google/wiki40b huggingface dataset:
מכתב ח"י המשפחות

מכתב ח"י המשפחות היה מכתב שנשלח באוגוסט 1969 על ידי ראשי 18 (ח"י) משפחות יהודיות מגאורגיה שבברית המועצות, לוועדה לזכויות האדם של ארגון האומות המאוחדות.
יוזם המכתב הוא שבתי אלהשווילי, שבקשתו לעלות עם משפחתו לישראל נדחתה. הוא קבץ סביבו עוד משפחות, רובן ממשפחתו המורחבת, ובהנהגתו ראשי כל המשפחות חתמו על מכתב שהביע את השאיפה היהודית לעלות לארץ ואת נחישותם של הפונים. לפי דברי בנו של שבתי, משה (מיכאיל-מיכאל) בר-אל, המכתב נוסח בידיהם של אביו שבתי, חברו בן ציון יעקבשווילי והפיזיקאי הדיסידנט אנדרי סחרוב, ולפני שליחתו עבר עליו גם שר החוץ הגרוזיני, שהיה ידיד ליהודים. אלהשווילי חדר את השמירה של שירותי הביטחון הסובייטיים והצליח להיכנס לשגרירות הולנד, שייצגה את זכויות ישראל בברית המועצות לאחר מלחמת ששת הימים. הוא מסר באופן אישי את המכתב לידיו של שגריר הולנד עם בקשה לעשות כל מאמץ כדי שהמכתב יימסר לשגריר ישראל באו"ם יוסף תקוע ולממשלת ישראל.
באותם ימים הסתירו השלטונות הסובייטיים את רצונם של יהודים בברית המועצות לעלות לישראל, והכחישו בתוקף טענות בעניין. התכחשות של אזרח בברית המועצות מהכרה בברית המועצות כמולדתו נחשבה כמעשה בגידה שיש בו סכנת עונש מוות או גלות.
המכתב היה ניסיון קבוצתי ראשון של יהדות גאורגיה להודיע למערב על רצון היהודים לעלות לישראל.
המכתב נחתם ביום כ"ב אב תשכ"ט, 6 באוגוסט 1969, ופורסם על ידי ישראל רק בעשרה בנובמבר, אחרי כשלושה חודשים. גולדה מאיר הקריאה אותו בכנסת ושגריר ישראל באו"ם יוסף תקוע מסר אותו למזכיר האו"ם. ההסבר לפער הזה נתון בספק - לטענת נחמיה לבנון, שהיה אז ראש "נתיב", המכתב הגיע לידי הממסד הישראלי רק בתחילת נובמבר והוחלט מיד לפרסמו. לפי משה בר-אל, שנפגש עם ראש הממשלה מאיר לאחר עלייתו ארצה, ההסבר שנתנה היה דחייה מכוונת בפרסום, עד הזדמנות מתאימה בוועדה הבינלאומית לזכויות האדם שהתכנסה באותו זמן. ההבדל הזה פותח פתח להשערה שמעלה יעקב קדמי, לפיה הממסד בישראל התלבט ארוכות לגבי פרסום המכתב - צעד של התמודדות חזיתית מול הסובייטים, שישראל נמנעה עד אז מלעשות. 
בעקבות המכתב התפרסמו פניות דומות של קבוצות יהודים מברית המועצות. הפגנות תמיכה נערכו בעולם תחת הסיסמה "שלח את עמי".
ביולי 1971 קיימה קבוצה של יהודים גאורגים שביתת רעב בחזית בית הדואר במוסקבה. מאבקם של יהודי גאורגיה הוביל לשינוי בעמדת השלטונות הסובייטים, ובמהלך שנות ה-70 החלה יצאו כ-30,000 יהודים גאורגים לישראל ולמדינות אחרות.
בעקבות המכתב כתב יורם טהרלב את שירו "אנחנו ואתם".
ביצי דגים

ביצי דגים הוא כינוי לגוש של ביציות בשלות (זיגוטות) של דגים, ושל בעלי חיים ימיים מסוימים, כדוגמת קיפודי ים, חסילונים, וצדפות. כסוג של מאכלי ים נעשה בביצי דגים שימוש כמרכיב בבישול של מאכלים רבים, ויש הנוהגים לאכול אותן כאשר אינן מבושלות.
קוויאר הוא כינוי למאכל העשוי מביצי דגים מעובדות ומומלחות של דג החידקן.
המאכל המכונה באנגלית "Soft Roe" (ביצי דגים רכות) או "White Roe" (ביצי דגים לבנות) אינו מכיל ביצי דגים כלל אלא זרע של דגים.
מאחר שהפקת ביצי דגים כרוכה בהרג הדגה המטילה, רוב הצמחונים נמנעים מאכילתן.

