google/wiki40b huggingface dataset:
טיפול משפחתי

היסטוריה

צמיחתו של הטיפול המשפחתי החלה בארצות הברית בשנות ה-50, לאחר מלחמת העולם השנייה. בתקופה זו עלה קרנו של תחום הפסיכולוגיה החברתית, שהפנה את תשומת הלב מהדגשת הפרט אל חשיבות הקבוצה והקהילה. כך החלה להיווצר התעניינות רבה יותר של מטפלים בהקשרים הסביבתיים והפסיכו-חברתיים שבהם חי האדם.
במקביל, החלה בשנים אלו התפתחות מהירה בטכנולוגיית המחשבים, ניתוח מערכות וכן בתאוריות תקשורת שונות בין אנשים ומערכות. במיוחד רבה חשיבותה של התפתחות תאוריית הקומוניקציה וערוצי תקשורת בין אנשים במערכות משפחתיות. תאוריה זו עלתה בין השאר במאמרים שפרסם הסוציולוג והאנתרופולוג הבריטי גרגורי בייטסון בשנות ה-50, למשל לגבי השפעת ההקשר המשפחתי והתקשורת בין חברי המשפחה על יצירת תסמינים של סכיזופרניה. בייטסון טען כי הסכיזופרניה היא בעלת תפקיד בשמירת האיזון המשפחתי במשפחות בהן היא מתפתחת אצל אחד מחבריה. אמנם מרבית טענותיו בנושא זה הוכחו במהלך השנים כמוטעות, אך המחקרים החדשניים שערך במשפחות והתצפיות הראשוניות על התקשורת והארגון במשפחה תרמו רבות להתפתחות תחום הטיפול המשפחתי.
בתחום הפסיכותרפיה, פורסמו בתקופה זו מאמרים של פילוסופים ומטפלים מהגישה הפנומנולוגית (המתעניינת באופן שבו המטופל עצמו תופס ומייחס משמעות לעולם ולעצמו), וכן מהגישה האקזיסטנציאליסטית (הדוגלת בכך שלכל אדם יש מציאות ואמת משלו, ולכן החיפוש אחר אמת כללית אובייקטיבית הוא חסר משמעות). עובדים סוציאליים בבריטניה החלו להתעניין בתקופה זו בתכונות המערכתיות של המשפחה וההשפעות ההדדיות של בני המשפחה זה על זה, וכך נהגו באופן טבעי לראיין מדי פעם קבוצה של בני משפחה ביחד, כשעלה הצורך בכך. בעקבות התפתחויות אלו, צמחה בקרב מטפלים תפיסה חדשה של האדם, לפיה יש תלות הדדית בין ישויות מנוגדות כמו הפרט וההקשר הסביבתי בו הוא חי, החלק והשלם. כך גם לגבי הנורמלי והסוטה - נטען כי לחברה יש צורך להשליך על בודדים מתוכה את החלק החולה והשלילי שבה. צורך זה משתקף גם בתא המשפחתי, בו המשפחה לעיתים קרובות משליכה על בן משפחה אחד, המטופל המזוהה, המכונה גם שעיר לעזאזל, את כל תחלואיה וקשיי התפקוד שלה, וכך גורמת להם להישאר מחוץ לגבולות ה"עצמי", על ידי השמתו בתוך ה"אחר".
תפיסות חדשות אלו השפיעו על מטפלים רבים. הפסיכיאטר נתן אקרמן ניסה לשלב רעיונות פסיכואנליטיים קלאסיים עם טיפול משפחתי, ופתח ב-1957 את אחת הקליניקות הראשונות לטיפול משפחתי, "הקליניקה לבריאות נפשית משפחתית" של שירותי המשפחה היהודיים בניו יורק. ב-1960 ייסד גם את "מכון המשפחה" (שנקרא אחרי מותו "מכון אקרמן"), וכן כתב מאמרים וייסד ב- 1962 עם דון ג'קסון את כתב העת המדעי הראשון והמוביל בתחום עד היום, "תהליך משפחתי".
תחום הטיפול המשפחתי הלך והתפתח בשנות ה-50 וה-60, וב-1970 הוצג לראשונה כנושא מרכזי בדוח השנתי של "החוג לקידום הפסיכיאטריה". החלו לקום מכונים בהם הועסקו מטפלים מומחים בטיפול משפחתי והוכשרו סטודנטים, נערכו מחקרים רבים במוסדות אקדמיים, והתקיימו כנסים קבועים בהם נערכו דיונים על היבטים שונים בתחום.
קני רוג'רס

