google/wiki40b huggingface dataset:
סטיריפנטול

מכניזם הפעולה

כמו ברוב התרופות האנטי-אפילפטיות, מכניזם הפעולה המדויק אינו ידוע. 
היא מעלה את תמסורת הGABA. בריכוזים קליניים רלוונטיים מגבירה התרופה את תמסורת ה-GABA המרכזית באמצעות אפקט דמוי ברביטורט משום שהיא מגדילה את זמן פתיחת תעלות קולטני   GABA-A בחלקים של ההיפוקמפוס. הוכח, גם, שסטיריפנטול יכולה להגדיל את רמת ה- GABA ברקמת המוח על ידי התערבות בספיגה  ובמטבוליזם שלה.
היא גם משפרת את יעילותן של תרופות אנטי-אפילפטיות רבות, אולי משום שהיא מדכאת פעילות של אנזימים מסוימים.

היסטוריה

בדצמבר 2001 נתנה סוכנות התרופות האירופית לסטיריפנטול מעמד של תרופה יתומה לשם טיפול באפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות, הידועה גם כתסמונת דרווה. ב- 4 בינואר 2007 נתנה סוכנות התרופות האירופית הרשאה להיות משווקת, התקפה בכל האיחוד האירופי.

התוויות ושימוש

היא מותווית כתרופה משלימה יחד עם  סודיום ולפוראט וקלובאזאם לטיפול באפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות  שלא תמיד נשלטת על ידי קלובאזאם וולפוראט. ילדים שיש להם אפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות מפתחים, לעיתים קרובות, בשנת חייהם הראשונה התקפים עקשניים ובעקבותיהם בא פיגור שכלי. ניסוי בקנה מידה קטן הראה שיעור תגובה גבוה  כשמיעוט משמעותי מבין המטופלים נעשה חופשי מפרכוסים.
בנוסף לכך, ניתן להשתמש בתרופה לטיפול באפילפסיה עקשנית בילדים יחד עם קארבאמזפין. נראה שהיא יעילה במידה פחותה אצל מתבגרים ומבוגרים.

מינון

סטיריפנטול זמינה כקפסולות ג'לטין (250 מ"ג) ובשקיות אבקה כדי ליצור תמיסה אותה ניתן לשתות (250 מ"ג, 500 מ"ג).
המינון הראשוני הוא 50 מ"ג לקילו ליום. ניתן להעלות אותו עד ל-100מ"ג לקילו ליום למקסימום של 4 גרם. ניתן לחלק את המינון לשתיים או שלוש מנות יחד עם הארוחות. ייתכן שיש צורך להוריד את המינון של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי נגרמות בעיקר בשל גידול בריכוזי הפלזמה של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות וניתן להפחית אותה על ידי הורדה במינון של תרופות אלה.  תופעות הלוואי הידועות הן בחילה והקאה במיוחד כשנוטלים אותה יחד עם סודיום ולפוראט.

תגובות בין תרופתיות

סטיריפנטול פועלת באופן אינטראקטיבי עם תרופות אנטי-אפילפטיות רבות ותרופות אחרות. זה מהווה גם נקודת חוזק וגם נקודת חולשה. נראה שהיא מגדילה את היעילות של פנוברביטל, פרימידון, פניטואין, קארבאמזפין, קלובאזאם ודיאזפאם. כך, למשל ניתן לשמור על רמה תקינה של קארבאמאזפין בדם תוך הפחתת מינון ב-50%.
פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

ילדותו

פרידריך נולד ב-29 באפריל 1763 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולארנסטינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר, בתו של ארנסט אוגוסט, דוכס סקסוניה-ויימאר.

שלטונו

ב-23 בספטמבר 1780 מת ארנסט פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ובמקומו עלה פרידריך לשלטון, תוך שדודו יוזף, נסיך סקסוניה-הילדבורגהאוזן משמש כעוצר עד למותו בשנת 1787.
עד לשנת 1806 היה פרידריך משועבד לחובות כספיים שהשאיר אביו אחריו. בשנת 1806 לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה, הצטרף פרידריך לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1815 הצטרף לקונפדרציה הגרמנית.
בשנת 1826 לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, העביר פרידריך את אזור הילדבורגהאוזן לברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ובתמורה קיבל פרידריך את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג.
ב-29 בספטמבר 1834 מת פרידריך באלטנבורג, ובמקומו עלה לשלטון בנו יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג.
הליוגרף

הליוגרף (מיוונית: הליוס - השמש, גראפין - כתיבה) הוא מכשיר המשמש ליצירת קשר על ידי הטלת הבזקי אור קצרים של קרני השמש באמצעות מראה. שפת הקשר היא קוד מורס.

היסטוריה והרקע לשימוש במכשיר

כבר בתקופת בית שני היה נוהג להודיע באמצעות משואות אור מירושלים עד בבל על תחילת מועדים שונים. השימוש באור להעברת מידע התפתח במיוחד ערב מלחמת העולם הראשונה. בתקופה זו, במלחמת העולם הראשונה נזקקו הצבאות לתקשורת בטווחים שונים. בטווחים הקרובים הקשר התבסס על תקשורת קווית של טלפוני שדה. התקשורת האלחוטית לטווחים הרחוקים עדיין לא הייתה קיימת ואת מקומה תפס מכשיר ההליוגרף.