שוודיה

בשוודיה פופולרי מאוד ממרח ביצי דג הבקלה מעושנות ומיובשות, ונהוג למרוח אותו על כריכים. המותג הידוע ביותר קרוי "קוויאר קאלס" (Kalles Kaviar).

דנמרק

בביצי דג הפיקה (stenbider באנגלית Lumpfish) נעשה שימוש רב במטבח הדני, על ביצים קשות פרוסות או חצויות, על ערימת חסילונים, או בצירוף עם דגים אחרים או מאכלי ים. סוג מקובל נוסף של ביצי דגים שנהוג לאכול בדנמרק הוא ביצי דג הבקלה (בדנית "טורסק" torsk).

יוון וטורקיה

ביוון ובטורקיה טאראמה הוא שם לממרח ביצי קרפיון כבושות. במטבח היווני נהוג להשתמש בהן לצורך להכנת הטראמוסאלאטה (המכונה איקרה) ובמטבח הטורקי ובמקומות אחרים בבלקן) מכינים ממנו סוג של מזט, המכיל טאראמה מעורבת במיץ לימון, פירורי לחם, בצל ושמן זית. גם את סלט הטאראמה הטורקי וגם את הטרמוסלטה נהוג לאכול כמטבל.

איטליה

באיטליה מכנים בשם בוטרגה כיס ביצי דג המולית מומלח ומיובש ונעשה בו שימוש כציפוי עליון ולרוטב של פסטה.

איראן

במחוזות גילאן ומזנדרן שלחוף הים הכספי באיראן נעשה שימוש בכמה סוגים של ביצי דגים. באיראן מכונה מאכל זה "אשפל" ואוכלים אותו צלוי, מעושן, ממולח או מעורב יחד עם מרכיבים נוספים. כשהוא ממולח או מעושן נעשה בו שימוש כתבלין. כשנעשה שימוש בביצי דגים חיים נהוג לצלות, לאדות, או לערבב עם ביצים ולטגן על מנת ליצור מאכל דמוי רפרפת ביצים הקרוי "אשפל קוּקוּ".
מלבד הקוויאר המבוקש מאוד, סוגים נוספים של ביצי דגים נמכרים במחירים גבוהים: ביצי דג הקוטום (המכונה גם הדג הכספי הלבן או Rutilus Frisii Kutum), ביצי הדג הקרוי בגילקי (שפת מחוז גילאן באיראן) "קולי" (Rutilus rutilus), ביצי הדג המכונה בגילקי "קולמה" (לש) וסלמון כספי. בביצי דגי קרפיון נעשה שימוש מועט ופעם לפעם משתמשים בביצי דג הבינית (barbus barbus).

הודו (קראלה ומערב בנגל) ובנגלדש

ביצי דגים מדג ה"הילסה" (Tenualosa ilisha) נחשבות למעדן משובח במערב בנגל ובבנגלדש. את ביצי הדג נוהגים לטגן בשמן עמוק, למרות שקיימות שיטות הכנה מקובלות אחרות, כדוגמת "מחית ביצי דגים" שאותה יוצרים כשמועכים את ביצי הדגים יחד עם שמן, בצל ופלפל, או כדוגמת "קארי של ביצי דגים". במדינת קראלה ביצי דגים המטוגנים בשמן קוקוס נחשבות מעדן. בין אוכלוסיית השבטים המקומית ביצי דגים צלויים על אש פתוחה (בדומה למרשמלו) הן מעדן. לעומת זאת, דג המכיל ביצי דגים נחשב טעים פחות בהשוואה לסוגים אחרים. מעדן נוסף הן ביצי הדג המכונה "רוהו" (Labeo rohita) ואוכלים אותן מטוגנות או כמילוי בסוג של דלעת (Trichosanthes dioica) מטוגנת, מאכל הקרוי "פּוֹטוֹלֶר דוֹלְמֶה".

בריטניה

בבריטניה נהוג לאכול בדרך כלל "ביצי דגים רכות" (זרע של דג זכר). ניתן להשיג במרכולים רבים בבריטניה, בייחוד באזור לונדון, סוגים שונים של ביצי דגים בקופסאות שימורים, ואת ביצי דג המליח (הרינג), אך אין זה מאכל פופולרי ביותר. ביצי דג בקלה חבוטות נמכרות בחנויות פיש אנד צ'יפס רבות.
ליפמן היילפרין

פרופ' רפאל יום טוב ליפמן (בן שלמה) היילפרין (10 בדצמבר 1902 – 26 בספטמבר 1968) היה רופא, מנהל המחלקה הנוירולוגית בבית החולים "הדסה", מחבר שבועת הרופא העברי, חתן פרס ישראל למדעי הרפואה לשנת תשי"ג.

