google/wiki40b huggingface dataset:
יצחק טוביה וייס

ביוגרפיה

נולד בפזינוק (פזינג, Pezinok), ליד ברטיסלאבה בצ'כוסלובקיה (כיום בסלובקיה), לשלמה וייס. ב-1939 ניצל על ידי הקינדר-טרנספורט שאורגן על ידי ניקולס וינטון, והיגר ללונדון לבדו, כשמשפחתו נותרת מאחור. למד בישיבת תורת אמת של הרב משה שניידר. לאחר נישואיו, למד בכולל הרבנים בגייטסהד אצל הרב אליהו דסלר, ולאחר עלייתו של הרב דסלר לארץ ישראל התמנה במקומו לראש הכולל.
כעבור מספר שנים, שב להתגורר בלונדון, שם התקבל לכהן כר"מ בישיבת הרמה בראשות הרב אליקים שלזינגר. במקביל למד הלכה למעשה אצל הרב שלמה בומגרטן. הוא התמנה על ידי הרב באומגרטן לרב בית הכנסת 'עץ חיים' בעיר.
בה'תשכ"ז עבר לאנטוורפן שבבלגיה, שבה גר כשלושים ושבע שנים. היה ר"מ בישיבת עץ חיים בווילרייק, ובהמשך דיין בית הדין שבאנטוורפן. באותן שנים כיהן כרב בית המדרש של חסידי גור בעיר.
החל לכהן כגאב"ד העדה החרדית ב-14 ביולי 2003 (י"ד בתמוז ה'תשס"ג) לאחר פטירת קודמו בתפקיד, הרב ישראל משה דושינסקיא. בית מדרשו היה בהתחלה בבית הכנסת "גאלנטא" בשכונת בית ישראל, ולאחר זמן נקנה לו בית כנסת בסמוך לביתו, בשכונת גבעת משה. עם בואו לירושלים נפתח עבורו כולל אברכים והוא מוסר בו שיעור מדי שבוע.
בשנת תשע"ב פתחו עסקני תפארת ירושלים ישיבה לירושלמים בשם "פאר התורה", והעמידו בראשה את הרב וייס. בשנת תשע"ד, עקב חובות, עברה הישיבה לראשות הרב פרץ מאירסון, חתנו של הרב רפאל סולובייצ'יק, והחלה להיקרא "חוכמת התורה". הרב וייס נשאר ראש ישיבה בישיבה.
הרב וייס היה נשוי בנישואים שניים לאלמנתו של אוריאל צימר.
מלך של קבצנים

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בסוף המאה ה-16 ברוסיה. בלן יתום וחיגר העובד בית מרחץ יהודי מקים אגודת לוחמים קבצנים המשתמשת בצירופי אותיות על מנת להילחם, וזאת לאחר שתושבי העיר הכריחו אותו להינשא לנערה יתומה כמוהו בתקווה שזה ימנע פוגרום. את עלילת הסרט מספר לצופים קבצן זקן (מגולם על ידי מוסקו אלקלעי).
פסוק (לוגיקה)

הפסוק הוא מאבני היסוד של תורת השפה ואף על פי כן קשה ביותר להגדירו. הקושי העיקרי הוא להבחין אותו מחלקיו (מילים, מונחים וכדומה). 
ככלל, הפסוק הוא אוסף של סימנים (אידיאליים) אשר קיימת בדרך כלל הסכמה על משמעותו. במובחן מחלקיו (המילה, הצירוף השמני וכדומה) הפסוק מבטא בדרך כלל משפט או פעולת דיבור שלמה, כגון שאלה, פקודה, טענה, הצעה וכדומה. 
ישנן לוגיקות שונות המטפלות בתוכנם של פסוקים ממינים שונים (לדוגמה הלוגיקה מודלית המטפלת בייתכנות), אך הלוגיקה המודרנית מטפלת בעיקר בתוכנם של פסוקי חיווי (כגון "יורד גשם", או "סוקרטס שתה את כוס הרעל"). 
פסוק חיווי הוא אוסף סימנים המבטא טענה. 
טענה היא תוכן היכול להיות אמיתי או שקרי, כלומר תיאור של עובדה אפשרית.  
המתמטיקה למשל, עוסקת כמעט אך ורק בטענות אודות יישים מתמטים ועל כן הלוגיקה המתמטית מטפלת כמעט אך ורק בטענות, תנאי האמת שלהן, תנאי ההוכחה שלהן וכדומה, בעוד פעולות דיבור אחרות, כגון שאלות (העולות במהלך החיפוש המתמטי) אינן מטופלות במסגרתה. 
יש להדגיש כי פסוק חיווי מבטא טענה גם כאשר איננו יודעים לקבוע בשום דרך האם טענה זו אכן אמיתית או שקרית. החשוב הוא שהפסוק מבטא תוכן אשר יכול להיות אמיתי או שקרי. לדוגמה, הפסוק "ישנו חד קרן מחייך על כוכב צדק" מבטא טענה גם אם אין לנו שום פרוצדורה המבטיחה בירור של אמיתות או שקריותו.

