google/wiki40b huggingface dataset:
עקיבא טבת

עקיבא טבת (נולד ב-21 באוקטובר 1952) הוא במאי, מפיק ומנהל ישראלי.

ביוגרפיה

עקיבא טבת נולד בקיבוץ נִיר דָּוִד (תֵל-עָמָל), שם גדל והתחנך עד גיל 22. הוריו מאיר ורחל טרצ'ביצקי, הם ניצולי שואה; עקיבא הוא הצעיר מבין שני אחים.
שירת בצה"ל כקצין מבצעים בנ"מ בחיל האוויר (1975-1971), שירת במילואים ביחידת ההסרטה של דובר צה"ל והגיע לדרגת רב-סרן.
הוא בעל תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1981-1977). במסגרת לימודיו ביים שלושה סרטים, בהם הסרט הקצר "שיעור ריקוד" (1981).
בתום לימודיו עבד כעוזר במאי בסרטים ארוכים לצידם של הבמאים אברהם הפנר ("פרשת וינשל", 1979), מיכל בת-אדם ("בן לוקח בת", 1982) ואורי ברבש ("אות קין", 1982). שימש כעוזר במאי בסדרת הטלוויזיה לילדים "בלי סודות".
טבת הוא במאי סרט הקולנוע "עתליה" (1984), בכיכובם של מיכל בת-אדם ויפתח קצור.
בשנים 1984–1989 עבד כמורה לבימוי קולנוע בקמרה אובסקורה, במאי ומפיק עצמאי של סרטים תיעודיים, תדמית והדרכה.
בשנים 1989–1992 שימש כמנהל התוכניות, במאי ומפיק בכיר בתחנת הטלוויזיה Shlom America, הערוץ היהודי בניו יורק.
טבת ביים את סרט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה" (1997), בהשתתפות אלון אבוטבול, חנה אזולאי הספרי ודפנה רכטר.
בשנים 1992–2007 שימש כמנהל המחלקה לקולנוע וטלוויזיה, קמרה אובסקורה, בית הספר לאמנות.
הוא בעל EMBA, תואר שני מבית הספר למנהל עסקים ע"ש רקנאטי באוניברסיטת תל אביב, במסלול ניהול מוסדות תרבות (2005).
החל מספטמבר 2007 ועד היום (2014) מכהן טבת כסגן מנהל ומנהל הפקות, בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים.
כיום הוא עובד על סרט שלישי "אני מחפש אותך", על פי סיפור מקורי שלו תסריט: אורלי בן-נון.
עקיבא טבת נשוי לחנה טבת, מנהלת בתחום הסיעוד ולהם שלושה בנים.

אודות סרטיו

אהבה מדרגה ראשונה, 1997
מיני-סדרת טלוויזיה בת שני פרקים.
במאי: עקיבא טבת, תסריט: שירלי רם עמית. מפיק: עדו צוקרמן.
רב-פקד רזי בכור (אלון אבוטבול) הוא חוקר משטרה שחוקר ביחד עם הסגן שלו נח זמיר (אלון נוימן) את רציחתם של אבנר רונן (גיל פרנק) ואתי אטיאס (דפנה דקל), שגופותיהם נמצאו ירויות ביער בן שמן. הם הכירו בתיכון עשרים שנה קודם לכן, אבל כל אחד מהם נישא למישהו אחר. מאירה (דפנה רכטר), אשתו של רזי, היא מרצה לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן והם עוברים ביחד טיפולי פוריות בניסיון להוליד ילד. רזי מנהל רומן עם נאוה עבאדי (חנה אזולאי הספרי), נכה וקצינה בצה"ל וחברתה של הנרצחת.
מוזיקה: יובל רון, עריכה: ג'ואל אלקסיס, צלם: גיורא ביח.
בסרט שיחקו גם לאשה שמשוני, זאב שמשוני, מיקי בן הרוש.
הופק עבור חברת ICP לערוץ 3, בהפקת "רול תקשורת". הסרט צולם בתחנת משטרה בבית שמש.
שמחה אבן-חן

