google/wiki40b huggingface dataset:
מרדכי בן-חורין

ביוגרפיה

בן-חורין הוא דור רביעי בארץ ישראל, נצר למשפחת ראב ובן ללאה ולמהנדס משה בן-חורין (גינזבורג), עמו עבד בשותפות עד לפטירת אביו ב-1972. את לימודי האדריכלות סיים בהצטיינות בטכניון בחיפה בשנת 1956.
בן חורין אחראי לתכנון כמה מהבולטים והמקוריים בבנייני המשרדים ומוסדות הציבור בישראל, ביניהם בית אסיה ומצודת זאב בתל אביב, מגדל המגורים בדיזנגוף סנטר, ומלון לאונרדו פלאזה ירושלים (אז מלון פלאזה). כמו כן תכנן מספר רב של בתים פרטיים בכל הארץ ובמיוחד בסביון. תכנן מספר בתי-ספר, פנימיות וחדרי אוכל במוסדות עליית הנוער ברחבי הארץ.
בשנות ה-80 שימש כ"אדריכל הבית" של נמל התעופה בן-גוריון, והיה אחראי לתכנון אולם הנוסעים הנכנסים, אולם מקבלי הפנים ואולם האח"מים בטרמינל 1 בנתב"ג (הטרמינל "הישן", ששופץ ונפתח מחדש ביוני 2017 לצורך שימוש בטיסות חסך). הוא התפטר, לדבריו, מתכנון טרמינל 3 החדש משום שסבר שהוא "מגלומני ומיותר לחלוטין בשלב הזה". הוא הציע לרשות שדות התעופה פתרון אלטרנטיבי שכלל הרחבת הטרמינל הקיים, אך הצעתו נדחתה. בן חורין ממשיך לתכנן, ובימים אלה מתוכנן תחת ידיו מגדל משרדים מעל לבית אסיה אותו הוא תיכנן בשנת 1970.
בן חורין מתגורר כיום בסביון. בשנת 2015 הפקיד את ארכיונו בארכיון אדריכלות ישראל.
ג'ון טורטורו

חייו

נולד בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא איטלקי. עם סיום לימודי התיכון נרשם לחוג הדרמה של אוניברסיטת ייל.
את הופעותיו הראשונות עשה בשנות ה-80 בהצגות אוף-ברודוויי ובסרטים שזכו להצלחה מקומית בלבד. ב-1988 שיחק בסרט "5 פינות" לצד טים רובינס וג'ודי פוסטר. ספייק לי התרשם מהופעתו בסרט זה וליהק אותו לעשה את הדבר הנכון. ב-1990 עשה את הופעתו הראשונה אצל האחים כהן בסרט צומת מילר ושנה לאחר מכן בתור ברטון פינק בברטון פינק ובעוד שני סרטים נוספים של האחים כהן. דמותו של "חזוס" (ישו) שגילם טורטורו בסרטם של האחים כהן, ביג לובובסקי, הפכה לדמות קאלט על אף שזכתה לדקות מסך ושורות תסריט מועטות.
ב-2005 זכה בפרס אמי עבור משחקו בסדרה מונק בתור אחיו הסובל מבעיות נפשיות של אדריאן מונק.
בשנת 2014 ביים את הסרט "רק ג'יגולו" שבו הוא משחק תפקיד מרכזי, בהשתתפות וודי אלן.
בשנת 2016 שיחק בדרמת האגרוף "ידי האבן" לצידם של רוברט דה נירו, אדגר רמירס, ואשר. באותה שנה גילם את דמותו של עורך הדין הנוירוטי ג'ון סטון, שסובל מאקזמת רגליים חריפה ואלרגיות כלליות בדרמת הטלוויזיה ליל האירוע שזכתה בשבחים רבים.
טורטורו נשוי לשחקנית היהודיה קתרין בורוביץ', ולזוג שני ילדים, אמנדו ודייגו. איידה טורטורו היא בת דודה שלו.
שרה ברקאן סילברמן

ביוגרפיה

ברקאן-סילברמן נולדה בדווינסק שבלטביה למשפחה יהודית. אביה היה שלום בר-כהן (לו הקדישה את אחד מספריה) ואמה הייתה חנה וילנץ-ברקאן (עליה כתבה סיפור באחד מספריה). האם התאלמנה בגיל שלושים, ובמשך שנים הסתובבה בבגדי אלמנות. שרה ואחותה הגדולה, נחמה, היו פעילות בתנועה הסוציאליסטית בלטביה, אז בתחומי האימפריה הרוסית. לאחר כישלון מהפכת 1905, חלק גדול מן היהודים והפעילים הסוציאליסטיים נרדפו על ידי הקוזאקים מטעם השלטונות. בעקבות רדיפות אלו, היגרה ברקאן-סילברמן לארצות הברית. בשנת 1907 הגיעה לארצות הברית ואת שיריה הראשונים פרסמה בשנת 1911. כמו כן, פרסמה שירי ילדים, סיפורים ומחזות בכתבי עת. ברקאן-סילברמן הייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית - היא פרסמה חומר בביטאון המפלגה ביידיש, "די פרייהייט" (חירות), וכן בירחון הקומוניסטי "דער האמער" (הפטיש), שיצא לאור בניו יורק. עבודתה מרוכזת בארבעה ספרים שיצאו לאור בניו יורק. ברקאן-סילברמן נפטרה בניו יורק בשנת 1957.
סוניה ארגינט-לונסקו