ביוגרפיה

קני רוג'רס הוא הבן הרביעי מבין שבעה ילדים אשר נולדו לפלויד ולוסיל רו'גרס. בילדותו גדל רוג'רס באחד האזורים העניים ביותר ביוסטון. רוג'רס הושפע רבות מזמרי קאנטרי ונשמה כמו נט קינג קול, צ'רלי דניאלס, ארתור אלכסנדר וצ'אק ברי. 
הקריירה של רוג'רס החלה בשנת 1956 כאשר היה בן 17 וניגן בלהקת דו-וופ מקומית בשם "The Scholars" (המלומדים). לאחר שהלהקה התפרקה רוג'רס הצטרף בהמשך ללהקת ג'אז בשם "The Bobby Doyle Trio" (דויל בובי טריו). הלהקה התפרקה לבסוף בשנת 1965. ב-1966 הצטרף רוג'רס ללהקת הפולק New Christy Minstrels. בהמשך כאשר הלהקה התפרקה רוג'רס הקים יחד עם חברי הלהקה מייק סטל, טרי ויליאמס ותלמה קמאצ'ו להקה בשם "The First Edition" (המהדורה הראשונה) בשנת 1967 (שם הלהקה שונה מאוחר יותר ל-"Kenny Rogers and The First Edition"). לבסוף כאשר הלהקה התפרקה רוג'רס החל את קריירת הסולו שלו בשנת 1976. 
בשנת 1977 זכה להצלחה עצומה כאשר הוציא לשווקים את הסינגל "לוסיל", אשר הגיע לפסגת מצעדי פזמוני הקאנטרי והפופ בארצות הברית.
במהלך קריירת הסולו שלו נהג להקליט ולהופיע בהרכבים שונים. בייחוד בלטו הדואטים שלו עם זמרות כדוטי ווסט (שהייתה שותפתו לכמה תקליטים), קים קארנס ("אל תתאהבי בחולם") ודולי פרטון ("איים בזרם"), שהגיעו לצמרות מצעדי הפזמונים. 
בשנת 1985 הופיע בסינגל "We Are the World" עם מיטב אמני ארצות הברית, במטרה לסייע לקורבנות הבצורת באתיופיה שהתרחשה בשנה זו.
הפופולריות של רוג'רס הלכה ודעכה בשנות התשעים, אף כי הוא המשיך להקליט ולהופיע מעת לעת. ב-2010 נערך לכבודו מופע הצדעה בתוכנית טלוויזיה - "קני רוג'רס: 50 השנים הראשונות" (בהשתתפות דולי פרטון, ליונל ריצ'י ואחרים). ב-2011 הועלה המופע הזה על הבמה. ב-2013 נכנס רוג'רס ל"היכל התהילה של מוזיקת הקאנטרי", ובספטמבר 2013 הופיע בקונצרט בנשוויל, טנסי.
רוג'רס היה נשוי חמש פעמים. לרוג'רס יש בת וארבעה בנים, בהם תאומים אשר נולדו כשהיה היה בן שישים וחמש.
סינתזה מוחלטת

סינתזה מוחלטת או סינתזה טוטלית (באנגלית: Total synthesis) היא סינתזה כימית של מולקולה מורכבת, בדרך כלל חומר טבע, מחומרי גלם פשוטים, וזמינים מסחרית.
באופן היסטורי, הסינתזה המוחלטת התפתחה בד בבד עם הכימיה האורגנית, ושימשה כבמה מרכזית להצגה של מגיבים חדשים, תגובות אורגניות ומתודולוגיות סינתטיות.
פיתוח של תהליך סינתטי מוחלט, מצריך ידע רב ומעמיק במדע הכימיה האורגנית, בדגש על תגובות אורגניות, טכניקות אנליטיות לזיהוי והפרדה של חומרים, היבטים סטריאוכימיים, שיקולים קינטיים ותרמודינמיים, ובמידה רבה מאוד, יצירתיות וכושר המצאה. בשל כך, הסינתזה המוחלטת, נחשבת בעיני רבים, כפסגה של מדע הכימיה האורגנית.

מטרות

מטרת הסינתזה המוחלטת היא לייצר באופן מלאכותי (סינתטי) מולקולה מורכבת בעלת חשיבות מסחרית, כגון תרופות. בדרך כלל, מולקולת המטרה של הסינתזה המוחלטת תהה חומר טבע שזוהה ובודד ממקור ביולוגי.
היתרון שבביצוע סינתזה מוחלטת עשוי להיות מסחרי, שכן לעיתים קרובות, המקור הביולוגי לחומר הטבע אינו מסוגל לספק את הביקוש לחומר זה, בהיבט של כמות החומר המיוצרת או הקושי הכרוך בבידודו והפקתו מהמקור הביולוגי.
מטרות נוספות, של הסינתזה המוחלטת, עשויה להיות פיתוח שיטות לזיהוי מבנה ופעילות של חומרים, או כחלק מבחינה של תגובה סינתטית חדשה.

תכנון

בדרך כלל מולקולות המטרה של הסינתזה האורגנית הן בעלות מורכבות כימית גבוהה, הבאה לידי ביטוי בכמות הגבוהה של האטומים במולקולה, בריבוי של קבוצות פונקציונליות ובנוכחות של מרכזים כיראליים רבים. סיבות אלו, מחייבות תכנון קפדני וייסודי של הסינתזה (ראו אנליזה רטרו-סינתטית), תוך תשומת לב רבה לכמות השלבים הכוללת ולניצולת הכימית של כל שלב, ובנוסף יש חשיבות קריטית ליכולת לבצע תגובות אסימטריות, או תגובות בעלות עודף אננטיומרי מובהק (ראו סינתזה אסימטרית).