הגדרת פורמלית

תהי  שפה, ותהא  נוסחה בשפה . אם ב- אין בה משתנים חופשיים, נאמר כי  היא פסוק.

בתחשיב יחסים

תחשיב פסוקים אינו עשיר מספיק כדי לבטא את מרבית התורות המתמטיות. לכן משתמשים בתחשיב יחסים ששפתו עשירה יותר. 
פסוק הוא נוסחה ללא משתנים חופשיים.

אינטואיציה

אנו מצפים מפסוקים שיהיה להם ערך אמת יחיד וקבוע, אך לא כל הנוסחאות עונות לתנאי הזה. למשל אמיתות הנוסחא  תלויה בערך של x. היא אמיתית אם x הוא הקבוע 1, ושקרית אחרת. כדי לאפיין מבין הנוסחאות את אלו שהן פסוקים יש צורך להגדיר את המושג "משתנה חופשי". נאמר על כמת שהוא כימות של משתנה  בנוסחא, אם  מופיע כתו הראשון מימין לכמת (למשל ). בכל נוסחא, לאחר כימות של משתנה נפתחים סוגריים. משתנה  בנוסחא נקרא "משתנה מכומת" אם הוא מופיע כתו הראשון מימין לכמת, או שהוא בתוך הסוגריים שנפתחים על ידי כמת המכמת אותו. משתנה שאינו מכומת נקרא "משתנה חופשי". נוסחא שבה אין משתנים חופשיים נקראת פסוק. באופן אינטואיטיבי, פסוק הוא נוסחא שמייצגת טענה כללית כלשהי, שאמיתותה אינה תלויה בערכים שמקבלים המשתנים שבה, מאחר שלא ניתן להציב ערכים במשתנים מכומתים.

תקרית הפסוק ותבנית הפסוק

בהגדרת הפסוק הנ"ל מודגש כי הפסוק הוא אוסף אידיאלי של סימנים. הסיבה לכך היא אבחנת יסוד חשובה אך חמקמקה בתורת השפה: בין תקרית פסוק ותבניתו. על-מנת להכיר הבחנה זו יש להבחין כי בכל פעם שמבוטא פסוק, למשל בעל פה או בכתב, התוצאה אינה הפסוק עצמו אלא מקרה פרטי שלו. 
הפסוק, על כן, אינו זהה עם כתמי הדיו (או צירופי הפיקסלים המהבהבים) המשמשים לביטויו, אלא הוא המשותף לכל כתמי הדיו הללו, הוא זהה עם הסימנים האידיאלים המבטאים אותו. כל פסוק זהה עם תבנית אפלטונית שמשותפת לכל תקריות הפסוק שלו. למשל, כאשר נכתב "יורד גשם", "יורד גשם", אותו הפסוק נכתב פעמיים, ולכן אף אחד ממופעי תקרית הפסוק אינו זהה עם הפסוק.
משחק סדר

משחק סדר (Sequencing game) הוא משחק בתורת המשחקים שבו יש לסדר את השחקנים לפי סדר מסוים. כל שחקן מעדיף להופיע מוקדם יותר בתור, מפני שהוא מפסיד יותר ככל שמקומו בתור מאוחר יותר. משחק זה ניתן לייצוג בתור משחק בצורה קואליציונית.
ארנסט שלינג

חייו

ארנסט הנרי שלינג נולד בבלוודיר, ניו ג'רזי, וגדל כילד פלא. מורו הראשון היה אביו. הוא נכנס לאקדמיה למוזיקה בפילדלפיה בגיל 4. בגיל 7 יצא שלינג לאירופה ללימודים והתקבל לקונסרבטוריון פריז. בתקופת שהותו באירופה עבד עם רבי-אמן רבים, ביניהם הובר, בארת, מושקובסקי ותאודור לשטיצקי.
שלינג היה המנצח הראשון של הקונצרטים לצעירים בתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. הקונצרט הראשון התקיים ב-27 במרץ 1924. הקונצרטים נועדו לעודד את אהבת המוזיקה אצל ילדים. הם שילבו את נגינת התזמורת בהרצאה על היבט זה או אחר של התזמורת או המוזיקה עצמה, בלוויית תמונות או הדגמה, כך שהילדים נחשפו למגוון גירויים. הקונצרטים התקבלו בהערכה רבה מצד ילדים והורים גם יחד. שלינג ניצח על הקונצרטים האלה בניו יורק ואף במסעות. הקונצרטים התארחו בערים כמו פילדלפיה, לונדון, רוטרדם ולוס אנג'לס.
שלינג נישא לראשונה בשנת 1905. לאחר פטירת אשתו בשנת 1938, נישא שילינג לאשתו השנייה בשנת 1939, כשהיא בת 21, הוא בן 63. 
ארנסט שלינג מת בביתו בניו יורק.
צ'אנג סונג-טק