ביוגרפיה

רפאל יום טוב ליפמן (ליפא) היילפרין נולד בביאליסטוק שבפולין, נכדו של רבי חיים נפתלי הרץ היילפרין, ראב"ד ביאליסטוק, ונינו של אביו, רבי רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (1816–1879), רבה הנודע של ביאליסטוק, בעל "עונג יום טוב".
התחנך חינוך יהודי מסורתי. בסיום לימודיו בגימנסיה רוסית, עבר לגרמניה ולמד רפואה בקניגסברג. את התמחותו עשה בבית החולים למחלות רוח ועצבים באוניברסיטה, במכון לפיזיולוגיה של האוניברסיטה, במחלקה הנויורולוגית בבית חולים בברלין ובמכון לאנטומיה של המוח בציריך. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל.
בארץ ישראל עסק בחקר תחום הנוירולוגיה, ובשנת 1935 ייסד את החברה הנוירולוגית-פסיכיאטרית בארץ ישראל. בשנת 1936 ערך מפקד אוכלוסין לצורך מציאת מתאם בין מאפייני האוכלוסייה ושכיחות מחלות הנפש שבה. בשנת 1938 נקרא לבית החולים "הדסה" בירושלים לצורך ניהול המרפאה למחלות עצבים ורוח. היילפרין נמנה בין מייסדי המחלקה הנוירולוגית בבית החולים ועמד בראשה בשנים 1941–1969. משנת 1949 שימש גם מנהל רפואי של בית החולים הפסיכיאטרי "עזרת נשים". 
משנת 1936 היה היילפרין חבר מערכת בכתב העת "הרפואה". בשנת 1946 החל להרצות בתחום נויורולוגיה קלינית באוניברסיטה העברית, ובשנת 1952 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. לרגל סיום המחזור הראשון של בוגרי בית הספר לרפואה בירושלים (בל"ג בעומר תשי"ב) (מאי 1952) חיבר את שבועת הרופאים בעברית. מאוחר יותר התמנה לדקאן הפקולטה לרפואה.
מחקריו הקיפו את מכלול תחומי העיסוק הקשורים בנוירולוגיה, והוא היה ממקימי המעבדות הראשונות בארץ לפסיכופיזיולוגיה, נוירולוגיה ניסויית ואלקטרואנצפלוגרפיה. בשנת 1950 השתתף היילפרין בקונגרס הבינלאומי הראשון לפסיכיאטריה שנערך בצרפת. בשנת 1953 נבחר לנשיאות הקונגרס הבינלאומי לנוירולוגיה קלינית ובשנת 1957 לנשיאות הקונגרס הבינלאומי הראשון למדעי הנוירולוגיה. בישראל שימש משנת 1954 יו"ר הוועדה הפסיכיאטרית המייעצת למשרד הבריאות ומשנת 1955 עמד בראשות החברה הפסיכיאטרית בישראל. 
בשנת תשי"ג זכה היילפרין בפרס ישראל למדעי הרפואה על ספרו "התסמונת של האינדוקציה הסנסומוטורית בהפרעות שיווי המשקל" (1951). רחוב בבאר שבע נקרא על-שמו.
היילפרין נפטר ב-1968. בהלווייתו נכחו נשיא המדינה זלמן שזר ונשיא בית המשפט העליון שמעון אגרנט.
אחיו הצעיר, ישראל היילפרין, היה היסטוריון ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית.
מפלי איגואסו

המפלים

המפלים שוכנים לאורך קטע בן 2.7 ק"מ בנהר, כ-20 ק"מ בקו אווירי ממקום שפכו אל נהר פרנה, בנקודת הגבול המשותפת של שתי המדינות עם פרגואי. סך הכל כוללת המערכת כ-275 מפלים שגובהם המקסימלי הוא 82 מטרים. מימיהם נופלים בשתי מדרגות והספיקה שלהם עולה על 6.25 מיליון קוב בשעה.
ב-9 ביוני 2014, בעקבות שטפונות כבדים באגן ניקוז נהר איגואסו, נרשמה במפלים ספיקת שיא של 45,700 מטר מעוקב/שנייה, פי 26 מהספיקה הממוצעת הרב-שנתית. לעומת זאת, עקב בצורת קשה בשנת 1978, המפלים כמעט התייבשו.
ליד המפלים נוסדו שלוש הערים פוז דו איגואסו הברזילאית, פוארטו איגואסו הארגנטינאית וסיודד דל אסטה הפרגוואית. לא רחוק משם נבנה סכר איטייפו. רובם המכריע של המפלים נמצאים בארגנטינה שמשטחה ניתן לצפות בהם מקרוב ולסייר ביניהם, אולם התצפית הפנורמית אליהם אפשרית רק משטחה של ברזיל. המפל המפורסם ביותר הוא "מפל גרון השטן" (Garganta del Diablo; Garganta do Diabo) השוכן על קו הגבול בין המדינות. צורתו כשל פרסה ברוחב של 150 מטר ובאורך של 700 מטר.
בשנת 2011, לאחר תהליך בחירה שנמשך ארבע שנים, נבחרו המפלים לאחד משבעת פלאי עולם הטבע.