דוגמאות

הסינתזה המוחלטת של מורפין (על ידי Kenner Rice):
הערה: ייצור תעשייתי של מורפין (ושאר נגזרותיו) נעשה בשיטה חצי-סינתטית כשחומר הגלם מופק מפרחי האופיום. הסיבה לכך, קשורה לכלכליות של התהליך הסינתטי המוחלט. 
הסינתזה המוחלטת של Oseltamivir  תרופה אנטי ויראלית לטיפול בשפעת - המיושמת באופן תעשייתי:
ריצ'רד רנקין

קורות חייו

רנקין נולד בשם ריצ'רד האריס בגלאזגו וגדל ברות'רגלן. כשהחל להופיע כשחקן, אימץ את שם הנעורים של אמו, רנקין, כדי למנוע בלבול בינו לבין השחקן האירי ריצ'רד האריס. הוא נרשם ללימודים בלנגסייד קולג' יחד עם אחיו השחקן קולין האריס.

קריירה

רנקין זכה להכרה כשהופיע יחד עם רוברט פלורנס בתוכניות הטלוויזיה "VideoGaiden" ו-"Burnistoun". אחרי שהופיע במספר סדרות בטלוויזיה הסקוטית כגון "טאגארט" ו-"Legit", פנו אליו מה-BBC לככב במיני-סדרה "The Crimson Field" בתפקיד קפטן תומאס גילאן, לצדם של קווין דויל ואונה צ'פלין. הסדרה עלתה לשידור באפריל 2014 בערוץ BBC One. רנקין כיכב בסרט אימה דל תקציב בשם "House of Him" שהוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע של גלאזגו בפברואר 2014. בסרט כיכבו שחקנים שהופיעו לצדו ב-"Burnistoun" בהם רוברט פלורנס, קירסטי סטריין ולואיז סטיוארט.
בינואר 2015 השתתף רנקין בסדרת הדרמה של BBC One "עדות אילמת" בשני פרקים של הסיפור "Falling Angels" בתפקיד מפקח בילוש לוק נלסון. בדצמבר אותה שנה לוהק לתפקיד רוג'ר וייקפילד בסדרה "זרה" של רשת Starz.
23 שנים (ספר)

23 שנים: מחקר הקריירה הנבואית של מוחמד (בפרסית: منظور از ۲۳ سال دورۀ پیغمبری محمد بن عبدالله است), הוא ספר שנכתב על ידי הסופר האיראני עלי דשתי (בפרסית: علی دشتی).
הספר, שמכיל 228 עמודים, עוסק בחייו של מוחמד, נביא האסלאם. דשתי מציג בו את גישתו, לפיה מחשבה עדיפה על אמונה עיוורת:
אמונה יכולה להקהות את השכל האנושי ואת השכל הישר, אפילו אצל חוקרים מלומדים. מה שנדרש הוא מחקר חסר פניות יותר.
הוא דחה נסים שהמסורת המוסלמית ייחסה למוחמד, והכחיש את הקוראן כמילות האל עצמו. במקום זאת העדיף בחינה יסודית וספקנית של כל מערכות האמונה המסורתיות. לדבריו, הקוראן אינו מכיל שום דבר חדש, כלומר רעיונות שלא הציגו אחרים קודם לכן, וכל המצוות המוסריות של הקוראן מובנות מאליהן.
הסיפורים בקוראן לקוחים מסיפורים זהים מהמסורת היהודית והנוצרית, שאת חכמי הדת שלהם פגש מוחמד במסעותיו לסוריה, ומהמסורת הפגאנית של חצי האי ערב. מוחמד, אומר דשתי, חזר על עקרונות שהאנושות הגתה כבר מאת שנים קודם לכן, בידי "קונפוציוס, בודהה, זרתוסטרה, סוקרטס, משה וישו".
עלי דשתי נאסר, ונגזר עליו גזר דין מוות בפני בית המשפט של המהפכה האסלאמית בשל ביקורת שהעביר על האסלאם. זהו אחד הספרים האסורים לקריאה ולמכירה באיראן.
תורגם לשפה האנגלית, אך טרם ראה אור בשפה העברית.
סן רמון דה לה נואבה אוראן

היסטוריה

במהלך המאות ה-17 וה-18 הספרדים השקיעו מאמצים רבים בניסיון ליישב את האזור, אך רובם סוכלו על ידי הילידים המקומיים. הניסיון הראשון היה ב-1625 כאשר הוקם הכפר סנטיאגו דה גואדלקאסר, אשר הותקף על ידי הילידים ונחרב ב-1629. היה ניסיון נוסף להקים באזור רדוקסיון על ידי פרנציסקנים מטריחה (בבוליביה של היום) בשם נואסטרה סניורה דה לאס אנגוסטיאס דל סנטה ב-1779, אך גם הוא נחרב כעבור שנה.
הניסיון המוצלח והאחרון היה ב-31 באוגוסט 1794 כאשר איש הצבא הספרדי רמון גרסיה דה לאון אי פיסרו ייסד את סן רמון דה לה נואבה אוראן (מילולית: רמון הקדוש של אוראן החדשה). היא נקראה כך על שם הקדוש הנוצרי הקטלאני רמון נונט (Ramon Nonat), ש-31 באוגוסט הוא יום חגו, ועל שם העיר אוראן (באלג'יריה של היום) שם נולד רמון גרסיה דה לאון אי פיסרו. העיירה החדשה עזרה בהגנה על הדרך בין טריחה וסלטה.
העיירה שוחררה משלטון ספרד ב-1810, בתחילת מלחמת העצמאות של ארגנטינה, ובהמשך המלחמה היא הייתה בסיס של תומכי העצמאות באזור.
בשנות ה-70 של המאה ה-19 פקדו את האזור שתי רעידות אדמה חזקות שהחריבו את העיירה, והיא שוקמה בעשורים שלאחר מכן.
ב-1880 הייתה תוכנית להפריד חלקים מפרובינציית סלטה ולהפוך אותם לטריטוריה פדרלית נפרדת שבירתה תהיה סן רמון דה לה נואבה אוראן, אך בסופו של דבר תוכנית זו לא יצאה לפועל.

כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בעיקר גידול קנה סוכר, הדרים (בעיקר תפוזים ואשכוליות), צ'ילי, בננות וקפה.

חינוך

בעיר נמצאת שלוחה אזורית של האוניברסיטה הלאומית של סלטה.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה אוראן, המציע טיסות לערים מרכזיות אחרות בפרובינציית סלטה.
העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 50, המקשר את העיר הקטנה פיצ'נל שמדרום לאוראן לגבול עם בוליביה.
תיאטרון סיני

התיאטרון הסיני הוא תיאטרון בעל סגנון ייחודי, שראשיתו כ-4,000 שנה לפני זמננו והוא פופולרי בסין עד היום.
התיאטרון הסיני מפורסם במיוחד במופעי האופרה שלו, המשלבים בתוכם תחומים רבים של אמנויות הבמה; במופעי הבובות, הצלליות והמסכות שלו; וכן בצבעוניות העזה שלו.

מקורות התיאטרון הסיני ומאפייניו ההיסטוריים

התאריך המדויק בו החל להתפתח התיאטרון הסיני אינו ידוע. התיעוד העתיק ביותר של תיאטרון זה הוא בין השנים 2,205-1,766 לפנה"ס, אך חוקרים רבים והיסטוריונים סבורים כי הוא התפתח כבר לפני 7,400 שנה (אם סברה זו נכונה, הרי שזוהי צורת התיאטרון העתיקה בעולם).
בין השנים 1,766-1,066 לפנה"ס שלטה בסין שושלת שאנג. במהלך תקופה זו התיאטרון הסיני עסק בעיקר סביב נושאים של חיות, והמשתתפים נהגו לחקות את התנהגותן של החיות והחיים בטבע. בשנים 907-618 לספירה, במהלך שלטון שושלת טאנג בסין, חלה התפתחות בתיאטרון הסיני. בתקופה זו נכתבו תסריטים מורכבים ששילבו אופרה יחד עם משחק.
תיאטרון הצלליות הכלול בתיאטרון הסיני נוצר בין השנים 206 לפנה"ס ל-220 לספירה, במהלך שושלת האן. התחום הפך למוכר ברחבי סין בתקופת שושלת סונג (בשנים 1279-96 לספירה). במאה ה-13 תיאטרון זה הפך גם לחלק מהבידור במחנות הצבא המונגולי.
צורתה המקורית של הדרמה הסינית היא האופרה, שמקורה בשושלת זאו. לאחר זמן מה, האופרה הסינית התפתחה לתצורה תיאטרלית המשלבת שירה, ריקוד ושימוש בתחפושות ומסכות. השירה והריקוד נועדו במקור לבדר את הקיסרים, לעניין אותם ולהנעים את זמנם במהלך המופעים. אחר הפיכתה של הדרמה הסינית לפופולרית יותר, הוספו לאופרה נגנים ועלילה הנמשכת זמן רב יותר ובעלת יותר קונספירציות. קיסר שושלת טאנג הקים את האקדמיה המוזיקלית הראשונה בסין. מטרת האקדמיה הייתה להכשיר מוזיקאים, רקדנים ושחקנים ללהקת אופרה ייחודית לסין. הלהקה היוותה מקור בידור לקיסרים בסין.

התיאטרון הסיני כיום

בית התיאטרון הסיני המפורסם ביותר הפעיל כיום הוא התיאטרון הסיני של גראומן, הממוקם בהוליווד שבלוס אנג'לס, ארצות הברית. בבית התיאטרון דואגים לשמור על המסורת הסינית ומדי פעם להעלות מופעי אופרה סינית. 
בתי תיאטרון המציגים אופרה סינית פופולריים מאוד בקרב תושבי סין, ואף בקרב מבקרים מהעולם אשר מגיעים לסין כדי לצפות במופעי אופרה.

תיאטרון המסכות

סוג תיאטרון זה אפיין את התיאטרון הסיני על אף שהתפתח ביוון, והגיע לסין ממנה. במהלך מופעי תיאטרון המסכות, השחקנים עוטים על פניהם מסכות המותאמות לתפקידיהם בהצגה.
לעטיית המסכות שתי סיבות: ראשית, בתיאטרון המסורתי, רוב השחקנים היו גברים, והמסכות אפשרו להם לגלם תפקידי נשים; ושנית, המסכות מאפשרות לשחקן אחד לגלם מגוון דמויות בהצגה אחת.
אחד מענפי תיאטרון המסכות הוא הפנטומימה. ענף זה, שהיותה חלק קטן מן התיאטרון הסיני, נוצר לשם פולחן דתי ובידור במחנות צבאיים.

