפורטר היה ד"ר קורטי (Curti) שהסתייע בעו"ד יהודי צעיר בשם ד"ר פייט וילר. בית המשפט הטיל על פרנקפורטר שמונה עשרה שנות מאסר, שלילת זכויות אזרח וגירוש לצמיתות משווייץ לאחר ריצוי עונשו. 
הנאצים, שרתחו מזעם, לא הגיבו לרצח בפוגרום, כיוון שהתאריך היה בסמוך לאולימפיאדת ברלין (1936), והיטלר חשש מכך שהאולימפיאדה תבוטל. 
בתום המלחמה, ב-1 ביוני 1945, זכה  פרנקפורטר לחנינה ושוחרר מהכלא. הוא עלה לארץ ישראל באוניית מעפילים עם סרטיפיקט של ידידו ד"ר פייט וילר. בהמשך עבד כפקיד בסוכנות היהודית ובמשרד הביטחון.
דוד פרנקפורטר נפטר בשנת 1982. על שמו קרויים רחוב בעיר פתח תקווה וגן ציבורי ברמת גן.
מקארי

גאוגרפיה

מקארי ממוקמת כ-214 ק"מ ממרואה, בירת המחוז וכ-1,008 ק"מ מיאונדה, בירת קמרון.

תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכביש D2.
גילי דינשטיין-ישפה

גילי דינשטיין-ישפה (נולדה בשנת 1964) היא עיתונאית וסופרת ילדים ישראלית.

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב לצבי דינשטיין ולאיה, בתו של ארתור רופין. היא בעלת תואר שני בתקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנות ה-90 הייתה סגנית העורך הכלכלי בעיתון "מעריב" ואחראית על מוספי הכלכלה בעיתון, וערכה את המגזין "עסקים". בשנים 2000–2003 הייתה כתבת "מעריב" בלונדון. במרץ 2004 נבחרה לעורכת המהדורה העברית של המגזין הכלכלי "פורבס". לאחר מכן היא שימשה כסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת ההזנק "אקסייט", חברת בת של אלרון-רפאל שהייתה שייכת לדסק"ש מקבוצת IDB שבבעלות נוחי דנקנר. ביוני 2011 מונתה בשנית לעורכת "עסקים".
בצד עיסוקה העיתונאי עוסקת דינשטיין-ישפה בספרות ילדים. פרסמה את הסדרה בת ארבעת הכרכים "הרפתקאות עיר הדובשונים".
הייתה נשואה לגדעון ישפה, איש עסקים, שהיה שותפו לעסקים של אביה, צבי דינשטיין.
דמטריוס הראשון

דמטריוס הראשון (ביוונית עתיקה: Δημήτριος) סוטר (ביוונית: Σωτήρ,‏ 198 לפנה"ס - 150 לפנה"ס) היה מלך הממלכה הסלאוקית בין 162 לפנה"ס ל-150 לפנה"ס.

