google/wiki40b huggingface dataset:
מקוטו האסבה

קריירת מועדונים

האסבה נולד וגדל בפוג'יאדה שביפן. בגיל 15 החל לשחקן בקבוצת כדורגל מקומית לתקופה של שלוש שנים. בשנת 2002 הצטרף לאוראווה רד דיימונדס בה שיחק במשך 5 שנים וזכה בה לדקות משחק רבות. בעונתו השנייה במועדון זכה בתואר ראשון בקריירה לאחר הזכייה בגביע הליגה היפנית. בשנת 2006 זכה באליפות יפן. שנה לאחר מכן עזר למועדון לזכות בליגת האלופות האסיאתית.
בינואר 2008 עבר לקבוצת וולפסבורג הגרמנית. בסיום עונת 2008/2009 זכה עם המועדון באליפות הראשונה שלו. בעונה הבאה הצליח להגיע עם המועדון רק למקום השמיני. באפריל 2010 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2012.
ב-2 בספטמבר 2013 חתם בנירנברג ל-3 שנים. האסבה ירד אל הבונדסליגה השנייה עם הקבוצה, ובתום העונה חתם באיינטרכט פרנקפורט, בה הפך לשחקן הרכב קבוע.

קריירה בינלאומית

ב-2006 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של יפן. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך ב-11 בפברואר 2006 נגד ארצות הברית. ב-18 בנובמבר 2009 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת נגד הונג קונג. ב-29 ביוני 2010 הוא הבקיע אחד מהשערים בדו-קרב הפנדלים מול פרגוואי בשלב שמינית גמר מונדיאל 2010 שבסיומו הודחה יפן מהטורניר. באותו טורניר, שימש האסבה כקפטן הנבחרת.
למידה מעורבת

למידה מעורבת (באנגלית: Blended Learning) היא שיטת לימוד המשלבת הוראה מסורתית, כלומר למידה "פנים-מול-פנים", עם למידה מקוונת, כלומר E-learning. בגישה זו יש אלמנטים בהם התלמיד שולט על זמן, קצב, מקום ונתיב הלימוד, בשילוב לימוד פרונטלי בכיתה. שני האלמנטים הללו צריכים להיות משולבים זה בזה כך שהתלמיד יקבל חווית למידה אינטגרלית אחת. הגדרה זו היא מאוד רחבה וקיימת אי בהירות ואי הסכמה לגבי הגדרתה המדויקת של למידה מעורבת.

המונח עצמו

המונחים "למידה מעורבת", "למידה משולבת" ו"למידה היברידית" כולם משמשים בעירוב ובמקביל לתיאור המושג. אין הסכמה מדויקת לגבי המשמעות של למידה מעורבת והמושג משמש לתיאור מגוון רחב של צורות ומידה של שילוב למידה מקוונת בתוכנית הלימודים (עד כדי הכללת למידה מרחוק תחת למידה מעורבת). ישנם חוקרים שמכלילים במושג זה שיטות לימוד המערבות בין טכנולוגיות שונות או בין מתודולוגיות שונות, אך הגדרות אלו רחבות מדי ובעצם עשויות לכלול כל צורת למידה. משום כך ההגדרה הרשמית לא כוללת אותן. המושג עצמו הוא שם עצם ולא פועל, כלומר הוא מתאר שיטת לימוד ולא את הפעילות עצמה של התלמידים. ישנם כאלה המתנגדים לחלוטין לשימוש במושג זה, בין אם מתוך הטענה שהוא אינו ברור ומוגדר ובין אם מתוך הטענה שהמושג בכלל לא מתאר צורות למידה, אלא צורות הוראה או פדגוגיה שונות.

חסרונות

החסרון העיקרי הוא חוסר הבהירות של למידה מעורבת. מכיוון שאין כללים ברורים לגבי צורת ואופן השילוב, עלול להיווצר מצב שבו מורים משלבים למידה פנים מול פנים עם למידה מקוונת אך באופן שאינו משרת את המטרות הלימודיות ואינו מתחשב בצרכי התלמידים. הקושי הוא לקבוע את מידת השילוב המתאימה והנכונה למקרה המסוים.
ישעיהו רפאלוביץ

הרב ד"ר ישעיהו רפאלוביץ (1870–1956) רוסיה-ארץ ישראל. מראשוני הצלמים היהודים בארץ-ישראל, ומהראשונים שהנציחו את נופי הארץ מנקודת ראות עברית-ציונית . בעיקר הגדיל לעשות בצילום המושבות הראשונות של "העלייה הראשונה " ואף פרסם אלבום בשם זה "ארץ-ישראל והמושבות. היה המייסד והנשיא הראשון של אגודת אחוה העולמית, הרב הראשי לברזיל ורב הצבא הבריטי בארץ ישראל.