אופרה

האופרה הסינית כוללת שירה, ריקוד ודרמה כחלק בלתי נפרד ממופעיה. לאופרה נלווים באופן מסורתי איפור פנים כבד ותחפושות אשר מייצגות את אישיות הדמויות, תכונותיהן, רגשותיהן, גורלן ותפקידן, ומשום כך ממלאות אמצעי עזר חשוב להבנת הסיפור. באיפור ובתחפושות, צבעי האדום והשחור מייצגים חוזק, גבורה ואמון; צבעי הלבן והצהוב מייצגים צביעות, חוסר נאמנות ותחמנות; ואילו צבעי הזהב והכסף מייצגים מסתורין, תעלומה וסוד גדול.
חיל האוויר ה-18 של ארצות הברית

היסטוריה

חיל האוויר ה-18 הוקם ב-28 במרץ 1951 במסגרת פיקוד האוויר הטקטי. משימתו הראשית הייתה הובלת כוחות ומיד לאחר הקמתו החל להוביל כוחות למלחמת קוריאה. חיל האוויר מילא משימות התרעה אווירית מוקדמת ותמך במשימות האמריקאיות באנטארקטיקה ("מבצעי קיפאון עמוק" ). בינואר 1958 פורק החיל וכל ציודו ואנשיו הוצבו מחדש בחיל האוויר ה-12 שעבר באותה עת לאחריות פיקוד האוויר הטקטי. 
ב-2003 הוקם חיל האוויר ה-18 מחדש במטרה לתמוך בפעילות התובלה והתדלוק האווירי של ארצות הברית. הוא מילא תפקיד חשוב במלחמת עיראק, במלחמת אפגניסטן, בסיוע לכוחות נאט"ו באכיפת אזור אסור לטיסה בלוב וכן במאמצי סיוע הומניטריים שונים בהם בעקבות רעידת האדמה בהאיטי (2010), רעידת האדמה בקשמיר (2005) ורעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011).
רגל

בחולייתנים

החולייתנים ששרדו עד היום מתחלקים לדגים ולקבוצת בעלי ארבע הרגליים. אצל רוב בעלי ארבע רגליים קיימות ארבע רגליים. אצל חלקם ישנו רק זוג יחיד של רגליים (ביניהם האדם), כאשר זוג הגפיים השני הוא זוג ידיים או כנפיים, או שפשוט התנוון (כמו אצל הקיווי). אצל מרבית היונקים, הזוחלים והדינוזאורים שחזרו אל הים, זוג הגפיים התחתונות התנוון והעליונות הפכו מרגליים לסנפירים. אצל הנחשים התנוונו כל ארבע הרגליים.
כלכלת בלארוס

סקירה כללית

עד מלחמת העולם השנייה הייתה בלארוס (בתקופה הסובייטית שמה הרשמי היה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטי של בלארוס, BSSR) חקלאית בעיקרה. לאחר מלחמת העולם השנייה השקיעה השלטון הסובייטי משאבים רבים בתיעושה של המדינה. רמת החיים בבלארוס הייתה גבוהה יחסית לאזורים אחרים של ברית המועצות. עקב התפתחותה התעשייתית, היא נעשתה תלויה בסחר בכללי, ובסחר עם הרפובליקות הסובייטיות השונות בפרט. לאחר פירוק ברית המועצות והקמת "הרפובליקה של בלארוס" החלו השלטונות בליברליזציה כלכלית ונסיגה מעקרונות הכלכלה המתוכננת לעבר כלכלת שוק. עם זאת שינויים אלו היו מוגבלים ועברו באיטיות עקב התנגדות גדולה של הפרלמנט ושל מנהלי מפעלים וחוות. בשנת 1994 עלה לשלטון אלכסנדר לוקשנקו שמאז מיישם מדיניות בשם "כלכלת השוק הסוציאליסטית". השיטה למעשה אינה שונה בהרבה מכלכלה מתוכננת: הממשלה שולטת על המחירים, שער החליפין וכדומה. המדינה גם מפעילה מכשירים המסייעים לחלוקת העושר מחדש. בשנים האחרונות נהנית בלארוס מצמיחה גבוהה בעיקר עקב ההשתפרות במצב הכלכלי של שכנתה רוסיה. על אף ההתקדמות הכלכלית ישנו מחסור ברפורמות כלכליות והכלכלה סובלת ממחסור בהשקעות זרות עקב סביבת השקעות בעייתית ושלטון שלא מעודד כניסת הון פרטי, בייחוד זר, אל הכלכלה ובתלות גוברת במחירי אנרגיה זולים מרוסיה.