ביוגרפיה

לונסקו נולדה בבוקרשט ולמדה בבית ספר גרמני דו-לשוני בעיר.
בשנת 2000 עוד בהיותה תלמידת תיכון החלה לעבוד בטלוויזיה הרומנית כשהגישה תוכנית בשפה הגרמנית.
בנוסף היא למדה גרמנית וספרדית באוניברסיטת בוקרשט.
ב-2004 ו-2005 לקחה חלק בהפקת פסטיבל הבמה המוזהבת.
ב-2013 החלה להנחות את התוכנית הרפואית "Vreau sa fiu sănătos" (אני רוצה להיות בריא).
בין 2013 ל-2018 הייתה מגישת הניקוד של רומניה באירוויזיון, מלבד 2016 שרומניה לא השתתפה בתחרות.
היא ידועה כפעילה חברתית באינסטגרם עם למעלה מ-50,000 עוקבים, מרבה להעלות פוסטים בנושא סגנון חיים, וייסדה את פלטפורמת התרבות Doer.
ארגינט-לונסקו נשואה ולה שני בנים.
מפרץ הונג הום

היסטוריה

מאז שנת 1850 החלו לייבש חלקים מהמפרץ ועד שנת 1996 אוחזר המפרץ כולו. שכונת צים שא צוי מזרח וכן תחנת הרכבת התחתית של הונג קונג הונג הום, ורציף המעבורות הונג הום מצויים על השטח שיובש, וכן הקולוסיאום של הונג קונג, וכן נבנתה טיילת חופים בקצהו של השטח שיובש.
הייבוש העלים כמה אתרים ימיים שהיו במפרץ - ובהם סלע רמזי.
תעלת מים

תעלת מים (ובקיצור: תעלה) היא מעבר בין שני גופי מים, שלרוב נחצב באופן מלאכותי בידי האדם, ונועד למטרות תעבורה, ניקוז או מסחר. התעלות מקשרות בין נהרות, ימים, אוקיינוסים או אגמים, ומשמשות למעבר סירות ואוניות. תעלות משמשות גם לניקוז שטחים מוצפים.

היסטוריה

תעלות נחפרו כבר בימי קדם במצרים, בהודו, בסין, ולאחר מכן גם בבבל. התעלה הארוכה והעתיקה ביותר הפועלת עד היום היא התעלה הגדולה של סין שחלקה הקדום ביותר נחפר במאה ה-5 לפנה"ס. אורכה של תעלה זו הוא כ-1,800 ק"מ, והיא מחברת בין הערים בייג'ינג והאנגג'ואו.
ישנה סברה האומרת, כי תעלת סואץ של ימינו, המחברת את ים סוף עם הים התיכון, נחפרה עוד במאה ה-7 לפנה"ס, בהוראתו של אחד מפרעוני מצרים. בכל מקרה, תעלת סואץ נחרבה על ידי שליט מוסלמי כלשהו בשנת 767 לספירה. 
נבוכדנאצר מלך בבל בנה תעלה מלאכותית שחיברה את הנהר חידקל לנהר פרת.

אורך תעלות

אורכן הכללי של התעלות בעולם הוא מעל 40,000 קילומטרים, כמחצית מזה באירופה]. רוב התעלות באירופה נבנו בין השנים 1400–1500. לאחר שהומצאו מנעלי התעלות, אשר נתנו את האפשרות לחפור תעלות במקומות של הבדלי גובה בפני האדמה או המים, החל פיתוח ובנייה נרחבת של תעלות ברחבי העולם. את זכות הראשונים של מנעלי התעלות יש כאלו שנותנים לאיטליה, ואילו יש כאלו שנותנים דווקא להולנד.
רחבה ועומקה של כל תעלה נקבעים לפי האוניות והספינות שיעברו בה. התעלה נחפרת לעומק בו יעבור בה כלי השיט הכבד ביותר, ועדיין ישאר בין הגחון לבין קרקע התעלה מטר אחד. רוחבה של התעלה אמור לאפשר לשני כלי שיט גדולים לעבור באותו הזמן דרך התעלה מבלי לפגוע אחד בשני. 
בדרך כלל, נחפרות התעלות על ידי מכונות חפירה מיוחדות. כאשר התעלה נחפרת במקום שבו אדמה רכה - נבנות צלעות התעלה משופעות. כאשר התעלה נחפרת במקום שבו אדמה קשה או אבן - נבנות צלעות התעלה תלולות.