ביוגרפיה


נולד בעיירה בוהופול, פלך פודוליה, רוסיה, כ"ה ניסן תר"ל (1870), לאביו משה, סוחר, תלמיד-חכם ומשכיל, דור תשיעי לבעל ה"טורי זהב", דור שביעי להרב ר' זלמן מירלס רבה של קהלת האמבורג ולהרב הקדוש ר' חיים רייצלס שנשרף על קידוש השם בלבוב בשנת תפ"ח (1728).
בשנת תרמ"ב עלה ארצה עם הוריו ואחיו שמואל רפאלי והתיישבו בירושלים. רפאלוביץ למד בישיבת עץ חיים ונשא לאשה את שרה (בתו של ישראל דוב פרומקין). בעודו אברך צעיר שאף להכניס רוח חדשה ביישוב הישן בירושלים ולהרחיב את היישוב העברי בארץ. לשם כך שהה בשנת תר"ן עשרה חדשים בסלט שבירדן וניסה לרכוש שם קרקעות לצורכי התיישבות עברית.
בתרנ"ד 1894 החל ללמוד את מלאכת הצילום. בתרנ"ה השתתף ביסוד אגודת 'אחוה', כדי לשפר את החיים הציבוריים והכלליים ביישוב הירושלמי וליצור איחוד בין העדות השונות, והיה נשיאה הראשון במשך שלוש שנים. אחר כך יסד את חברת "ישוב ארץ הקודש" במטרה להעביר צעירים מירושלים לעבודה חקלאית ולעזור להתנחלותם על הקרקע. ב-1898 יצא ללימודים בחו"ל, בלונדון השתלם בצילום וכאשר חזר לירושלים נענה ליוזמתו של משה אליהו זאקס שטען בפניו כי כדי שלא יאמרו שהציונות החדשה מבית מדרשו של הרצל התחילה את בניין ארץ ישראל יש לצלם את כל המושבות שנוסדו ולהפיץ התמונות באלבום מפואר, רפאלוביץ בעזרת צלם נוסף נדדו בארץ ישראל והפיקו אלבום מפואר על ארץ ישראל העתיקה והחדשה בלוית טקסטים בעברית, אנגלית וגרמנית. למד בבית המדרש לרבנים בברלין ובאוניברסיטה בלונדון והוסמך לרבנות ולדוקטור לפילוסופיה. מ-1904 עד 1924 נתמנה לרב בליברפול והיה חבר בוועד העיר, חבר ועד אגודת הרבנים באנגליה וחבר מועצת החברה האנגלית לספרות ופילוסופיה. ב-1924 נבחר לרב הראשי בברזיל והיה גם נציג יק"א בברזיל.

פעילותו כרבה הראשי של יהדות ברזיל


היה פעיל בציונות מראשיתה, השתתף כציר בקונגרסים ציוניים בבזל, בלונדון, בווינה, בקרלסבד ובציריך. חזר לארץ ישראל ב-1935 והשתקע בתל אביב. בשנת 1940 מונה לרב הצבא הבריטי בארץ ישראל.
בית הכנסת בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן

בית הכנסת בית יעקב יוסף-הרב צבי גוטמן, בשמו המלא: בית הכנסת והמרכז הקהילתי של יוצאי רומניה "בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן" (ברומנית: Sinagoga şi centrul comunitar al evreilor originari din România Beit Iacov Iosef - Rav Zvi Guttman) הוא בית כנסת אורתודוקסי ומרכז קהילתי של יהודים יוצאי רומניה בתל אביב.
התחלתו בבוקרשט, בירת רומניה, אחרי פרעות הליגיונרים בבוקרשט בינואר 1941. ב-21 בינואר 1941 ניצל הרב צבי גוטמן, רב בקהילת בוקרשט, מניסיונות חוזרים של מורדים לגיונרים להוציא אותו להורג. שניים מבניו, יעקב ויוסף, נרצחו נגד עיניו.
"בית המדרש הישן" שהוא ניהל בבוקרשט נשרף ד היסוד על ידי הפורעים על ספרי התורה שבו.
בהינצלו החליט לפתוח בית כנסת חדש בחדרים של שני בניו המנוחים.
אחרי שהוא ומשפחתו התמודדו גם עם הרדיפות האנטיציוניות של המשטר הקומוניסטי הרומני בשנות ה-1950, הרב צבי גוטמן ומשפחתו עלו
לישראל בשנת 1963.
באותה שנה הוא הקים מחדש את בית הכנסת בית יעקב יוסף קודם במבנה ארעי ואחר כך בבית קבוע ברחוב פקיעין מס. 12 בצפון תל אביב.
סביב בית כנסת זה התקבצו רבים ממתפללי בית הכנסת בבוקרשט והמקום הפך בהמשך למוסד דתי חשוב על עולי רומניה בישראל.
לצד בית הכנסת הוקם בית המדרש והמרכז להעשרה יהודית "ארץ צבי". בו נלמדו תלמוד, מקרא, מחשבת ישראל ופילוסופיה יהודית. אחרי מותו של הרב צבי גוטמן בית הכנסת והמרכז הרוחני נוהלו על יד בנו, הרב אפרים גוטמן. המרכז הוציא לאור את הבטאון "הציונות" בעברית וברומנית.
הרב אפרים גוטמן ואחרים יזמו הקמת יד זיכרון ליהדות רומניה. בבית הכנסת התקיימו במשך עשרות שנים עצרות זיכרון לקרבנות הפרעות ביאשי, בבוקרשט, בטרנסניסטריה, לנספים שבאוניית "סטרומה" ואירועים של ארגון אסירי ציון מרומניה.
עמק שווה

