google/wiki40b huggingface dataset:
סולומונר

במיתולוגיה הרומנית, סולומונר (ברומנית: solomonar, ברבים: solomonari), הוא מכשף השולט על העננים ועל הגשם.
על פי המיתולגיה הרומנית שולטים ה"סולומונרים" ב"באלאורי העננים" - יצורים אגדתיים המובילים את ענני הברד. סולומונרים חיים הרחק מהעולם ב"מישור האחר" (Tărâmul Celălalt), אך יורדים אל הכפרים כדי לבקש נדבות, למרות שאינם זקוקים לדבר. המקומות בהם לא יתקבלו בצורה יפה, יסבלו בהמשך מענני הברד. את הידע שלהם קיבלו הסולומונרים משלמה המלך (מכאן שמם) והם מעבירים את הידע הלאה מרב אומן אל תלמידו. הסולומונר יקח לעצמו כמתלמד ילד שנולד עם מום ויגדל אותו במערה שלו בסוף העולם. בדרך כלל מתארים סולומונר כ"אדמוני, גבוה, עם גלימה לבנה, עם כלים קסומים באזורו, לעיתים מבקשי נדבות בכפרים ולעיתים רוכבים על "באלאורי" הברד. לפעמים הם ביחידות ולפעמים בחברת מורוי, רוח טמאה, בדרך כלל של ולד שמת בטרם הוטבל לנצרות. כדי להתמודד עם זעם הסולומונר יכולים בני אדם לפנות ל"רב אומן סתת", סולומונר שהתיישב בין הבריות, אך יודע את הקסמים.
ישנם סיפורים מאזור טרנסילבניה על קיומם של אחרוני הסולומונרים. ההסברים על המיתוס מקשרים אותו לכוהני הדאקים שנקראו "קפנובטאי" (Kapnobatai) או "קטיסטאי" (Ktistai), בתוספת השפעות נוצריות וסינכרון כל האמונות.
מיג-1

היסטוריה

המיג-1 תוכנן בתגובה לדרישה של חיל האוויר הסובייטי למטוס קרב מתקדם שפורסמה בינואר 1939. בתחילה, תוכנן הדגם על ידי לשכת התכנון הסובייטית "פוליקארפוב" וזכה לכינוי I-200. העבודה על הדגם החלה ביוני 1939, תחת פיקוחו של המהנדס הראשי ניקולאי פוליקארפוב ועוזרו טטיויניקין. פוליקארפוב העדיף מנועים רדיאליים וקידם את דגם ה-I180 שלו באותו זמן, אך כאשר מנוע רב עוצמה מדגם "מיקולין AM-37" נעשה לזמין, החליט פוליקארפוב להשתמש בו במטוס הקרב החדש שתכנן. גישתו בתכנון המטוס ובנייתו הייתה לבנות את מטוס הקרב הקטן ביותר האפשרי מסביב לשלדת המנוע החזק, ובכך לצמצם את משקל המטוס והגרר שלו – עיקרון המתאים למטוס קרב קל משקל ומהיר. המטוס תוכנן להגיע למהירות של 670 קילומטרים לשעה.
בקיץ 1939 סר חינו של פוליקארפוב מפני סטלין וכאשר זה הראשון נסע בנובמבר 1939 לסייר במפעלי התעופה של גרמניה, הרשויות הסובייטיות החליטו לפזר את צוות הפיתוח שלו ולהקים מחלקת פיתוח ניסיונית חדשה, שבראשה עמדו ארטיום מיקויאן ומיכאיל גורביץ', שהיו מועסקים רשמית בלשכת התכנון "פוליקארפוב" עד יוני 1940. המשך הפיתוח של הדגם I-200 הועבר לידי מיקויאן וגורביץ', שלאחר מכן נודעו, שלא לגמרי בצדק, כאבות המטוס.
התוצאה הייתה מטוס קרב שגרתי שטס לראשונה ב-5 באפריל 1940, אף על פי שאספקת המנועים עבורו לא הייתה מוכנה בזמן. במקום זאת, מטוס הקרב החדש טס עם המנוע הנחות יותר מדגם AM-35, ואפילו איתו שבר את שיא המהירות של מטוס סובייטי ב-40 קילומטרים לשעה. עם זאת, בשל מנועו הנחות לא יכול היה לעמוד בדרישות המפרט של חיל האוויר.
הדגם I-200 הוכנס לייצור כמעט מיידית ב-31 במאי 1940. בניגוד לדגמים מתחרים אחרים, כמו (יאקובלב) I-26 ‏(Yak-1) ו-I-301 (LaGG-3), I-200 עבר בהצלחה את מבחני הכשירות באוגוסט בניסיונו הראשון. בסוף אותה השנה, הדגם נשלח ליחידות ניסוי, שם גילו במהרה שעומס הכנף הגדול שלו גרם למספר בעיות שליטה במטוס, ביניהן נטייה הן להזדקרות ולסחרור, ולחוסר יציבות כיוונית.
כאשר הדיווחים על בעיות השליטה במטוס הגיעו למיקויאן ולגורביץ', הם פעלו כדי לתקן אותן ולשנות את עיצובו של המטוס בהתאם. הם אף הגדילו את טווח הטיסה של המטוס על ידי הגדלת הקיבולת של מיכלי הדלק שלו. גרסתו המשופרת של המטוס הוטסה לראשונה ב-29 באוקטובר 1940. על פי השיטה החדשה להענקת שמות למטוסים, החל מה-9 בדצמבר 1940 ל-100 המטוסים הראשונים מדגם I-200 ניתן השם MiG-1 (על שם ראשי התיבות של מיקויאן וגורביץ'), בעוד שלמטוס קרב המשופר על בסיסו ניתן השם MiG-3.
המטוס הופעל על ידי חיל האוויר הסובייטי.
הבליץ על מנצ'סטר