קורות חיים

החל משנת 1965 למד כלכלה פוליטית באוניברסיטת קים איל-סונג. בשנים 1969–1972 למד באוניברסיטת מוסקבה. לאחר חזרתו מברית המועצות התחתן עם קים קיונג הוי, אחותו הצעירה של קים ג'ונג-ייל. צ'אנג סונג-טק היה סגן ראש מחלקת ההדרכה וההכוונה של הוועד המרכזי של מפלגת הפועלים של קוריאה. 
במערב נחשב למי שעתיד לרשת את מקומו של קים ג'ונג-ייל. אולם, בעת שימוע בפרלמנט הדרום קוריאני ב-24 בינואר 2004 הוכרז שסונג-טק הודח מתפקידו בעקבות טיהורים פוליטיים במפלגה. סונג-טק נראה לראשונה בחזרה בפומבי במרץ 2006, מאז ההדחה, כשלקח חלק במשלחת של קים ג'ונג-ייל ברפובליקה העממית של סין. באוקטובר 2007 הכריזה סוכנות הידיעות המרכזית של קוריאה על מינויו לראש המזכירות של המפלגה האחראי על גופי ביטחון הפנים והגופים הממונים על ביטחון הלאומי (המשטרה החשאית). החל מדצמבר 2008 קודם לעמוד בראש מחלקת ההדרכה והארגון. החל משנת 2009 היה חבר בוועדה הלאומית להגנה ומשנת 2010 סגן יושב ראש הוועדה. 
בוועידת המפלגה השלישית בשנת 2010 נבחר כחבר-מועמד בלשכה הפוליטית של המפלגה, ואילו אשתו נבחרה לחברה בלשכה הפוליטית. בוועידת המפלגה הרביעית בשנת 2012 נבחר כחבר ללשכת הפוליטית, ואילו אשתו נבחרה, בהמשך לחברותה בלשכה הפוליטית, למזכירות המפלגה. אחרי מות קים ג'ונג איל ב-2011, סין, בהנהגתו של הו ג'ינטאו, ניסתה לקדם את השפעתה בסיוע קבוצה פרו-סינית בהנהגת סונג-טק. 
בהתאם להחלטת הלשכה הפוליטית של המפלגה ב-8 בדצמבר 2013 הודח מתפקידיו כסגן יו"ר הוועדה הלאומית להגנה ורשות מחלקת ההדרכה והארגון. סונג-טק הודח, לכאורה, בעקבות: "פשעי שחיתות" וכן, "שימוש בסמים, יחסים מגונים עם נשים, הימורים ועוד פשעים". בעקבות ההדחה הוצא משורות המפלגה ונעצר. סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית פרסמה תמונתו בעת המעצר. מספר ימים לאחר מכן הודיעה סוכנות הידיעות של המדינה כי הוא הוצא להורג.יחד אתו חוסלה הסיעה הפרו-סינית במפלגה.
מחוז ילובור

ילובור היה מחוז בחלק המערבי של אתיופיה, עם בירתה שלה גור ואחרי 1978 הבירה עברה לעיר מאטה. השם ילובור מגיע משני מילים משפת האורומו, " ילו" שהוא שם של מקום ו"אבבורה" שהוא שם של אדם כלשהו ולכן אפשר לתרגם ש "ילא שייך לאבבורה".
ילובור גבלה במערבה בסודאן, ובין המחוזות האתיופים מחוז מחוז וואלגה בצפון ומחוז קאפה בדרום.
בוגדן ז'רייץ'

ביוגרפיה

ז'רייץ' נולד ב-1 בפברואר 1886 בעיר נבסיניה בבוסניה והרצגובינה אשר באותה עת נשלטו בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת זגרב, בקרואטיה אשר גם כן נשלטה בידי האוסטרו-הונגרים. הוא היה חבר בתנועה המחתרתית "חופש" (Слобода) אשר שמה לה למטרה לשחרר את כל העמים הסלאבים משלטון האוסטרו-הונגרים, לאחד אותם עם ממלכת סרביה ולהקים את "יוגוסלביה". נטען שז'רייץ' גם היה חבר בארגון "היד השחורה", אולם הדבר לא הוכח.
בז'רייץ' גמלה ההחלטה להתנקש בחייו של פקיד אוסטרו-הונגרי בכיר כדי לזעזע את האימפריה. הוא תכנן להתנקש בפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה כאשר זה ביקר במוסטר ב-3 ביוני 1910, אולם מסיבה לא ידועה לא עשה זאת. במקום זאת, החליט ז'רייץ' לרצוח את מושל בוסניה והרצגובינה הברון ורשנין. ז'רייץ' החליט זאת לאחר שקרא מאמר של העיתונאי ריסטו רדולוביץ' אשר טען כי החיים הציבוריים של בוסניה והרצגובינה שקועים בדיכאון, וכי רק טרגדיה תעורר אותם. כאשר ז'רייץ' קרא מילים אלו, הוא זעק "תהיה טרגדיה!". ב-15 ביוני הוא הגיע לטקס פתיחת הפרלמנט הבוסני בסרייבו, וירה בוורשנין חמש פעמים באמצעות אקדח בעל ששה כדורים. לאחר שהאמין שוורשנין מת, הוא ירה בעצמו את הכדור האחרון והצהיר שהוא מצפה שהסרבים ינקמו את מותו.
למעשה ז'רייץ' לא הצליח להרוג את ורשנין אלא רק לפצוע אותו. המשטרה האוסטרית כרתה את ראשו של ז'רייץ' ושימרה אותו במוזיאון הפשיעה שלה. העיתונות באימפריה וגם בסרביה השכנה תיארה את מעשהו של ז'רייץ' כמעשה של מטורף מופרע, אולם בפועל הוא השפיע על דור שלם של בוסנים צעירים שחפצו להשתחרר מהעול האוסטרו-הונגרי. בין היתר הוא שימש השראה לחלק מהחולייה שביצעה את רצח פרנץ פרדיננד.
מערכת מודולרית מוטסת לכיבוי שריפות