שימוש צה"לי

רוב האלחוטנים שהוכשרו בקורסי האלחוט של ההגנה למדו את השימוש במכשיר ההליוגרף. המכשיר היה בקיבוצים רבים בתחילת שנות ה-40 ושימש ליצירת קשר בצורה יעילה מאד.
כך, למשל, במלחמת העצמאות, ביום השלישי לקרבות ביד מרדכי, כאשר לא הייתה אפשרות להטעין את המצברים של מכשיר הקשר האלחוטי, עלו הקשריות למגדל המים וביצעו את התקשורת בעזרת פנס צבאי פשוט עם מטה חטיבת הנגב בניר עם במרחק של כ-10 ק"מ.
דוגמה נוספת - על גג מגדל המים (בית הספר ויצמן) בהרצליה הוקמה תחנת תקשורת של סניף ההגנה בהרצליה, בה נעשה שימוש בהליוגרף לשם איתות אור. התחנה הופעלה על ידי צעירי המושבה והפכה את הרצליה לחולייה חשובה ברשת הקשר של ההגנה. בימי חירום או מתיחות פעלה התחנה במשך כל שעות היממה.
עיריית תל אביב הציבה לוחית זיכרון במקום בו הייתה תחנת איתות ראשית בתל אביב (פנסים והליוגרף) בשנים 1936–1939 על גג בית שהיה אז המקום הגבוה ביותר בתל אביב ברחוב אחד העם 84.
פיליפ האו

ביוגרפיה

האו נולד וגדל בג'קסונוויל שבפלורידה. ב-1984 סיים לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי. הוא התנדב ליחידת אריות הים ונהיה ללוחם ביחידה. 
פיקד על יחידת לוחמה מיוחדת בבחריין של פיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי, על כוח 3 בפיקוד ועל מפקדת המבצעים המיוחדים בפיקוד האוקיינוס השקט. 
תפקידי מטה אותם מילא כוללים שירות כקצין אג"ם בפיקוד הלוחמה המיוחדת של הצי, קצין הקישור לקונגרס מטעם פיקוד המבצעים המיוחדים ועוזר למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. 
במהלך שירותו השתתף במבצע על אבטחת מכליות הנפט במפרץ הפרסי בשלהי מלחמת איראן-עיראק, במבצעי הסיוע ההומניטרי בבוסניה והרצגובינה במהלך מלחמות יוגוסלביה, במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק, בה הוביל יחידת לוחמה מיוחדת של הצי להשתלטות על מתקני הנפט בחצי האי אל-פאו.
ביולי 2014 מונה לנשיא מכללת המלחמה של הצי, הוא היה בכך לאיש יחידת אריות הים הראשון לכהן בתפקיד זה. באוקטובר 2016 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה למנהל הפעולות הצבאיות בארגון ה-CIA. 
האו בעל תואר שני בביטחון לאומי עם התמחות במבצעים מיוחדים ולחימה בעצימות נמוכה מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים (1995) ותואר שני בביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי (2002).
לארי קאיודה

קריירה

קאיודה החל את הקריירה בקבוצת רד בול גאנה הגאנאית, ובפברואר 2010 חתם בקבוצת ASEC מימוסאס מחוף השנהב, מהמועדונים הבכירים במדינה. לאחר מכן שיחק תקופה קצרה במועדון השווייצרי לוצרן.
במרץ 2013 התאמן קאיודה עם דינמו מינסק מבלארוס, אך לבסוף עבר להארטלנד מליגת העל הניגרית.

מכבי נתניה

ב-12 בספטמבר 2013 הגיע קאיודה לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת בקבוצת מכבי נתניה, שירדה בעונה שלפני כן לליגה הלאומית. בעונתו הראשונה בקבוצה הגיע עמה לגמר גביע המדינה, והעפיל עמה לליגת העל לאחר שכבש עשרה שערים בליגה הלאומית והקבוצה סיימה במקום הראשון. לקראת עונת 2014/2015 האריך את חוזהו במועדון. ב-20 בספטמבר 2014 כבש קאיודה את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק מול מכבי פתח תקווה שהסתיים בתיקו 4-4. את העונה סיים עם 13 שערים, במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה. בסך הכל כבש קאיודה 23 שערי ליגה במכבי נתניה, וייזכר בעיקר בזכות המהירות שלו ושיתוף הפעולה עם קפטן הקבוצה ערן לוי.
בשנתיים ששיחק במכבי נתניה, הפך קאיודה לאחד מחביבי הקהל ונחשב לאחד מהזרים הטובים ששיחקו במועדון.