הבליץ על מנצ'סטר הוא הכינוי לסדרת הפצצות של מטוסי הלופטוואפה הגרמנים על העיר מנצ'סטר בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. ההפצצה הגדולה ביותר על העיר התרחשה בליל חג המולד ובלילה שלפניו בשנת 1940 ולכן היא מכונה "בליץ חג המולד". בסך הכול העיר הופצצה שלוש פעמים בצורה כבדה וספגה עוד הפצצות קטנות לאורך כשנה. בסך הכול הוטלו על העיר כ-580 טון של חומר נפץ.

רקע

העיר מנצ'סטר הייתה בפרוץ מלחמת העולם השנייה עיר תעשייתית שהיו בה מפעלי נשק רבים. בייחוד הצטיינה העיר במפעלי המטוסים שלה כמו מפעל אוורו שייצר את מטוסי האוורו מנצ'סטר, אוורו לנקסטר והאוורו לינקולן. כמו כן יוצרו בעיר מנועים וכלי רכב כבדים כמו משאיות, קטרים וקרונות. בנוסף למפעלי התעשייה שבמנצ'סטר עצמה היו גם בפרבריה אזורים תעשייתיים כמו בטראפורד ובסלפורד. כל זאת גרמו לכך שמנצ'סטר תהווה יעד להפצצה אסטרטגית גרמנים במלחמת העולם השנייה.