חייו

דמטריוס נולד לסלאוקוס הרביעי. בצעירותו שימש כבן ערובה ברומא כאשר נשלח לשם במצוות אביו על מנת להבטיח את קיום הסכם אפאמיאה על ידי הצד הסלאוקי. 
אחרי הירצחו של סלאוקוס הרביעי בשנת 175 לפנה"ס, ניצל אנטיוכוס הרביעי את שהותו של אחיינו דמטריוס ברומא, והשתלט על כס הממלכה. לאחר מות אנטיוכוס הרביעי ב-163 לפנה"ס, דמטריוס, בתור היורש החוקי, הפציר בפני הסנאט הרומי שיחזיר לו את כס השלטון הסלאוקי, אך הסנאט העדיף את אנטיוכוס החמישי, שהיה ילד, על פניו. דמטריוס הצליח לשכנע את הסקיפיונים ואת בני בריתם שהוא ימלא את התפקיד טוב יותר מאשר ליסיאס, העוצר בזמנו של אנטיוכוס החמישי]. בזכות התמיכה הסקיפיונית הצליח דמטריוס להימלט מרומא, ובשנת 162 לפנה"ס תפס את השלטון, והוציא להורג את אנטיוכוס החמישי וליסיאס. 
בזמן שלטונו התנהלו שתי מרידות גדולות נגד הממלכה הסלאוקית: האחת בארץ ישראל והשנייה באזור בבל. החשובה מהשתיים התרחשה באזור בבל, בלב האימפריה הסלאוקית. שם אציל בשם טימארכוס, שהיה סטרפ (מושל) בבל בזמן שלטונו של אנטיוכוס הרביעי חש שהממלכה נמצאת בקשיים והרים את נס המרד. הוא הצליח להמריד את האוכלוסייה נגד השלטון המרכזי ואף כרת ברית עם רומא שהכירה בו בתור השליט הלגיטימי באזור שהצליח להמריד. בנוסף כרת טימארכוס ברית עם הארמנים והציב איום מיידי על שלמות הממלכה הסלאוקית.
דמטריוס גישש אצל אריארתס, מלך קפדוקיה לעזרה נגד טימארכוס ואף ביקש להנשא לבתו, אך הצעתו נדחתה. דמטריוס נקם באריארתס על ידי מימון נדיב לטוען לכתר קפדוקיה וסייע לו לתפוס את השלטון. למרות הסירוב הקפדוקי הצליח דמטריוס להביס את טימארכוס ולדכא את המרד. אחרי הדברת מרד טימארכוס, קיבל מתושבי בבל את הכינוי "סוטר" ("מושיע").
דמטריוס ידוע בהיסטוריה היהודית כאחד האויבים העיקשים של החשמונאים. אחרי הדברת מרד טימארכוס בשנת 162 שלח את אחד הגנרלים הבכירים שלו, בקכידס לשתי פלישות נגד המכבים. במסע השני שנערך בשנת 160 לפנה"ס, אחרי שמרד טימארכוס דוכא, נתן לבקכידס צבא גדול שכלל 20,000 רגלים ו-2,000 פרשים שניצח את הצבא החשמונאי בקרב אלעשה, הקרב בו נהרג יהודה המכבי. קרב זה השיב לסלאוקים שליטה זמנית ביהודה, אף כי המרד התחדש זמן קצר אחר כך. לאחר שבאקכידס הובס ועזב את יהודה בשנת 157 לפנה"ס, לא שב דמטריוס לשלוח צבא נגד המורדים. מאוחר יותר אף ניסה להתקרב אליהם וכרת ברית קצרת ימים עם יונתן הוופסי, אחיו של יהודה, כדי שיסייע לו לשמור על מלכותו נגד הטוענים לכתר. 
תחבולותיו של דמטריוס, שעיקרן רציחת מתחרים והמלכת מלכים, לא סייעו לו בסופו של דבר. גם הוא נפל קורבן לקנוניה פוליטית שיזמו תומכיו של אלכסנדר באלאס ונרצח. בעקבות רציחתו עלה אלכסנדר באלאס לשלטון בממלכה הסלאוקית.
רפורטז'ה של בחור "ישיבה"

כתיבת החיבור, עריכתו והוצאתו לאור

אב"א אחימאיר נידון למאסר בכלא הבריטי. בתחילה נעצר בקשר לרצח חיים ארלוזורוב בבית הסהר בירושלים; אחר כך הועבר לכלא עכו; ואחר כך נאשם בשייכות ל"ברית הבריונים" (לאחר שהוכרז כארגון לא־חוקי). ונידון ב-19 ביולי 1934 ל-21 חודשי מאסר בפועל "עם עבודת פרך"; אולם ב-30 בנובמבר קוצר גזר דינו ל-18 חודשי מאסר בכלא בירושלים. הוא השתחרר מן הכלא באוגוסט 1935. והתקבל באהדה גדולה על ידי משלחת של מרכז הצה"ר בארץ ישראל וחברי תנועת הנוער בית"ר. בחודשי מאסר אלו עיין בספרים שהובאו אליו וכתב יומן כמעט מדי יום ביומו.
אחימאיר מציין בהקדמה לספר (הנושאת את הכותרת: "התנצלות במקום הקדמה") כי "אלו הינן רשימות עפרון ממש, אשר נרשמו "במקום", "על רגל אחת", עקב התנאים. ... חלק מן הרשימות אבד בשעת ההברחות" של הפתקים עם רשימותיו אל מחוץ לבית הסוהר. פרקים מן היומן התפרסמו בעיתון "הירדן" בחתימת א. אסיר-ציון ובספר שראה אור בשנת 1943. 
לקראת הוצאתו לאור כספר נערך החיבור גם לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה, שכן מוזכרים בו מחנות השמדה, כגון טרבלינקה. אחימאיר מציין שנעזר בחבריו במלאכת עריכת הספר, ובמיוחד בד"ר בנימין לובוצקי. 
הכותר ראה אור תחילה בהוצאת "חזון" [ה], בסתיו תש"ז (1946);
 
