קתדרלת מרי הקדושה (סידני)

רקע

סידני יושבה לראשונה ב-26 בינואר 1788 כמושבת עונשין בריטית תחת שלטונו קפטן ארתור פיליפ, ששלט בה בשם ג'ורג' השלישי, מלך אנגליה. רבים מהאנשים שהגיעו למושבה היו אנשי צבא שבאו עם משפחותיהם, והיו גם מספר מתיישבים חופשיים שבאו למושבה. הכומר של הקהילה היה ריצ'רד ג'ונסון מהכנסייה האנגליקנית, והממשל לא דאג לצרכים של המתיישבים הקתולים. כדי לענות על צורך זה, כומר קתולי בשם האב או'פלין עבר למושבת ויילס הדרומית אך גורש משם משום שהגיע ללא אישור ממשלתי. רק ב-1820 הגיעו באופן רשמי כמרים קתולים (הכומר קונולי והכומר ג'ון ת'רי) כדי לספק את צורכי הדת של הקהילה הקתולית באוסטרליה. קונולי נשלח לטסמניה וג'ון ת'רי נשאר בסידני. יש הטוענים שביום בו ת'רי הגיע היה לו חזון של כנסייה גדולה מאבן מוזהבת המוקדשת למרים, אם ישו עם זוג צריחים מחודדים שיתנשאו מעל העיר של סידני. חזון זה התממש לבסוף אך רק אחרי 180 שנה ו-3 כנסיות ביניים.

כנסיות הביניים

הכומר ת'רי ביקש מענק לשם בניית כנסייה. הוא ביקש שטח בצד המערבי של סידני, לכיוון נמל דארלינג אך קיבל שטח בצד המזרחי, סמוך למספר בניינים של המושל לכלן מק'קווארי בהם בית החולים של 1881, קסרקטין הייד פארק וכנסיית סנט ג'יימס האנגליקנית ששימשה גם כבית משפט. השטח שיועד לכנסייה הקתולית חלש על אזור נידח שבו יוצרו הלבנים לבנייניו של מק'קווארי. בדיעבד התברר השטח כמיקום מצוין. הכנסייה נמצאה במיקום שבו היא נראית מכל סידני ושדה הלבנים שהיה פעם הוא כיום הייד פארק עם שדרות עצים ומזרקת ארצ'יבלד המפורסמת.
אבן הפינה לקתדרלה הראשונה הונחה ב-29 באוקטובר 1821 בידי המושל מק'קווארי. זה היה מבנה אבן פשוט בצורת צלב שהשתמש במספר מאפיינים גותיים בהם חלונות עם קשתות מחודדות וצריחונים. ב-1835 הפך הכומר ג'ון פולדינג לארכיבישוף הראשון של הכנסייה הקתולית באוסטרליה. ב-1851 שונתה הקתדרלה לפי תוכניות של אוגוסטוס ולבי נורת'מור פיוג'ין. הכומר ת'רי מת ב-25 במאי 1864. ב-29 ביוני 1865 הרסה שריפה את הכנסייה.
הארכידיאקון מק'אנרופ מיד החל במסע גיוס כספים ותכנונים על מנת להקים את הקתדרלה הנוכחית. התוכניות התבססו על תוכנית של הארכיבישוף פולדינג. פולדינג כתב לויליאם וארדל, תלמיד של אדריכל התחייה הגותית אוגוסטוס ולבי נורת'מור פיוג'ין. הארכיבישוף התרשם מסנט ג'ון קולג' (כיום באוניברסיטת סידני), שאותו בנה וארדל. במכתבו העניק פולדינג חופש מלא לווארדל בתכנון הכנסייה החדשה, באומרו "כל תוכנית, כל סגנון, כל דבר רק בתנאי שיהיה יפה וגדול, במידה בה כוחנו מאפשר." וארדל גם תיכנן והשגיח על עבודת בניית קתדרלת פטריק הקדוש במלבורן.
אך היו שני שלבי ביניים. קתדרלה זמנית נבנתה מעץ אך נשרפה בקיץ 1869. על חורבותיה נבנתה כנסייה מלבנים ששימשה את בית הספר של סנט מרי, והמשיכה בכך גם לאחר שנבנתה הקתדרלה הנוכחית.