עמק שווה הוא שמו של מקום פגישתם של אברהם ומלך סדום עם מלכי-צדק מלך שלם לאחר מלחמת ארבעת המלכים את החמישה, והוא מזוהה בתורה עם עמק המלך: "וַיֵּצֵא מֶלֶךְ-סְדֹם לִקְרָאתוֹ, אַחֲרֵי שׁוּבוֹ מֵהַכּוֹת אֶת כְּדָרְלָעֹמֶר וְאֶת הַמְּלָכִים אֲשֶׁר אִתּוֹ, אֶל-עֵמֶק שָׁוֵה, הוּא עֵמֶק הַמֶּלֶךְ" (בראשית, י"ד, י"ז). "עמק המלך" מוזכר במקום אחד נוסף במקרא - מקום הצבתה של יד אבשלום על ידי אבשלום. 
אין ידיעה ברורה היכן נמצא אותו עמק, אך נראה שמקומו באזור ירושלים. יוספוס פלביוס כתב שהוא מרוחק שתי סטדיה (ריס) מירושלים. במגילה החיצונית לבראשית מזוהה המקום עם "בקעת בית הכרם". באנציקלופדיה המקראית הוצע זיהוי במקום הקרוב ל"גן המלך" בירושלים, ליד מקום המפגש של גיא בן הינום ונחל קדרון. י' פרס זיהה אותו עם עמק רפאים, ויהודה אליצור טען שמקומו הוא צפונית לשער שכם.
מאידך מסורת הכנסייה היוונית אורתודוקסית מזהה את "עמק שווה" ואת מקום פגישתם של אברהם ומלכיצדק דווקא באזור הר תבור. על פסגת התבור נבנתה משום כך "קפלת מלכיצדק".
כריסטיאנה ג'ירלי

קריירת מועדונים

ג'ירלי החלה את הקריירה שלה במועדון הכדורגל מהעיר ורונה, שבשורותיו שיחקה במשך שמונה שנים, שבהן זכתה בעשרה תארים. בשנת 2013, היא חתמה בקבוצת ברשה, שבמדיה שיחקה במשך חמש עונות ואף הייתה סגנית מלכת השערים לעונת 15–2014 עם 27 כיבושים. מאז שנת 2018 היא משחקת בשורות יובנטוס.

קריירה בינלאומית

במרץ 2013, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת אנגליה. לאחר מכן, היא הפכה לחלק מהסגל האיטלקי ליורו 2013. היא לקחה חלק במונדיאל 2019, שבו הבקיעה שלושה שערים בניצחון 0–5 נגד נבחרת ג'מייקה במסגרת המחזור השני של שלב הבתים.
אולגה בקלנובה

ראשית חייה

אולגה בקלנובה נולדה במוסקבה, רוסיה, כבתם של ולדימיר בקלנוף ואשתו אלכסנדרה, שהייתה עצמה שחקנית בראשית הקולנוע הרוסי. אח שלה, גלב בקלנוב, היה גנרל בכיר בצבא האדום, אשר פיקד על דיוויזיות וגיס במהלך מלחמת עולם השנייה, זכה לאיתור "גיבור ברית המועצות" והשתתף במצעד הניצחון. בקלנובה למדה דרמה במכון צ'רניאבסקי, לפני שהתקבלה ב-1912 לתיאטרון האמנותי של מוסקבה, מוסד התיאטרון היוקרתי. במהלך העשור הבא הופיעה בסרטים רוסיים, וכן הופיעה בהצגות תיאטרון רבות, ברוסיה ובסיבובי הופעות ברחבי העולם.

קריירה

ב-1925 ביקרה בקלנובה לראשונה בניו יורק, במהלך סיבוב ההופעות העולמי של המחזה הקלאסי "ליסיסטרטה", בהעלאת התיאטרון האמנותי של מוסקבה. שאר חברי להקת התיאטרון חזרו לרוסיה ב-1926, אך בקלנובה נשארה בארצות הברית כדי לנסות לפתח בה קריירה. בשל המראה הייחודי שלה, ושיערה הבלונדיני, הצליחה בקלנובה תוך זמן קצר לבסס את עצמה בארצות הברית כשחקנית פופולרית בסרטים אילמים, וב-1928 זכתה להצלחה כבירה בסרטה The Docks of New York, בבימויו של יוזף פון שטרנברג. מאוחר יותר במהלך 1928 הופיעה בסרט The Man Who Laughs ("האיש שצחק"); יוצרי הקומיקס "באטמן" ביססו את מראה דמותו של "הג'וקר" על הדמות הראשית בסרט, שעל שמו הכותרת.
עם תחילת עידן הסרט המדבר, חוותה בקלנובה קושי, מאחר שהקהל לא הגיב היטב למבטא הרוסי הכבד שלה. היא לא הצליחה לזכות בליהוקים לתפקידים ראשיים, אלא רק לתפקידי משנה. הקריירה שלה הייתה לקראת דעיכה כאשר בשנת 1932 קיבלה הצעה לשחק את התפקיד הנשי הראשי בסרט "פריקס" (1932) בבימויו של טוד בראונינג, תפקידה של קלאופטרה, אמנית הקרקס המרשעת שנישאת לגמד ומרעילה אותו כדי לזכות בכספי הירושה שלו. הסרט היה נתון לביקורת רחבה מאוד והיה לכישלון קופתי חרוץ; הוא הוקרן במשך תקופה קצרה לפני שהוסר מן האקרנים. רק לאחר 30 שנה זכה הסרט לעדנה, והיה לסרט פולחן. אולם הסרט לא הצליח להחיות מחדש את קריירת הקולנוע של בקלנובה, שהסתיימה ב-1943.
במשך עשר שנים החל מאמצע שנות ה-30 הופיעה בקלנובה בהופעות תיאטרון רבות בווסט אנד של לונדון ובניו יורק. ב-1943 היא הופיעה בהצגה "קלאודיה" בתיאטרון מור בסיאטל, וושינגטון.