הפארקים הלאומיים

הפארק הלאומי איגואסו בארגנטינה כולל את הפארק עצמו המשתרע על פני שטח של 492 קמ"ר, ושמורת טבע בשטח של 63 קמ"ר. תחילתו בשנת 1909 אך הוא הוכרז באופן רשמי רק בשנת 1934. הפארק הלאומי איגואסו בברזיל הוקם בשנת 1939 והוא מקיף שטח של 1,700.86 קמ"ר, מהם 11.36 קמ"ר בתחומי האיים שבנהר.
האקלים באזור הוא טרופי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-2,000 מ"מ המתחלקים באופן שווה למדי משך כל השנה. הלחות גבוהה ומגיעה לעיתים ל-90%. הטמפרטורות הממוצעות נעות בין 33°C בקיץ ל-9°C בחורף.
בפארקים זוהו למעלה מ-2,000 מינים של צמחים וסקולריים. החי כולל למעלה מ-400 מיני ציפורים ויונקים אופייניים כמו טפיר, חוטמן, דביבון מצוי, אוצלוט, יגואר, דב נמלים, קופי קפוצ'ין ועוד.

אזכורים בתרבות

המפלים הופיעו במספר סרטים, ובהם מונרייקר מסדרת ג'יימס בונד (1979), המיסיון (1986), מר מגו (1997), בסרט מיאמי וייס (2006), ובאינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008). עוד הופיעו המפלים בעונת 2006 של סדרת הטלוויזיה סמולוויל.
ראסל הורנסבי

ראשית חייו

הורנסבי נולד באוקלנד, קליפורניה. הוא למד בתיכון מכללת סנט מרי בברקלי, והיה שם שחקן פוטבול, הוא התחיל בלימודי מוזיקה. אולם התעניין מאוד בתיאטרון ובמשחק והיה מעורב מאוד בהפקות התיאטרון בבית הספר. לאחר שסיים את לימודיו למד תיאטרון באוניברסיטת בוסטון, שם סיים את לימודיו בהצטיינות. לאחר סיום הלימודים, המשיך הורנסבי את לימודיו באקדמיה לדרמה אמריקאית הבריטית בלונדון.

קריירה

לאחר שסיים את לימודיו באוקספורד, עבר הורנסבי לניו יורק ולוהק בתיאטרון למספר תפקידים ראשיים ביניהם ב"אל תיגע בזמיר" (בתפקיד אטיקוס פינץ'), ובמחזה "שש דרגות של הפרדה" (בתפקיד פול).לאחר תקופה קצרה עבר הורנסבי ללוס אנג'לס שם מתגורר עד היום, הורנסבי הופיע בהפקות טלוויזיה שונות, ביניהם "האנטומיה של גריי", "חוק וסדר", "חסרי בושה", וב"אי צדק". הורנסבי הופיע גם במספר סרטים ביניהם "אחרי השקיעה", "שקרן בריבוע" "פגוש את ההורים" ועוד. 
בין השנים 2011–2017 שיחק תפקיד משנה בסדרה "גרים" בתור האנק גריפין - בלש במשטרת פורטלנד ושותפו של ניק.
הורנסבי זכה בפרס "Drama Desk Award" וכן "פרס אובי" עבור הופעתו בהפקת "Off-Broadway" של Jitney.
Tropico 4

איים

במשחק יש 10 איים שמגיעים עם המשחק, אבל ניתן ב-Sandbox ליצור איים רנדומלים בעלי מאפיינים שונים, בעזרת Random Island. ניתן גם ליצור אי חדש ולקבוע את רמת פוריות האדמה, כמות המשאבים, גודל המפה, ומאפייני משחק אחרים כמו רמות קושי.

יצירת דמות

ביצירת הדמות אתה יוצר את הדיקטטור. השחקן יכול לבחור את המין, השם, צבע השיער, צבע העור, סגנון השיער, כובע, תוספות, ועוד. יחד עם זאת, לשחקן ניתנת אפשרות בחירה של תכונות רבות במשחק. כך לדוגמה התכונה "מגעיל" מעניקה לשחקן תוספת של 20 נקודות למערכת היחסים עם המזרח התיכון. אחרי סיום משימה, השחקן מקבל נקודה איתה הוא רשאי להעלות נקודה לאחת התכונות לבחירתו.