ההפצצות

התקיפה הגרמנית הראשונה על העיר התרחשה באוגוסט 1940, ותקיפות קטנות התרחשו מאז לאורך המלחמה. התקיפה המשמעותית של מנצ'סטר התרחשה בשני לילות עוקבים בדצמבר באותה שנה. הלילה השני היה ליל חג המולד ולכן מכונה התקפה זו "בליץ חג המולד". בלילה שבין ה-22 וה-23 בדצמבר הוטלו על העיר 272 טונות של חומר נפץ ויותר מ-1,000 של פצצות בעירה. בעיר התפתחו כ-600 דלקות גדולות, ומכיוון שרבים מכבאי מנצ'סטר ומאנשי ההגנה האזרחית שלה הוזעקו יומיים לפני כן לליברפול שכן גם היא ספגה הפצצות גרמניות כבדות, היה קושי להשתלט עליהן והן גרמו נזק רב. בלילה למחרת שבו המפציצים הגרמניים והטילו על העיר 195 טונות של חומר נפץ וכ-900 פצצות תבערה. בשני הימים נהרגו במנצ'סטר 684 בני אדם ונפצעו 2,364. בהפצצה זו נפגעו גם כמה מן המבנים ההיסטוריים החשובים בעיר, בין השאר קתדרלת מנצ'סטר.
הפצצה גדולה נוספת נערכה ב-11 במרץ 1941 והיא נמשכה שלוש שעות. במהלך תקיפה זו נפגע אצטדיון אולד טראפורד של קבוצת מנצ'סטר יונייטד ונהרס, האצטדיון נבנה מחדש רק בשנת 1949. גם אזורים בפרברי מנצ'סטר נפגעו במהלך הבליץ. סלפורד, לדוגמה, הופצצה כמה פעמים ועל פי ההערכות נהרגו בה 215 בני אדם ו-910 נפצעו.
ההפצצה הגדולה האחרונה על מנצ'סטר נערכה ביוני 1941, אך הפצצות קטנות פקדו את העיר גם לאחר מכן.
Summertime

Summertime (בעברית: תקופת הקיץ) היא אריה מתוך האופרה פורגי ובס מאת האחים איירה וג'ורג' גרשווין. ג'ורג' הלחין ואיירה כתב את המילים יחד עם הזוג דובוס ודורותי הייוורד. אריה זו היא המוכרת ביותר מהאופרה, והפכה במהרה לאחד הסטנדרטים המפורסמים ביותר והמנוגנים ביותר בג'אז. 
Summertime הוא שיר ערש המופיע בכל אחת משלוש המערכות של האופרה. פעמיים על ידי קלרה, ופעם אחת על ידי בס. גרשווין החל להלחין את היצירה בדצמבר 1933 ויש הטוענים שהוא הושפע משיר ערש אוקראיני ששמע בניו יורק, אך השפעת הפולק האפרו-אמריקאי של התקופה ניכרת בסגנון הקטע. יש הרואים בשיר עיבוד לספיריטואל האפרו-אמריקני "Sometimes I Feel Like a Motherless Child". 
ישנם ביצועים רבים ל-Summertime החל בביצועי ג'אז, דוגמת הדואט של אלה פיצג'ראלד ולואי ארמסטרונג, או הביצוע של רביעיית הג'אז המודרני, וכלה בביצועים של מוזיקה פופולרית ומוזיקת רוק כגון הביצוע של ג'ניס ג'ופלין.
מנהל קבצים (חלונות)

מנהל קבצים הייתה תוכנה שנכללה בגרסאות מערכות ההפעלה חלונות של מיקרוסופט, בין השנים 1990-1999.
היא הייתה בעל ממשק משתמש גרפי של "מופע-יחיד", והחליפה את ממשק שורת הפקודה של MS-DOS, בניהול קבצים למרות שמנהל קבצים נכלל בחלונות 95, ב-NT‏ 4.0, ובכמה גרסאות מאוחרות, Windows Explorer שימשה כמנהל הקבצים העיקרי,, עם ניהול קבצים באמצעות תצוגה דו-חלונית השונה מתוכנת "מנהל קבצים", ותצוגה חד-חלונית המתקבלת על ידי לחיצה על סמל "המחשב שלי".
האחראי על פיתוח מנהל קבצים וכן מנהל ההדפסה, הוא לן-אליסון טיילור, מפתח מעטפת, בקבוצת מפתחי חלונות 3.1.
ליסה בונה

ביוגרפיה


נולדה כליסה מישל בונה בסן פרנסיסקו, שבקליפורניה, ארצות הברית לאלן בונה, זמר אופרה אפרו-אמריקאי; וארלנה ליסמן, מורה למוזיקה יהודיה.