סוף חייה

לאחר פרישתה ממשחק השתקעה בווה בשווייץ, ושם מתה לאחר כמה שנים בשל בעיות בריאות, וייתכן שאף אלצהיימר.
פאלה ד'אורו

פאלה ד'אורו (באיטלקית: Pala d’Oro - "הבד המוזהב") הוא לוח מסתובב הניצב על המזבח המרכזי בבזיליקת סן מרקו שבוונציה.
לוח זה נחשב ליצירה המעוטרת ביותר ולשיאה של האמנות הביזנטינית.

תיאור היצירה

בחלקו התחתון של הלוח, מתוארים חייו של מרקוס הקדוש על גבי לוחות אמייל. חלק זה של הלוח הוזמן על ידי הדוג'ה אורדלאפו פאליירי מקונסטנטינופול בשנת 1102. בשנת 1204, במהלך מסע הצלב הרביעי, נשדדה התמונה המתארת את המלאך מיכאל.
בשנת 1343 הורה הדוג'ה אנדרה דאנדולו לחבר את שתי היצירות במסגרת אחת, בסגנון גותי. לצורך המסגרת, יצר פאולו ונציאנו לוח עץ, אותו ציפה זהב ו-1,927 אבנים יקרות.
ונציאנו יצר דלתות אשר כיסו את הלוח ונפתחו רק בחגים מיוחדים. כיום הלוח מוצג כשהוא פתוח, אולם כיום הוא פונה אל אחורי הכנסייה, ומסובב לחלקה הקדמי רק במהלך טקסים דתיים עיקריים.
מרלבורו (סיגריות)

מרלבורו (באנגלית: Marlboro) הוא מותג הסיגריות הנמכר ביותר בארצות הברית ובין הנמכרים ביותר בעולם. הסיגריות מיוצרות על ידי חברת פיליפ מוריס הממוקמת בעיר לוס אנג'לס שבארצות הברית.
הסיגריות שווקו לראשונה בשנת 1902, ובשנת 1955 לאחר שפורסם במגזין רידרס דייג'סט סדרה של מאמרים על סכנת העישון שעלולה לגרום לסרטן ריאות, החברה החלה לייצר את הסיגריות עם פילטר.
השם מרלבורו ניתן על-שם רחוב מרלבורו בלונדון שבו נוסד בית החרושת לייצור סיגריות אלה.
במקור הסיגריות שווקו לנשים תחת הסיסמה "Mild As May", ומסע הפרסום ציין שלא נשארים עליהן כתמי שפתון. שיטת שיווק זו נכשלה, וכתוצאה מכך נעשה שינוי קיצוני במיתוג הסיגריה, באמצעות איש המרלבורו - בוקר קשוח המעשן מרלבורו, שעמד במרכז מסע הפרסום לסיגריה משנות השישים עד שנות התשעים.
בשנת 2003 החברה נתבעה בבית המשפט לערעורים במדינת פלורידה על כך שגרמה למעשנים להאמין שסיגריות שעליהן כתוב "לייט" (דל ניקוטין) מסוכנות פחות מסיגריות רגילות, אך בית המשפט דחה את התביעה על הסף.
ג'ינגואיזם

ג'ינגואיזם (אנגלית: Jingoism) הוא מונח המתאר פטריוטיזם אשר מאופיין במדיניות חוץ אגרסיבית. ניתן לתאר מדינה אשר מושפעת מערכי הג'ינגואיזם כמדינה אשר ששה למלחמה מתוך תפישתה את עצמה כנעלית וצודקת בכל אשר תעשה.
אדם אשר מתואר כג'ינגואיסט יהיה לרוב פטריוט רדיקלי, אשר מאמין כי הפעולות האגרסיביות או האלימות שממשלתו עושה הן נכונות ללא קשר לטיבן, להומניות המעשים ולעיתים ללא כל חיבור למציאות.
לכן, במילים אחרות, ג'ינגואיזם הוא הטיה מוגזמת בהערכת מולדתו וארצו של האדם כנעלה על פני ארצות אחרות - כלומר סוג של לאומנות קיצונית.
המונח הגיע מבריטניה, והביע יחס תוקפני כלפי רוסיה בשנות השבעים של המאה התשע-עשרה. הוא המשיך להופיע בעיתונות האמריקנית בשנת 1893.