ביוגרפיה

בשנת 1981 החלה אבן-חן בלימודי תואר שני במיקרוביולוגיה במסגרת אוניברסיטת תל אביב. נושא התזה שלה היה השפעה של תרופות אנטי-סרטניות על התפרצות חימצונית במקרופאגים. את התואר השלישי סיימה בשנת 1990. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה התמיינות והבשלה של מונוציטים מאדם בתרבית בהשפעה של חומרים ממריצי גידולים סרטניים (Tumor Promoters) המפעילים פרוטאין קינאז C. כיום, מחקרה של אבן-חן עוסק הובלה של תרופות ב-nanocarriers (ליפוזומים או מיצלות).
בשנת 1994 החלה אבן-חן לימודי קדרות בעיר מגוריה, רחובות. יצירותיה המוקדמות כללו מגוון של כלים העשויים באובניים. חלק מרכזי ביצירתה הוקדש ליצירת גלזורות שונות. כלים אלו זכו להצלחה והוצגו במגוון תערוכות קבוצתיות כגון הביאנלה לקרמיקה ישראלית (2000) במוזיאון ארץ ישראל.
בסוף שנות התשעים של המאה ה-20, החלה לעסוק ביצירת עבודות בעלות אופי פיסולי יותר, כשהיא ממירה את העיסוק ביצירת גלזורות בטכניקת הרקו (Raku). עיצוב האובייקטים הדגיש אלמנטים של תנועה, של שיווי משקל ומסה. לעיתים עיצוב זה יוצר גם אשליתיות בתפיסת התלת-ממדיות של האובייקט. העיטורים על גבי הכלים נוצרים באמצעות תהליך של עישון בזמן השרפה, הצובע חלקים מן הכלים על פי דגם גאומרי. דגמים אלו שואבים את השראתם גם מן העולם המדעי. בנוסף, בעבודות אלו פיתחה אבן-חן גרסה אישית לרקו (Naked" Raku"), טכניקה המכילה מידה רבה של אקראיות על רקע העיצוב הגאומטרי של הכלים.
בשנת 2014 הציגה תערוכת יחיד בשם "איזון בתנועה" בבית בנימיני בתל אביב-יפו.
ג'יין סימור (שחקנית)

ביוגרפיה

נולדה בשם ג'ויס פנלופה וילהלמינה פרנקנברג (Joyce Penelope Wilhelmina Frankenberg) בלונדון שבממלכה המאוחדת לאב יהודי מאנגליה, ולאם נוצרייה-פרוטסטנטית מהולנד. 
הסרטים המוכרים יותר בהם היא שיחקה הם "חיה ותן למות" מסדרת סרטי ג'יימס בונד, והסרט "סקרלט פימפרנל". סימור השתתפה בסדרות "ד"ר קווין, רופאה במערב" ו"מלחמה וזיכרון". כן עסקה בדיבוב בסרט האנימציה "המסע לקמלוט". ב-2006 שיחקה בקומדיה הרומנטית "בליינד דייט" בכיכובו של כריס פיין. בשנת 2009 שיחק בסרט "להתעורר". בשנת 2011 שיחקה בסרט "שגעון של משפחה". בשנת 2013 השתתפה בקומדיה "ג'ייק בריבוע" לצד אליאס קוטיז שגם הפיק. ב-2014 שיחקה בסרט הטלוויזיה "חג מולד מלכותי" לצידה של לייסי שאבר.   
בשנת 2016 שיחקה בדרמת הריקודים "מתח גבוה" לצידם של פול פרימן ומיה מורגנשטרן, ושיחקה בפארודיה "חמישים גוונים של שחור". שיחקה גם בסדרה הבריטית "הוטן והליידי" פרי יצירתה של שרה פלפס. 
בשנת 2017 השתתפה בסרט הדוקו-דרמה "להיות בונד", על השחקן ג'ורג' לייזנבי והדמות שגילם ג'יימס בונד. 
ב-2018 שיחקה בקומדיה הרומנטית "איטליה הקטנה", ובסרט "עדיף שתתחיל לרוץ" לצד מריה בלו. שיחקה גם בסיטקום "בוא נהיה פיזיים" של רשת פופ. ב-2019 שיחקה בקומדיה "מלחמה עם סבא" בכיכובו של רוברט דה נירו.
ב-2005 היא התאזרחה בארצות הברית, בנוסף לאזרחות הבריטית שלה מלידה.
בית ספר ניסויי

בית ספר ניסויי הוא בית ספר חדשני - מוסד העוסק ברציפות ובהתמדה בחדשנות חינוכית פדגוגית וארגונית. הוא עושה זאת על ידי מיקוד וחידוד של כיווני עשייה לא שגרתיים לשיפור היעילות הארגונית, כלומר, למיצוי מיטבי של הייעוד ושל החזון הארגוני והפדגוגי. מתלוות לכך תצפיות לבדיקה שיטתית, העומדת בקריטריונים של מחקר מדעי.

מאפייני בתי הספר הניסויים

בתי הספר הניסויים מטרתם יצירת ידע וגיבושו למודלים יישומיים של חדשנות חינוכית לשם הפצתם במערכת החינוך. בתי ספר אלה פועלים כולם על פי רציונל ומסגרת תאורטית העומדים במבחן קבלה למסגרת זו. במהלך חמש שנים מקבל בית הספר הדרכה ותמיכה במאמץ להפעלת הניסוי, הוא שייך לרשת תומכת ומלווה, ובתום חמש שנים מתאפשר לו להפיץ את המודל שפיתח. כל בית ספר מנהל תיעוד של הניסוי ומאפשר העברה והטמעה של הרעיונות החדשניים של המודל. 
לצד ההוראה מתקיימות פעילויות חברתיות וחינוכית ענפות. בית הספר חייב לשקף במהותו תפיסות חברתיות בנות התקופה.