צמיחה כלכלית

בשנים הראשונות שלאחר קבלת העצמאות מברית המועצות חוותה כלכלת בלארוס רגרסיה חמורה, שהתבטאה בצמיחה שלילית, עקב מחסור בחומרי גלם והקשיים במעבר מכלכלה מתוכננת לכלכלת שוק. הנשיא הנוכחי אלכסנדר לוקשנקו שעלה לשלטון בשנת 1994 שינה את המצב. מדיניותו הכלכלית הכוללת המרצה מלאכותית של הביקושים על ידי העלאת שכר, פיקוח מחירים, כמו גם האינטגרציה עם רוסיה. על אף שהצמיחה גבוהה בשנים האחרונות, היא אינה צפויה להימשך לטווח הארוך, עקב היעדר תנאים מוקדמים לגידול ההיצע שיענה על הביקושים שהממשלה ממריצה באופן בלתי טבעי.
אליקים בן משולם

חייו

חייו של רבינו אליקים ב"ר משולם הלוי התרכזו בשלוש ערי "שו"ם" (שפירא, וורמייזא ומגנצא). הוא קיבל תורה מתלמידיו של רבנו גרשום מאור הגולה, רבי יצחק הלוי סג"ל בוורמייזא, ואחר כך גם מרבי יצחק ב"ר יהודה במגנצא. בימי שבתו במגנצא היה חלק מחבורת החכמים הנקראת "חכמי מגנצא" שעסקו בסידור תורת רבותיהם על התלמוד, הפירושים הידועים לנו כיום כפירושי רבנו גרשום על התלמוד הם פרי יצירתם של חכמים אלו.
בסוף ימיו עבר לשפירא, שם שימש כרב וראש ישיבה ושם נפטר בערך בשנת ד'תת"ס (1100), את מקומו ירש חתנו הריב"א, שהיה ראש וראשון לבעלי התוספות באשכנז.
מקום הולדתו אינו ידוע, אך מצבותיהן של בנותיו שנפטרו בחייו נמצאו בבית הקברות הישן בוורמייזא, דבר המעיד שככל הנראה הוא התגורר שם עד לעת זקנותו.
מלבד בתו שהייתה נשואה לריב"א (ששמה אינו ידוע), נמצאו גם המצבות של שתיים מבנותיו, חנה (נפטרה ד'תתמ"ג) ופריצא (נפטרה ד'תתמ"ח).
רבותיו של רבינו אליקים היו גם רבותיו של רש"י, והמהרש"ל אף מציין שהיו חברים. גם בספר "הפרד"ס" מבית מדרשו של רש"י מובאים תקנות והנהגות ממנו, אמנם רש"י איננו מציין אליו בפירושו ואף הוא מציין לרש"י רק פעם אחת ברמז, שאף הוא מוטל בספק.
מנחת העומר

קציר העומר

אסור אפילו על היחידים לקצור תבואה מחמשת מיני דגן (חיטה, שעורה, כוסמין, שיבולת שועל ושיפון) לפני שקצרו את העומר (אף על פי שמנחת העומר באה רק משעורה). האיסור הוא כדי שקצירת העומר בידי שלוחי בית דין יהיה כפי שהוגדר בתורה: "ראשית קצירכם", שיהיה העומר ראשית לכל הנקצרים. הקוצר קודם לקצירת העומר, אינו לוקה והקציר מותר באכילה.
לפי ההלכה, הקציר הוא מצווה והוא אף דוחה את השבת. (קציר הוא אחד מל"ט אבות מלאכה שאסור לעשות בשבת מן התורה). המצווה היא לקצור "קמה" במיוחד בשביל הקורבן, אך אם הביאו עומרים קצורים, הקורבן כשר. העומר היה בא מן השעורים, למרות שבתורה לא מפורש מאיזה מין. התבואה צריכה להיות דווקא מארץ ישראל, ולכתחילה יש להביאה ממקום קרוב לבית המקדש.

מהלכות הקצירה

שלוחי בית דין היו יוצאים מערב יום טוב (י”ד בניסן), ועושים את התבואה כריכות במחובר לקרקע, כדי שיהיה נוח לקצור. זמן הקציר הוא בט"ז בניסן בלילה, ואם קצרו ביום, הקורבן כשר.
קוצרים שלוש סאים (מידת נפח) של שעורה, בשלושה אנשים, בשלושה מגלים, לתוך שלוש קופות.
יש לקצור תבואה לחה ולא יבשה, אך גם יבשה כשרה.
במשנה מתואר טקס הקציר לפי ההלכה בזמן בית המקדש השני:
כיצד היו עושים?

שלוחי בית דין יוצאים מערב יום טוב, ועושין אותו כריכות במחבר לקרקע, כדי שיהא נוח לקצור.

כל העיירות הסמוכות לשם (למקום הקצירה) מתכנסות לשם, כדי שיהא נקצר בעסק גדול.

כיון שחשכה, אומר להם: בא השמש? אומרים הין. בא השמש? אומרים הין.
מגל זו? אומרים הין. מגל זו? אומרים הין. קופה זו? אומרים הין. קופה זו? אומרים הין.

בשבת אומר להם: שבת זו? אומרים הין. שבת זו? אומרים הין.

אקצור? והם אומרים לו קצור! אקצור? והם אומרים לו קצור!

שלוש פעמים על כל דבר ודבר, והם אומרים, הין הין הין.

כל כך למה? מפני הביתוסים, שהיו אומרים: אין קצירת העומר במוצאי יום טוב.
— משנה, מסכת מנחות, פרק י', משנה ג'

ההקרבה

מביאים את הקופות עם שלוש הסאים לבית המקדש, וחובטים את השעורים וזורים ובוררים אותם. לאחר מכן קולים את הגרעינים ושוטחים אותם בעזרה כדי שהרוח תנשב עליהם. אחר כך מכניסים אותם ל'ריחים של גרוסות' וטוחנים אותם, ומנפים את הקמח בשלוש עשרה נפות, ומוציאים לקורבן מתוך שלוש סאים של שעורים, עשירית האיפה של סולת מנופה, שהוא שיעור עומר. מה שנותר משלוש הסאים נפדה ויכול כל אדם לאוכלו.