חיים אישיים

בין השנים 1987–1993 הייתה בונה נשואה ללני קרביץ, ונולדה להם השחקנית זואי קרביץ. החל מ-2017 נשואה לג'ייסון מומואה, הצעיר ממנה ב-12 שנה ולהם בן ובת.
מקדונל דאגלס MD-12

פיתוח

תכנון המטוס החל בשנת 1990, והוא היה אמור להתחרות בבואינג 747. בנובמבר 1991 חתמה מקדונל דאגלס עם שתי חברות על שותפות בפיתוח המטוס, ובאפריל 1992 פורסמו תוכניות המטוס.
למטוס היו יתרונות רבים על המטוס המוביל באותה התקופה ה-747 בהן: שתי קומות מלאות (בבואינג 747 הקומה השנייה ממוקמת בשליש הקדמי בלבד), טווח טיסה גדול יותר, ומשקל המראה מרבי גדול יותר.
טיסת הבכורה תוכננה לשנת 1995, ומסירת המטוסים הראשונים לשנת 1997.
בעקבות עלויות הפיתוח הגבוהות, עזבה חברת טאיוואן אירוספייס (Taiwan Aerospace) את הפרויקט, מקדונל דאגלס לא יכלה להתמודד עם העלויות הגבוהות לבדה והיא הודיעה באוקטובר 1996 על ביטול הפרויקט.
בואינג עשתה שימוש ברעיון מאוחר יותר במחקר המטוס New Large Airplane שנועד להחליף את ה-747, אך בסופו של דבר רעיון המטוס הדו-מפלסי יושם באיירבוס.
רונה יארסטיין

קריירת מועדונים

יארסטיין החל את הקריירה במועדון הרקולס בעירו שיין, וכבר כנער נתפס ככשרון גדול, וזכה להתעניינות ממועדונים בכירים באירופה כמו באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד, אליהם הגיע למבחנים. בשנת 2002, כאשר היה בן 18, החל יארסטיין לשחק באוד גרינלנד הנורווגית, שם שיחק עד לתום עונת 2007, אז ירדה הקבוצה לליגת המשנה הנורווגית. בקיץ 2007 עבר יארסטיין לרוזנבורג הנורווגית, שם שיחק שלוש עונות, וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הנורווגית לשנת 2009. לאחר עונה זו, איבד יארסטיין את מקומו בהרכב לשוער השוודי דניאל אורלונד, ובמרץ 2010 בחר לעזוב את הקבוצה ולעבור לוייקינג הנורווגית, שם שיחק שלוש עונות.
בדצמבר 2013 חתם יארסטיין על חוזה בהרטה ברלין מהבונדסליגה, במטרה להיות שוער המשנה של תומאס קראפט. יארסטיין ערך בסך הכל שלוש הופעות בעונה וחצי הראשונות שלו בהרטה ברלין. בעונת 2015/16 יארסטיין תפס את מקומו של קראפט בהרכב, לאחר שקראפט נפצע בכתפו. יארסטיין הציג יכולת מצוינת בעונה זו, בה הרטה ברלין הייתה חלק מהצמרת, וסיימה את העונה במקום השישי, ונשאר השוער הראשון בקבוצה גם לאחר שקראפט החלים מפציעתו. עקב יכולתו הטובה, הוארך חוזהו של יארסטיין בהרטה ברלין עד לתום עונת 2018/19. בעונת 2016/17 המשיך יארסטיין לעמוד בשערה של הרטה ברלין, וכך גם בעונת 2017/18.

קריירה בינלאומית

באוגוסט 2007 ערך יארסטיין את הופעת הבכורה במדי נבחרת נורווגיה, בניצחון 2-1 על נבחרת ארגנטינה במשחק ידידות. יארסטיין היה שוער המשנה של הנבחרת במשך תקופה ארוכה, אך בשנת 2011 הפך לשוער הראשון, לאחר שהשוער הקודם יון קנודסן נפצע. בינואר 2013 הצהיר מאמן השוערים של נבחרת נורווגיה פרודה גרודאס שיארסטיין הוא השוער הראשון הקבוע של הנבחרת. יארסטיין היה השוער הבכיר במוקדמות מונדיאל 2014 ומוקדמות יורו 2016, אך נבחרתו לא הצליחה להעפיל לטורנירים עצמם.
חסן עז-א-דין