אוסטריה וינה

לאחר היכולת הגבוהה שהציג בשנתיים ששיחק במדי מכבי נתניה ובעקבות המצב הכלכלי הקשה שנקלעה הקבוצה, נאלצה מכבי נתניה למכור את קאיודה למרבה במחיר.
ב-17 במאי 2015 חתם קאיודה לשלוש שנים באוסטריה וינה האוסטרית בעסקה שמוערכת בכ-800 אלף יורו. ב-2 באוגוסט 2015 הבקיע קאיודה את שערו הראשון במדי אוסטריה וינה. את עונת הבכורה של בקבוצה, סיים קאיודה עם 13 שערים כשהוא במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה.
בעונת 2016/2017 קאיודה הציג יכולת גבוהה והוביל את קבוצתו למקום השני בליגה האוסטרית ולקמפיין אירופי מוצלח. קאיודה כבש 3 שערים מכריעים במוקדמות הליגה האירופית, שהעלו את הקבוצה אל שלב הבתים, בו כבש 2 שערים נוספים נגד רומא. גם בליגה המקומית זכה להצלחה, כאשר סיים את העונה כמלך שערי הליגה האוסטרית עם 17 כיבושים.
ב-17 באוגוסט 2017 אוסטריה וינה הודיעה על מכירתו של לארי קאיודה למנצ'סטר סיטי. ב-18 באוגוסט 2017 קאיודה נשלח בהשאלה לעולה החדשה לליגה הספרדית ז'ירונה. ב-2 במרץ 2018 הושאל קאיודה לשחטאר דונצק עד לסוף העונה.
ב-8 ביוני 2018 חתם בשחטאר לחמש עונות.

קריירה בינלאומית

קאיודה שיחק בנבחרת הנערים של ניגריה באליפות העולם עד גיל 17 שנערכה בשנת 2009‏. ב-3 במאי 2010 קיבל זימון ראשון לנבחרת עד גיל 20, והשתתף במוקדמות אליפות אפריקה לנבחרות צעירות שנערכה בלוב. ב-12 באפריל 2011 זומן לסגל הנבחרת עד גיל 20 למשחקי אליפות אפריקה לנבחרות צעירות שנערכה בדרום אפריקה, ולאחר מכן השתתף עמה באליפות העולם עד גיל 20 ב-2011 וב-2013. ב-23 במרץ 2017 ערך את הופעתו בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 נגד סנגל.

סגנון משחק

לארי קאיודה משחק כחלוץ מרכזי ולעיתים כשחקן כנף. קאיודה ניחן ביכולות גופניות גבוהות המתבטאות בזריזות ובכושר גופני גבוה.
הקרן לירושלים

היסטוריה

הקרן נוסדה בשנת 1966 על ידי ראש העיר טדי קולק וקבוצה מידידיו. במשך שנים ארוכות עמדה בראש הקרן רות חשין ובשנים 2000–2011 שימשה כנשיאת הקרן. מרק סופר שימש כנשיא בשנים 2011–2015, ובשנים 2015–2018 שימשה יוהנה ארביב-פרוג'ה כנשיאת הקרן. רוב התרומות שהקרן מגייסת מגיעים מתורמים יהודים בתפוצות, מיעוטם מתרומות של אזרחים ישראלים. דן מרידור שימש כיושב ראש הקרן בין 2003 ל-2008.

פרויקטים

מאז היווסדה גייסה הקרן למעלה מחמישה מיליארד ש"ח מידידים אוהבי ירושלים מכל רחבי העולם והיא נחשבת לקרן העירונית הגדולה והמשמעותית בישראל. במשך השנים הייתה אחד ממקורות המימון העיקריים לפרויקטים ציבורים רחבי היקף בעיר. בין השאר גייסה כספים להקמת מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד בירושלים, תיאטרון החאן, בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, המרכז למוזיקה ירושלים, המרכז העירוני למוסיקה ע"ש אלפרט, סינמטק ירושלים, גן החיות התנ"כי, בית מיחא ירושלים, מכון ירושלים לחקר ישראל, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, תיאטרון הקרון, הצוללת הצהובה, אצטדיון טדי ופארק טדי. כמו כן עומדת הקרן לירושלים מאחורי הקמתם של עשרות מינהלים קהילתיים, גינות ציבוריות, ספריות ציבוריות וגני משחקים בכל שכונות העיר.

הנהלת הקרן

נשיא הקרן הוא שי דורון; מנכ"לית הקרן היא ענת צור; יו"ר בינלאומי של הקרן הוא סלי מרידור; יו"ר הוועד המנהל הוא דוד ברודט.
יושב-ראש הכבוד של הקרן הוא ראש עיריית ירושלים משה ליאון.
בוועד המנהל של הקרן חברים, בין היתר, דוד ברודט, רות חשין, מאיר חת, משה וידמן ודן זיסקינד.
יום ראשון

יום ראשון הוא היום הראשון בשבוע למניין הימים מן השבת. זהו יום קדוש כמעט בכל העדות הנוצריות ויום מנוחה במדינות אירופה ואמריקה. לפיכך, בחלק ממדינות העולם, ועל פי תקן ISO-8601, זהו היום השביעי בשבוע וחלק מימי סוף השבוע. מקובל לקשור את יום ראשון לשמש, ולכן הוא מכונה בלשונות רבות "יום השמש", למשל באנגלית "Sunday", ובגרמנית "זונטאג". כמו כן, בהשפעה נוצרית, הוא מכונה "יום האדון" בלשונות אחרות, למשל בספרדית "Domingo".