שונות

למשחק יש עשרות מאפיינים שיש בהרבה משחקים מסוגו, אך יש גם כמה ייחודיים כמו היחסים עם מדינות אחרות והשפעתם על המדינה, מורדים, Import ו-Export, חתימות על צווים שונים שנותנים דברים כמו הדפסת כסף, וחלוקה של התושבים לפי אידאולוגיה פוליטית. מאפיין יוצא דופן נוסף הוא שהתושבים לא מכורכים ללכת על המדרכה ויכולים גם ללכת על האדמה בדרך ליעדם.
יחד עם אלה, המשחק מוכר בשם היותו קומי ובעל הומור רב. הפניות של האנשים אל השחקן, המקרים המצחיקים שקוראים, והאירועים הרנדומלים מלאים בהומור. יחד עם אלה, על המסך מופיעים ציטוטים של מנהיגים רבים כגון צ'ה גווארה, פידל קסטרו, ולדימיר לנין, קרל מרקס, ג'ון קנדי, מרגרט תאצ'ר ועוד מנהיגים רבים.

עלילה

המשחק עוקב אחריכם, הנשיא, אשר לומד כיצד לנהל מדינה. ישנם 20 משימות על 10 איים. המשחק מחולק ל-3 חלקים: Rise To Power, The Revenge, The Comeback.

Rise To Power

El Presidento מגיע לאי החדש שלו כאשר הוא מתחיל לבנות לאי שם את כל התשתיות/צורכי החיים של תושבי האי. המטרה שלו היא לבנות מקום אידיאלי לתושביו. במשחק הוא יפתח כל אי כלכלית כדי שהאי יוכל להתנהל בעצמו. לאחר מכן הוא מואשם ברצח הנשיא של ארצות הברית, ועל כן יורד כוחו.
אמנון שעשוע

ביוגרפיה

למד במגמת מחשבים באורט טכניקום בגבעתיים. בשנת 1985 קיבל תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1989 קיבל תואר שני במתמטיקה ומדעי המחשב ממכון ויצמן למדע, בהנחייתו של פרופ' שמעון אולמן. בשנת 1993 קיבל תואר דוקטור מ-MIT, על מחקר שעשה במסגרת המעבדה לאינטליגנציה מלאכותית. את הפוסט דוקטורט עשה ב-MIT, במרכז ללמידה ביולוגית וחישובית. לאורך השנים פרסם מעל ל-100 מאמרים שונים בתחומים של ראייה ממוחשבת ולמידה חישובית. 
בשנים 1995–1996 היה מרצה בכיר במחלקה למדעי המחשב של הטכניון בחיפה. בשנת 1996 עבר לבית הספר למדעי המחשב ולהנדסה של האוניברסיטה העברית. בשנת 1999 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2003 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 2002–2005 עמד בראש בית הספר למדעי המחשב ולהנדסה של האוניברסיטה העברית. 
בשנת 2001 קיבל את פרס Marr.
בשנת 2006 קיבל את פרס לנדאו למדעים ולמחקר.
חבר בחבר הנאמנים של עזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה ירושלים.
בשנת 1995 הקים את חברת קוגניטנס (CogniTens), שעסקה בהדמיה תלת-ממדית לבקרת איכות בפסי ייצור, באמצעות חיישנים אופטיים ומצלמות. בשנת 2007 נמכרה החברה לחברת הקסגון השוודית, בלי שכיסתה את ההשקעה בה.
בשנת 1999 הקים את חברת "מובילאיי" העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק מערכות סיוע מתקדמות לנהג (ADAS ), המבוססות על טכנולוגיות לעיבוד תמונה, והוא משמש יו"ר ומדען ראשי שלה.
באוגוסט 2014 הונפקה מובילאיי בבורסת ניו יורק בשווי של 5.8 מיליארד דולר והיא נחשבת להנפקה הישראלית הגדולה ביותר בכל הזמנים. בשנת 2017 נמכרה מובילאיי לחברת אינטל בסכום של 15.3 מיליארד דולר, בעסקה הגדולה ביותר בתולדות המשק הישראלי. 
באוגוסט 2010 יצא לחופשה ללא תשלום בת שנתיים מהאוניברסיטה העברית, לשם הקמתה של חברת "אורקם טכנולוגיות", המפתחת משקפיים לסיוע ללקויי ראייה, באמצעות טכנולוגיה של עיבוד תמונה והקראה ממוחשבת. 
בשנת 2015 דורג על ידי המגזין פורבס ישראל בין 100 עשירי ישראל עם הון מוערך של 4.3 מיליארד ש"ח.
ב-2017 נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות.  
ב-2018 החל לפעול למען שילובם של גברים ונשים מהמגזר החרדי בשוק העבודה. ואף פתח בשיתוף עמותת קמא טק את חלל העבודה המשותף הראשון בבני ברק.
מתגורר במבשרת ציון.
איגואנית מקרינה טקסנית