תעלות בינלאומיות

אלו תעלות מים שנחפרו או שודרגו בידי אדם המקשרים חלקי ים שונים. תעלות אלו פתוחות לשיט בפני כולם לפי אמנות מיוחדות או חוקים מיוחדים של המדינה בה התעלה עוברת. התעלות הבינלאומיות העיקריות הן:
עקיבא תורג'מן

ביוגרפיה

נולד בדימונה, לפנינה ולרב דוד תורג'מן מייסד וראש הגרעין התורני בעיר. אחותו היא הזמרת רוחמה בן יוסף.
ביסודי ובחטיבת הביינים למד בעיר הולדתו דימונה, משם עבר למשך כשנה וחצי לישיבת מקור חיים, לחצי שנה לבת עין, ואז בכיתה י"א עבר שוב לישיבת עתניאל לצעירים. בסוף שנה עבר לישיבת רמת גן למשך כשנתיים וחצי. אחרי שנתיים בישיבה התגייס לחטיבת גולני במסגרת לימודיו שם, וזמן קצר לאחר תום שירותו התחתן.

לימודים וקריירה

למד בבית הספר למוזיקה "מזמור" שם הכיר את נאור כרמי, מייסד להקת הלב והמעיין שבהמשך הביא אותו להיות חבר בהרכב הלהקה, תפקיד שבו הוא מכהן עד היום. בשנת 2010 בהיותו זמר סולן בלהקה
היא זכתה כלהקת הכלייזמר הטובה בעולם.
שיתוף הפעולה עם כרמי המשיך לפרויקט צמאה שבו אמנים ידועים שרים ניגוני חב"ד והיה שותף בהפקת האלבום הראשון, השלישי, הרביעי והחמישי. בין השירים שהפיק וביצע: אלי אתה, כי אנו עמך, דרכך אלוקינו והיגלה נא. 
בתחילת דרכו המוזיקלית שימש גם כסולן בלהקת החתונה "מזמור שיר". 
מנגן על גיטרה, חליל, עוד, סאז, קלרינט וסקסופון.
בשנת 2017 הוציא את הדיסק עולמות. המפיק שלו היה ניר מימון. אחד השירים בוצע יחד עם הזמר דודו טסה.

חיים אישיים

נשוי לצורית. ואב ל-3. מתגורר ביפו.
משה גרוטו

ד"ר משה גרוטו, (1895–1967) היה רופא, ממייסדי חברת התרופות "צרי", (בית החרושת הראשון בישראל לתעשיות כימיות ופרמצבטיות) והמנהל המדעי של החברה.

ביוגרפיה

גרוטו נולד בטרנבה שבצ'כוסלובקיה לדוד ולצפורה פאני לבית ריגר, אח בכור לאלכסנדר, לעדן ולצציליה. למד בבית ספר יהודי בטרנבה, וסיים גימנסיה, בשנת 1913 התקבל ללימודי רפואה בבודפשט שבהונגריה, ושם גם סיים. בתקופת לימודיו, היה חבר במכביה, אגודת הסטודנטים הציונים בבודפשט והיה ממייסדי קדימה בהונגריה וצ'כוסלובקיה וחבר ההנהלה של ברית עברית עולמית, סניף צ'כוסלובקיה.
במלחמת העולם הראשונה היה קצין בצבא האוסטרו-הונגרי.
בשנת 1926 נשא לאשה את יהודית לבית סילרד (1973-1907). בשנת 1933 עלה לארץ-ישראל.
בישראל היה ממייסדי בית החרשת "צרי" - לרפואות ברחוב הגר"א בתל אביב, (בית החרשת הראשון לרפואות בישראל) והמנהל המדעי שלו.
גרוטו היה חבר בהגנה.
לאחר שפרש לגמלאות מ"צרי", עסק במחקר באוניברסיטה העברית בירושלים בשיתוף עם בית החולים הדסה.
נפטר בשנת 1967.

משפחתו

לגרוטו נולדו רות (1932) ומרים.

אחיו, ד"ר אלכסנדר גרוטו עלה לארץ-ישראל בשנת 1939, עבד בקופת חולים עממית בפתח תקווה. בפתח תקווה רחוב על שמו.