מערכת מודולרית מוטסת לכיבוי שריפות (באנגלית Modular Airborne FireFighting System ובראשי תיבות MAFFS) היא יחידה עצמאית המשמשת לכבאות אווירית וניתנת להטענה על מטוס C-130 הרקולס.  
המערכת מאפשרת כיבוי שריפות מן האוויר, תכונה החשובה למשל בשריפות יער, שלעיתים קרובות אין גישה אליהן מן הקרקע.
המערכת ניתנת להטענה על כל מטוס הרקולס מדגם E או H המצויד במערכת הטענה מסוג USAF 463L. בשעת הצורך ניתן אפוא להסב לכיבוי שריפות מטוסים צבאיים המשמשים ביומיום למשימות אחרות.
המערכת מורכבת מחמישה מכלי לחץ בעלי קיבולת כוללת של 10,000 ליטר מעכב בעירה נוזלי ובנוסף אוויר דחוס לפליטת הנוזל בלחץ. משקל המערכת כ-5 טון. המערכת ניתנת להטענה על מטוס ההרקולס על ידי צוות מיומן תוך זמן של בין ארבע לשש שעות.
MAFFS2 הוא דגם משופר של המערכת, המצויד במכל לחץ אחד גדול, קיבולת נוזל גדולה יותר של 13,000 ליטר, וזמן הטענה קצר יותר (עקב דחיסת האוויר שתתבצע באוויר במקום על הקרקע) של בין שעה אחת לארבע שעות.
המערכת פותחה על ידי חברת FMC Corporation בשנת 1970, בעקבות שריפות הענק במחוז סן דייגו, בקליפורניה. טיסת המבחן הראשונה הייתה בשנת 1971. המערכת מיוצרת על ידי חברת Aero Union. הדגם הראשון של MAFFS2 נבנה בשנת 2007, ונכנס לשימוש בשנת 2008.
המערכת נמצאת בשימוש משמר היערות האמריקאי, חיל האוויר הברזילאי וחיל האוויר המלכותי התאילנדי.
מרגלית זינאתי

ביוגרפיה

זינאתי נולדה בפקיעין ליוסף ומזל, נצר למשפחת כוהנים, ורציפות מגורי משפחתה בפקיעין נשמרה מאז חורבן הבית השני. היא נצר אחרון למשפחת זינאתי. לא נמצא הסבר מדוע משפחה זו נושאת את שם המשפחה "זינתי", אשר מקורו במרוקו, ובעל שורשים ברבריים. ב-1938 בעקבות החמרת המצב הביטחוני, עזבה משפחת זינאתי את הכפר יחד עם כל היהודים לחדרה. ב-1940 חזרה משפחת זינאתי לפקיעין לבדה. בגיל 14 עזבה מרגלית את הכפר, והלכה ללמוד בבית ספר ביגור. כעבור שנתיים עברה למוסד דתי בירושלים, אך עזבה כעבור שנתיים, וחזרה לפקיעין. בגיל 17 במלחמת העצמאות עזבה את הכפר יחד עם משפחתה לנהריה. כעבור כמה חודשים בהם תמה המלחמה, וקמה המדינה חזרה עם משפחתה בשנית לפקיעין. בשנות השבעים עבדה מרגלית במשך כעשור במפעל טקסטיל בנהריה, לאחר פטירתם של הוריה מונתה לשמור על ההקדש היהודי בפקיעין.
זינאתי בחרה שלא להינשא, כדי שלא תצטרך לעבור למקום אחר.
למרגלית מופע משותף בשם 'פיסות של פקיעין', עם השחקן אוריאל רוזנבאום, המופע נערך בבית המשפחה חושף את סיפור חייה, לצד שאלות מקהל המבקרים במקום.
לפני למעלה מעשור הוקמה עמותת בית זינאתי. עמותה שמטרתה לפתח מרכז תיירות בפקיעין.
זינאתי הייתה במשך שנים היהודיה היחידה בכפר, והיא שומרת על הגחלת היהודית ועל הרצף ההיסטורי במקום.
זינאתי זכתה בפרס ירושלים בשנת תשע"ו, ונבחרה להדליק משואה ביום העצמאות ה-70 של מדינת ישראל.
חץ (קבוצת כוכבים)