תרומתם של בתי הספר הניסויים

בתי הספר הניסויים מעודדים בתלמידים שיקום ביטחון עצמי ונוטעים בהם דימוי עצמי חיובי. הם מקרינים אווירה חיובית לסביבה ויוצרים סטנדרט חדש, שמעודד את בתי הספר האחרים לנסות ולעשות דברים חדשים. המהפך שנוצר בבתי הספר הביא להישגים מרשימים בקרב התלמידים, בתחום הלימודי, האישי, הרגשי והחברתי.
ניסוי מיטבי משפר את היעילות ואת האיכות הארגונית-פדגוגית ומסייע לארגון לממש את ייעודו ואת חזונו.
פעילות אירובית

פעילות אירובית היא פעילות הכוללת מאמץ גופני תת-מרבי המפעיל קבוצות שרירים גדולות לזמן ממושך. לעוסקים בספורט ולחובבנים קיים מגוון רחב של פעילויות אירוביות כגון: הליכה, ריצה, רכיבה על אופניים, שחייה, סקי, זומבה ועוד. 
הפעילות האירובית מעלה את צריכת החמצן בגוף ומגבירה את קצב הלב שמספק את החמצן הדרוש לשרירים. בשונה מפעילות אנאירובית, הפעילות האירובית נעשית תוך שימוש בחמצן.

היסטוריה

כושר גופני בכלל ופעילות אירובית בפרט, עלה בעולם המודרני המערבי לרמת מודעות גבוהה שבאה לידי ביטוי בשפע של מכוני כושר, מרכזי ספורט, חוגים ואף מאמני כושר אישיים.
מי שעזר לקדם את הנושא בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 היה ד"ר קנט קופר, רופא בחיל האוויר האמריקאי, שהוציא לאור מספר ספרים בנושא האירוביקה ופיתח שיטת ניקוד משלו, על פי משתנים כמו: מרחק וזמן פעילות. על כל מתאמן להגיע לסך נקודות כולל בכל שבוע. בתקופה הזו הפך הג'וגינג (ריצה קלה) לפופולרי מאוד בארצות הברית. אנשים הבינו שריצה מעניקה להם ניקוד גבוה, ולכן העדיפו אותה על הליכה או אופניים. עם השנים חל שינוי במגמה זו, ועקב פציעות מרובות שנבעו מריצה, המליצו אנשי מקצוע למעבר לפעילויות כמו הליכה, מסילת כושר, ספינינג ומחול אירובי.
לכושר גופני בכלל ולפעילות אירובית בפרט, נודע קשר לרמת איכות החיים ובריאות. בעידן בו הקידמה והטכנולוגיה שינו את אורח החיים האנושי והפכו אותו לנייח יותר, עולה חשיבותה של הפעילות האירובית, לה השפעות חיוביות על גוף האדם: שליטה על לחץ דם, חיזוק שרירים, שיפור מצב הרוח (בזכות הפרשת הורמון האנדורפין במוח), שיפור תפקוד הלב והמערכת החיסונית, ועוד.
ליאו ז׳ונגקאי

בגיל צעיר

ליאו נולד בשנת 1877 בסן פרנסיסקו וקיבל את החינוך המוקדם שלו בארצות הברית. הוא היה אחד מעשרים וארבעה ילדים. אביו ליאו ז'ובין, שהיו לו חמש נשים, נשלח לסן פרנסיסקו על ידי בנק הונג קונג ושאנגחאי.
בשובו להונג קונג בשנת 1893, בגיל שש עשרה הוא למד בקווינס קולג' מ-1896. הוא התחתן עם Xiangning בשנת 1897. הוא נסע ליפן בינואר 1903 ללמוד מדעי המדינה באוניברסיטת Waseda. בשנת 1907 עבר לאוניברסיטת צ'ואו ללימוד מדעים כלכליים.

בפוליטיקה

ליאו הצטרף לברית המהפכנית הסינית בשנת 1905 עם היווסדה, והפך למנהל הלשכה הפיננסית של גואנגדונג לאחר הקמתה של הרפובליקה הסינית.
במאבקים הראשונים של המפלגה, ליאו נעצר בגואנגדונג על ידי המהפכן החזק בעיר צ׳ן זיומינג ביוני 1922. לאחר התבוסה של צ'ן, ליאו הפך למושל האזרחי של גואנגדונג: מאי 1923 עד פברואר 1924, ולאחר מכן שוב מיוני עד ספטמבר 1924. במהלך הקמת הקוומינטנג הראשון - תקופת שיתוף הפעולה עם המפלגה הקומוניסטית הסינית, הוא מונה כחבר הוועד המנהל של הקוומינטנג.
כאשר הקוומינטנג עבר רפורמה, בשנת 1924, הוא מונה להיות ראש מחלקת העובדים, ולאחר מכן ראש מחלקת האיכרים. מאוחר יותר הוא הפך לשר האוצר של ממשלת דרום, שישבה בגואנגדונג. כאשר סון יאט-סן נפטר בבייג'ינג במרץ 1925, ליאו היה אחד משלוש הדמויות החזקות ביותר בוועד הפועל בקוומינטנג, שני האחרים היו וואנג ג׳ינגווי והו חנמין.
ליאו המשיך את אמונתו במדיניותו של סאן לאחר מותו, כולל אחת המרכזיות - המדיניות לשמירה על יחסים הדוקים עם ברית המועצות, כמו גם עם המפלגה הקומוניסטית הסינית. מדיניות שהתנגדו לה בתוקף באגף הימני של המפלגה.