בריטניה

הסגן אלוף הבריטי תומאס בלנד סטריינג' (ממקימי הצבא הקנדי ואחד ממפקדי חטיבה במהלך המרד הצפוני-מערבי של 1885) היה חייל אקסצנטרי ותוקפני שזכה לכינוי "ג'ינגו המוזר", וקרא לכותרת האוטוביוגרפיה האישית שלו משנת 1893 "Gunner Jingo's Jubilee".
מדיניות הפייסנות כלפי היטלר הובילה להתייחסות סאטירית לאובדן עמדות הג'ינגואיסטיות בבריטניה. קריקטורה מאת האומן הבריטי ארנסט שפרד שכותרתה "הלקוח המיושן" הופיע בגיליון 28 בפברואר 1938 של מגזין ההומור והסאטירה פאנץ'. לפי הקריקטורה, בחנות התקליטים שואל ג'ון בול את המוכר (ראש הממשלה נוויל צ'מברליין): "אני תוהה אם יש לך שיר לגבי הרצון לא להילחם, אבל אם אנחנו עושים... משהו, משהו, יש לך גם את הכסף? ". על הקיר דיוקנו של ראש הממשלה הוויקטוריאני לורד סולסברי.
סולטנות מצרים

סולטנות מצרים

בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עבאס השני חדיו מצרים צידד באימפריה העות'מאנית, ובשל כך הודח על ידי הבריטים לטובת דודו חוסיין כאמל. הריבונות העות'מאנית הרשמית במצרים, הסתיימה באופן רשמי, חוסיין כאמל הוכרז כסולטן מצרים, והארץ הפכה לפרוטקטורט בריטי.
במהלך המלחמה פעלו כוחות מהאימפריה הבריטית במצרים, על מנת להגן על אזור התעלה. לאחר המתקפות העות'מאניות על התעלה, החליטו הבריטים על תפיסת מאחזים בעברה המזרחי של התעלה, ובהמשך התקדמו וכבשו את ארץ ישראל.
כוחות מצריים לחמו כחלק מחיל המשלוח המצרי, ובנוסף גייסו הבריטים 500,000 איכרים מצריים ככוחות עזר לחיל המשלוח. כמו כן הפקיעו הבריטים חלק גדול ממלאי הכותנה והמספוא המצרי, ושילמו עליו במחיר נמוך ממחירי השוק.
תות לבן

בשימוש האדם

עלי התות הלבן נחשבים למזון מועדף עבור טוואי המשי. באזורים שבהם מגבילה העונה היבשה את זמינות הצמחייה על הקרקע, משתמשים בהם כמזון למקנה (פרות, עזים וכדומה). פרי התות אכיל לאחר הבשלתו כפרי טרי, לאחר ייבוש, או מותסס ליין.
תירבותו של התות הלבן עבור טוואי המשי החלה בסין לפני יותר מ-4,000 שנה. כיום מוקצים לגידולו בסין 6,260 קמ"ר.
סיפור אטיולוגי בבלי, שמאוחר יותר שולב למיתולוגיה היוונית והרומית, מייחס את הצבע האדמדם של פירות התות הלבן לטרגדיית מותם של המאהבים פירמוס ותיסבי.
S/PDIF

S/PDIF (ר"ת של Sony/Philips Digital Interconnect Format) הוא תקן להעברת אודיו דיגיטלי דרך חיבור אופטי או קואקסיאלי. בתחילה פותח תקן ופרוטוקול לאותות סטריאו דיגיטלי בשני ערוצים ושימש לחיבור דיגיטלי לנגני תקליטורים, מכשירי DAT וכרטיסי קול במחשבים. מאוחר יותר נקבע תקן שתומך בפורמטים דיגיטליים רבי ערוצים (בדרך כלל 5.1 או 6.1 ערוצים, כלומר חמישה או שישה רמקולים בתוספת סאב וופר) ומיועד לחיבור דיגיטלי בין רכיבים דיגיטליים של מערכות שמע, למשל נגן DVD, מפענח דולבי דיגיטל או DTS, מחשב עם כרטיס קול רב ערוצי או קונסולת משחקים כגון פלייסטיישן 3. חיבור נפוץ בין המכשירים הוא עם מחברי RCA וכבלים קואקסיאלים מסוג RG-59 ודומיו.
פארק תעשיות משגב