ראשית התעשייה הכימית פרמצבטית בארץ

תרומתם של היזמים ממרכז אירופה לייסודם של ענפי-תעשייה חדשים לגמרי הורגשה גם בתעשייה הכימית-הפארמאצויטית. רוקחים עולים מגרמניה ומאוסטריה היו חלוצי ייצור התרופות בישראל. ראשית התעשייה הייתה במפעל ששמו 'פרמקו', שהוקם בשנת 1931 על ידי קבוצה של רוקחים, אלא שלא האריך ימים.
בנובמבר 1932 הוקמה בתל אביב חברת 'צרי' לתעשייה פארמאצויטית וכימית, שנרכשה בקיץ 1933 על ידי גרוטו, וייס ויעקובסון, קבוצת עולים מגרמניה ומצ'כוסלובקיה. חברת 'צרי', החלה בפיתוח מוצריה – וביניהם ה'פלגין' – בשלהי שנת 1932, אלא שהוציאה אותם לשוק רק בשנת 1934, לאחר הכנות ממושכות. 
מפעל נוסף על 'צרי' הוקמו בתחילת 1935 מפעלי 'טבע' של ד"ר פרידלנדר בירושלים, 'הלל' בחיפה בהנהלתה של גב' אוסלנדר ובקשר הדוק עם קופת חולים כללית ו'איקאפרם' של איקלהיימר ובנימין כהן. כן הוקם בית-החרושת 'אסיא', שותפות של יזמים מקומיים עם קורט מאיר, עולה מגרמניה.
עולים מארצות אחרות הקימו את מפעל 'בריא' לזריקות בתל אביב ואת מפעל 'תמר' ברחובות. ב-7 המפעלים האלה, שהיו אמורים לספק תעסוקה ל-100 עובדים, בקירוב, הושקעו כ- 35 אלף לא"י.
בשנת 1968 התמזגו "אסיא" ו"צרי" ובשנת 1968 הן רכשו את "טבע".
הנס באואר (כדורגלן)

קריירת מועדונים

באואר שיחק כילד וכנער במועדון MTV מינכן, ובשנת 1946, כאשר היה בן 19, החל לשחק במועדון ואקר מינכן. כעבור שנתיים חתם באואר בבאיירן מינכן, ושיחק במועדון במשך 11 עונות, בהן הבקיע 12 שערים ב-259 הופעות. באואר זכה עם באיירן מינכן בגביע הגרמני בשנת 1957, ובשנת 1959 פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית

לבאואר חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית. באואר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1954, בו זכתה נבחרת גרמניה המערבית לראשונה בתואר אלופת העולם בכדורגל.
פורום קיסריה להתוויית מדיניות כלכלית לאומית

היסטוריה

הפורום הוקם בהשראת כנס שערך ביל קלינטון במהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות ארצות הברית: הוא זימן לעיר הופ (Hope) בארקנסו כ-200 כלכלנים שיסייעו לו בגיבוש תוכנית כלכלית שאותה התעתד ליישם לאחר היבחרו לנשיא. 
ברוח זו, העולה בשנת 1992, לאחר מינויו של אברהם בייגה שוחט לשר האוצר, הרעיון לייסד כנס לאומי-כלכלי בישראל. 
המכון הישראלי לדמוקרטיה לקח על עצמו לערוך כנס מעין זה, והכינוס הראשון של הפורום התקיים בעיר ערד.
חמשת הכנסים הראשונים, בשנים 1993-1997, התקיימו בקיסריה. מכאן מקור השם - "פורום קיסריה". 
בשנים 1998-2000  נערך הכנס בזיכרון-יעקב, באשקלון ובנצרת. בנצרת התמקד הכנס בבעיות המגזר הערבי ובאפשרויות לקידומו הכלכלי. בשנת 2001 ו-2002 נערך הכנס שוב בקיסריה. בשנת 2003 עבר הכנס לירושלים, מתוך החלטה אסטרטגית לחזק את מעמדה ואת תדמיתה הכלכלית של העיר. בשנת 2007, בעקבות מלחמת לבנון השנייה ולאות הזדהות עם תושבי הצפון לאחר המלחמה, נערך הפורום בחיפה. בשנת 2008 הוא נערך באילת, וזאת במטרה להדגיש את הקשר בין מדינות ובין שיתוף כלכלי אזורי, קשר שהוא ממאפייני הגלובליזציה. בשנת 2009 עמד הפורום בצילו של המשבר הכלכלי הגלובלי. בשנת 2010 נערך הכנס (שוב) בנצרת, עמד בסימן "מדינה אחת - כלכלה אחת", ועסק, בין היתר, בהשתלבות המגזר הערבי והחרדי בכלכלת ישראל, בתעסוקת עובדים זרים, בחברה אזרחית ומגזר שלישי ובמדיניות המקרו-כלכלית של ישראל לנוכח המשבר הכלכלי העולמי.
החל משנת 2012 שינה הכנס את שמו והוא נקרא כנס אלי הורביץ לכלכלה וחברה

נושאים מרכזיים

במשך שנות פעולתו של פורום קיסריה עלו בו לדיון נושאים רבים אשר הפכו למרכזיים בסדר היום הכלכלי: מס ההכנסה השלילי, אי השוויון בחלוקת ההכנסות, הרפורמה במערכת החינוך, עלות ההתנתקות והשלכותיה הכלכליות, העסקת עובדים זרים, הצורך ברפורמה בשוק ההון, השתלבות חרדים וערבים בשוק העבודה, החברה השלישית והמגזר האזרחי ועוד. 
הכנס גם סיפק כמה אירועים דרמטיים. הזכור ביותר הוא הודעת התפטרותו של דן מרידור מתפקיד שר האוצר בממשלת בנימין נתניהו בשנת 1997.
I Want You to Know

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אנטון זסלבסקי, ראיין טדר קווין ניקולס דרו המכונה "קיידרו", והופק על ידי זסלבסקי גם כן. השיר בדומה לשאר שירי האלבום, הוא שיר בסגנון ה-EDM המכיל בתוכו גם את סגנון האלקטרו האוס.
מגזין הבילבורד הפנו כלפי השיר ביקורת חיובית ואף ציינו כי השיר הוא "דוגמה ללהיט אלקטרו האוס ו-EDM".