חסן עז-א-דין (בערבית: حسن عز الدين; נולד ב-1963) הוא טרוריסט לבנוני מארגון החזבאללה. הוא מבוקש על ידי ממשלת ארצות הברית בעקבות חטיפת טיסה 847 של TWA בשנת 1985.
Music Box

רקע כללי

Music Box הוא אלבומה המצליח ביותר של קארי. זהו אלבום האולפן השלישי שלה, כשבינו לבין Emotions הספיקה להקליט את מופע ה-Unplugged המצליח שלה עבור התוכנית בערוץ MTV. 
האלבום משלב בתוכו שירי פופ ברוח התקופה וכמו כן בלדות רבות בנושאי רומנטיקה, אמונה, חברות ובדידות. 
את יציאת האלבום הקדים הסינגל הראשון מתוכו, "Dreamlover". שיר פופ שכבש במהירות את פסגת הבילבורד למשך 8 שבועות רצופים.
הסינגל השני, "Hero", הגיע אף הוא למקום הראשון ונשאר שם חודש. עד היום, זהו אחד השירים המפורסמים ביותר שלה. הסינגל השלישי, "Without You", הוא חידוש לשירו של הארי נילסון מ-1972. כשיצא בתחילת 1994, הוא כבש עשרות מצעדים ברחבי העולם ובמיוחד באירופה, והפך לאחד הלהיטים הגדולים ביותר של העשור. הוא היה הלהיט הראשון שלה בבריטניה שהגיע למקום הראשון. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, "Anytime You Need a Friend", הגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד.
האלבום עצמו, אשר ספג ביקורות קשות מהמבקרים, שבחלקם טענו כי קארי מנסה ליצור לעצמה להיט זהה לזה של ויטני יוסטון, כדוגמת "I Will Always Love You", ניצב במקום הראשון במצעד האמריקני למשך 12 שבועות לא רצופים. והגיע למקום ה-2 במצעד האלבומים השנתי של אותה שנה. כ-30 מיליון עותקים נמכרו ממנו והוא אחד מהאלבומים המצליחים ביותר בכל הזמנים בארצות הברית. 
בישראל, הגיעו "Dreamlover" ו-"Hero" למקום השביעי במצעד של רשת ג', ו-"Without You", ו-"Anytime You Need a Friend" למקום הראשון. האלבום עצמו הגיע למעמד אלבום פלטינה (מעל 40,000 עותקים) והיה לאלבום הלועזי הנמכר ביותר בישראל ב-1994.
בעקבות הצלחת האלבום, קארי יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, אשר נקרא "Music Box Tour", הכלל 6 הופעות בצפון אמריקה. כמו כן, היא הצטלמה לספיישל טלוויזיוני של רשת NBC לרגל חג ההודיה, בו ביצעה כמה מלהיטיה. הקליפים של השירים "Hero", ו-"Without You", נלקחו מההופעה עצמה.
קארי הייתה מועמדת על שני פרסי גראמי על "Dreamlover" ו-"Hero" בשנים 1994 ו- 1995 אך הפסידה.

סוגיית זכויות היוצרים סביב Hero

"Hero", עמד סביב מחלוקות אודות זכויות יוצרים לאחר יציאתו. כריסטופר סלטי, נהג לימוזינה לשעבר של הזמר סליי סטון, טען כי מילות השיר של קארי מבוססות על פואמה שהראה לסטון ב-1991, שאותה הניח כי קארי ראתה. קארי, שרצתה להעניק את "Hero", בהתחלה לזמרת גלוריה אסטפן, שתבצע אותו בפסקול הסרט שלה הנושא את אותו שם, הגנה על עצמה על ידי הצגת הטיוטה ממחברת השירים האישית שלה, אף על פי שזאת נכתבה שישה שבועות לאחר יציאת הסרט לאקרנים. התביעה, שסכומה עמד על 20 מיליון דולר, בסופו של דבר נדחתה וסלטי נאלץ לשלם פיצויים לקארי. שנה לאחר מכן, הוא הגיש תביעה נוספת שגם כן נדחתה, והבטיח כי ישוב לתבוע אותה בשלישית.
ישראל הירשפלד