יום הנף

יום ט"ז בניסן נקרא יום הנף, על שם הנפת העומר. לאחר שהכהן בולל את עשירית האיפה של קמח השעורים בלוג שמן ונותן עליו קומץ לבונה, כשאר המנחות, היה מניף הכהן את המנחה במזרח המזבח, ומגיש אותה לקרן מערבית דרומית כשאר המנחות. כהן קומץ את המנחה לאחר שהוקרבו קורבן מוסף וכבש העולה, אך לפני שהוקרב קורבן תמיד של בין הערביים, ומקטיר את הקומץ. הנותר מן המנחה - שנחשב אחד מכ"ד מתנות כהונה - נאכל לכהנים כשיירי כל המנחות.

תרגול העומר

בשנים האחרונות מקיימים ארגוני המקדש תרגול של הקרבת העומר תוך הכנה של סולת השעורים כך שתהיה מוכנה להקרבה עבור העבודה בבית המקדש השלישי.
אליזבת טיילור (סופרת)

ביוגרפיה

טיילור נולדה בשם אליזבת קולס (Coles) לאוליבר קולס, מפקח בתחום הביטוח, ולאלזי מיי פיוטרל, בעיר רדינג. התחנכה ב-Abbey School בעיר (מוסד חינוך לנערות, ברוח הכנסייה האנגליקנית), ולאחר מכן עבדה כאומנת, מורה פרטית, וספרנית.
היא נישאה לג'ון טיילור, בעל חברת ממתקים, בשנת 1936. הם השתקעו בעיירה פן (Penn) אשר בנפת בקינגהאמשייר לאורך כמעט כל משך נישואיהם. לאחר חברות קצרה במפלגה הקומוניסטית הבריטית, עזבה והצטרפה למפלגת הלייבור הבריטית למשך כל חייה.

יצירתה

טיילור פרסמה רומן ראשון בשנת 1945, ושמו "אצל גברת ליפינקוט", ולאחריו אחד עשר רומנים נוספים. כמו כן פרסמה סיפורים קצרים בכתבי עת, ואלו קובצו לימים בארבע אסופות.

המבקר פיליפ הנשר תיאר את הרומן The Soul of Kindness כספר 
"כה מיומן עד שהוא נראה נטול מאמץ. ככל שקוראים בו, הדמויות נראות כה שלמות ועגולות עד שנראה כאילו המחברת רק נטלה אותן והציבה אותן, אחת אחרי השנייה, בסצנות ובמצבים השונים, ותיעדה איך הן התנהגו. [..] העלילה [..] לא נראית בשום שלב מתוכננת מראש, אלא כאילו היא עולה באופן טבעי מתגובותיהן של הדמויות."
— פיליפ הנשר, ליז טיילור האחרת, הדיילי טלגרף, 9 באפריל 2006.
יצירתה עוסקת בדקויות חיי היומיום, והיא רצופה בדיוקנאות חדי-עין אך אוהדים של החברה האנגלית של המעמד הבינוני והגבוה.
היא הייתה מיודדת עם אייבי קומפטון-ברנט, ועם הסופר והמבקר רוברט לידל. חליפת מכתבים ארוכה שלה עם לידל שימשה בסיס לסיפור קצר שלה, בשם "כותבי המכתבים" (פורסם באסופה The Blush, ‏1951), אך המכתבים עצמם הושמדו, כחלק משמירתה על פרטיותה. חרדה מתשומת לב ציבורית עומדת במרכז סיפור קצר ידוע אחר שלה, בשם "אחיות", שנכתב בשנת 1969.
אן טיילר השוותה את טיילור לג'יין אוסטן, לברברה פים, ולאליזבת בואן - "כולן אחיות בנפש", לדבריה.
טיילור מתה מסרטן, בעיירה פן, בה התגוררה, בגיל 63.
חנה הנקין

ביוגרפיה

חנה נולדה בארצות הברית ולמדה בתיכון ליד הישיבה-יוניברסיטי ולאחר מכן למדה בקולג' 'סטרן' ביהדות הוראה וסוצלוגיה לתואר השני. נשאה לרב יהודה הרצל הנקין איתו עלתה לארץ ב-1972, בני הזוג התיישבו בבית שאן ולימדו בתיכון מקיף מקומי עד שהרב מונה לרב אזורי והרבנית הצטרפה לפעילותו במועצה הדתית. הרבנית עברה לירושלים ובשנת 1980 הקימה את מדרשת ”נשמת“, שהיום מונה מעל ל-150 תלמידות. ב-2015 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד על ידי אוניברסיטת בר-אילן.
לזוג הנקין שישה ילדים. בנם הרב איתם הנקין, נרצח בפיגוע ירי יחד עם רעייתו נעמה ב-1 באוקטובר 2015. בן נוסף הוא ההיסטוריון הצבאי ד"ר יגיל הנקין.
בשנת תשע"ז החליטה עיריית ירושלים להעניק לה את התואר יקיר ירושלים.
ב-2017 נבחרה להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות.