תפוצה

היא מכונה "טקסנית" כיוון שטקסס נמצאת במרכז אזור התפוצה שלה. תפוצתה משתרעת מקולורדו וקנזס בצפון ועד צפון מקסיקו בדרום, ומאריזונה עד ללואיזיאנה וארקנסו. אוכלוסיות שלהן נמצאות גם בקרוליינות (הצפונית והדרומית), ג'ורג'יה ופלורידה - כתוצאה מכך שבעבר הן נמכרו כזוחלי מחמד פופולריים ובנוסף, פליטי שבי יצרו אוכלוסיות חדשות בטבע.

מזון

לטאות אלו ניזונות בעיקר מנמלות קציר אך גם מטרמיטים, צרצרים, חגבים, דבורי-דבש, חיפושיות, חרקים ופרוקי רגליים אחרים. כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא תנצל כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה.
כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשון דביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות שלה.

הגנה

כאשר היא חשה מאוימת, יש לרשות לטאה זו מגוון של אמצעי התגוננות: היא מותאמת בהסוואתה לצבע החול והאבנים ומאוד קשה לזיהוי על רקע המדבר.
במקרה של גילוי היא נוטה להיצמד לקרקע ללא תזוזה, או לפרוץ בריצה מהירה ואז לקפוא במקום כך שהיא מתמזגת שוב עם הקרקע שסביבה וקשה לזהותה, כמו כן הן מנפחות את גופן על מנת להראות לטורף פוטנציאלי כקשות יותר לבליעה.
במקרים קיצונים, היא מתגוננת על ידי התזת סילון דם מעינייה ובשל כך היא מכונה "לטאת דם". זהו אמצעי הנועד לבלבל את הטורף ולאפשר להן להימלט.
הדבר נעשה באמצעות עצירת זרם הדם מהראש ויצירת לחץ מבוקר אשר מתבטא בסילון דם מבוקר שהן מכוונות כלפי האיום. טווח סילון הדם הוא כ-90 ס"מ.
נספרסו

נספרסו (באנגלית: Nespresso) היא חברה-בת של קונצרן נסטלה השווייצרי העולמי. החברה עוסקת בתחום הקפה ומשווקת מכונות קפה המכינות אספרסו מקפסולות קפה בטעמים שונים.

היסטוריה

אריק פארב, עובד של נסטלה, רשם ב-1976 פטנט על מערכת נספרסו לשוק העסקי בשווייץ, אך המערכת לא נחלה הצלחה משמעותית. לאחר מאמציו של איש העסקים ז'אן פול גיילרד הפך המוצר להצלחה בשוק החל מ-1988. ב-1990 חתמה החברה על חוזה עם Turmix שהחל למכור את מכונת נספרסו בשווייץ. לאחר מכן נחתמו חוזים עם חברות קרופס, מג'ימיקס, אלסי, פיליפס, סימנס ודלונגי. בקשת הפטנט הראשונה של נספרסו להכנת קפה באמצעות קפסולות המכילות קפה טחון הוגשה בשנת 1996.

מכונות הקפה

לחברת נספרסו מגוון של מכונות קפה. מכונות אלה מיוצרות על ידי החברה השווייצרית Eugster / Frismag, אחת מיצרני מכונות הקפה הגדולים בעולם. במכונות שפיתחה נספרסו, המים מוחדרים לקפסולת האלומיניום בלחץ גבוה במיוחד (19 בר, שלדברי החברה שומר על הארומה של הקפה), וכל הכנת הקפה מתבצעת בלחיצת כפתור. מכונות האספרסו מוצעות במגוון עיצובים, גדלים ומחירים. קיימים דגמים המיועדים להכנת אספרסו בלבד, ודגמים הכוללים מקציף חלב מובנה (כמו דגם לטיסימה +).