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שצולם לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של זד ב-10 במרץ 2015, חודש לאחר שיצא כסינגל הראשון מתוך אלבומו השני. הקליפ בוים וצולם על ידי ברנט בונקורסו, ונערך על ידי אנתוני צ'ירקו.
על פי זד, קליפ השיר הוא בסגנון שנות ה-70, והוא מציג את השניים בתוך מועדון לילה עם תאורה בצבע אדום לאורך כולו.
מתיו פלינדרס

קפטן מתיו פלינדרס (באנגלית: Matthew Flinders;‏ 16 במרץ 1774–19 ביולי 1814) היה קצין בצי המלכותי הבריטי ומגלה ארצות. הוא היה אחד הנווטים והקרטוגרפים המצליחים ביותר בזמנו בקריירה שארכה כעשרים שנה.
פלינדרס נולד בחבל לינקולנשייר באנגליה. הוא הפליג עם קפטן ויליאם בליי במסעו באוניית הוד מלכותה פרובידנס להבאת עץ הלחם מטהיטי לג'מייקה. בין השנים 1801 ו-1803 ערך פלינדרס שני מסעות בהם הקיף את יבשת אוסטרליה והיה הראשון, יחד עם ג'ורג' בס, שמיפה את קו החוף שלה. כמו כן מיפה פלינדרס את האיים ואגמיהם כדוגמת אגם הילייר. הוא היה בין היוזמים במתן שם זה ליבשת. בחזרתו מאוסטרליה התקלקלה ספינתו והוא נאלץ לעגון באי מאוריציוס, שם נכלא לשש וחצי שנים על ידי המושל הצרפתי המקומי באשמת ריגול. בשובו לאנגליה בריאותו הייתה כבר רופפת והוא נפטר סמוך לצאת ספרו על מסעותיו. 
פלינדרס זיהה את בעיית השפעת הברזל על המצפן בספינות העץ. הקרבה של הברזל למחט המצפן גרמה לטעויות בקריאת המצפן. כדי לבטל טעויות אלה ולכייל את המצפן, התקין פלינדרס מגנטי-מוט קטנים על יד קערות פליז. למגנטים האלה קוראים "מוטות פלינדרס" על שם ממציאם.
מתיו פלינדרס היה סבו של סר ויליאם מתיו פלינדרס פיטרי אשר נחשב המייסד של הארכאולוגיה המדעית המודרנית, ואשר נקרא על שמו.
גרביניה מוגורוסה

ביוגרפיה

מוגורוסה נולדה בגואטירה (קראקס רבתי) לאב ספרדי יליד אייבר (חבל הבאסקים) ולאם ונצואלאנית, ולה שני אחים. היא החלה לשחק טניס בגיל 3, ובגיל 6, עם מעבר המשפחה לספרד, נרשמה לאקדמיה לטניס בברצלונה, העיר בה העבירה את מירב שנות חייה. החל ממאי 2016 היא מתגוררת בז'נבה. למוגרוסה אזרחות כפולה והיא מייצגת את ספרד בתחרויות בינלאומיות.

2014

בסוף ינואר 2014 הגיעה מוגורוסה לשלב שמינית הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה, שבו הפסידה לאגניישקה רדוונסקה מפולין (5 בעולם) בשתי מערכות 6-1, 6-3. בסיבוב השלישי היא הפתיעה את קרולין ווזניאקי מדנמרק (10 בעולם), כשניצחה אותה ב-3 מערכות, 6-4, 5-7, 3-6.
בסוף מאי אותה שנה היא הגיעה לשלב רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שבו הפסידה למריה שראפובה מרוסיה (7 בעולם) ב-3 מערכות, 1-6, 7-5, 6-1, שבסופו של דבר זכתה בתואר האליפות. בסיבוב השני, היא הפתיעה את הראשונה בעולם סרינה ויליאמס מארצות הברית, לאחר שניצחה אותה בשתי מערכות 2-6, 2-6.

2015

בסוף ינואר 2015 דורגה מוגורוסה במקום 24 בעולם, והגיעה שוב לשלב שמינית הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה, שבו הפסידה לסרינה ויליאמס (1 בעולם) ב-3 מערכות 2-6, 3-6, 2-6, שבסופו של דבר זכתה בתואר האליפות. 
בסוף מאי אותה שנה היא דורגה במקום 21 בעולם, והגיעה שוב לשלב רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שבו הפסידה ללוצי שפרובה מצ'כיה (13 בעולם) ב-2 מערכות, 7-6, 6-3, 6-1, שבסופו של דבר הגיעה לשלב הגמר.
ביולי אותה שנה דורגה מוגורוסה במקום 20 בעולם, והגיעה למשחק הגמר באליפות וימבלדון, לאחר ניצחון בשלב חצי הגמר על אגניישקה רדוונסקה מפולין (13 בעולם) ב-3 מערכות 2-6, 6-3, 3-6. במשחק הגמר שנערך ב-11 ביולי 2015, היא הפסידה למדורגת ראשונה בעולם, סרינה ויליאמס מארצות הברית, בשתי מערכות 6-4 6-4. לאור הישג זה היא עלתה לדירוג השיא שלה עד אז למקום התשיעי בעולם (ב-13 ביולי 2015).