הקמת מדרשת נשמת

ב-1990 הקימה חנה הנקין יחד עם בעלה, הרב יהודה הנקין את מדרשת נשמת, מדרשה גבוהה ללימודי תורה לנשים, בשכונת פת בירושלים. במדרשה למדו עד כה אלפי תלמידות וחנה עומדת בראשה עד היום.

תוכנית "קרן אריאל" להכשרת יועצות הלכה

הרבנית חנה הנקין יסדה במדרשת נשמת את התוכנית להכשרת יועצות הלכה, דבר המהווה פריצת דרך בעולם לימוד התורה הנשי. במסגרת בלעדית זו, מוכשרות לראשונה נשים לתת מענה הלכתי לפניות של נשים מהארץ ומחוצה לה, בנושאי טהרת המשפחה ובריאות האישה. הנשים המתקבלות לתוכנית, שבראשה עומדים הרב יעקב ורהפטיג והרב יהודה הרצל הנקין, לומדות במשך שנתיים לימודי הלכה ברמה גבוהה וכן לימודים מתחומי הגינקולוגיה ובריאות הנפש. בסיום הלימודים נבחנות התלמידות על ידי פוסקי הלכה מומחים לצורך קבלת תעודת "יועצת הלכה", המסמיכה את הנשים לייעץ ולתת הכוונה בנושאי טהרת המשפחה, וכן בנושאים הנלווים לכך. מאז הקמת התוכנית זוכות היועצות להכרה ציבורית נרחבת ולתמיכה רבנית, בין השאר של הרבנים יעקב אריאל ונחום אליעזר רבינוביץ.

הקו הפתוח

ב-2003 נפתח על ידי מדרשת נשמת "הקו ההלכתי הפתוח" לטהרת המשפחה ע"ש גולדה קושיצקי. בקו עונות יועצות ההלכה המוסמכות, בוגרות תוכנית "קרן אריאל", לשאלות של נשים בנושאי טהרת המשפחה ובריאות האישה. במקרה הצורך מועברת הפניה לרב פוסק לצורך הכרעה הלכתית. שרות זה מוצע גם באתר יועצות ההלכה של נשמת. נכון לשנת 2015, ענו יועצות ההלכה בקו הפתוח לכ-300,000 שאלות הלכתיות של נשים מכל המגזרים, מישראל ומרחבי העולם.

פורום תקנה

הרבנית חנה הנקין חברה בפורום תקנה.
קווי זרם, קווי סימון וקווי מסלול

זרימה תמידית 

בזרימה תמידית (כאשר וקטור המהירות איננו תלוי בזמן) קווי הזרם, המסלול והסימון מתלכדים.
זאת מכיוון שכאשר חלקיק הנמצא על קו זרם מגיע לנקודה , בהמשך המשוואות השולטות בשדה בזרימה ישלחו אותו בכיוון  מסוים. כאשר המשוואות השולטות לא משתנות בזמן, חלקיק נוסף אשר יגיע לנקודה  יישלח אף הוא באותו כיוון . כאשר הזרימה איננה תמידית, חלקיק נוסף אשר יגיע לנקודה  ישלח בכיוון אחר.

שימושים

ידיעה של קווי הזרם יכולה להיות שימושית בדינמיקת הזרימה. למשל, משוואת ברנולי המגדירה את הקשר בין הלחץ למהירות מתוארת לאורך קו זרם.
עקמומיות של קו זרם קשורה לגרדיאנט הלחץ הפועל בניצב אליו. מרכז העקמומיות של קו הזרם נמצא בכיוון ירידת הלחץ הרדיאלי. גודל גרדיאנט הלחץ הרדיאלי יכול להיות מחושב ישירות מצפיפות הזורם, עקמומיות קו הזרם והמהירות המקומית.
מהנדסים משתמשים בהזרקת צבע בתוך מים או עשן באוויר על מנת לראות קווי סימון אשר מהם ניתן לחשב קווי מסלול. התבניות המתקבלות משמשות כדי ליצור עיצוב אשר יפחית את כוח הגרר.
פלין קרהאן

ביוגרפיה

פלין קרהאן נולדה ב-1984 באנקרה שבטורקיה. היא למדה בבית הספר היסודי Arı College, וסיימה את חטיבת הביניים חלקית בבית הספר Gaziosmanpaşa באנקרה, ובבית הספר Ödemiş. היא סיימה את לימודיה בגימנסיה של סוקולו מהמט פאשה ולאחר מכן באוניברסיטת Anadolu.
בתחילת הקריירה שלה, היא השתתפה בפרסומת של קוקה-קולה וקארפור. היא גילמה את דמותה של אסלי זייבק בסדרת הנעורים "Kavak Yelleri", ששודרה בערוץ הטורקי Kanal D בשנים 2007 - 2011.
ב-2012, היא החלה לשחק בתור מיהרימה סולטאן בסדרה המצליחה "הסולטאן", שמגוללת את קורות שלטונו של סולימאן המפואר.

חיים אישיים

קרהאן הייתה נשואה למאמן הכושר ארדינץ' בריקוגלו מ-2011 עד 2013. ב-24 ביוני 2014, היא נישאה לבדרי גונטאי.