השוק

מנות ארוזות של קפה אספרסו כמו אלה מבית נספרסו הפכו לפופולריות מאוד, ומהוות 20 עד 40 אחוזים מהערך של מכירות קפה טחון בשוק הקפה האירופי העומד על 17 מיליארד דולרים.
בחודש אוגוסט 2010, דווח כי מכירות Nespresso גדלו בממוצע של 30 אחוזים בשנה במהלך עשר השנים האחרונות ויותר מ-20 מיליארדי קפסולות נמכרו מאז שנת 2000. נספרסו דיווחה על מכירות שנתיות של 3 מיליארד פרנק שווייצרי בשנת 2011, גידול של 20% במהלך שנת הכספים.
החברה מציעה גם קו מוצרים משלים תחת אותו מותג, כגון כוסות ותחתיות.

הליכים משפטיים

בשנים האחרונות מנהלת חברת נספרסו יחד עם ענקית המזון נסטלה, תביעה בבית המשפט המחוזי בתל אביב נגד חברת אספרסו קלאב בטענה להפרת זכויות יוצרים, הפרת סימן מסחר, תחרות בלתי הוגנת וגרימת נזק למוניטין של החברה. התביעה הוגשה כנגד אספרסו קלאב בשל כפיל של ג'ורג' קלוני שהופיע בפרסומת טלוויזיונית של החברה. בית המשפט דחה את טענותיה של חברת נספרסו במלואן וקיבל את טענותיה של אספרסו קלאב, כי החברה לא הפרה כל סמל מסחרי של נספרסו. כמו כן בית המשפט חייב אותה בהוצאות משפט בסך 110,070 ש"ח. נספרסו הגישה ערעור לבית המשפט העליון בבקשה לבטל את החלטת בית המשפט המחוזי. חברת אספרסו קלאב הגישה ערעור שכנגד ביחס לסכום ההוצאות שקבע בית המשפט המחוזי.
בקיץ 2019 הוגשה תובענה ייצוגית כנגד נספרסו בטענה שמוצרי הקפסולות של החברה יקרות יותר מבמדינות אחרות, ומאחר שנספרסו היא מונופול בתחום הקפסולות בישראל, החברה עברה על החוק בכך שמכרה את הקפסולות במחיר מופרז.
אדי קואז

ציוני דרך בתחום הספורט

כג'ודוקא פעיל היה קואז אלוף ישראל 12 שנה ברציפות, אלוף המכביה ואלוף כינוס הפועל. הוא התחרה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בה דורג במקום השביעי.
קואז יזם והקים בשנת 1993 את "ג'ודוקאן", אגודת הג'ודו הגדולה בישראל, אשר מונה אלפי חברים בכל רחבי הארץ. משנת 1996 עד 2010 הוא כיהן כיו"ר איגוד הג'ודו הישראלי, אך הודח מתפקידו לאחר שנמתחה עליו ביקורת חריפה בפסקי דין, וכן בדו"ח של רואה חשבון שמונה לחקור את פעילותו בעקבות פרסום בידיעות אחרונות בשנת 2005. עקב פעולותיו של קואז, השופט איתן אורנשטיין מינה מפרק זמני לאיגוד הג'ודו, וציין ש"בית המשפט המחוזי בירושלים קבע בעמ' 5 לפסק דינו כי ניגוד העניינים בו מצוי מר קואז הוא חמור וממשי, תוך העדפת האגודות המסונפות לג'ודוקאן על פני האינטרסים של האגוד וקידום אינטרסים אישיים שלו בניגוד לדין".
לקואז הוענקה חגורה דאן 7 על ידי האיגוד האירופאי כהוקרה על פעילותו לקידום הג'ודו באירופה ובישראל.
קואז הוא אחיו של שוקי קואז, לשעבר מאמן נבחרת ישראל בג'ודו לבוגרים ואלוף ישראל בג'ודו 13 פעמים. 
נשוי ליעל קואז
פרנצ'סקו פוסקארי

פרנצ'סקו פוסקארי (באיטלקית: Francesco Foscari;‏ 1373 - 1 בנובמבר 1457) היה הדוכס ה-65 של ונציה. פוסקארי כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1423, ועד פטירתו.