ואחר כך, ב"ספרית תרמיל" של הוצאת משרד הביטחון בחורף תשמ"ד (1984). ראה אור ברוסית בשנת 1996 בכותר: Репортаж с отсидки.
שם הכותר מבטא עמדה הומוריסטית של אחימאיר, ד"ר לפילוסופיה, הוגה דעות ומרצה נערץ, כלפי הסיטואציה שנקלע אליה עקב פעילות המחאה שניהל כמנהיג ברית הבריונים ויוזם של "המרד" בבריטים, שמצא את עצמו בחברת אסירים שרובם הורשעו בפלילים, מיעוטם יהודים ורובם ערבים; המילה "רפורטז'ה" נלקחה מעולם הכתיבה העיתונאית ומשמעותה סקירה או דין וחשבון שכותב עיתונאי; המילים בחור "ישיבה" מציגים כפל משמעות: מחד גיסא, בחור ישיבה הוא תלמיד ב"ישיבה" המסורתית, ומאידך גיסא, משמעות המילים היא אדם צעיר ("בחור") שנמצא ב"ישיבה" בבית סוהר. אחימאיר מתאר ביומן את חוויותיו ורגשותיו מול מצבי החיים, בני האדם ומצבו של העם היהודי בעת ההיא; כך למשל, בתחילת הספר כתב אחימאיר כי הוא "מוקדש לאסירי־ציון בכל אתר ואתר". הוא מתגעגע אל החיים שמחוץ לכלא, וסופר את הימים לשחרורו; כך למשל כתב: "מהיום - עוד חודשיים, וגם אני חפשי, כאותו שחיין שעבר את רובו של הנהר לרוחבו ומתקרב אל החוף ההוא. והחוף ההוא כבר קרוב, אבל העייפות מרובה". 
היומן עוסק בשלל ההיבטים של חיי היומיום בכלא הבריטי בירושלים, ובכלל זאת בהוצאה להורג בתלייה ובהכנות אליה; ולצדם תיאורי דמויות העבריינים, רובם ערבים ארץ-ישראליים, פשעיהם ומשפחותיהם, מנהגיהם ותפיסת עולמם ומבעיהם הרגשיים והנפשיים. אל המאסר התייחס אחימאיר, במידה רבה, כאל מחקר מעמיק את אוכלוסיית ארץ ישראל לקבוצותיה האתניות; וכך הוא כותב: "דוסטויבסקי אומר, שבסוהר אפשר להכיר את העם". ובהקדמה לספר הוא מציין את תקוותו: "תפתחנה הרשימות האלו צוהר קטן להבנת נפש העם השכן ולנפש השליטים העכשוויים (האנגלים)". 
הספר בנוי פרקים קצרים, שכותרת רובם בצורת כוכבית (★) ומיעוטן עם כותרת מילים. כל פרק הוא מעין "גלויה" ספרותית: "צילום שבכתב" כדברי אחימאיר, אפוריזם, או סיפור קצר, המייצג למעשה מיקרוקוסמוס של מערכת חיים מורכבת וססגונית.
החיבור נכתב בשפה העברית בסגנון ספרותי, המשלב את העברית החדשה עם ביטויים מקראיים ותלמודיים, ביטויים מיידיש המתורגמים לעברית, ושלל מילים לועזיות ביידיש, אנגלית, צרפתית, ערבית וטורקית.
מצור (סרט)