ביוגרפיה

ישראל הירשפלד, בן לשמריה ובריינה, נולד בשלהי המאה ה-19 בברשאד, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) במשפחה חרדית. בעקבות פוגרומים היגרה המשפחה לשיקגו, ארצות הברית. בשנת 1912 בקירוב עלה לארץ ישראל והתגורר בשכונה יהודית מחוץ לחומות העיר ירושלים. אחיו, צבי הירשפלד, היה ממקימי נהלל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נאלץ להסתתר מהצבא הטורקי בעליית הגג, ביחד עם אחיו, בשל אזרחותם האמריקאית.
בין השנים 1915-17 למד אמנות ב'בצלאל'. היו אלו שנים קשות לבית הספר, שהתמיכה הכספית בו הצטמצמה במידה ניכרת עקב מלחמת העולם הראשונה. בסתיו 1916 נסגר בית הספר בגלל מגיפות והתלמידים, וכנראה הירשפלד בכללם, נשלחו לעבודות חקלאיות במושבות העבריות. בשנת 1917 הצטרף, כמו מרבית תלמידי בצלאל, ל"גדודים העבריים". בהמלצת בוריס שץ נשלח בשנת 1920 ללימודי ליתוגרפיה בווינה ואף הוצע לו ללמד בבית הספר. בשנות ה-20, היה ממקימי שכונת בית הכרם. שם, פגש את רעיתו אדל (לבובנה) ירוסלבסקי. בשנת 1922 התמנה כחבר וועד של "אגודת אמנים עברית". בין השנים 1924–1926 השתתף בתערוכות האגודה במסגרת "תערוכות מגדל דוד". לאחר מכן מיעט לעסוק באמנות. בשנת 1929 למד הנהלת חשבונות ועסק בכך בחברות 'הכשרת היישוב', בחברה הבריטית ICI, וב-18 השנים האחרונות לחייו בחברת 'משען'. הירשפלד נהרג בשנת 1957 בתאונת דרכים. מעבודותיו באוסף מוזיאון ישראל.
מחוז אורנג' (סרט)

עלילה

שון ברומדר (קולין הנקס), נער חובב גלישת גלים ומסיבות ממחוז אורנג' שבקליפורניה, עורך חשבון נפש אחרי מותו של חברו הטוב לוני בתאונת גלישה. בהשפעת רומן מאת מרקוס סקינר (קווין קליין), פרופסור באוניברסיטת סטנפורד, הוא מחליט ללמוד בסטנפורד ולהיות סופר. מחוז מגוריו נתפס בעיניו כסביבה המגבילה את התפתחותו כסופר, בגלל ערכיו החומרניים ורדידותו האינטלקטואלית.
בשנת הלימודים האחרונה בתיכון ברומדר משפר בחריצות את ציוניו, ובעצת היועצת בבית הספר (לילי טומלין) נרשם אך ורק לסטנפורד. הוא אינו מתקבל, כי היועצת שלחה עבורו לאוניברסיטה את גיליון הציונים של תלמיד אחר, גרוע ממנו. חברתו אשלי (סקיילר פיסק) מארגנת לו פגישה בביתו עם ארתור גרטנר (גארי מרשל), חבר במועצת המנהלים של סטנפורד, כדי שיוכל להסביר את מצבו. הפגישה נכשלת בגלל התנהגותם של אימו האלכוהוליסטית סינדי (קתרין אוהרה) ואחיו המסומם לאנס (ג'ק בלאק). בהמשך מבקש שון מאביו העשיר באד (ג'ון לית'גו), הנשוי עתה לאישה צעירה (לזלי מאן), לתרום לסטנפורד כדי לשפר את סיכוייו להתקבל, אך האב מסרב.
בניסיון אחרון לשנות את רוע הגזירה, אשלי ולאנס מסיעים את שון לסטנפורד. הממונה על קבלת סטודנטים, דון דארקט (הרולד ראמיס), כבר אינו במשרדו. אשלי ושון מוצאים אותו בביתו, מראים לו את גיליון הציונים האמיתי, והוא מסכים לחזור למשרד - אחרי שאשלי נותנת לו בטעות כמה מגלולות הסמים של לאנס, המוסוות כאספירין. כשהם מגיעים למשרד הבניין עולה באש; השריפה החלה כשלאנס הבעיר את רשימת הסטודנטים שהתקבלו לאוניברסיטה.
אשלי מתעמתת עם שון ומבהירה לו שאם יעזוב את מחוז אורנג' כדי ללמוד בסטנפורד, הקשר ביניהם יסתיים. שון משוטט בקמפוס, וסטודנטית מזמינה אותו למסיבת אחווה, בה הוא מגלה, לאכזבתו, שתלמידי סטנפורד ריקניים ושטחיים ממש כמו חבריו בבית. בהמשך הוא פוגש במקרה את פרופסור סקינר, שזוכר את הסיפור הקצר ששון שלח לו. במהלך שיחתם, אומר סקינר לשון שהסביבה שבה גדל יכולה לסייע לו להתפתח כסופר יותר מן האוניברסיטה היוקרתית, כפי שדבלין תרמה לג'יימס ג'ויס ומחוז לה פאייט תרם לויליאם פוקנר. שון מוצא את אשלי, מתנצל בפניה, והשלושה חוזרים הביתה.
בינתיים, במחוז אורנג', הוריו של שון נפגשים כדי לחפש פתרון לבעיה. הם מתפייסים, ובאד תורם לסטנפורד בניין חדש למשרד הקבלה. האוניברסיטה מקבלת את שון בזכות התרומה, אך הוא מחליט, בעקבות דבריו של סקינר, להישאר עם אשלי ועם משפחתו. בסצנה האחרונה של הסרט, שון יוצא לגלוש עם חבריו בפעם הראשונה מאז מותו של לוני.
בן ציון המגיד