יום ראשון בתרבות ישראל

בספר בראשית כתוב כי ביום זה החלה בריאת העולם. יום זה נקרא "יום אחד" ובו נבדלו האור והחושך, היום והלילה:
בְּרֵאשִׁית בָּרָא אֱלֹהִים אֵת הַשָּׁמַיִם וְאֵת הָאָרֶץ. וְהָאָרֶץ הָיְתָה תֹהוּ וָבֹהוּ וְחֹשֶׁךְ עַל-פְּנֵי תְהוֹם; וְרוּחַ אֱלֹהִים מְרַחֶפֶת עַל-פְּנֵי הַמָּיִם. וַיֹּאמֶר אֱלֹהִים יְהִי אוֹר; וַיְהִי-אוֹר. וַיַּרְא אֱלֹהִים אֶת-הָאוֹר כִּי-טוֹב; וַיַּבְדֵּל אֱלֹהִים בֵּין הָאוֹר וּבֵין הַחֹשֶׁךְ. וַיִּקְרָא אֱלֹהִים לָאוֹר יוֹם וְלַחֹשֶׁךְ קָרָא לָיְלָה; וַיְהִי-עֶרֶב וַיְהִי-בֹקֶר, יוֹם אֶחָד.
— ספר בראשית, פרק א', פסוקים א'-ה'

יום ראשון בנצרות

על-פי הברית החדשה והאמונה הנוצרית, ביום ראשון קם ישו לתחייה. כל עוד היו רוב הנוצרים יהודים, היה "יום האלוהים" (יום התפילה הנוצרי) מצוין בשבת, ורק במאה השנייה לספירה, כאשר המתנצרים מקרב האוכלוסייה האלילית באימפריה הרומית הפכו לרוב, עברו ההתכנסות והתפילה ליום ראשון. העדות הראשונה למעבר יום התפילה הנוצרי משבת לראשון היא בכתביו של איגנטיוס מאנטיוכיה (תלמידו של יוחנן כותב הבשורה) מתחילת המאה השנייה (שנת 110), אשר מנומקת בתחייתו של המשיח ובשאיפה להיבדל מהיהודים שלא קיבלו את בשורתו של ישו:
אם גם כיום נחיה כיהודים, נעיד בכך שלא קיבלנו את החסד. מי שהלכו פעם בדרכים הישנות זכו בתקווה חדשה. לא עוד שומרים את השבת אלא מתאימים את חייהם ליום אדוננו... מחריד הדבר לדבר על ישו ולשמור על היהדות.
—  איגנטיוס מכתב למגנזים (to the Magnesians) פרק 9
ייתכן כי שמו של היום המזוהה עם השמש (dies Solis בלטינית או Sunday באנגלית) התאים יותר להיות "יום האלוהים" בתרבות הרומית יותר מיום השבת שזוהה עם האל סטורנוס, שסירס את אביו אוראנוס ואכל את בניו. בשנת 321 הפך קונסטנטינוס, הקיסר הנוצרי הראשון, את יום ראשון ליום המנוחה הרשמי. אין בצו כל התייחסות לשבת, לדיבר השלישי או לתחייתו של ישו אלא דווקא ליומה של השמש:
ביום הנכבד של השמש ינוחו כל תושבי הערים ויסגרו כל מקומות העבודה. בכפרים, לעומת זאת, יכולים חקלאים להמשיך בעבודתם כי לעתים קרובות ימים אחרים אינם מתאימים לזריעה או נטיעה.
— Codex Justinianus lib. 3, tit. 12, 3
בימינו, הכללים לציון יום ראשון בנצרות משתנים מעדה לעדה. בכל העדות הנוצריות מתקיימת ביום זה תפילה חגיגית בכנסייה ותמיד חל ביום ראשון טקס המיסה או טקס ליטורגי דומה, ומקובל להפחית מהעבודה הרגילה. 
בניגוד לשמירת השבת ביהדות, ברוב העדות הנוצריות אין איסור גורף על עבודה ביום ראשון, אולם יש קהילות פרוטסטנטיות בהולנד, בדרום אפריקה, בבריטניה ובארצות הברית המזהות את יום ראשון עם השבת המוזכרת בעשרת הדיברות, ולפיכך קיים בהן איסור מוחלט על עבודה במהלך יום ראשון.
עם זאת, היו מספר קהילות וזרמים נוצריים שומרי שבת לאורך ההיסטוריה, חלקם קיימים גם כיום.
רביעיית מיתרים מספר 2 (שוסטקוביץ')

רביעיית המיתרים מספר 2 בלה מז'ור של דמיטרי שוסטקוביץ', אופוס 68, נכתבה בשנת 1944 במשך תשעה עשר ימים באיבנובו, 300 קילומטר ממוסקבה.
היצירה הוקדשה לויסריון שבאלין (מלחין רוסי).