כוכבי הקבוצה

α בחץ הוא ענק צהוב במרחק של כ-475 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.4. זהו רק הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצה.
β בחץ הוא ענק צהוב נוסף במרחק של כ-465 שנות אור] ועם [בהירות מדרגה 4.4. הוא הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצה.
γ בחץ הוא ענק כתום במרחק של כ-275 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.5. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
δ בחץ הוא כוכב זוגי במרחק של כ-450 שנות אור המורכב מענק אדום וננס לבן - כחלחל עם בהירות מדרגה 3.7. שלא ניתן להפרידם באמצעות טלסקופ אלא באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות בלבד. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

גרמי שמיים מעניינים נוספים

M71 הוא צביר כדורי במרחק של כ-12,000 שנות אור ועם בהירות כוללת מדרגה 6. ניתן לראותו במשקפת ככתם עמום ועגול, אך רק בטלסקופ גדול ניתן להבחין בכוכבים שבו.

מיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית הקבוצה יצגה את החץ שנורה על ידי הרקולס והרג את העיט שנשלח על ידי זאוס לענות את פרומתאוס על ידי אכילת כבדו מדי יום. הקבוצה ממוקמת בהתאם בין קבוצת הרקולס וקבוצת נשר (קבוצת כוכבים) שייצגה את העיט של זאוס.
סיפורים אחרים יחסו את החץ למשימה השישית של הרקולס - חיסול הציפורים הסטימפליות שיוצגו על ידי הקבוצות הסמוכות נשר, נבל וברבור או לחלופין לחץ של הקשת שנורה אל העקרב.
שחזור (מעשה עבירה)

במהלך חקירה משטרתית מבצעים לעיתים שחזור של מעשה עבירה במטרה לברר בצורה טובה יותר את פרטי הפרטים של ההתרחשויות בזירת העבירה, בשעת העבירה.
לביצוע השחזור נעזרים החוקרים בתיאורי העדים ובחוות דעת מקצועיות של מי שיכולים לתרום לפיענוח המקרה ובהם פתולוגים, מומחים לבליסטיקה, מהנדסים ועוד. השתתפותו בשחזור של מי שחשוד בביצוע העבירה יכולה לחזק את גרסתו או להחלישה ובתי משפט עשויים לקבל את השחזור כראייה מסייעת. השתתפות החשוד בשחזור אינה הכרחית וניתן לבצע שחזור גם בלעדיו. כדי להעביר לבית המשפט תיאור מדויק יותר של השחזור, מקובל במשטרת ישראל לצלם בווידאו את תהליך השחזור.
לימה בואי

לימה רוברטה בואי (באנגלית: Leymah Roberta Gbowee; נולדה ב-1 בפברואר 1972) היא פעילת שלום ליברית, הנהיגה מחאה של נשות ליבריה שהביאה להפסקת מלחמת האזרחים ולהפלתו של הרודן צ'ארלס טיילור. כלת פרס נובל לשלום לשנת 2011, יחד עם אלן ג'ונסון-סירליף ותוואכול כרמאן.

תולדותיה ופועלה

בואי נולדה בליבריה, בעקבות מלחמת האזרחים במדינה נמלטה משפחתה לגאנה וחזרה לליבריה לאחר מספר שנים. היא עבדה כעובדת סוציאלית במונרוביה, בירת ליבריה. כעובדת משרד הבריאות היא טיפלה בפליטים בשנים 1995–1996. בשנים 1998–2003 הועסקה על ידי הכנסייה הלותרנית המקומית וטיפלה בנפגעי טראומה ובילדים חיילים ששירתו בצבאו של טיילור.
ב-2002 החלה בואי לארגן שורת תפילות של נשים למען השלום ולפעולה בלתי אלימה להפסקת שפיכות הדמים, היא הנהיגה את "יוזמת השלום של הנשים הנוצריות", אליה חברו גם נשים מוסלמיות. עם התגברות מלחמת האזרחים טיפלה בפליטים הרבים שנמלטו למונרוביה. 
באפריל 2003 ארגנה מחאה בהשראת אסתר המלכה, שלבשה שק ואפר, אלפי נשים אספו את שערן, לבשו בגדים לבנים, התיישבו בשוק הדגים והניפו את הסיסמה "נשות ליבריה רוצות שלום עכשיו". בהשראת ליסיסטרטה, הנשים ארגנו שביתת מין, במהלכה מנעו מין מבעליהם בדרישה שיפסיקו את שפיכות הדמים. ב-23 באפריל הסכים טיילור לפגוש אותן לראשונה, בעצרת המונית, עלתה בואי לבמה ומסרה לטיילור הצהרה שחיברו למען השלום והצליחו לשכנעו להיפגש עם מנהיגי המורדים לשיחות שלום באקרה שבגאנה. הנשים בהנהגת בואי ארגנו משלחת לאקרה וחברו לנשים ליבריות ממחנות פליטים מקומיים. עם תחילת השיחות פרסם בית הדין המיוחד בסיירה לאון כתב אישום נגד טיילור באשמת פשעי מלחמה, טיילור נמלט חזרה למונרוביה והאלימות התחדשה ביתר שאת, במקביל להמשך השיחות העקרות בוועידת השלום. בעקבות פגיעת פגז מרגמה במתחם השגרירות האמריקאית במונרוביה, אשר קטל פליטים רבים, יצרה בואי עם הנשים שרשרת אנושית וחסמה את אולם הדיונים, אשר מנעה מהמשתתפים לעזוב. המחאה הביאה ללחץ בינלאומי ותוך שבועיים נחתם הסכם שלום שהוביל לכניסת כוחות מזוינים בינלאומיים לליבריה, כינון ממשלה זמנית, עזיבתו של טיילור וקביעת בחירות דמוקרטיות.