בניית הקתדרלה הנוכחית

הארכיבישוף פולדינג הניח את אבן הפינה ב-1868. היא תוכננה להיות מבנה כביר ושאפתני עם ספינה ראשית רחבה, ספינות משניות ושלושה מגדלים. לרוע מזלו, פולדינג מת בטרם ראה את חלומו מתגשם שכן מת ב-1877. חמש שנים מאוחר יותר, יורשו, הארכיבישוף ואוגהן הנחה את מיסת ההקדשה. ואוגהן נתן את ההוראה לצלצל בפעם הראשונה בפעמונים. ואוגהן מת ב-1883 בעת ששהה באנגליה.
חרף ההקדשה, קתדרלת מרי הקדושה הייתה רחוקה מסיום. העבודות המשיכו תחת הקרדינל פטריק מוראן. ב-1913 הארכיבישוף קלי הניח את אבן הפינה לספינה הראשית, שבנייתה נמשכה תחת חברת האדריכלים הנסי, הנסי ושות'. קלי הקדיש את הספינה הראשית ב-1928, בזמן עריכת הקונגרס הבינלאומי של סעודת האדון ה-29. הבדל קטן בצבע ובמרקם של אבן החול בקירות הפנימיים מסמן את החלוקה בין שלבי הבנייה השונים.
קישוט ועיטור הקתדרלה נמשכו גם מאוחר יותר, וגופתו של ואוגהן הוחזרה לסידני ונקברה בקפלת הקדושים האירים. הקריפטה המקושטת בעושר רב המכילה את גופותיהם של כמרים ובישופים ותיקים הושלמה רק ב-1961, אז היא נחנכה על ידי הקרדינל גילורי.
במשך שנים המגדלים המרובעים חסרי הצריחים שבחזית פגמו ביופיו הכולל של הבניין האלגנטי. מעת לעת הציעו לבנות 4 צריחונים בפינות המגדלים כמו שנעשה במגדל המצלב, משום שחשבו שהצריחים שהציע וארדל לא ייבנו לעולם. בעזרה ממשלתית לכבוד המילניום השני, הצריחים המחודדים נבנו בשנת 2000 וכיום הם הרביעים בגובהם באוסטרליה.

תוכנית

קתדרלת מרי הקדושה שונה בתוכניתה מקתדרלות רבות בעולם. בגלל גודלה, תוכנית העיר סידני והשיפוע בקרקע, היא ניצבת בציר צפון-דרום במקום מזרח-מערב. קתדרלות באירופה בנויות כך שהחזית פונה מערבה, בית הרוחב חותך מצפון לדרום והאפסיס נמצא במזרח. בקתדרלת מרי הקדושה החזית הראשית פונה דרומה.
מלבד זאת, התוכנית של הקתדרלה אופיינית לקתדרלה אנגלית. בזיליקה בצורת צלב לטיני עם מגדל מעל מקום המצלב (שם נפגשים הספינה הראשית ובית הרוחב). בית המקהלה מסתיים בקיר ישר ולא באפסיס מעוגל, כמו בית המקהלה של קתדרלת לינקולן, קתדרלת יורק ומספר קתדרלות אנגליות אחרות. ישנם שלושה שערים בחזית הדרומית עם כניסות נוספות בחזיתות בית הרוחב, המובילים מהייד פארק ומבניין הכמורה ובית הספר הסמוכים לקתדרלה.