רקע

בשנת 1944 שוסטקוביץ' התגורר ב"בית למנוחה ויצירתיות"- מפלט ממשלתי לסופרים ומלחינים באיבנובו. 
במשכן דל זה, המלחין לא נחשף כלל להסחות דעת, והוא הלחין את שלישיית הפסנתר השנייה שלו (אופוס 67) ואת רביעיית המיתרים השנייה שלו.
שתי היצירות בוצעו לראשונה בנובמבר אותה שנה על ידי רביעיית בטהובן (אשר ביצעה את הפרמיירה לכל רביעיותיו פרט לראשונה והאחרונה). 
שוסטקוביץ' כתב את הרביעייה לאחר שסיים 8 מתוך הסימפוניות שלו, שבניגוד להן, כתב את רביעיותיו ברצף מהיר אחת אחרי השנייה.
דרך אמונה

תיאור הספר

ספר דרך אמונה נכתב במתכונת ספר משנה ברורה, כשבבסיסו הוא מהווה פירוש על הלכות זרעים במשנה תורה להרמב"ם. הספר מפרש ומרחיב את דברי הרמב"ם עם ההכרעה המעשית להלכה בנושאים הנידונים על בסיס הספרות ההלכתית שנכתבה בעניינים אלו. מרבית ההכרעות מבוססות על הוראות החזון איש כפי שהעלה הרב קניבסקי מספריו או שמע מפיו.
הספר כולל חמישה חלקים ומשמש כספר בסיסי להלכות המצוות התלויות בארץ.
את מרבית ההכרעות ההלכתיות בספר מבסס הרב קניבסקי על פסקי רבו החזון איש ומציין את מקורו בחלק "ציון ההלכה" שבתחתית העמוד. לצד המקור מובאים בציון ההלכה דעותיהם של פוסקים נוספים באם ישנה התייחסות בחיבוריהם לנושא הנדון. כאשר לא נמצאה התייחסותו של החזון איש לנושא כלשהו הנדון בספר, מכריע המחבר כפי שעלה לו מלימוד הסוגיא ומציין בציון ההלכה את מקורו.
למרות היותו חיבור הלכתי ובמתכונת המשנה ברורה מדגיש המחבר בשער הספר ובהקדמתו כי "ח"ו להורות הלכה למעשה מספר זה".
לפני הדפסתו עבר על הספר הרב דב לנדו ראש ישיבת סלבודקא לבקשת המחבר

מטרת כתיבת הספר

בהקדמתו מסביר המחבר את מטרת חיבורו וכותב שהפוסקים קיצרו מאד בדיני המצות התלויות בארץ כי רובם לא התגוררו בארץ ישראל וענייני המצוות התלויות בארץ לא היו מעשיים עבורם. וגם השולחן ערוך שהביא חלק מהלכות התלויות בארץ הביא זאת בתמצות ובקיצור, כי בזמנו היישוב בארץ ישראל היה קטן מאד והקרקעות לא היו בבעלות יהודית. וכיום שהיישוב בארץ ישראל התרחב ומרבית הקרקעות בבעלות של יהודים התעורר צורך מעשי יומיומי לבירור ההלכות הללו ולכן הוא חיבר את הספר.
בהתייחס לפסקי החזון איש בעניינים אלו כותב הרב קניבסקי בהקדמתו: ""ובעזה״י זכינו בדורינו שמרן בעל החזו״א זצ״ל בירר בספרי ורוב עניני זרעים ובפרט הנוגעים למעשה אמנם ספריו צריכין לימוד עמוק כידוע והרוצה לדעת קיצור הדברים ותמציתם לא יוכל לידע אם לא ילמוד בעיון כל הענינים השייכים לזה וכל ספרי החזו״א על זרעים כי הם לא חוברו רק על סדר הגמ׳ ומאד קשה למצוא ההלכה וגם קצת מפוזר בשאר ספרי החזו״א וגם יש חלק מהדברים שמרן ז״ל לא דיבר בהן""

מבנה הספר

החיבור כולל בהדפסתו חמישה חלקים, על פי נושאים שונים בהלכות התלויות בארץ.

חלק ראשון

הלכות כלאים - כולל כל דיני הרכבה, כלאי זרעים, כלאי הכרם, כלאי בהמה דהרבעה והנהגה ודיני שעטנז.
הלכות מתנות עניים - כולל כל דיני פאה, לקט, פרט ועוללות, שכחה ודיני צדקה.

חלק שני

הלכות תרומות - כולל כל דיני הפרשת תרומה, נתינתן, אכילתן, שמירתן ותערובתן.

חלק שלישי

הלכות מעשר - כולל כל דיני מעשר ראשון, טבל ודמאי.
הלכות מעשר שני - כולל כל דיני מעשר שני, נטע רבעי, ערלה, ביעור ווידוי.