פארק תעשיות משגב, המוכר גם בשם "תְּרַדְּיוֹן", הוא אזור תעשייה השוכן בשטח מועצה אזורית משגב בגליל המערבי, בין היישובים יובלים, רקפת וסכנין.
בפארק כ-110 חברות וכ-2,700 מועסקים. מרבית העסקים הם מפעלי תעשייה קלאסית וחברות לשירותים עסקיים. בפארק חברות מובילות מתחומי עיסוק שונים ובהם "חממת טרנדליינס", "תדביק", "תפרון", "הלן דורון" ו"באבקום" ומועסקים בו עובדים מהמגזר היהודי והערבי.
שטח הפארק הכולל הוא 884 דונם. מתוכם 420 דונם ברוטו לתעשייה ו - 216 דונם של שצ"פ (שטח ציבורי פתוח). שטח כולל של מגרשי התעשייה ששווקו ונבנו עד היום הוא כ- 200 דונם, ובתוכם כ- 124,000 מ"ר של מבנים. בתחום הפארק ישנן גם חלקות פרטיות, שיעודן חקלאי (כ-60 דונם).
הפארק מנוהל על ידי מינהלת אשר נותנת שירותים לחברות הפועלות בפארק, כמו גם עוסקת בשיווק מגרשים פנויים. לפארק תקנון ייחודי, השם דגש על דרישות מחמירות לאיכות הסביבה. הפארק מטופח מאוד וזכה בחמשת כוכבי היופי של המועצה לישראל יפה. 
הפארק קרוי על שמו של חנינא בן תרדיון מעשרת הרוגי המלכות.
רני בלייר

ביוגרפיה

נולד באופקים ליוסטה בלייר, יליד בודפשט, ולסימה (אלקבץ) ילידת קזבלנקה, שעלו בעליית הנוער. בגיל שלוש עברה משפחתו להתגורר במושב ישע שבנגב המערבי. אביו היה מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל בשנות ה-2000.
באמצע שנות השמונים סיים בלייר לימודיו בחוג לקולנוע וטלוויזיה בפקולטה לאמנויות ע"ש דוד ויולנדה כץ באוניברסיטת תל אביב. בתחילת דרכו ביים קליפים מוזיקליים לברי סחרוף באלבומיו "חם על הירח" ו"סימנים של חולשה". באותה תקופה החל לביים כתבות טלוויזיה בערוץ הראשון ובערוץ 8.
בשנים 1999–2004 כתב וביים, לצד ענת אסולין וארי פולמן את סדרת הטלוויזיה "שבתות וחגים", אשר שודרה במשך 5 עונות בערוץ 3 בכבלים (כיום - הוט). עבור ערוץ זה בשנת 2006 ביים וכתב ביחד עם ענת אסולין וארי פולמן את הסדרה "פרשת השבוע", אשר שודרה במשך 3 עונות עד 2009.
ב-2008 החליף את דורון צברי כראש איגוד הבמאים, תפקיד בו כיהן עד מאי 2012, אז החליף אותו יריב הורוביץ.
בשנת 2009 ביים את הסדרה "תיבת נח", אותה יצר שמוליק קלדרון ושודרה בערוץ 2 בזכיינית "רשת". בלייר גם היה שותף בכתיבת התסריט יחד עם מאיה הפנר.
בשנת 2011 כתב וביים את "אדמה", מיני-סדרה בת 5 פרקים המשודרת בהוט 3.
לאחר מכן יצר וביים את סדרת הדרמה הפוליטית "שביתה", אשר עלתה לשידור ביולי 2012 בערוץ yes Drama.
בשנת 2012 בלייר התמודד לכנסת ה-19, במקום השלישי במפלגת "ארץ חדשה" אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
ב-7 בינואר 2015 שודר בערוץ 1 הסרט "ההפך", במסגרת המשדר "איסור ונגיעה". הסרט, המבוסס על ספרו "ההפך" של יהושע גרינברג, מגולל את סיפור האהבה בין בחור ישיבה (איתמר רוטשילד) לבין נערה חולה בסרטן (קרן ברגר). בלייר משתתף בסרט כשחקן, בתפקיד בחור הישיבה בבגרותו. את הסרט ביים עמיחי גרינברג.
ב-2017 מונה לראש התוכנית לתואר ראשון בבית הספר לקולנוע במכללת ספיר.
Airliners.net

היסטוריה

האתר הוקם במתכונתו הראשונית בשנת 1994 על ידי יוהאן לונדגרן, תחת השם "Modern Airlines". בשנת 1997 הוקם "Airliners.net" המכיל תמונות אותם מצלמים חובבי תעופה ברחבי העולם, ופורום גולשים. במאי 2006 חגג האתר את התמונה המיליון שלו.
ביולי 2007 רכשה חברת "Demand Media" את האתר, ובמאי 2008 עוצב האתר מחדש, ונוספה בו האפשרות לבחור את צבע הרקע של כל דף.

תמונות

בסיס הנתונים הכיל ב-18 באפריל 2011 1,903,622 תמונות הקשורות לתעופה, בליווי הסבר על התמונה ומקום הצילום. באתר ניתן לחפש מידע לפי מילות מפתח כרישום כלי הטיס, מספר הקו, מקום הצילום, דגם כלי הטיס, חברת התעופה, וצלם.
על מנת להבטיח את איכות התמונות באתר, עוברת כל תמונה ביקורת של מפעילי האתר. באתר ניתן להגיב על התמונות ולדרגם, כמו כן ניתן לרכוש באתר תמונות.