סגנון

האדריכלות טיפוסית לתחייה הגותית של המאה ה-19, שקיבלה השראה מכתבי העת של קיימברידג' קאמדן סוסייטי, כתביו של ג'ון רסקין והאדריכלות של אוגוסטוס ולבי נורת'מור פיוג'ין. בזמן שאבן הפינה הונחה, האדריכל אדמונד בלקט השלים את הקתדרלה האנגליקנית של סידני, שהייתה קטנה בהרבה מקתדרלת מרי הקדושה, בסגנון גותי ניצב ואת הבניין הראשי של אוניברסיטת סידני. בלקט היה אדריכל מוכשר ואלגנטי בצורה יוצאת מגדר הרגיל. ארכיבישוף פולדינג בוודאי התרגש לראות מה היה בגדר האפשר, בעיר המתפתחת של סידני. קתדרלת מרי הקדושה, כאשר מומשה לפי תוכניותיו של ויליאם וארדל, הייתה הרבה יותר גדולה, מרשימה וקודרת מאשר קתדרלת אנדרו הקדוש (סידני) הקטנה והיפה. בגלל מקומה המצוין עודנה שולטת בשמי העיר, חרף גורדי השחקים.
סגנון הקתדרלה הוא אדריכלות גותית בסגנון גאומטרי מקושט (Geometric Decorated) אנגלי, סגנון עתיק מסוף המאה ה-13 באנגליה. למעשה, היא מבוססת במידה רבה על הסגנון של קתדרלת לינקולן. תחרת החלונות של החלון הענק במזרח בית המקהלה הוא כמעט העתקה של זה בלינקולן.

החוץ

מראה הקתדרלה מכיוון הייד פארק מאופיין בתבנית סדירה של חלונות גותיים עם קשת מחודדת ותחרת חלונות פשוטה. קו הגג זוכה לגימור מעקה, המקוטע בגמלונים מקושטים. מעל חלונות קומת התאורה נמצא גג רעפים שבהם משובצים שובכים בסגנון צרפתי. הגג של הספינות המשניות מקושט באבני ראשה מגולפות הניצבות בין העמודים התומכים את התמיכות הדואות של קומת התאורה.
פונה לכיוון הייד פארק, בית הרוחב משמש ככניסה הרגילה לציבור הרחב, כמו שרווח בקרב מספר קתדרלות צרפתיות. שערי בית הרוחב מקושטים בעושר רב, לא כמו שערי החזית הראשית, והם בעלי גילופי אבן המראים את כשרונם של בעלי המלאכה המקומיים בגילוף בסגנון הגותי. בין אבני הראשה המגולפות נמצאים צמחים מקומיים של אוסטרליה כמו ה-Waratah, הפרח הרשמי של ניו סאות' ויילס.
הופעתה של קתדרלת מרי הקדושה למבקר הבא מהעיר דרך הייד פארק היא מרשימה, עם חזית בית הרוחב המקושטת בחלון רוזטה ומעליה מתנשא מגדל המצלב עטור הצריחונים, מאחורי מזרקת ארצ'יבלד. הגננים הגבירו את ההנאה האסתטית מהמבנה באמצעות שתילת גנים סביב הקתדרלה, בהם חלק מהשתילים הם בצורת צלב.
למרות המאפיינים האנגליים הרבים של אדריכלות הקתדרלה, כגון הסיומת הישרה של בית המקהלה, החזית הראשית איננה אנגלית כלל בסגנונה. היא מבוססת על החזית הגותית המפורסמת ביותר, זו של קתדרלת נוטרדאם דה פארי, באיזון האופקי לאנכי, בשלושת שערי הכניסה הגדולים ובחלון הרוזטה הגדול. ברם, חזית זו כללה שני צריחים מחודדים, כמו אלה שבקתדרלת ליצ'פילד, אך אלה הושלמו רק 132 שנה אחרי תחילת בניין הקתדרלה.
מגדל המצלב מכיל בתוכו את הפעמונים. הוא חסון למדי, אך צלליתו אלגנטית בזכות הצריחונים שבפינותיו, המעוטרים בקרוקטים. הצריחים המחודדים של החזית הראשית מחזקים את הרושם מהקתדרלה ממבט מקולג' סטריט ובפרט בהתקרבות הטקסית לקתדרלה מגרם המדרגות שלפני החזית. גובה הצריחים הוא 76.4 מטרים, דבר ההופך את הקתדרלה לרביעית בגובהה באוסטרליה (אחרי קתדרלת פטריק הקדוש (מלבורן), קתדרלת סנט פול (מלבורן) וקתדרלת הלב הקדוש (בנדיגו)).