הרב בן ציון קלמרסקי (י"ח באייר תשכ"ז, מאי 1967 - י' באדר תש"ע, 24 בפברואר 2010) היה דרשן חרדי ישראלי, כונה "בן ציון המגיד".

ביוגרפיה

נולד בבני ברק, בנם של פנחס ומרים לבית יאדלר (בתו של חיים דוד יאדלר בנו של הרב בן ציון יאדלר "המגיד הירושלמי"). נישא למיכל לבית פרנקל והתגורר לאחר נישואיו בבני ברק ולאחר מספר שנים עבר לגור במודיעין עילית.
הגיש תוכניות דרשות ומוסר בערוץ 7, ובהמשך עבר לרדיו קול חי ורדיו קול ברמה.
מלבד דרשות, עסק בסגולות, והיה נוהג להמליץ על סגולות מסוימות ולפסול אחרות שלדעתו אינן מגובות במקורות. עסק בנושאי צדקה וחסד, והיה שותף לבניית מספר בתי כנסת. 
ערך קבלת קהל בבית הכנסת "תפארת צבי" בתל אביב. 
כשנה וחצי לפני פטירתו התגלה גידול בראשו, ומצבו הלך והדרדר עד לפטירתו. הלוויתו יצאה מביתו במודיעין עילית ועברה ליד מרכזי התורה שהיה שותף בהקמתם. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
לאחר פטירתו הסתיימה כתיבת ספר תורה שהזמין בחייו, והוכנס לבית הכנסת של חסידי מודז'יץ בבני ברק.
הותיר אלמנה, שני בנים ושתי בנות. אלמנתו נישאה בשנית.
ואדוץ

היסטוריה

ואדוץ מצוינת לראשונה בכתבים מהמאה ה-12. היא כנראה נוסדה על ידי רוזני וורדנברג. טירתה המפורסמת, שנחרבה על ידי שווייץ בשנת 1499, מוזכרת לראשונה ב-1322.

כלכלה ותחבורה

למרות שוואדוץ היא אחת מערי הבירה הבודדות ללא תחנת רכבת או שדה תעופה, תעשיית התיירות בעיר פורחת. תחנת הרכבת הקרובה ביותר לעיר נמצאת במרחק של כשני קילומטר ממנה, בעיירה שאן. נמל התעופה הקרוב ביותר לעיר הוא נמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן, הממוקם כ-120 ק"מ (75 מייל) הרחק מואדוץ – שעתיים נסיעה ברכבת או שעתיים וחצי נסיעה ברכב.