גם לאחר הצלחת המאבק, לא הפסיקה להנהיג את פעילות הנשים, כישלון האו"ם בפירוק מסודר של הלוחמים מנשקם, הביא את הנשים להגיש הצהרה בה פירטו את משגי האו"ם בתהליך והבטחה להתערב על מנת למנוע סכסוך דמים נוסף. בואי כיהנה בוועדת האמת והפיוס של ליבריה בשנים 2004–2005, בבחירות הראשונות לאחר מלחמת האזרחים שהתקיימו באוקטובר 2005, פעלה עם הנשים לעודד את בחירתה של אלן ג'ונסון-סירליף, שנבחרה לנשיאת המדינה והייתה בכך לאישה הראשונה לכהן כמנהיגת מדינה באפריקה. מאז 2006 כיהנה כיו"ר ארגון רשת הנשים לשלום וביטחון באפריקה (wipsen) שמושבו באקרה. היא התפטרה באוקטובר 2012 במחאה על שחיתות שלטונית מצד נשיאת ליבריה ג'ונסון-סירליף.
ב-2011 זכתה בפרס נובל לשלום על מאבקה הלא-אלים למען ביטחון וזכויות נשים. ב-2012 הייתה אחת מנושאי הדגל האולימפי בטקס פתיחת אולימפיאדת לונדון. ב-2016 הגיעה בואי לישראל על מנת להשתתף בצעדה של תנועת "נשים עושות שלום" למען סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
לבואי תואר שני בתוכנית ליישוב סכסוכים של אוניברסיטת EMU שבוירג'יניה. היא אם לשישה ילדים. 
היא שימשה גיבורת הסרט התיעודי "גרשו את השטן בחזרה לגיהנום".
ברוקלין (סרט)

תקציר העלילה

בשנת 1952, אייליש לייסי (סרשה רונן) היא אישה צעירה מאנישקורת'י, עיירה קטנה בדרום מזרח אירלנד. היא לא מצליחה למצוא עבודה, ולכן נאלצת לעבוד רק שעתיים בשבוע, במהלך סופי השבוע, בחנות צרכניה המנוהלת על ידי מיס קלי (בריד ברנן) המרשעת. אחותה הגדולה של אייליש רוז (פיונה גלסקוט), מסדרת לה נסיעה לארצות הברית כדי למצוא שם עבודה, ועתיד טוב יותר. היא עוזבת, אבל באוניה היא סובלת ממחלת ים ומהרעלת מזון ובסופו של דבר מוצאת את עצמה בחדרה, כאשר תא השירותים נעול. האישה בדרגש מתחתיה, היא נוסעת מנוסה, העוזרת לה, מייעצת לה ותומכת בה בעת כניסתה של אייליש לארצות הברית ולחייה בברוקלין, ביתם החדש בארצות הברית של מהגרים אירים רבים.
אייליש גרה באכסניה אירית, שם היא סועדת בכל לילה עם מאדאם קיהו (ג'ולי וולטרס), בעלת הבית המסורתית, ועם שאר הדיירות, כולן נשים צעירות. יש לה גם עבודה בחנות כל-בו, אבל בשל היותה ביישנית, מופנמת ושקטה במהלך האינטראקציה שלה עם הלקוחות, הממונה עליה, מיס פורטיני (ג'סיקה פארה), נוזפת בה. מכתבים המגיעים אליה מאחותה רוז, שבאירלנד, מציפים בה געגועים רבים אליה. היא זוכה לביקור מצד האב פלוד (ג'ים ברודבנט), כומר שסידר לה את עבודתה ואת מקום מגוריה, והוא מנסה לעזור בכך שהוא רושם אותה ללימודי הנהלת חשבונות בקולג'. כאשר היא יוצאת לערב ריקודים במרכז קהילתי בברוקלין, היא פוגשת בטוני (אמורי כהן), בן למשפחה איטלקית, המגלה בה עניין ועד מהרה הופך להיות החבר שלה. לאור התפתחויות אלה, אייליש מתחילה להרגיש יותר ויותר בנוח בנוגע לחייה החדשים בניו יורק. ואז מגיעה הטרגדיה. האב פלוד מודיע לאייליש שאחותה רוז מתה בפתאומיות, ממחלה שהייתה לה והסתירה אותה. לאחר שיחת טלפון טרנס-אטלנטית עם אמה, אייליש מגלה שאמה מתמודדת בקושי עם הטרגדיה, שהביאה עליה בדידות רבה. היא מחליטה לחזור הביתה לביקור. טוני מתעקש שאם היא עוזבת, הם חייבים להתחתן בסתר, קודם לכן. השניים מתחתנים בנישואים אזרחיים מבלי לספר לאיש, ואייליש חוזרת לאירלנד.
חזרה באירלנד, נדמה לאייליש שכולם מעוניינים שתישאר ושלא תשוב לברוקלין. חברתה הטובה ביותר צפויה להתחתן שבוע אחרי המועד בו תיכננה אייליש לשוב לאמריקה, אולם אמה כבר קיבלה את ההזמנה ואישרה את השתתפותה בחתונה בשמה. חברתה מאלצת אותה להיפגש עם רווק אירי מבוקש בשם ג'ים פארל (דונל גליסון), שעומד לרשת את הבית הגדול של הוריו ואת העסק המשפחתי. כמו כן, אייליש מוצאת את עצמה מחליפה, באופן זמני, את אחותה המנוחה, כמנהלת חשבונות במפעל מקומי. אייליש מגלה שכעת יש לה אפשרות לבנות לעצמה עתיד באירלנד, דבר שלא היה קיים כשעזבה. אייליש מפסיקה לפתוח ולקרוא את המכתבים שהיא מקבלת מטוני. מיס קלי, מעסיקתה הקודמת של אייליש, נפגשת עימה ומספרת לה כי נודע לה שהיא כבר נשואה. אייליש נזכרת במנטליות של עיירה קטנה, שבה אין סודות, ואשר ממנה נמלטה. היא מודיעה לאמה על נישואיה ועל כוונתה לשוב בהקדם לברוקלין. במהלך נסיעתה, היא פוגשת בבחורה צעירה שנוסעת לראשונה לאמריקה, והיא משחקת את התפקיד של הנוסעת המנוסה, המדריכה את המהגרת החדשה. הסרט מסתיים כאשר אייליש וטוני נפגשים ומתחבקים בשמחה.
קוקייתיים