הרצחו

ליאו נרצח ב־20 באוגוסט 1925 בגואנגג'ואו לפני פגישת הוועד הפועל של קוומינטנג, כאשר חמישה חמושים ירו בו צרור כדורים כשיצא מהלימוזינה שלו.
החשד למעשה נפל על הו חנמין, שנעצר. המעשה השאיר רק את וואנג ג'ינגוויי ואת צ'יאנג קאי שק הכוכב העולה, כמועמדים לשליטה על הקוומינטנג.
לליאו היו שני ילדים - בן ובת.
איב שארל זרקא

ביוגרפיה

זרקא נולד בתוניסיה. משמש כפרופסור למדע המדינה בסורבון, וכן כמנהל מחקר ב"Centre National de la Recherche Scientifique" (בראשי תיבות - CNRS, המרכז הלאומי למחקר מדעי, אחד ממכוני המחקר החשובים באירופה). בשנים האחרונות התמחה במתן סמינרים על מדע המדינה, בהם הוא מתמקד בהוגי המודרניות כהובס, רוסו וטוקוויל. זרקא הוא עורכו ומייסדו של כתב העת הצרפתי למדע המדינה "Cités". לאחרונה עוסק זרקא במחקר בשאלות הנוגעות לסובלנות, במיוחד בהתייחס למצב הנוכחי בצרפת. זרקא לימד במספר אוניברסיטאות, ביניהן האוניברסיטה בנאפולי, האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל אביב, וכן במרכזים אקדמיים בקנדה, בארצות הברית ובברזיל.
בשנת 1999 קיבל את מדליית הארד של ה-CNRS, על מחקר שעסק בהגותו של הובס.
במספר הזדמנויות הביע זרקא עניין בנעשה בישראל ואף כתב ביחד עם אחרים, ביניהם שלמה בן עמי, ספר בשם "?Quel avenir pour Israël" (מהו עתידה של ישראל?), ויצא כנגד הניסיונות ליזום חרם אקדמי על ישראל. 
בשנת 2009 יצא בעברית, בהוצאת מכון שלם, ספרו "פרט נאצי בהגותו של שמיט", הבוחן את היחס המודרני להגותו של קרל שמיט וטוען כי הנאציזם הוא חלק מהותי מהגותו.
קבר החייל האלמוני (מוסקבה)

היסטוריה

בדצמבר 1966, יובל ה-25 לקרב ההגנה על מוסקבה, הועברו שרידי חיילים אלמונים שנהרגו בקרב ונקברו בקבר אחים בסמוך לקילומטר ה-41 של הכביש הראשי המקשר בין מוסקבה ללנינגרד, אל אתר קבר החייל האלמוני. האנדרטה נחנכה ב-8 במאי 1967 כאשר הובאה למקום אש תמיד משדה מרס שבלנינגרד. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכלים בורדין, קלימוב וראבאייב, וכן הפסל תומסקי. במרכז האנדרטה ניצבת במה העשויה אבן גרניט אדומה. הקבר עצמו מעוטר בפסל ברונזה (ענף עץ דפנה וקסדה של חייל) אשר הותקן בשנת 1975. בחזית הקבר, בתוך בור רבוע, ישנו כוכב בן חמישה קצוות שבמרכזו דולקת אש תמיד. על הכוכב מופיעה הכתובת: 
"Имя твоё неизвестно, подвиг твой бессмертен"
"שמך אינו ידוע, אך מעשיך ייזכרו לעד."
משמאל לקבר, על קיר גרניט, מופיעה הכתובת: "לזכר אלה שנפלו למען המולדת - 1941-1945". מימין לו מעבר עשוי גרניט, שעל לוחות הפורפיר שעל קירותיו רשומות שמות הערים הגיבורות: לנינגרד, קייב, וולגוגרד (לימים שונה שם העיר והכיתוב לסטאלינגרד - שם העיר במלחמת העולם השנייה), אודסה, סבסטופול, מינסק, קרץ', נובורוסייסק, טולה וברסט ליטובסק.
ב-8 בדצמבר 1997 הוחלט בחקיקה פדרלית רוסית כי על הקבר ישמור משמר כבוד של גדוד משמר הקרמלין.
אדם פולהארדט

אדם פולהארדט (בגרמנית: Adam Vollhardt)‏ (1910 - ?) היה עיתונאי גרמני שפעל בארץ ישראל בתקופה הקרובה לפרוץ מלחמת העולם השנייה במסגרת סוכנות הידיעות הגרמנית (Deutsches Nachrichtenbüro).