חברות בת

ל-Airliners.net שני אתרי אחות: myaviation.net המפרסם את התמונות שלא עוברות את ביקורת האתר. אתר נוסף הוא flightlevel350 המפרסם סרטונים הקשורים בתעופה.
אלימלך פירר

ביוגרפיה

נולד בבני ברק לנפתלי ורחל פירר, כילד החמישי מבין תשעה ילדים במשפחה מחסידות בעלז. אביו, מורה ללימודי קודש, נולד בגליציה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט אביו לסיביר ובשנת 1948 עלה לארץ ישראל. פירר התחתן עם פייגי לבית אויש, גננת במקצועה. את פעילותו ההתנדבותית החל בהיותו אברך צעיר בכולל, בעקבות מצוקה של חבר שנדרש להשיג מכשיר רפואי מתקדם לביתו. פירר סייע להשיג את המשאבים הנדרשים ולהגעת המכשיר לארץ. מקרה זה ופניות סיוע נוספות דחפו אותו להקים ארגון להשאלת ציוד רפואי, ובהמשך, בשנת 1979, להקמת אגודת "עזרה למרפא".
על אף שלא רכש השכלה רפואית פורמלית, הוא צבר בכוחות עצמו ידע שבעזרתו הוא מייעץ לפונים אליו ומפנה אותם לרופאים המתאימים להם להערכתו. כאשר הטיפול המומלץ הוא בחו"ל - מסייע הארגון בסידורי ההטסה וההגעה. פירר אף מקיים שירותי השאלה של ציוד רפואי. הוא נחשב לאחד מהיועצים הרפואיים המבוקשים בארץ.
על אף ההסכמה הרחבה לגבי תרומתו והידע של פירר, מבקריו בקהילה הרפואית טוענים כי בפעולותיו הוא פוגע בבתי חולים בפריפריה, גורם להאדרת רופאים מסוימים, נותן לעיתים עצות שפוגעות בחולה ומושפע מיחסי הציבור ומידת האהדה כלפיו. על טענות אלו השיב פירר שהוא מייעץ על פי ידיעותיו ועל פי טובת החולה, וכי אין אדם חף מטעויות.
בשנת 1997 זכה פירר בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה, בנימוקיה ציינה ועדת הפרס:
הרב פירר הוא אות ומופת באהבת האדם, במסירות הנפש ובמאור הפנים שהוא מעניק לקהל המשחרים לפתחו בכל שעות היממה. פעולתו המתמדת והנמשכת שלא על מנת לקבל פרס הייתה לשם דבר בפי כל ברחבי הארץ ומחוצה לה.
בין השנים 1999 ל-2004 שימש כדירקטור בחברה הציבורית אלביט הדמיה. הוא התפטר מתפקידו לאחר שהחברה פנתה לעסוק בתחומי הנדל"ן. הוא המשיך לשמש כדירקטור בחברות בנות של אלביט הדמיה, שעוסקות במדעי החיים.
קרל גרגר

קרל גרגר (בגרמנית: Karl Gröger‏; 7 בפברואר 1918, וינה - 1 ביולי 1943) היה חבר במחתרת ההולנדית וחסיד אומות העולם. הוא נדון למוות על ידי בית דין של האס אס והמשטרה הגרמנית בהאג והוצא להורג.

חייו

גרגר היה פעיל באגודת תלמידי התיכון הסוציאל-דמוקרטים. לאחר מכן למד רפואה באוניברסיטת וינה.
במרץ 1938 סיים את לימודיו וברח לאמסטרדם, שם המשיך בלימודי הרפואה. במאי 1940, הוורמאכט כבש את הולנד וגרגר הוכרח להצטרף לצבא הגרמני. אחרי כמה חודשים הצבא סילק אותו משורותיו מכיוון שהוכרז כיהודי באופן חלקי. למעשה, אמו פרידה הייתה יהודיה (אם כי התנצרה בשנת 1911) ואביו (שגם שמו היה קרל) היה יהודי למחצה. קרל עצמו הוטבל לאמונה הקתולית בלידתו.
גרגר הצטרף לשורות תנועת ההתנגדות של חריט ואן דן וין, פסל. קרל עבד גם עבור עיתון המחתרת "Rattenkruit" (רעל עכברים), והשתתף בתקיפה על משרד רישום האוכלוסין באמסטרדם ב-28 במרץ. בתקיפה זו לא נהרג איש אך ככל הנראה ניצלו חייהם של אלפי יהודים הולנדים ואזרחים אחרים. 
חברי קבוצת המחתרת של גרגר פרצו לבניין בתלבושת של שוטרים. הם ניטרלו את השומרים ופוצצו את הבניין. בתקיפה זו הושמדו כרטיסיות בהן נרשמו פרטיהם של אלפי הולנדים שנועדו להישלח לעבודת כפייה ולמחנות ריכוז. 
לאחר מכן נאלץ גרגר לברוח שוב. הוא הסתתר בחווה אבל התגלה על ידי האס אס כששלח הודעה לחברתו.
גרגר נעצר על ידי הגסטפו והובא לכלא משטרת אמסטרדם. הוא נידון למוות על ידי האס אס והמשטרה במשפט שהתקיים בהאג ב-1943. עתירה לחון אותו נדחתה על ידי מפקד האס אס היינריך הימלר. גרגר נורה על ידי המשטרה בדיונות ליד אוברווין  בצפון הולנד. גרגר אמר לעורך הדין שלו כי הוא מקווה שמעשיו ישרתו את יצירתם של יחסים טובים יותר בין הולנד לבין גרמניה.
לפני הוצאתו להורג כתב גרגר מכתב פרידה להוריו: "אמא נפלאה, מקסימה אבא. אני אמות מחר. באמת הייתי צריך לפעול כך. לא הייתה לי ברירה אחרת. אלוהים נתן לי את הכוח להשלים עם המצב. הכנתי את עצמי למוות. מעל הכל סירבתי להרגיש שנאה או נקמה. אהיה קשוח, בעזרת אלוהים, ואמות כמו גבר, ברצון האל". במכתבו האחרון לפני הוצאתו להורג כתב: "אני מאמין כי בפעולה אחת זו הבאתי יותר ברכה לאנושות מאשר הייתי עושה בחיים שלמים כרופא."
חוצץ