פנים

החתך הרוחבי של הקתדרלה אופייני לזה של כנסיות גדולות, וכולל ספינה ראשית בת שלושה אגפים (אולם תווך ושתי ספינות משניות), כאשר האגפים הצידיים נמוכים מאולם התווך. הספינות המשניות תומכות בספינה הראשית הגבוהה ומספקות מעבר סביב הפנים. קיר הספינה הראשית היא בעלת שלושה אזורים: קומת קשתות וארקדה, הגלריה וקומת התאורה ובה חלונות המאירים את פנים הכנסייה (להרחבה ראו אדריכלות כנסיות).
הקתדרלה בנויה מאבן חול בצבע זהוב שדהה בחוץ עקב פגעי מזג האוויר לחום-זהוב. הגג בנוי מאזדרכת אדומה, כאשר החלק המקרה את הספינה הראשית כולל בנייה ובה תמיכה של חבק-קשתי פתוח הזוכה לקישוט על ידי גילופים וסיתותים. בית המקהלה מקורה בעץ, שכנראה נועד להיות מקושט באדום, כחול וזהב כמו גג העץ בפטרבורו, אך דבר זה לא יצא לפועל כיוון שהצבע החם של העץ מנוגד ומשלים היטב את צבע אבן החול.
הספינות המשניות מקורות בקמרונות אבן עם אבן ראשה עגולה ומקושטת במרכז כל קמרון צלעות. גם מתחת לבימת המטיף ישנה אבן ראשה זעירה ומקושטת, שבדרך כלל המבקרים אינם רואים. בכל הסיומות של הקשתות בתוך הקתדרלה נמצאים ראשים מגולפים של קדושים נוצריים. אלה שליד תאי הווידוי הם בגובה העין ואפשר לבחון את פרטיהם.
המסך מאחורי המזבח הראשי מגולף בעדינות רבה באבן חול מאואמרו שבניו זילנד. הוא מכיל הרבה גומחות פתוחות, אך אלה, כמו גומחות דומות במזבח גבירתנו הממוקם מאחורי המזבח הראשי, ריקות שכן הפסלים מעולם לא הושלמו. ישנן שתי קפלות גדולות ושתי קפלות קטנות, הגדולות הן קפלת הלב הקדוש וקפלת הקדושים האירים. בשני צדי קפלת גבירתנו נמצאים קפלת יוסף הקדוש וקפלת פטרוס הקדוש ובכולן מזבחות מקושטים, ובהם פסלים בתוך הגומחות. הפסיפס המקושט ברצפה של קפלת קלי הונח על ידי חברת Melocco Co בשנת 1937 בערך באותו זמן בו רצפת הפסיפס בקפלת גבירתנו של סנט ג'ון קולג' באוניברסיטת סידני הונח, מבנה זה גם הוא תוכנן על ידי וארדל.