חלק רביעי

הלכות ביכורים ושאר מתנות כהונה שבגבולין - כולל כל הלכות ביכורים, חלה, מתנות, ראשית הגז, פדיון הבן ופדיון פטר חמור.
הלכות שמטה ויובל - כולל כל דיני שביעית, עבודתה ואכילתן בקדושה, שמיטת כספים, דיני יובל, בתי אחוזה, בתי ערי חומה וערי הלוויים.
שור הבר

שור הבר בארץ ישראל

שורי הבר חיו בארץ ישראל בתקופות קדומות, שרידיהם נמצאו באתרים רבים בחבל הים תיכוני, מכל התקופות הפרהיסטוריות. 
אולם מספר הממצאים הארכאו-זואולוגיים הולך ופוחת לאחר מכן והאחרון שבהם הוא משלהי תקופת הברזל בתל חשבון שבעבר הירדן.

זיהוי מקראי

קיימת סברה ששור הבר הוא למעשה התאו המקראי והמין המכונה היום תאו הוא בעצם המין המכונה בלשון חז"ל "כוי". כמו כן, קיימת סברה אחרת שהשור הוא הראם המקראי, שכן הוא מופיע בתקבולת עם הפר (דברים לג יז; ישעיהו לד ז; תהילים כט ו).
הכרוניקה של נבונאיד

הכרוניקה של נבונאיד, היא כרוניקה המתארת את שנות מלכותו של נבונאיד, אחרון מלכי בבל העצמאיים לפני הכיבוש הפרסי.
הכרוניקה כתובה על גבי לוח חמר, שלא ידוע היכן נמצא. מעריכים שבשלמותה היא כללה כמה מאות שורות, אולם כיום נותרו ממנה רק 75 שורות מקוטעות. למרות זאת הכרוניקה היא המקור האמין ביותר לכיבוש בבל בידי כורש. כמעט כל האירועים המוזכרים בכרוניקה מתרחשים בבבל, אם כי מדי פעם נזכר גם אירוע שהתרחש באחת המדינות הסמוכות, כך לדוגמה קרב הגבול הפרסי בין כורש לאסטיאגס.
הלוח נרכש בשנת 1879 בידי המוזיאון הבריטי והיא מוצגת שם עד היום. הכרוניקה אוזכרה לראשונה בידי הנרי רולינסון, בשנת 1880, במגזין "אתנאום" תחת הכותרת "האנאלים של נבונאיד" ושנתיים מאוחר יותר תורגמה לאנגלית לראשונה. ומאז תורגמה לאנגלית מספר פעמים בין היתר בידי סידני סמית, (Sidney Smith) לאו אופנהיים (Leo Oppenheim), ואמיליה קורט (Amelie Kuhrt).
סטגוזאורוס

בתרבות

הסטגוזאורוס הוא דינוזאור ידוע וקל לזיהוי, והוא כיכב בתרבות במספר ספרים, סרטים, משחקי מחשב, פארקי שעשועים וצעצועים שונים. בנוסף הוא המאובן הלאומי וגם הדינוזאור הלאומי של קולורדו.
השחזורים הראשונים לשלד הסטגוזאורוס היו שגויים עם לוחיות על הזנב ודוקרנים עבים הדומים למחטי קיפוד מעל הגב וסוף הזנב. בנוסף חשבו שהיצור היה יכול להזדקף על רגליו האחוריות ושהיה יצור איטי וקר דם.  
מראהו הפופולרי של הסטגוזאורוס מבוסס על ציוריו של צ'ארלס נייט מ-1891 בהתבסס על השלד. למרות שלא היה מושלם היה דימוי זה היה הבסיס לסטגוזאורוס שנראה בסרט המפלצות קינג קונג מ-1933. בסרט הוא היצור הראשון שצוות החילוץ פוגש כאשר הם שטים לאי הגולגולת. הסטגוזאורוס שואג שם ומתנהג כמו קרנף עצבני. הוא מסתער על המחלצים ונורה למוות. הסטגוזאורוס היה גם אחד משלושת הדינוזאורים (לצד טירנוזאורוס ואיגואנודון) שהיווה מודל לגודזילה. 
הסטגוזאורוס נראה בספרי העולם האבוד של ארתור קונאן דויל, בספר "טרזן בבטן האדמה" של אדגר רייס בורוז ובספר "The Shy Stegosaurus of Cricket Creek" העוסק בסטגוזאורוס שנמצא בחווה באורגון וכן בספר פארק היורה ופארק היורה: העולם האבוד.
בסרט מ-1940 פנטזיה נראה סטגוזאורוס איטי שמותקף בידי טירנוזאורוס מרושע, מנסה להיאבק אך נטרף. סצינת הקרב המפורסמת נשמעת לצלילי היצירה: פולחן האביב של איגור סטרווינסקי. באוניברסיטת הטבע של דנוור ישנו פסל של מאבק זה, אך במקום טירנוזאורוס מוצב אלוזאורוס (שבניגוד לראשון חי באותה תקופה עם הסטגוזאורוס).
הסטגוזאורוס הופיע גם בכל סרטי פארק היורה למעט בסרט הראשון, בו מוחלף סטגוזאורוס חולה המתואר בספר בטריצרטופס (עם זאת ישנו כיתוב על עוברים במעבדה שהם של סטגוזאורוס). בסרטים הוא מוצג מעט גדול מדי ובעל לסת בשרנית ולא דמוית מקור.
סרטים נוספים בהם הסטגוזאורוס בולט הם כוכב הדינוזאורים, דינוזאור בחיים! סרטי המסע לעמק החלומות ובתוכנית הדינוזאורים! מ-1992. 
הוא נראה במספר סדרות טלוויזיה: בפרק הראשון של עונה 4 בסדרה בראשית עם אותו דגם של האמבולותריום, באחד מפרקי דוקטור הו ובעונה 3 של הסדרה פרינג'. בנוסף הוא נראה במגוון סדרות דוקומנטריות העוסקים בדינוזאורים: הולכים עם דינוזאורים, הבלדה של Big Al, הכוכב דינוזאור, מועדון הקרב הג'ורסי וכשהדינוזאורים שוטטו באמריקה.
במספר משחקי מחשב נראה סטגוזאורוס ביניהם: מלך הדינוזאורים, zoo Tycoon, עולם היורה: המשחק ומשחקי נוספים של פארק היורה, Ark: Survival Evolved‏, "Combat of Giants" ו-"Gone Home".
יעקב צור (טשרנוביץ)