ראשית דרכו

אדם פולהארדט נולד בגרמניה בשנת 1910. בצעירותו הפך לעיתונאי והיה כתב העיתון Deutcsher Dienst (השירות הגרמני). ביולי 1938 הגיע פולהארדט לארץ ישראל כשליח העיתון ועל מנת לסייע לפרנץ רייכרט, מי שניהל את סוכנות הידיעות הגרמנית (Deutsches Nachrichtenbüro) ושימש כסוכן של האס דה, שירות המודיעין של המפלגה הנאצית ושל האס אס. תפקידו של פולהארדט היה לעזור לרייכרט בפעילותו בקרב הציבור הערבי בתקופת המרד הערבי הגדול.

פעילותו בארץ ישראל

בפעילות בקרב ערביי ארץ ישראל רכש פולהארדט השפעה רבה על הנהגתם. הוא קיים פגישות עם מנהיגים ערבים ובישר להם כי: "שאלת פלסטין תייושב לשביעות רצון הערבים בשבועות הקרובים" והוסיף כי "יהיה זה פטאלי לעניינם, אם בשלב זה הם יראו סימנים של חולשה או תשישות." וכן כי "גרמניה מעוניינת ביישובה של הבעיה על הבסיס של קבלת דרישותיהם המלאות של הערבים". הוא גם הבטיח להם כי "הגרמנים יכולים להמשיך ולתמוך בעניין הערבי הפלסטיני באמצעות תעמולה".
פעילות זאת לא נעלמה מעיני הבולשת הבריטית ה- CID ובתקופת המתיחות הבינלאומית שלקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה נקטה ממשלת המנדט בצעדים נגד החתרנות הגרמנית בארץ. ב- 15 ביוני 1939, חודשיים וחצי לפני פרוץ המלחמה, נצטוו פרנץ רייכרט ואדם פולהארדט לעזוב את הארץ. על גורלו של פרנץ רייכרט לא נודע מאז דבר ואילו אדם פולהארדט המשיך לפעול בימי המלחמה במסגרת סוכנות הידיעות הגרמנית.

במלחמת העולם השנייה ומיד לאחריה

לאחר שנסתיימה שליחותו בארץ ישראל שוגר פולהארדט כנציג סוכנות הידיעות הגרמנית לטוקיו בירת יפן, בעלת בריתה של גרמניה הנאצית. הוא שהה בה במשך תקופת מלחמת העולם. לאחר סיום המלחמה והוא אז בן 35 שנים, לא נזקפה לחובתו עובדת שירותו את המשטר הנאצי והוא המשיך להיות נציגה של סוכנות הידיעות הגרמנית ביפן. כראש הסוכנות הוא היה הנציג היחיד של כתבי החוץ שנוכח בטקס הכרזת העצמאות של הפיליפינים שנערך במנילה ב 1946.

בגרמניה המערבית

בגרמניה המערבית שלאחר המלחמה המשיך פולהארדט להתקדם בקריירה שלו. הוא היה לכתב "עיתון הערב של המבורג" (Hamburger Abendblatt) ובשנים 1956 – 1957 הוא כיהן כחבר ההנהלה של ועידת העיתונות הפדרלית (Bundespressekonferenz), איגוד של עיתונאים עצמאיים המדווחים לתקשורת המערב גרמנית על חדשות הפנים. בשנות השישים הוא נתמנה לדוברו ויועצו של איל התקשורת הגרמני אקסל שפרינגר וזה היה ככל הידוע תפקידו האחרון.
אלי בניטה

ביוגרפיה

אלי בניטה נולד בשנת 1928 באלג'יר שבצפון אפריקה למסעודה ולחיים בניטה. בשנת 1948, כשהיה בן 20, עלה למדינת ישראל בגפו. אלי בניטה לקח חלק בלחימה במלחמת השחרור ולאחר המלחמה הוא חזר אל משפחתו באלג'יר, כדי לשכנע את כל בני המשפחה לעלות לישראל. 
בשנת 1955, עלה שוב לארץ ישראל, הפעם עם משפחתו, בגיל 27, תחילה השתלב כמזכיר בקופת חולים כללית, לאחר מכן היה שותף ומייסד מגן דוד אדום בעיר וכן היה חבר מועצה מטעם מפלגת מפא"י.
בשנת 1961, התחתן אלי עם רחל, ויחד הביאו לעולם את שלושת ילדיהם. מיכל הר-שמש (1962), חיים בניטה (1966) ודורון בניטה (1973).
בשנת 1966, נבחר אלי בניטה לראשות המועצה המקומית מעלות תרשיחא והוא כיהן בתפקיד עד שנת 1969.
בתקופת כהונתו כראש המועצה של מעלות תרשיחא, דאג בניטה לכלכלת תושבי מעלות והניע לפעולה יזמים עסקיים להקמה ופיתוח מספר מפעלים אשר מוקמו באזור התעשייה של מעלות תרשיחא, "טלרד", "גיבור תעשיות", "תע"ש" מפעלים ביטחוניים.
עם סיום תפקידו כראש מועצת מעלות תרשיחא, היה שותף להקמה וייסוד בית ההבראה לפועלי בניין, אותו ניהל במשך 30 שנה. היום פועל מתוך בית ההבראה, מלון אסיינדה. 
בניטה נפטר ב-21 בפברואר 2012, במעלות-תרשיחא.
מגנטרון