תאורה

התאורה בקתדרלה היא הפחות מספקת מבחינת תכונותיה האסתטיות של הקתדרלה. בגלל בהירותה של השמש האוסטרלית הוחלט לזגג את קומת התאורה עם זכוכית צהובה. הזיגוג התכהה במהלך השנים והעביר מעט אור, דבר שהיה מנוגד בצורה לא טובה לחלונות הכחולים הנמוכים יותר. כדי לגבור על החשכה, ועם מעט הבנה של האסתטיקה של האדריכלות הגותית, הותקנה בקתדרלה מערכת תאורה בשנות ה-70 של המאה ה-20 במטרה לתת פחות או יותר תאורה שווה לכל חלקי הקתדרלה. פנים הקתדרלה מואר באור צהוב בניגוד לאפקט התאורה הטבעית שחודרת דרך חלונות הזכוכית הצבעונית, ובכך מסירה את תחושת המסיביות של המבנה. קירויי האבן של הספינות המשניות שטופים באור שווה ששולל את דיגום המשטח האינטגרלי לפנים מקורה בקמרונות. חלק התאורה בספינה הראשית שמכוון כלפי מעלה מאיר את קומת הביניים - הגלריה והטריפוריום - יותר משאר חלקי הקתדרלה. יש הטוענים שתאורה בעייתית זו מקשה על צילום נאות של פנים הקתדרלה.

חלונות ויטראז'

בקתדרלת מרי הקדושה מותקנים חלונות ויטראז' מזכוכית צבעונית, כולם פרי עבודתה של חברת Hardman & Co שנוצרו במשך 50 שנה.
ישנם 40 חלונות מצוירים המייצגים מספר נושאים, המגיעים לשיאם בחלון של קצה בית המקהלה, המראה את נפילת האדם ואת מרים, מוכתרת ויושבת על כס מלכות לצד בנה, והם שופטים אנשים בכניסה לגן עדן. 
חלונות אחרים כוללים את מסתורי ה-Rosarium, ילדותו של ישו וחיי קדושים. מבחינת סגנון, החלונות נעים מהתחייה הגותית של המאה ה-19 לסגנון יותר ציורי של המאה ה-20. חלונות חלונות הרוזטה מעל הכניסות הם בסגנון Rayonnant וזוכים להערצה ותהילה רבה.
רבים מהחלונות הם מאיכות גבוהה אך יצירת המופת היא החלון הענקי של קצה בית המקהלה, שנחשב לאחד היפים שבחלונות הוויטראז' של המאה ה-19 ויש לו רק מעט מתחרים ביופי ותכנון.

אוצרות

קתדרלת מרי הקדושה מלאה באוצרות יפים ועצמי סגידה. סביב קירות הספינות המשניות נמצאת סדרת ציורים "תחנות הצלב" מאת ל. שובה מפריז שנבחרה לקתדרלה בידי הקרדינל מוראן ב-1885. בבית הרוחב המערבי ישנה רפליקה של "הפייטה" של מיכלאנג'לו (הפסל המקורי נמצא בבזיליקת סן פייטרו ברומא). פסל זה הובא לתצוגה בקתדרלה בידי חנות הכלבו דייוויד ג'ונס בע"מ ומאוחר יותר נתרמה לקתדרלה.
קבר החייל האלמוני שכן בעבר בקריפטה, שם נגעו בו כל ערב קרני השמש השוקעת. הפסל על הקבר הוא פסל ריאליסטי של חייל מת, שנוצר על ידי ג'ורג' וושינגטון למברט. למרות שגם בקריפטה הוא היה נגיש לציבור, הפסל הועבר לאחת הספינות המשניות כדי שיהיה יותר נגיש לציבור.
בקריפטה ישנה רצפת פסיפס גדולה, שנוצרה על ידי פיטר מולוקו וחברתו. בבסיס התכנון צלב המקושט באיורי כתבי יד קלטים עם רונדלים המתארים את ששת ימי הבריאה ואת כותרת "גבירתנו".

מקהלות

ישנן שלוש מקהלות ראשיות שמופיעות באופן סדיר בקתדרלה: מקהלת הקתדרלה (St. Mary's Cathedral Choir), מקהלת הזמרים (St. Mary's Singers) ומקהלת זמרי עמנואל (Emmanuel Singers).