עלילה

גילה אלמגור, בתפקיד הראשי, ממלאת תפקיד של אשה שכולה בשם תמר המנסה להתגבר על אובדן בעלה במלחמת ששת הימים, כאשר באותה עת, עליה לשחק את תפקיד "האלמנה הנצחית" אל מול חבריו וחברותיה. חייה בשכונת קציני צבא מובילים אותה להסתגר בבית עד לאותו הרגע בו היא יוצאת ו"מורדת": מסתפרת, קונה שמלה, ומתחילה להתראות עם גבר זר (דן בן אמוץ). לאט לאט מתגלים בתוך הסרט גם הצוות וגם המצלמה. בסוף הסרט, נשמע דיווח חדשותי ובו תיאור של היתקלות בגבול, שהובילה למותם של מספר חיילים. נראה שטופאנו התכוון ליצור הלם אצל הצופה, ולא להותיר אותו בתחושה אופטימית בצאתו מן הסרט.

הפקת הסרט

הסרט צולם על ידי דוד גורפינקל, תוך שימוש בצבעי שחור-לבן חדים וניגודיים ותפיסה של תחושת האור הישראלי. בסרט משולבים קטעי ארכיון, וכמו כן נעשה שימוש לא מבוטל בפלאשבקים. שימוש בעדשות רחבות מקל על השילוב בין צילומי ארכיון ובין צילומים מבויימים. במספר קטעים מורגשת תנועה חופשית מאוד של מצלמה. טופאנו לא ידע עברית כלל, אך הוא הצליח בבימוי השחקנים, בקליטת האווירה הישראלית ובהעברתה אל המסך, על אף חיסרון זה. את המוזיקה לסרט הלחין יוחנן זראי ושיר הנושא היה "עם רדת יום" שזראי הלחין למילים של יעקב שבתאי. השיר בוצע בסרט על ידי אבי טולדנו וזכה להצלחה רבה.
הסרט זכה לביקורות נלהבות בישראל ואף זכה להצלחה מסחרית. היה מועמד לפרס "דקל הזהב" בפסטיבל קאן.
פאי (סרט)

קבלה

מספר האותיות בהשם המפורש - 216, מגיע מספר שמות, פרק י"ד, פסוקים י"ט-כ"א, שם כל פסוק מכיל 72 אותיות. כאשר כותבים את שלושת הפסוקים בצורת בוסטרופידון מקבלים 72 טורים בעלי 3 אותיות כל אחד המהווים את שמות האל.

ייתכנות

כאשר מבקש הרב כהן ממקס את המספר אותו מצא, אומר לו מקס כי המספר לשם עצמו הוא חסר משמעות. ללא הבנת הסוד המספר הוא סתם מספר. הוא מניח כי הרב כהן חקר את כל המספרים בעלי 216 ספרות ולא מצא את הקוד. ניסיון שכזה אינו אפשרי בידי אדם מפני שישנם  מספרים כאלו, יותר ממספר האטומים ביקום הנראה.
מפעל מלמ

מפעל מלמ (ראשי תיבות של "מערכות לחימה משולבות") הוא מפעל (מכונה לעיתים גם חטיבה) של התעשייה האווירית לישראל. המפעל עוסק בתכנון, פיתוח, ייצור והרכבה של מערכות במסגרת חטיבת מערכות טילים וחלל. מנהל המפעל מתחילת 2017 הוא יעקב גליפת.
המפעל ממוקם בשטחה המוניציפלי של באר יעקב, חלקו המזרחי מהווה את הגבול בין העיר רמלה לבאר יעקב.
מלמ מתמחה בייצור טילים, רקטות ומשגרי לוויינים, נחשב למפעל היי-טק חדשני ואיכותי והוא חלוץ בישראל בעמידה בתקנים בדרגות גבוהות (כגון CMMI5).