מגנטרון (מיוונית: μαγνήτης מגנט+אלקטרון) היא שפופרת ריק המחוללת קרינה אלקטרומגנטית בתדר רדיו ומיקרוגל.

מבנה

תא המגנטרון הוא תא גלילי המוחזק בוואקום. במרכזו נמצאת קתודה בפוטנציאל שלילי גבוה ובטמפרטורה גבוהה, ובדופן התא אנודה בפוטנציאל חיובי. המתח בין האלקטרודות מסופק ממקור מתח ישר גבוה. משני צידי התא מצויים שני מגנטים קבועים היוצרים שדה מגנטי חזק במקביל לציר הגליל.

פעולה

אלקטרונים מואצים מהקתודה לאנודה, וכתוצאה מכוח לורנץ הפועל עליהם הם נעים בתנועה ספירלית. לאורך מסלול הספירלה נמצאים חללים גליליים בהם מושרית קרינה אלקטרומגנטית בתהודה. הגודל הפיזי של חללי התהודה קובע את אורך הגל של הקרינה הנוצרת, אולם לא ניתן להשיג תדירויות מאוד מדויקות ויציבות. את הקרינה מוליכים באנטנה קצרה ובגלבו למוצא המגנטרון.
אספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה

אספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה (בסרבית, באותיות קיריליות Народна скупштина Републике Српске) היא גוף המחוקק של רפובליקה סרפסקה, אחת משתי הישויות של בוסניה והרצגובינה. לה ממשלת רפובליקה סרפסקה מחויבת ע"פ חוקתה וחוקיה של רפובליקה סרפסקה. האספה היא מונה 83 חברים ומקום מושבה היא עיר הבירה דה פקטו של רפובליקה סרפסקה באניה לוקה. הכהונה הקיימת כיום היא השביעית במספרה מאז יסוד הפרלמנט, כאשר יו"ר שלה הוא איגור רדוייצ'יץ' (Игор Радојичић), הברית הסוציאל-דמוקרטים העצמאים של רפובליקה סרפסקה (СНСД).
הקדמונים (סרט)

תקציר העלילה

הלורד נוד המושל האכזרי של עיר עידן הברונזה משתלט על העמק של הקדמונים, בני עידן האבן, על מנת להפוך אותו למכרה. כדי לזכות בחזרה בעמק, דאג, איש המערות הצעיר, קורא תיגר על הלורד באמצעות משחק כדורגל. הוא מבין מהר מאד שעליו לאחד את השבט ולאמן אותם למשחק החשוב. לעזרתו נחלצים חזיר המחמד שלו הוגנוב וכדורגלנית צעירה וכשרונית בשם גונה אשר מלמדת את אנשי עידן האבן לשחק כדורגל על מנת לנצח את לורד נוד ואת הנבחרת של עיר הברונזה.

ביקורת

הסרט זכה לביקורות חיוביות ממבקרים. אתר Rotten Tomatoes נתן לסרט 81% המבוססים על 170 חוות דעת ודירוג ממוצע של 6.65 מתוך 10. אתר Metacritic נתן לסרט 68% המבוסס על 39 חוות דעת.
חוק קולון

תחום דיוק

הניסוח המתואר כאן מדויק אך ורק כאשר שני הגופים במנוחה, ונשאר נכון למדי כשמהירותם איטית. כאשר הגופים מאיצים, כוחות מגנטיים נוצרים ומשנים את הכוח הפועל. כאשר התנועה מהירה ביותר, השדה החשמלי עצמו ישתנה, כפי שמתואר בתורת היחסות של איינשטיין.
סופיה רוטרו