מקהלת הקתדרלה

מקהלת קתדרלת מרי הקדושה (סידני) היא מקהלה בסגנון אנגלי מסורתי של גברים וילדים (בנים) אותה מנהל דייוויד ראסל. המקהלה מופיעה בכל יום ראשון, למעט בחופשת בית הספר בינואר. הם שרים מיסות מכובדות ובפסטיבלים חשובים כמו ערב חג המולד ובליל השימורים של חג הפסחא. מקהלה זו היא מהמוסדות המוזיקליים הוותיקים באוסטרליה שפועלים ברציפות. הרפרטואר שלהם נע ממזמורים גרגוריאניים עתיקים, עבור בקטעי שירה מהרנסאנס וכלה במוזיקה קלאסית מהמאה ה-21.

מקהלת הזמרים

מקהלת הזמרים של הקתדרלה היא מקהלה מעורבת של גברים ונשים המנוהלת בידי מיכאל היסי. המקהלה מופיעה בכל יום ראשון שלישי של החודש במיסת השעה 9 בבוקר ובימים ליטורגיים מיוחדים, וכן באירועים מיוחדים כמו חתונות.
המקהלה הוקמה ב-1990 ומאורגנת בשני חלקים. בתפילות רגילות במשך השנה המקהלה מונה כ-30 עד 40 חברים, בעוד שבהופעות גדולות וחגיגות, כולל ערב חג המולד ויום ראשון של הפסחא, המקהלה מופיעה עם 60-80 זמרים.

זמרי עמנואל

המקהלה נוסדה בשנת 2000 כחלק מיוזמת "הקהילות החדשות" של הקתדרלה. זמרי עמנואל שמים דגש על מזמורי ליטורגיה והמנוני הלל. הם בדרך כלל שרים בתפילת יום ראשון ב-6 בערב.

פעמונים

לפעמונים של קתדרלת מרי הקדושה יש מקום מיוחד בהיסטוריה של אוסטרליה. בעבר היו שלוש קבוצות פעמונים נפרדות בקתדרלה, כולם נוצקו בידי וייטצ'אפל מלונדון. הקבוצה הראשונה של 8 פעמונים הגיעה לסידני באוגוסט 1843 והותקנה על מגדל פעמונים מעץ, רחוק ממבנה הקתדרלה (במקום שבו נמצאת כיום בימת ההטפה). הם היו הפעמונים הראשונים באוסטרליה וצילצלו בהם לראשונה בערב ראש השנה ב-1844.
כאשר הקתדרלה נהרסה בשרפה ביוני 1865, הפעמונים נותרו ללא פגע. בניית קתדרלה חדשה החלה ב-1866 ובמהלך שנת 1858 הפעמונים הועברו ממגדל העץ למגדל החדש שנבנה זה עתה, בדרום-מערב הקתדרלה.
ב-1881 שונו פעמונים אלה לקבוצה חדשה של 8 ואלה הותקנו בשנה שלאחר מכן. ב-1885 נחתם חוזה לבניית מגדל מצלב (מגדל מוראן) ואליו הועברו הפעמונים ב-1898.
מאה שנה לאחר מכן הוזמן סט חדש של פעמונים עם צלצול חדש. 14 פעמונים מותקנים כיום במגדל המצלב והם צלצלו לראשונה ב-1986.
כ-7 פעמונים מהקבוצה של 1882 מהווים כיום חלק מקבוצה של 12 פעמונים בקתדרלת סנט פרנסיסקו חאווייר באדלייד (St Francis Xavier Cathedral in Adelaide). פעמון הטנור הישן (פעמון מוראן) הועבר למגדל הדרום-מערבי בקתדרלת מרי הקדושה ושמו שונה ל-Angelus.
הפעמונים מצלצלים באופן סדיר לפני המיסה הנכבדה בימי ראשון ובימי חג חשובים. הפעמונים מצלצלים גם בחתונות והלוויות (בתיאום מראש) ובאירועים אזרחיים חשובים. הפעמונים הובילו את הצלצול שחגג 100 שנה לכינון הפדרציה האוסטרלית, וכן צלצלו במהלך הפינאלה לפתיחה 1812 של צ'ייקובסקי בקונצרט "Symphony in the Domain" שנערך בסידני.