ביוגרפיה

צור נולד בעיר וילנה שתחת שלטון האימפריה הרוסית, בנם של בלה ושמואל טשרנוביץ ואחיהם של ימימה אבידר-טשרנוביץ ואלכסנדר. גדל בבית ציוני והתגורר בווילנה ובוורשה שבפולין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נדד עם משפחתו לפינסק, קייב, מוסקבה ולאומסק בסיביר. ב-1921 עלו לארץ ישראל. בארץ בה גרו בתחילה במושבה בית-גן בגליל, ומשם עברו לירושלים. צור למד בגימנסיה העברית רחביה בירושלים בה הושפע ממוריו שלמה שילר, ודודו אהרן אברהם קבק. יצא ללימודים באוניברסיטת פירנצה באיטליה ובסיומם חזר לארץ ישראל, עבד בעיריית תל אביב כעורך ביטאון העירייה ורשם פרוטוקולים. לאחר מכן יצא ללימודים בצרפת ולמד ספרות, סוציולוגיה ושפות שמיות בסורבון שבפריז. בתקופת שהותו בפריז בשנים 1926 עד 1929 שימש עורך בפועל של השבועון "העולם". ב-1929 חזר לארץ ישראל, שימש עורך לילה בעיתון הארץ והחל לעבוד בקרן הקיימת לישראל, תחילה כמנהל המחלקה הצרפתית ובהמשך מנהל מחלקת ההסברה. שימש שליח בבלגיה, יוון ובבולגריה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ישב בקהיר ושימש קצין קשר בין יחידות ההגנה, הסוכנות היהודית והצבא הבריטי, הוא סייע בארגון הבריגדה היהודית במצרים ושימש נציג הוועד למען החייל. לאחר המלחמה שימש שליח הסוכנות היהודית ומגן דוד אדום ביוון.
בתקופת מלחמת העצמאות כיהן כמנהל המפקד לשירות העם בירושלים, לאחר הקמת המדינה מונה לציר ישראל במדינות דרום אמריקה, הוא כיהן כציר הראשון של ישראל באורוגוואי, ארגנטינה, פרו, פארגוואי וצ'ילה ונציג ישראל בפרו. ב-1953 מונה לשגריר ישראל בצרפת, בתקופתו התהדקו היחסים בין המדינות, החלה מכירת נשק ובפרט מטוסי סילון צרפתיים לישראל ונחתם ההסכם הסודי עם צרפת ובריטניה בעקבותיו יצאה ישראל למבצע קדש. הוא כיהן בתפקיד עד יולי 1959, בפרידה ממנו העניק לו שר החוץ הצרפתי, מוריס קוב דה מירוויל, את עיטור לגיון הכבוד. 
בשובו לישראל מונה לסגן שר מנהל משרד החוץ וכיהן כמנכ"ל בפועל של המשרד. כמו כן מונה לחבר במועצה להשכלה גבוהה. ב-1960 מונה לראש מחלקת ההסברה וחבר הנהלת הסוכנות היהודית, באפריל אותה שנה מונה ליו"ר הקרן הקיימת הוא כיהן בתפקיד עד פרישתו בגיל שבעים, ב-1976. הוא ייצג את מפא"י (האיחוד העולמי) בהנהלת ההסתדרות הציונית העולמית ובשנים 1961 עד 1968 כיהן כיו"ר הוועד הפועל הציוני. 
ב-1973 נשקלה במפלגת העבודה מועמדותו לכהונה כנשיא המדינה, אך הוא בחר להסירה. 
במשך השנים כתב מאמרי דעה רבים בעיתון "דבר".
צור נשא, ב-1928, את ורה. הוא אביהם של מוקי צור ודליה (אמם של שלמה דוברת ושל המשוררת ענת דוברת בן עזרא). נפטר ב-1990. על מצבתו נרשם "שליח לעמו". 
על שמו רחוב בשכונת גבעת משואה בירושלים.
בית הכנסת באוסטיה