חייה

רוטרו נולדה בכפר מרישיינצי, מחוז צ'רנוביץ, (אז בברית המועצות כיום באוקראינה). שיריה הפכו לקלאסיקה בברית המועצות ובחבר המדינות. היא שיחקה בשבעה סרטים מוזיקליים, והופיעה בארצות הברית, באירופה, באסיה ובאוסטרליה.
סופיה זכתה במספר רב של פרסים ומדליות, וב-1986 זכתה בתואר היוקרתי "אומן ברית המועצות" (Народный артист СССР). ביום הולדתה ה-55 באוגוסט 2002, העניקו לה נשיאי אוקראינה ורוסיה, ליאוניד קוצ'מה וולדימיר פוטין את תואר הכבוד "גיבור אוקראינה", ותואר כבוד רוסי.
בעלה נפטר בשנת 2002. היא אם לבן רוסלן, מפיק מוזיקלי, וסבתא לנכדים אנטולי (נולד בשנת 1994) וסופיה (נולדה בשנת 2001).
אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה

אוניברסיטת הידידות בין העמים ע"ש פטריס לומומבה (ברוסית: Университет дружбы народов им. Патриса Лумумбы) הוקמה במוסקבה ב-1960 כמוסד חינוכי אקדמי וכמכון מחקר ונקראה 'האוניברסיטה לידידות בין העמים'. בשנת 1961 האוניברסיטה נקראה בנוסף על שם המנהיג מקונגו פטריס לומומבה.
בשנות המלחמה הקרה למדו באוניברסיטה, אשר הייתה בשליטת הקג"ב והמפלגה הקומוניסטית, צעירים מן העולם השלישי, מארצות מתפתחות ומחוגים אשר ברית המועצות חפצה ביקרם. בין בוגריה הידועים היו הטרוריסט הבינלאומי קרלוס ונשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס.
כיום היא נחשבת אחת האוניברסיטאות המובילות ברוסיה.

שנות המשטר הקומוניסטי

האוניברסיטה נוסדה על ידי ממשלת ברית המועצות ב-5 בפברואר 1960, ותחילה נקראה אוניברסיטת הידידות בין העמים. ב-22 בפברואר 1961 שונה שם האוניברסיטה, והיא נקראה בנוסף על שם המנהיג מקונגו פטריס לומומבה שהוצא להורג מספר שבועות קודם לכן. עוד בשלב היווסדה, הוקמה באוניברסיטה מכינה, ובה נערכו לימודי רוסית עבור הסטודנטים מרחבי העולם (כיום זוהי פקולטה ובה כ-1,000 סטודנטים). באותה שנה כללה האוניברסיטה שש פקולטות: הנדסה (ובה כיום כ-2,600 סטודנטים), היסטוריה ופילולוגיה, רפואה (כיום כ-2,300 סטודנטים), חקלאות (ובה כיום כ-1,000 סטודנטים), מדעים (כיום כ-900 סטודנטים) ופקולטה למשפטים וכלכלה. ב-1965 סיימו 288 הסטודנטים הראשונים, מ-47 ארצות, את לימודיהם. ב-1966 החלה בניית קמפוס חדש בדרום מערבה של מוסקבה. עד 1975 עלה מספר הבוגרים על 5,600, מהם 4,250 מ-89 ארצות זרות.

אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה

ב-5 בפברואר 1992, עם התפרקות ברית המועצות, שוב שונה שם האוניברסיטה, וכעת היא נקראה אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נוסדו פקולטות ומכונים נוספים, או שאורגנו מחדש פקולטות קיימות. כך קמו הפקולטות לאקולוגיה (כיום כ-500 סטודנטים), למשפטים (כיום כ-1,800 סטודנטים), לכלכלה (כיום כ-1,500 סטודנטים), לפילולוגיה (כיום כ-2,800 סטודנטים) ולמדעי הרוח והחברה (ובה כיום כ-2,500 סטודנטים). כן נפתחו המכונים לשפות זרות, ללימוד מרחוק, לגרביטציה וקוסמולוגיה וכן לעסקי אירוח ולתיירות. באותה תקופה האוניברסיטה הפעילה בנוסף תוכניות ללימודים קדם-אקדמיים, וכן תוכניות ללימודים מקצועיים פוסט-אקדמיים.
בשנת 2006 רשמה האוניברסיטה את הבוגר ה-50,000.

האוניברסיטה כיום

האוניברסיטה לידידות בין העמים נחשבת כיום לאחת המובילות ברוסיה, ולרוב מדורגת על פי איכותה בחמישייה הראשונה. האוניברסיטה ייחודית מסוגה בעולם בהיותה מקום לימוד לכ-15,000 סטודנטים זרים מ-140 עד 150 ארצות. מספר הסטודנטים הכללי הוא 30,000 עד 35,000. עד 2014 הגיע מספר בעלי תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה לכ-5,500. מספר הבוגרים הנו כ-97,000.
לאוניברסיטה כ-5,000 אנשי סגל.
כרטיס טיסה אלקטרוני

כרטיס טיסה אלקטרוני (באנגלית: Electronic Ticket או E-Ticket) משמש כהוכחה לרכישת כרטיס טיסה, שאינה מצריכה שימוש בכרטיסי נייר כפי שהיה נהוג בעבר. רכישת כרטיס הטיסה האלקטרוני יכולה להתבצע באמצעות האינטרנט או הטלפון, ללא צורך בשימוש בכל הוכחה כתובה נוספת.