2016

ביוני 2016 זכתה מוגורוסה באליפות צרפת הפתוחה לראשונה בקריירה שלה, וזכייתה הראשונה בטורניר גראנד סלאם, לאחר ניצחון בגמר על סרינה ויליאמס (1 בעולם) בשתי מערכות 5-7, 4-6.
באליפות וימבלדון שנערכה בסוף יוני אותה שנה היא הודחה באופן מפתיע כבר בסיבוב השני על ידי יאנה צ'פלובה מסלובקיה שחקנית בלתי מדורגת שעלתה משלב המוקדמות (127 בעולם) בשתי מערכות 6-3 6-2.

2017

ביולי 2017 זכתה מוגורוסה בתואר גראנד סלאם שני לאחר שניצחה במשחק הגמר באליפות וימבלדון, את ונוס ויליאמס מארצות הברית בשתי מערכות, 5-7, 0-6.
טלקה

אטימולוגיה

השם טלקה הוא עיוות של המילה "טרלקה" שמשמעה בשפת מפוצ'ה שדוברה על ידי הילידים באזור הוא "רעם".

היסטוריה

הניסיון הראשון לייסוד העיר היה ב-1692 על ידי מושל צ'ילה תומאס מרין גונסאלס דה פובדה. ההתיישבות שכנה בשטחי קומונת מאולה המודרנית, מדרום לטלקה המודרנית, אך היישוב ננטש תוך זמן קצר.
ב-12 במאי 1742 מושל צ'ילה חוסה אנטוניו מנסו דה ולסקו הקים את היישוב מחדש תחת השם "וייה דה סן אגוסטין דה טלקה", והפעם הוא המשיך להתקיים. בעקבות פעילותו של ויסנטה דה לה קרוס אי באמונדה, שהיה הפקיד הממונה על היישוב בשלטון הספרדי, ב-6 ביוני 1796 לטלקה הוענק מעמד של עיר על ידי קרלוס הרביעי, מלך ספרד.
במהלך מלחמת העצמאות של צ'ילה התרחשו בעיר ובסביבתה מספר קרבות, וכן בה הוכרזה בציבור הכרזת העצמאות של צ'ילה בפברואר 1818, למרות שהכרזה לא רשמית התרחשה זמן קצר לפני כן בעיר קונספסיון. ב-1833, לאחר שהמצב בצ'ילה התייצב, המדינה חולקה לפרובינציות וטלקה הפכה לבירת פרובינציית טלקה. העיר המשיכה להתפתח לאורך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 והייתה מרכז אזורי חשוב.
ב-1928 העיר נפגעה מרעידת אדמה חזקה שהחריבה את רוב טלקה ופגעה קשות בעוד ערים באזור כמו קוריקו וקונסטיטוסיון. הרעידה בשילוב עם השפל הגדול שפרץ כשנה לאחר מכן הורידה משמעותית מחשיבותה של העיר. העיר הצליחה להשתקם ואף גדלה מגודלה המקורי החל משנות ה-50 של המאה ה-20. העיר נפגעה פעם נוספת מרעידת האדמה הגדולה ב-2010, אם כי הפעם נפגע בעיקר המרכז ההיסטורי של העיר והחלקים החדשים סבלו מנזק קל יותר.

גאוגרפיה

העיר שוכנת בעמק המרכזי של צ'ילה במרכז המדינה, השוכן בין הרי האנדים ורכס החוף. בקרבת העיר זורמים מספר נהרות שהעיקרי בהם הוא מאולה.
הקומונה של טלקה משתרעת על שטח של 232 קילומטרים רבועים, והיא גובלת בסן רפאל ופלרקו בצפון, בסן קלמנטה במזרח, במאולה בדרום ובפנקאווה במערב.

כלכלה

העיר היא מרכז כלכלי חשוב באזור. הכלכלה המקומית מתבססת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר ייצור יין וגידול פירות ודגנים, גידול מקנה ותעשייה.

חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת טלקה והאוניברסיטה הקתולית של מאולה.