קורות חיים

פוסקארי היה בן למשפחת אצילים ונציאנית ותיקה. בטרם בחירתו לתפקיד הדוג'ה, כיהן פרנצ'סקו פוסקארי במספר רב של תפקידים רשמיים ובהם, שגריר של לה סרניסימה, נשיא מועצת הארבעים, חבר מועצת העשרה, אינקוויזיטור רשמי של הרפובליקה, ונציב סן מרקו האחראי על מבני השלטון הממוקמים סביב כיכר סן מרקו (Procuratori di San Marco).
בבחירות שנערכו לבחירתו הביס פוסקארי את המועמד הנוסף לתפקיד - פייטרו לורדאן.
בתקופת כהונתו, הנהיג את ונציה אשר נלחמה באותה עת במילאנו, במאבק על השליטה בצפונה של איטליה. מילאנו הגיעה להסכם שלום עם פירנצה, בת בריתה של ונציה, וונציה נותרה לבדה במאבק מול מילאנו. 
לפוסקארי היה בן אחד - יאקופו, אשר נשפט בשנת 1445 בפני מועצת העשרה באשמות שחיתות ושוחד, וגורש מן העיר. בעקבות משפטים נוספים שנערכו ב-1450 ו-1456, יאקופו נאסר בכרתים ומת בכילאו. מותו של יאקופו פגע באביו, אשר הפסיק את כל פעולתו הציבורית וחדל מלבצע את תפקידו. מחדל זה הביא את מועצת העשרה באוקטובר 1457 להכריח את פרנצ'סקו פוסקארי להתפטר מתפקידו. פוסקארי נפטר משברון לב שבוע לאחר מכן. לחץ ציבורי על מועצת העשרה הביא לכך שפרנצ'סקו פוסקארי נקבר בהלוויה ממלכתית רשמית כאילו נפטר בעת כהונתו.

אזכורים תרבותיים

סיפור חייו של פרנצ'סקו פוסקארי היווה השראה למחזה "שני הפוסקארי" מאת לורד ביירון משנת 1821, ולשירו של סמיואל רוג'רס "איטליה". לימים, מחזהו של ביירון היווה השראה ללברית האופרה של ג'וזפה ורדי "שני הפוסקארי" אשר הופעת הבכורה שלה נערכה ב-3 בנובמבר 1844 ברומא.
דודי אדר

ביוגרפיה

אדר גדלה בכרמי יוסף והתאמנה בקבוצת הפועל גזר. לאחר מכן, היא התאמנה בהדרכתו של לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והתחרתה עבור קבוצת הפועל נהריה.

אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה אדר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:17.04 דקות, לפני ורדה ליטמנובה ממכבי תל אביב כפר המכביה (1:19.50 דקות) וקרן ברנר ממכבי ראשון לציון (1:20.67 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 ו-15 של 2:44.71 דקות, לפני תמר הראל מהפועל גליל עליון (2:52.33 דקות) ורונה בדלר.

אלופת המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה אדר ב-3 מדליות. 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 2:40.05 דקות, לפני דברה קורי מארצות הברית (2:40.54 דקות) ובכך הייתה לשחיינית הישראלית היחידה שזכתה במדליית זהב במכביה זו. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:14.96 דקות, אחרי דברה קורי שקבעה שיא מכביה חדש של 1:13.26 דקות ולפני ורדה ליטמנובה מישראל (1:16.81 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם הדס פדה, סהר אלוני וקרן רגאל בשיא ישראלי חדש של 4:27.41 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 4:27.25 דקות.

1994

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה אדר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:15.89 דקות, לפני ענת גולדהמר ממכבי חיפה (1:19.29 דקות) וקרן ברנר ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:41.31 דקות, לפני ענת גולדהמר (2:50.65 דקות) וענבל ירמיהו.
רבי אבא דמן עכו

רבי אבא דמן עכו (לעיתים: רבי אבא דעכו) היה אמורא ארץ ישראלי, מנהיג היישוב היהודי בעכו.
הוא תיקן תקנות בתחום כשרות המזון, כשחייב השגחה צמודה על מוצרי מזון שנפרקו בנמל עכו (תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ד, עמוד ב').
בתקופה מאוחרת יותר, כנראה בשל מיקומה של עכו על גבול ארץ ישראל, עזב את עכו וירד דרומה, לקיסרין. בקיסרין בנה בית מדרש גדול. הוא נקלע לחובות, והוצע על ידי רבי אבהו כמועמד ל"ריש מתיבתא", תואר שהמחזיק בו הוכר אז כראש מוסרי התורה בדורו. אך כנראה שלא נבחר למעשה לתפקיד זה.
רבי אבהו החשיב מאד את מידת הענווה שלו, כיון שלא הקפיד אם האמורא שלו, שתפקידו היה לומר בקול רם את מה שלחש לו רבי אבא, היה נותן לדין נימוק שונה מזה שרבי אבא לחש לו.

ממאמריו באגדה

מלבד תקנתו בדבר פיקוח על מוצרי מזון, לא נשתמרו דברי הלכה בשמו. אך השתמר מאמר אחד בתחום האגדה, לזיהוי מינו של עץ הדעת:
רבי אבא דעכו אמר: אתרוג היה, ההוא דכתיב (בראשית ג) "ותרא האשה כי טוב העץ למאכל", אמרת, צא וראה איזהו אילן שעצו נאכל כפריו? ואין את מוצא אלא אתרוג.
— בראשית רבה פרשה ט"ו פסקה ז'