במדעי המחשב חוצץ (באנגלית: Buffer) הוא מקטע זיכרון המאחסן מידע באופן זמני בעת העברתו ממקום למקום. העברה של מידע יכולה להתבצע מהתקן קלט ליישום מחשב במחשב, מיישום במחשב אל הפלט, בין שני תהליכים, בין שני התקני אחסון וכו'. חוצץ יכול להיות מיושם ברמת החומרה או התוכנה.

שימושים

חוצצים קשורים קשר הדוק עם התקני קלט/פלט. לרבים מהתקני החומרה יש חוצץ באמצעותו ניתן להעביר מהם או אליהם גושי מידע. בכונן קשיח למשל, ישנו חוצץ המקבל את המידע הנקרא על ידי הראש הקורא/כותב. לאחר שהחוצץ מתמלא, הכונן מסמן למערכת ההפעלה באמצעות פסיקה שיש לקרוא את תוכן החוצץ.
שימוש נוסף בחוצצים הוא על-מנת לסנכרן זרם של נתונים המתקבל בקצב בלתי ידוע או במהירות שלא ניתן לטפל בו בזמן אמת. בצורב דיסקים למשל, פעולת הצריבה חייבת להתבצע מהתחלה עד הסוף בשטף בלתי פוסק על-מנת למנוע את פגימת הדיסק (Data corruption). לכן, יש להכין את כל החומר המיועד לצריבה בטרם התחלת פעולת הצריבה. בדוגמה זו, החוצץ עוזר להתגבר גם על בעיית המהירות (פעולת הכתיבה למדיה היא פעולה איטית ביחס לגישה לקובץ בזיכרון ה-RAM), וגם על כך שהנתונים נדרשים באופן סדרתי בקצב מסוים.

חוצץ בודד

כאשר קיים חוצץ יחיד, המידע נכתב אל החוצץ. כאשר החוצץ מתמלא, הוא מאותת למערכת ההפעלה שיש לנקות אותו, המידע מועתק מהחוצץ ליעדו, תוכן החוצץ נמחק והחוצץ חוזר לשימוש. בשיטה זו, התהליך הכותב חייב להמתין עד שהחוצץ יתפנה לכתיבה.

חוצץ כפול

בשיטה זו קיימים שני חוצצים. המידע נכתב בכל פעם אל חוצץ אחד בלבד. כאשר חוצץ זה מתמלא, הוא מועבר לטיפול מערכת ההפעלה שמעבירה את תוכנו ליעד. בינתיים, ממשיך התהליך לכתוב לחוצץ השני. כאשר החוצץ השני מתמלא, התהליך חוזר לכתוב אל החוצץ הראשון (שהתרוקן בינתיים) ומעביר את הטיפול בחוצץ המלא למערכת ההפעלה. יתרונה של שיטה זו הוא שבכל זמן נתון קיים לפחות חוצץ אחד פנוי אליו אפשר לכתוב מידע ולכן אין צורך לחכות לריקון של החוצץ.

חוצץ מעגלי

חוצץ מעגלי הוא חוצץ שהתא האחרון בו מצביע חזרה לתא הראשון. בעת הכנסת איבר, מוסיפים את האיבר בתא הפנוי הבא ובעת קריאה קוראים את התו הראשון שהוכנס. היתרון בשיטה זו הוא שמאחר ומדובר בתאים שונים ניתן לבצע פעולות כתיבה וקריאה במקביל.

בעיות עם חוצצים

בדומה לכל מבנה נתונים, חוצצים סובלים מבעיות.

חרג מהמינימום(Underflow)

חריגה מהמינימום נגרמת כאשר תהליך מרוקן חוצץ מהר יותר מאשר החוצץ מתמלא. כיוון שקצב עיבוד הנתונים גדול מקצב הכנסת הנתונים, על התהליך הקורא לעצור על מנת לאפשר לחוצץ להתמלא - דבר שעלול לגרום להשחתת מידע מכיוון שחוצצים מיושמים בדרך-כלל במקומות בהם סוג המידע אינו מאפשר עצירה כזאת. על-מנת להתגבר על הבעיה, נהוג להגדיר חוצצים גדולים מספיק ולכתוב אליהם מספיק מידע לפני תחילת הקריאה מהם.