מאפיינים

צבעי הנוצות חום, אפור וערמוני והן מנוקדות בלבן. לקוקייה גוף וזנב ארוכים, רגליים קצרות ומקור בינוני וכפוף במקצת. באביב משמיע הזכר את שירתו האופיינית "קו קו", המזכירה קצת את זו של העורב. בשל שירה זו קיבלה הקוקייה את שמה. הקוקייה ניזונה מחרקים ומזחלים שעירים של פרפרים. כשאינה אוכלת, היא מרבה להסתתר בסבך של עצים ושיחים. מינים אחדים כמו הקוקיה רצנית מעדיפים לרוץ על הקרקע מאשר לעוף.
הגדולה במיני הקוקיות היא קוקיית מקור צ'אנל (Scythrops novaehollandiae) ששוקלת עד 930 גרם ודומה בכך לקוקאל שחור (Centropus menbeki). הקטנה ביותר היא קוקיית ברונזה קטנה (Chrysococcyx minutillus) ששוקלת עד 17 גרם.

הטלת ביצים

רוב מיני הקוקיות הם עופות טפילים. הנקבה מטילה את הביצים בקנים של ציפורים זרות (פונדקאיות), ואלה דוגרות על ביציה ומגדלות את גוזליה. נקבת הקוקייה עשויה להטיל ביצה מדי יום ובסך הכול 16-18 ביצים בעונה. בישראל מטילה הקוקייה את ביציה בקני עורבים. הקוקייה ממתינה בסתר בסמוך לקן, וכשהציפור עוזבת את הקן, הקוקייה ממהרת אליו ומטילה בו את ביצתה בתוך מספר שניות ועפה במהירות. לעיתים היא מוציאה ביצה אחת מהקן, כדי שהציפור הפונדקאית לא תבחין בהוספת הביצה הזרה.
העוף הפונדקאי דוגר על ביצת הקוקייה עם ביציו שלו. גוזלי הקוקייה בוקעים לאחר 13 ימי דגירה, בדרך כלל לפני בקיעת ביצי הפונדקאי. במינים רבים של קוקיות פועל גוזל הקוקייה לסילוק ביצי הפונדקאי וגוזליו מהקן. לעומתם, גוזל הקוקייה המצויצת אינו מסלק את גוזלי העורב מהקן אלא גדל איתם כאילו היו אחיו. הפונדקאים מגדלים את גוזל הקוקייה ומספקים לו את מזונו, גם כאשר הוא מגיע לגודל העולה על זה שלהם, עד התבגרותו. 
זמן קצר לאחר גמר הקינון נודדות הקוקיות דרומה - קודם הבוגרים ואחריהם הצעירים.
פרזאנה בארי

