יעקב כדורי

ביוגרפיה

יעקב כדורי הוא בן למשפחה ממקור בגדדי, שהגיעה לטורקיה בתקופה העות'אמנית ומשם היגרה לאירופה ובסוף לארצות הברית]. נולד וגדל בניו יורק עם אחיו ושתי אחיותיו. למד לתואר ראשון בספרות באוניברסיטת ייל, אותו קיבל ב-1968 ונבחר בסיום לימודיו לאחוות ההצטיינות פי בטא קפא. במהלך לימודיו כתב את ספרו הראשון העוסק בספרות הצרפתית והרוסית במאה ה-19. הספר ראה אור בהוצאת אוניברסיטת ייל ותורגם ליפנית. למד מדעי היהדות לתארים השני והשלישי באוניברסיטת הרווארד ונבחר ל-Society of Fellows של האוניברסיטה. קיבל את התואר השני מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1976 ואת הדוקטורט מאוניברסיטת העיר ניו יורק בשנים 1978-1977, התמנה למרצה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1978, שימש כ-Assistant Professor באוניברסיטת ייל בשנים 1981-1979, התמנה לפרופסור חבר בשנת 1981 והתמנה לפרופסור מן המניין עם קביעות ולמופקד הקתדרה בספרות עברית באוניברסיטת הרווארד בשנת 1982. הוא נשא במשרה זו עד לשנת 2003, אז פרש לגמלאות מאוניברסיטת הרווארד. קורס המבוא שלו לתנ"ך ("The Bible and its Interpreters") היה במשך שנים אחד משני הקורסים הפופולריים ביותר בהרווארד.
כדורי מונה לפרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן בשנת 1991 ועד לפרישתו מהרווארד לימד סמסטר בישראל וסמסטר בארצות הברית מדי שנה, החל משנת 2003 מלמד במשרה מלאה בבר-אילן. כיהן כיו"ר המחלקה לשפות המזרח הקרוב בהרווארד בשנים 1991-1987, כיהן כמנהל המרכז ללימודי היהדות בהרווארד בשנים 2001-1996. מכהן כמנהל המכון לתולדות חקר המקרא היהודי באוניברסיטת בר-אילן החל משנת 2003. היה חבר בוועד המנהל של האיגוד למחקרי היהדות בשנים 1986-1983. הוא חבר האקדמיה האמריקאית למדעי היהדות החל משנת 1999. בינואר 2014 הוענק לו התואר פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן.
כדורי שימש כעורך השירה של כתב העת Harper's בשנים 1974-1972. הוא מייסד-שותף ועורך-שותף של כתב העת Prooftexts: A Journal of Jewish Literary History משנת 1981. ישב במערכת כתב העת Jewish Studies Quarterly בשנים 2003-1993. יושב במערכות כתבי העת (series, Brill Publications, Leiden) ‏Themes in Biblical Narrative – Jewish and Christian Traditions, פרשנות ובקורת (בר-אילן) ושנתון המקרא (ירושלים), כמו כן הוא משמש כעורך כתב העת Jewish Studies: an Internet Journal.
ספרו The Idea of Biblical Poetry זכה בפרס מהוועד היהודי האמריקאי (American Jewish Committee) בשנת 1982. כדורי זכה על ספרו The Bible As It Was בפרס גרומאייר (Grawemeyer Award) בסך 200,000$ לספר הטוב ביותר בתחום הדת בשנת 2001. הספר היה בין חמשת המועמדים הסופיים של פרס המבקרים הלאומי (National Book Circle Award) בקטגוריית ספרות לא-בדיונית כללית בשנת 1997.
יעקב כדורי הוא יהודי אורתודוקסי. נשוי לרחל, עולה מצרפת ועובדת סוציאלית במקצועה, שהקימה מרכז למידה "יד מרלן" בשכונת קריית מנחם בירושלים, ולהם ארבעה ילדים.

מחקריו

מחקריו של יעקב כדורי עוסקים בחקר התנ"ך, בספרים החיצוניים ובפרשנות התנ"ך.

The Idea of Biblical Poetry

זהו ספרו השני של כדורי שראה אור בהוצאת אוניברסיטת ייל בשנת 1981 והוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו.
בחלקו הראשון של הספר הוא עוסק במבנה השירה המקראית. כדורי מראה שתפיסת ה"תקבולת" הנהוגה במחקר היום אינה אלא מוטעית. ברוב פסוקי השירה שבתנ"ך, הצלע השנייה אינה חוזרת על הצלע הראשונה "במילים שונות", אלא דרכה כמעט תמיד להמשיך ולהרחיב את קודמתה: "גפן ממצרים תסיע. תגרש גויים ותטעה", "אני אמרתי בחפזי: 'נרגזתי מנגד עיניך'", "חזקו ויאמץ לבבכם. כל המיחלים לה'" וכדומה מאות ומאות. (בעקבות פרסום ספרו, חוקרים רבים אחרים אימצו את מסקנותיו של כדורי באשר לתקבולת, דוגמת א' אלטר, 

פ' מילר וא' ברלין.

) לפי כדורי, המבנה האמיתי של השירה המקראית הוא דפוס חוזר של שורות בעלות שתי צלעות, כאשר בכל צלע יש בדרך כלל שלוש או ארבע מילים. באמצע השורה יש תמיד הפוגה קצרה, "מיפסק", המקבילה לפסיק בפרוזה. בסוף כל שורה יש הפוגה ארוכה יותר, המקבילה לנקודה או לנקודה ופסיק בפרוזה. האתגר שעמד בפני המשורר התנ"כי היה איך לסמן לקורא או לשומע כי צלע ב' הוא המשך של צלע א' ולא תחילת עניין חדש. על מנת לעשות זאת, הוא משתמש באמצעים שונים: שיעבוד דקדוקי של צלע ב' לצלע א', זוגות מילים ("יומם" בצלע א' ו"ולילה" בצלע ב') וכדומה.
בחלקו השני של ספרו סקר כדורי את תולדות המחקר בעניין השירה המקראית החל בתקופה הבתר-מקראית וכלה בעת החדשה. כבר במאה הראשונה לספירה ניסו לענות על השאלת המבנה של שירת המקרא. באותה תקופה היו מלומדים יהודים רבים חשופים להשפעות זרות מהשירה היוונית ולכן הם ניסו לנתח את השירה המקראית לפי כלליה של השירה היוונית. כך למשל פילון האלכסנדרוני ויוסיפוס טענו כי משה ודוד כתבו את שיריהם בהקסמטרים ובפנטמטרים. בימי הביניים והרנסאנס, גדולי המשוררים העבריים נתנו דעתם לאותו הנושא, ובכלל זה יהודה הלוי ועזריה די רוסי. תפיסת התקבולת נובעת ממחקריו של החוקר האנגלי רוברט לות' (Robert Lowth), והייתה מקובלת מזה זמן רב על המחקר; ואולם בעקבות ספרו של כדורי ומחקרים מאוחרים יותר, תפיסה זו שנויה היום במחלוקת או מוזנחת לגמרי.