תחבורה

את העיר משרת שדה התעופה פנגילמו, הנמצא במרחק של 10 קילומטרים צפונית לעיר.
העיר נמצאת על מסלול הכביש הפאן-אמריקאי.
אלכסיי בטלוב

חייו

בטלוב נולד בולדימיר למשפחת שחקני תיאטרון. לאחר שהוריו התגרשו כשהיה בן חמש, הוא התחנך במשפחת האב החורג. חלק מקרובי המשפחה נעצרו והוצאו להורג במהלך הטיהורים הגדולים. כיוון שאמו הייתה שחקנית ואביו החורג היה סופר, כבר מילדותו הכיר בטלוב סופרים, שחקנים ומשוררים מוסקבאים. לבטלוב הילד היה ברור שיהיה בבגרותו שחקן תיאטרון. כבר ב-1944, כאשר משפחתו נמלטה ממוסקבה לאזור טטרסטן, החל בטלוב לעבוד כעובד במה ואף השתתף בצילומי סרט קולנוע. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה חזרה המשפחה למוסקבה. ב-1950 הוא סיים את לימודיו בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. בשנים 1951-1953 גויס בטלוב לצבא ועשה את שרותו הצבאי בתיאטרון צבאי במוסקבה. בשנים 1953-1956 הוא שיחק בתיאטרון האמנותי. במקביל, החל משנת 1954, הוא התחיל לשחק בקולנוע באולפנים בלנינגרד. ב-1957 הוא עבר להתגורר ללנינגרד והיה שחקן קבוע ובמאי באולפני לנפילם. הוא עבד באולפני לנפילם עד לשנת 1975 כאשר חזר למוסקבה.
ב-1957 שיחק בטלוב בסרטו של מיכאיל קלטוזוב "העגורים עפים" (Летят журавли). סרט זה זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1958. ב-1962 שיחק בטלוב בתפקיד ראשי בסרטו של מיכאל רום "תשעה ימים של שנה אחת" (Девять дней одного года).
בשנות ה-60 החל בטלוב לביים סרטים אך הם לא זכו להצלחה גדולה. לאחר בימוי של שלושה סרטים הוא חזר למשחק. במהלך שנות ה-70 הוא המשיך לשחק בסרטים רבים. ב-1980 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט "מוסקבה אינה מאמינה בדמעות" וזכה בפופולריות מחודשת, אך לא ניצל את הצלחתו ומעט לשחק בסרטים נוספים.
החל משנת 1975 לימד בטלוב ב-VGIK, ומ-1979 כיהן כפרופסור במוסד זה.
בטלוב היה פעיל ציבורי וכיהן בתפקידים באגוד עובדי תעשיית הקולנוע במשך שנים רבות.
פאריה (נהר)

גאוגרפיה

מקור הנהר בדרום-מערב מחוז גארפילד (Garfield County) בדרום יוטה מכמה ערוצי נחלים היורדים מהשפה של רמת פאונסאגנט, הנפגשים צפונית ליישוב טרופיק. הוא זורם לדרום-דרום-מזרח לאורך מחוז קיין (Kane County) והמונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס אסקלנטה. משם הוא זורם לאורך קו הגבול עם אריזונה, ויורד דרך צוקי השני בקניון פאריה אל רמת פאריה. הוא נשפך לנהר קולורדו מצפון-מערב כ-8 קילומטרים דרומית-מערבית לעיירה פייג' וסכר קניון גלן. 30 הקילומטרים האחרונים של הנהר הם בתחומי האזור הבראשיתי פאריה-צוקי השני (Paria Canyon-Vermilion Cliffs Wilderness), המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית. לינה באזור זה דורשת רישיון. הפאריה הוא ערוץ צר ולא ניתן לשוט בו.
מחקר שנערך בשנת 2004 העריך שתעלת טרופיק (Tropic Ditch), תעלת השקיה היסטורית המטה מים מהיובל איסט פורק סווייר, מאבדת 1.2 מיליון מטרים מעוקבים בשנה בשל חלחול, וחצי מכמות זו (600,00 מ"ק) מגיעה בסופו של דבר לנהר פאריה, ויחד איתה 1,829 טון של מלח בשנה. על מנת להשיב את המליחות של הפאריה והקולורדו לרמות טבעיות יותר הציעה חברת ההשקיה טרופיק ואיסט פורק (Tropic and East Fork Irrigation Company) להחליף את 8 הקילומטרים האחרונים של התעלה בצינור. חלק מהעלות תמומן על ידי מיזם תוכנית בקרת המליחות של הנהר קולורדו (Colorado River Basin Salinity Control Program) של לשכת הטיוב של ארצות הברית.