פרסים, אותות הוקרה והסמכות

בשנת 2014 המפעל, יחד עם צוות של אגף המודיעין, קיבל פרס ביטחון ישראל "על פיתוח ויישום טכנולוגיות מתקדמות ביותר המקנות יכולות חדשות יצירתיות ומהימנות. השימוש המבצעי ביכולות אלו מביא במישרין להישגים ערכיים מרחיקי לכת בתרומתם על ביטחון מדינת ישראל".
ביוני 2017 קיבל פרויקט חץ 3, שמלמ הקבלן הראשי שלו ובו מפותח הטיל, פרס ביטחון ישראל.
ביוני 2018 הוענק למפעל פרס ביטחון ישראל על פרויקט מסווג.
מפעל מלמ היה למפעל הראשון בישראל (בשנת 2004), שעבר הסמכה בתקן 17799- ISO לניהול אבטחת מידע.
כמו כן, מלמ הוא הראשון בישראל אשר עמד בהצלחה במבחן CMMI Level 5 (הגבוה ביותר האפשרי) כבר בשנת 2005, בכל הקטגוריות.
Flying in a Blue Dream

סקירה

רצועות 3, 5, 6, 8, 10, 13 כוללים שירה וקולות רקע מסטריאני עצמו. זהו האלבום הראשון של סטריאני בו הוא מנגן גם במפוחית פה ובבאנג'ו. האלבום מכיל קטעים קצביים כמו "The Mystical Potato Head Groove Thing" ו-"One Big Rush" לצד קטעים מלודיים כשיר הנושא את שם האלבום ו-"I Believe", שהגיע למקום ה-36 ברשימת הסינגלים. קטע הפתיחה הנשמע בשיר הנושא את שם האלבום לא תוכנן מראש. מסתבר שהמגבר של סטריאני קלט תדר רדיו בטעות, והוחלט להקליט את התוצאה לתוך השיר. סטריאני משתמש בקטע הזה להופעותיו עד היום.
הרצועה Back to Shalla-Bal מתייחסת לשובו של הגולש הכסוף לעולם ביתו מתוך תקווה לחדש את מערכת היחסים שלו עם שאלאל בל הקיסרית 
קלטת הווידאו "The Satch Tapes" שיצאה בשנת 1993 (ובשנת 2003 כ-DVD) הכילה שני וידאו קליפים מתוך האלבום, "I Believe" ו-"Big Bad Moon", בנוסף לקטע מהופעה ב-MTV שבה ניגן סטריאני בבנג'ו את הקטע "The Feeling" עם ג'ונתן מובר בכלי הקשה. הקטע האינסטרומנטלי "One Big Rush" מופיע בפסקול הסרט "תגיד משהו" בכיכובו של ג'ון קיוזק, והגיע למקום ה-17 ברשימת הסינגלים.
אביו של סטריאני נפטר במהלך הקלטת האלבום. הרצועה Into the Light מוקדשת לזכרו.
קלמן יעקב מן

פרופ' קלמן יעקב מַן (Kalman Jacob Mann;‏ 15 ביולי 1912 – מרץ 1997) היה רופא ופעיל ציבור ישראלי, ממקימי בתי החולים "הדסה" בירושלים, ונשיא אגודת "יד שרה".