אוסטיה (עיר)

העיר העתיקה שכנה בשפך נהר הטיבר, בו נסעו ספינות עד העיר רומא. היישוב באוסטיה הוקם בתחילה לצורכי הגנה ובמשך הזמן הפך להיות נמל חשוב - נמלה של בירת האימפריה הרומית. קלאודיוס קיסר הרחיב את נמלה לפי תוכניות שהכין יוליוס קיסר וקבע שמחיר הפריקה של החיטה לאוכלוסיית העיר, אשר הובא ממצרים יהיה תחת בקורת הממשל. גם שאר צרכיה של המטרופולין הגדולה בעולם עברו דרך נמלה של אוסטיה. מניחים כי אוכלוסיית העיר הגיעה ל-60,000 תושבים. במאה ה-3 ירדה מגדולתה ובמאה ה-9 ננטשה. במקום נערכו חפירות ארכאולוגיה והיום המקום פתוח לציבור הרחב.

בית הכנסת

שרידי בית הכנסת התגלו בשנת 1961 בקצה העיר ליד רצועת החוף. בית הכנסת היה בנוי בחלק מבודד של העיר, בסופו של הרחוב הראשי של העיר בעידן העתיק, ה"דקומאנוס" (Decumanu). שרידי בית הכנסת התגלו בעת סלילת הכביש לנמל התעופה של רומא, פיומיצ'ינו (Fiumicino). לא הייתה הפתעה רבה במציאת שרידיו, שכן היה סביר למדי כי בעיר הנמל הרומאית, אליה הגיע המסחר מהמזרח התיכון, יהיו סוחרים יהודיים, בייחוד מעיר הנמל המצרית אלכסנדריה, בה הייתה קהילה יהודית גדולה. 
בית הכנסת נחפר ושוחזר. המבנה זוהה כבית כנסת לאור גילוי תבליט מנורה החצוב בקורת הגג, עששיות לשמן עם מוטיב זהה (המצויות במוזיאון המקומי), ורישום שנמצא, המעיד על יוצר ארון הקודש. בית הכנסת במצבו הנוכחי הוא שיחזור דמותו במאה ה-4. 
אולם המבנה הוקם במאה ה-1. התיארוך התבסס על קיר באתר, ובו לבנים מעוצבות בצורת מעוין מטוף הממלאות את הקיר, הנראה כמ "רשת דיג" (opus reticulatum). שיטת בנייה שהייתה נהוגה בימי קלאודיוס קיסר (41-‏54). כיוון בית הכנסת אינו לירושלים ולכן ההשערה היא שהוא נבנה לפני חורבן הבית. ליד מבנה בית הכנסת נמצא אולם ששימש ללימודים וכן מטבח. בכניסה נמצא באר מים.
מול הכניסה נראים עמודים קטנים וגמלון קטן מעליהם (aedicula) ששימש לארון הקודש. כתובת שנמצאה מספרת כי המבנה החליף מבנה מעץ שנתרם במאה ה-2 ומאז הוחלף פעם נוספת במאה ה-3. על ידי מינדוס פאוסטוס (Mindus Faustus).
התבליט של המנורה, כולל משני צידי בסיס המנורה תבליטי: לולב, אתרוג ושופר. מיקומו של התבליט הוא חריג: הוא נמצא בצד התחתון של משקוף אחד העמודים של "האדיקולה". אולי מכאן המסקנה כי זהו שימוש משני של המשקוף וקורת המשקוף או הגג היא מתקופה קדומה יותר (ראו הערה 1).
אפיסיון

מאפיינים

האפיסיון הגיע לאורך 1.5 מטר והגיע למשקל 60-170 קילוגרם, שהגדול מביניהם היה המין Epicyon haydeni, מה שהופך אותו לכלב הגדול ביותר מעולם. הא היה בעל לסתות חזקות המזכירות לסתות אריה שהיו בעלות יכולת נשיכה חזקה מהרבה מכל כלב מודרני ועזרו לו לרסק עצמות. 
האפיסיון חי בערבות אמריקה הקדומה לצד טורפים נוספים כמו דוביים, שנחרבים, ברבורופליים וכלבים דומים אליו כמו הבורופאגוס (Borophagus). כלב זה היה מטורפי-העל של אמריקה וכנראה שצד בקבוצות, איתם יכל להפיל טרף כבד ממנו בהרבה בדומה לזאבים רגילים. כמו כן סביר להניח שהוא חטף טרף של טורפים אחרים אשר צדו לבדם.
הטרף העיקרי שלו היה גמליים נכחדים כמו האייפיקמלוס הגבוה, סוסיים קדומים וקרנפיים שרעו בערבות אמריקה של המיוקן.
תמהנו מרעות

מבנה הפיוט

האותיות הראשונות בכל תיבה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי הפוך (תשר"ק). 
בכל משפט יש תקבולת משלימה.
בכל תיבה כ-3 מילים.
הפיוט אינו מחורז, אך ניכרות בו לעיתים חריזות מקומיות המקשטות את השיר.
הפיוט מבטא את רצונו של המתפלל לסליחה.