אטרקציות

הפאריה הוא אחד היעדים הפופולריים ביותר עבור גלישת קניונים באזור. באקסקין גולץ' (Buckskin Gulch), קניון צד לאורך הנהר בחלק הצר שלו, נחשב לאחד הקניונים המוּצרים הארוכים והעמוקים ביותר בארצות הברית. פאריה הוא גם משכן לכמה משאבים היסטוריים, גאולוגיים וביולוגיים חשובים. אתר המעבורת ליז פרי וההתיישבות הסמוכה שוכנים בתוך הקניון במרחק קצר במעלה השפך לנהר קולורדו, ובנוסף מספר יישובים נטושים נוספים צפונה. הפאריה וכמה נהרות וקניונים סמוכים הם גם אתרים של כמה דוגמאות של פטרוגליפים של הילידים שהשתמרו היטב, ציורים וסמלים פרהיסטוריים חקוקים באבן. הפאריה מתגאה בבית גידול מלא חיים של צמחיית גדות מדברית, משכן לכמה מינים בסיכון או בסכנת הכחדה, והוא גם האתר של קשת רתר (Wrather Arch), קשת טבעית הארוכה ביותר בארצות הברית מחוץ ליוטה.
כקילומטר דרומית לנהר ועיירת הרפאים פאריאה (Pahreah) שוכן אולפן הצילום פאריה (Paria Movie Set) שהיה האתר לכמה סרטי מערבונים. בין הסרטים שצולמו באתר זה ובסביבתו כלולים: איש ההפקר (The Outlaw Josey Wales‏, 1976), 3 סמלים (Sergeants 3‏, 1962), נשים למערב (Westward the Women‏, 1951) ובאפלו ביל (1944). אולפן הצילום הישן בקניון היה אטרקציה פופולרית, אבל נהרס בשיטפון בזק ב-1988. הבניינים פורקו ונבנו מחדש על ידי מתנדבים באתר קרוב. ב-2006 עלו הבניינים החדשים באש בצורה חשודה.
חוסיין עאמר

קורות חייו

נולד לאשתיאק ועלי בכפר הדרוזי ג'וליס שבגליל המערבי, לאב שוטר ולאם עקרת בית. בן שלישי במשפחה בת שמונה ילדים. בילדותו סייע למשפחתו בעבודה חקלאית. למד בבית-הספר היסודי בכפרו, והמשיך בחטיבת הביניים ובבית הספר התיכון המקיף "אחווה" שבירכא, בו סיים לימודיו בהצטיינות במגמה ההומנית. במקביל ללימודיו, היה פעיל נלהב בתנועת "הצופים", ובכיתה ט' היה למנהל אזור הצפון במגזר הדרוזי במסגרת תנועת הצופים הדרוזים, תפקיד בו כיהן עד סוף לימודיו התיכוניים. היה מדריך נוער בגדנ"ע, פעל בתחום החינוך במתנ"ס ובבית הנוער והיה הקפטן של קבוצת הכדורגל לנוער.
רבים מבני משפחת עאמר מתנדבים לשירות ביחידות קרביות וגם חוסיין בחר, עם גיוסו לצה"ל בנובמבר 1983, להתנדב לשירות כלוחם בחטיבת גולני. הוא החל את שירותו בגדוד "הבוקעים הראשון" ומשם יצא לקורס קצינים. בסיום הקורס חזר לגדוד כמפקד מחלקה. הוא המשיך בתפקידי הפיקוד והיה למפקד פלוגה ולסגן-מפקד הגדוד.
סיים קורס פו"ם (פיקוד ומטה), וזכה לקבל תעודת הערכה ממפקד בית-הספר. עם סיום לימודיו שב לחטיבת גולני ושימש כקצין אג"ם. ב-1995 מונה למפקד גדוד "ברק" בדרגת סגן-אלוף, והיה המג"ד הדרוזי הראשון בחטיבת גולני. 
ב-4 במרץ 1996 בשעות הערב ירתה חוליית מחבלים מבין בתי כפר חולא הלבנוני על חיילים מפלוגת המסלול של גדוד 12 ליד השער שבגדר הגבול בין מוצב "צבעוני" ללבנון. חיילי הפלוגה המסייעת שבפיקוד יואב מרדכי יצאו למרדף אחרי המחבלים אל תוך שטח לבנון כשהמג"ד, חוסיין מצטרף אליהם יחד עם חוליית הפיקוד שלו וגשש. במהלך המרדף עצרו הקצינים והגששים להתייעצות ליד עמוד חשמל. מחבל שהסתתר לא רחוק מהם הפעיל מטען צד שהיה תלוי על העמוד וכתוצאה מפיצוץ המטען נהרגו חוסיין עאמר, קצין השיתוף הארטילרי הגזרתי סגן אורי הלמן, ושני הגששים: רב-סמל מתקדם פואז מוחמד, וסמל ראשון ג'ומעה מחמוד. שמונה חיילים אחרים נפצעו, ארבעה מהם קשה, ובהם גם מפקד הפלוגה, יואב מרדכי וגשש נוסף. 
עאמר הותיר אחריו הורים, שבעה אחים ואחיות, וארוסה. נקבר בחלקה הצבאית בבית העלמין בכפרו. הונצח, בין השאר, באנדרטת "מצפה חוסיין", בכביש יפתח–מנרה, כשלושה וחצי קילומטרים דרומית למנרה, סמוך למקום בו נהרג. המצפה הוקם ברחבת בטון המוצלת בפרגולה, תחומה בחומת בטון ובה מגרעות לצפייה בנוף ולעבר הגבול. ברחבה מדרגות המהוות ספסלים, להתכנסות במעין אמפיתיאטרון. לצד הרחבה שלט עץ במסגרת ברזל ובו סמלי היחידה, פרטיו של עאמר, תיאור נסיבות התקרית, והמשפט: "מפקד, חבר, אוהב הארץ".