ביוגרפיה

קלמן יעקב מן נולד בירושלים בשנת 1912, דור שביעי לרב חשין, אשר היה אחד מתלמידי הגאון מווילנה שעלו לארץ ב-1809; בן ליצחק דוד, סוחר בחומרי בניין ועסקן ציבור (ואחיו של הרב חיים מן מישיבת עץ חיים) ולחיה בת אליעזר יצחק הרבובסקי מרחובות. 
מן למד בבית הספר "תחכמוני" בירושלים ובהמשך בסמינר למורים "מזרחי". בהמשך למד רפואה באוניברסיטת לונדון, שם קיבל תואר דוקטור לרפואה (M.D.) ובהמשך MRCP (חבר בקולג' המלכותי לרופאים) ודיפלומה ברפואה טרופית (DTM&H). ב-1970 קיבל את תואר הכבוד FRCP (עמית הקולג' המלכותי לרופאים).
מן היה מומחה ברפואה פנימית, בבריאות הציבור ובמינהל רפואי. ב-1951 מונה כמנהל הסתדרות מדיצינית הדסה, תפקיד שבו נשא במשך 30 שנה. במהלך שנות כהונתו היה אחראי להקמת שני המרכזים רפואיים הגדולים המשמשים כיום את "הדסה" – בעין כרם ובהר הצופים. כמו כן הורחבו השירותים שסופקו במרכזים אלו, ותפקידה של הדסה בהכשרת רופאים והכשרה במכלול המקצועות הפרה-רפואיים הלך וגדל.
בשנת 1968 עמד בראש ועדת מן שעסקה בארגון מחדש של שירותי הרפואה בישראל. 
ב-1979 מונה לפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים וליו"ר המגמה לארגון ומינהל רפואי. במקביל לפעילותו כמנהל הדסה, היה פרופ' מן פעיל בוועדות לאומיות ובינלאומיות שונות. בין היתר היה יושב ראש הוועדה לארגון-מחדש של שירותי הרפואה בישראל (ועדת מן), יו"ר ארגון מנהלי בתי חולים, סגן נשיא פדרציית בתי החולים הבינלאומית, ויועץ לארגון הבריאות העולמי בארגון וניהול רפואי.
לאחר פרישתו ישב מן בראש ארבע ועדות לאומיות, ביניהן הוועדה הבין-משרדית והבין-מוסדית לשימוש בסמים, והוועדה שעל המלצותיה בוסס חוק הסיעוד. בשנת 1983 מונה כחבר כבוד של חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית. הוא גם כיהן כנשיא אגודת "יד שרה". כן שימש כיו"ר קרן הנאמנות הישראלית לשירותים לקשישים.
פרסים ואותות שקיבל מן כהוקרה על פעולותיו בשדה הבריאות כוללים את פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב-יפו, פרס הנרייטה סאלד מטעם הדסה בארצות הברית, אות יקיר ירושלים, ופרס ישראל לארגון "יד שרה" בעת שכיהן כנשיאה.
מן נפטר ב-1997. על שמו רחוב בירושלים, המוביל לבית החולים הדסה בשכונת עין כרם.

משפחתו

היה נשוי לסילביה ואב לשתי בנות ושני בנים, שהלכו בדרכו ועוסקים ברפואה. בניו הם פרופסור יונתן מן, מנהל המחלקה לרפואת שיניים בהדסה עין כרם, ופרופסור גדעון מן, אורתופד מומחה לרפואת ספורט. בנותיו הן הפסיכיאטרית ד"ר רות פיין ורופאת העיניים ד"ר נעמי ארנון. בבעלות הארבעה "חברת רגין מרפאות" (ראשי תיבות של שמותיהם הפרטיים), המחזיקה בית רופאים באזור התעשייה בשכונת גבעת שאול.
יעקב יחזקיה גרינוולד (ניו יורק)

ביוגרפיה

נולד באנטוורפן, בנם השני של הרב יוסף גרינוולד, רבה האחרון של פאפא לפני השואה, ושל אשתו השנייה מרים. הוא נימול בידי אביו וכסנדק כובד הרב חיים מאיר יחיאל שפירא מנארול. בילדותו היגרה המשפחה לארצות הברית שבה כונן אביו את חסידות פאפא.
נישא לברכה פרידא בתו של הרב מאיר גרינוולד אב"ד טעטש, חמיו היה בן-דודו של אביו, בנו של הרב אברהם יוסף גרינוולד ונכדו של הרב משה גרינוולד.
במשך שנים כיהן כדיין ומו"צ של חסידות פאפא, ומאז פטירת אביו הוא מכהן כאדמו"ר השלישי מחסידות פאפא.
הרב גרינוולד מתגורר בוויליאמסבורג שבברוקלין, כאשר רוב חסידיו מתגוררים בארצות הברית (בעיקר בניו יורק) ובקנדה ומיעוטם בישראל ובלונדון.

משפחתו

גיסו (חתן חמיו), הוא הרב ישעיה יעקב פורטוגל, האדמו"ר מסקולען.