כרטיס טיסה מנייר

עד תחילת המאה העשרים ואחת, כאשר הזמין נוסע מקום בחברת תעופה כלשהי, הוכחת הרכישה הייתה מתבצעת באמצעות כרטיסי נייר רב שכבתיים שעליהם היה מסומן יעד הטיסה, מחירה, סימון המושב של הנוסע ופרטים טכניים נוספים. את כרטיס הנייר היה מקבל הנוסע מנציגי חברת התעופה או מסוכן הנסיעות שטיפל בעבורו ברכישת הכרטיס והנוסע היה צריך להציג את כרטיס הנייר בעת רישומו לטיסה בשדה התעופה.

כרטיס הטיסה האלקטרוני

עם העלייה הניכרת במספר הנוסעים בחברות התעופה בשנים האחרונות, הצורך לטפל בהם ביעילות ובזריזות והתפתחות הטכנולוגיות הממוחשבות, עברו חברות התעופה להנפיק מאז תחילת שנות האלפיים את כרטיסי הטיסה האלקטרוניים. כך, כאשר נוסע מזמין מקום בטיסה של חברת תעופה כלשהי, פרטי ההזמנה נרשמים באופן אוטומטי במחשבי החברה והנוסע מקבל כרטיס אלקטרוני וקבלה על התשלום עבור קניית הכרטיס ישירות לכתובת האימייל שלו. הנוסע אינו חייב להדפיס את כרטיס הטיסה והקבלה שכן פרטיו מופיעים במחשבי חברת התעופה בעת רישומו לטיסה בשדה התעופה או ברישום דרך האינטרנט.
המעבר מהנפקת כרטיסי טיסה מנייר לכרטיסי טיסה אלקטרוניים אינו מצריך עוד קשר פיסי בין הנוסע לחברת התעופה וגם ייתר את הצורך בהצגת כרטיס טיסה ממשי בשדה התעופה כאשר הנוסע נרשם לטיסה. כרטיס הטיסה האלקטרוני אף מאפשר לנוסעים רבים להירשם באופן עצמאי לטיסה מהבית באמצעות האינטרנט, או בתהליך רישום עצמי בשדה התעופה. חברות תעופה רבות גבו כסף מנוסעיהן אשר ביקשו להנפיק כרטיסי טיסה מנייר כאשר עוד ניתנה לנוסעים בחירה בין כרטיס אלקטרוני וכרטיס נייר ואולם כיום הנפקת כרטיסי נייר כמעט ואינה אפשרית.
מה- 1 ביוני 2008 כל חברות התעופה החברות ב- IATA (ארגון התעופה הבינלאומי) מחויבות בהנפקת כרטיס טיסה אלקטרוני לנוסעיהן.
קורינתיה (ספינה)

קורינתיה (ביוונית: Κορινθία) הייתה ספינה יוונית שהובילה נוסעים לארץ ישראל בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים. במקורות עבריים אחדים נקראה הספינה בשם "קורינטיה".
יונתן אמבר

ילדותו

אמבר נולד וגדל ברמת השרון. אביו היה טייס חיל האוויר ומורה בתיכון עירוני ד'.
בגיל 13 קיבל את הגיטרה הראשונה מהוריו, והחל ללמוד אצל המורה לגיטרה יזהר שאבי.

קריירה

לאחר שירותו הצבאי, החל ללמוד ברימון. אחרי שנה, טס לבוסטון ללמוד ב​"​ברקלי קולג' אוף מיוזיק", ​לאחר שקיבל מלגת לימודים.
ב- 2004 סיים תואר ראשון, עם התמחות בהנדסת קול והפקה מוזיקלית, ובמקביל לעבודה כגיטריסט וטכנאי סאונד באולפנים, התחיל לעבוד על אלבומו הראשון "לנוע".
בשנת 2006 חזר לארץ, ומאז מנגן עם כמה מהאמנים המובילים בארץ. בנוסף, הלחין מוזיקה לפרסומות באינטרנט ובטלוויזיה. בימים אלה, במקביל לעבודתו כגיטריסט ומפיק מוזיקלי, עובד על שירים מקוריים.
לאמבר אולפן הקלטות בבעלותו ובניהולו, ברמת השרון.
בשנת 2009 הלחין, עם חברו ישראל קמחי, את השיר "עץ ירוק מפלסטיק", שכתב אסף אטדגי. השיר, בביצועה של מרגלית צנעני, זכה באותה השנה בתואר השיר המושמע ביותר. באותה השנה כתב עבורה גם את השיר "סרט ישן".

חיים אישיים

בשנת 2005 התחתן עם עינת, ולזוג 3 ילדים. הם מתגוררים ברמת השרון.