פעילות

בעברה, שימשה פרזאנה בארי גם כמנהיגה בכירה במפלגת הפועלים העממית, והיא כותבת טור בעיתונים The Express Tribune ו-Daily Times Pakistan, העיתונים היומיים הגדולים בפקיסטן בשפה האנגלית.
בארי מקדמת חילוניות וליברליזם בפקיסטן. היא פועלת נגד שיטת ה"ג'ירגה" (جرګه), מועצות גברים הדנות במחלוקות וסוגיות ציבוריות, אשר סמכותן פעמים רבות קודמת אפילו לחוקי המדינה, ואשר מקורה בתרבות הפתאנית אך אומצה גם על ידי קהילות אחרות. היא פועלת למען פרשנות אסלאמית מקלה יותר בנושא זכויות נשים, ומתמקדת באופן מיוחד בנושא רצח נשים על ידי הסביבה הקרובה, אשר לפעמים מכונה "רצח על כבוד המשפחה".
ב-2014, ושוב ב-2016, קראה בארי לפתיחה מחדש של תיק "הרוקדות מקוהיסטאן", בו דווח על רציחתן ב-2012 של ארבע נערות לאחר שהופץ סרטון בו הן נראות רוקדות ומוחאת כפיים בחתונה. בארי הייתה חלק ממשלחת בת חמישה חברים שנשלחה לאזור כדי לוודא את אמיתות האירועים. הוצגו בפני הוועדה ארבע נערות, אך בארי הביעה ספק שאלה אותן הנערות מהסרטון. אך היא הייתה בדעת מיעוט, ובית המשפט העליון סגר את התיק. תמונות של הנערות שהוצגו למשלחת בקוהיסטאן נשלחו לכתבת רויטרס,  קתרין הורלד, והיא שלחה אותן להשוואה בסוכנות עצמאית בבריטניה, אשר החזירה תשובה שאין אלה אותן הנערות. בארי ציינה גם שתי מסיבות עיתונאים בהן מנהיגים מקומיים הודו שהנערות נהרגו. טיעוניה חוזקו על ידי חבר הפרלמנט לשעבר, מאולנה דילדר, שמונה לסייע לוועדה, וכתב בדו"חו שאין ספק שהנערות נרצחו, והחלטת בית המשפט הייתה מוטעית.
באוגוסט 2015, נסעה בארי לכפר חוסיין חאן ואלה, בקאסור שבמחוז פנג'אב, שם פרצה הסוגיה של יותר מ-300 ילדים אשר נחטפו והוחזקו כשפחות ועבדי מין וצולמו בסרטי מין בין השנים 2006 ל-2014. הממשלה מיד הקימה ועדת חקירה, אך בד בבד, המשטרה גררה רגליה, והתגלו מיליוני דולרים ששולמו בשוחד לשוטרים ופקידי ממשלה במהלך השנים. מפקד המשטרה טען שאין לדעת אם הילדים השתתפו בהסכמה, ואילו פקיד בכיר בממשלה המקומית טען שלא הייתה כלל התעללות מינית, אלא מדובר בעלילה שמקורה בסכסוך על אדמות. בארי כתבה על הסוגיה, התראיינה לתקשורת, והפעילה לחץ משפטי, כדי למצות את הדין עבור הילדים הנפגעים. עם זאת, גם לאחר שמשטרה הביאה 34 תביעות נגד גברים המקושרים לנושא, חלקם זוקו, חלק מהתיקים בוטלו, ורוב אלה שנעצרו בנוגע לרשת הסחר בילדים פשוט שוחררו. בשני המקרים שהובאו בינתיים בפני בית המשפט, אי אפשר היה להגיע להרשעה כי המשטרה פשוט סירבה לחקור או לאסוף ראיות. ממעורבותה בחקירה, בארי טענה שהיה מדובר ברשת פשע ענפה ומאורגנת היטב. יתרה מכן, היא טענה שהתעללות מינית בילדים היא תופעה רווחת בפקיסטן, ושאין רצון מערכתי להלחם בתופעה זו. לאחר שנה של עבודה למעט מטרה זו מצד פעילות זכויות נשים ופעילי זכויות אדם וילדים, הסנאט הפקיסטני העביר ב-2016 לראשונה חוק האוסר פלילית תקיפה מינית נגד קטינים, פורנוגרפיה של ילדים, וסחר בילדים.
במאי 2016, היא התנגדה בחריפות להחלטת המועצה האסלאמית לפיה זה חוקי עבור בעלים להכות "מעט" את נשותיהם, וכינתה את המועצה כ"מנוונת".
באוקטובר 2016, הוציאה האספה הלאומית של פקיסטן מחוץ לחוק "רציחות על רקע כבוד", חוק למענו פעלו שנים פמיניסטיות וארגוני זכויות נשים בפקיסטן, ואשר הגיע לשיא מבחינת לחץ פוליטי אחר רציחתה של כוכבת המדיה החברתית קנדיל באלוץ' על ידי אחיה באותה השנה. בארי הזהירה כי החוק היבש אינו מספיק כי למגר את התופעה, אפילו מבחינה משפטית, מכיוון שלשופטים יש שיקול דעת בנושא, ובפקיסטן, אין הרבה אכיפה של חוקים נגד אלימות כלפי נשים. למשל, מספר ההרשעות על אונס במדינה הוא קרוב לאפס.