חינוך

בעיר ישנם כארבעה גני ילדים, שני בתי ספר יסודיים (עם אותה המזכירות והאדמיניסטרציה). בעיר שוכנת האוניברסיטה הלאומית של ליכטנשטיין.
חזקה (פרזומפציה)

סוגי חזקות משפטיות

מקובל להבחין בין שני סוגי "חזקות": "חזקות שבעובדה" - praesumptiones facti vel hominis; ו"חזקות שבדין" - praesumptiones legis.

חזקה שבעובדה

חזקה שבעובדה אינה אלא הוכחה נסיבתית רגילה, הסקת מסקנה עובדתית ממערכת נסיבות מסוימת. בהיעדר ראייה ישירה שתוביל למסקנה חד משמעית, יכולות החזקות שבעובדה להביא לזיכויו או לחפותו של נאשם. מספר החזקות שבעובדה אינו מוגבל, והן נוצרות בהליך הפסיקה ומחודשות מדי יום על ידי בתי המשפט בשבתם בדין.
חזקה ידועה שבעובדה היא "החזקה התכופה", המניחה כי מי שנמצא וברשותו רכוש גנוב בסמוך מבחינת הזמן והמקום לביצוע הגנבה הוא אכן הגנב. 
עיקר פעולתה של החזקה שבעובדה היא העברת נטל ההוכחה מצד המאשים לצד הנאשם. אמנם, במשפט הפלילי תמיד נותר נטל ההוכחה על המאשים, אך מרגע שהוכחו יסודות החזקה שבעובדה, עובר על הנאשם הנטל לסתור את המסקנה המתבקשת ממנה. כך, למשל, קבע בית המשפט העליון בע"פ 4682/01 לוי ואח' נ. מדינת ישראל וערעור שכנגד, פ"ד נח (1) 304, כי ה"מסה הקריטית" של הפסיקה יצרה חזקה שבעובדה שמכשיר הלייזר המכונה ממל"ז הוא מכשיר אמין לבדיקת מהירות. מכיוון שכך אל לה למדינה להוכיח מחדש את אמינותו של המכשיר בכל משפט בו נדונה מדידה באמצעות המכשיר. די לה להוכיח שנעשה שימוש במכשיר בנסיבות מסוימות (מפעיל מיומן, תנאי דרך מסוימים, התחשבות בסטיית הדיוק), ואז תופעל החזקה שהמכשיר הוא אמין, חזקה אותה יהא על הנאשם לסתור ולא על המאשימה להוכיח.
חזקה שבעובדה תמיד ניתנת להפרכה ולעולם אינה חלוטה. השופט יכול להחליט מיזמתו שחזקה מסוימת שבעובדה אינה חלה, אם מחמת הסברי הנאשם או מחמת שיקול דעתו של השופט והגיונו האישי.

חזקה שבדין

חזקה מן החוק אינה תמיד אמצעי הוכחה, אלא פטור מהוכחה או מנטל הוכחה; שכן, בהתקיים המרכיב הראשון של החזקה, פטורים מהוכחת המרכיב השני או מן הנטל להוכיחו, כשהוא הוא, כאמור, מושא ההוכחה.
"חזקות שבדין" נחלקות לשני סוגי משנה: חזקות שבדין "חלוטות" וחזקות שבדין "יחסיות". ההבחנה ביניהם מצויה בלשון החוק.

חזקה שבדין חלוטה

אם לא צורפה בחוק שקבע את החזקה, גם רשות להפריכה, היא נמנית עם סוג המשנה הראשון, שהיא חזקה שנוצרה מן החוק ולמען החוק, חזקה שבדין חלוטה.
יצחק רועה

ביוגרפיה

יצחק רויך נולד ב-1937 וגדל בקריית חיים. שירת ככתב בירחון הצבאי "במחנה נח"ל". לאחר מכן הצטרף לחברי גרעין הנח"ל בקיבוץ אלומות. ב-1965 נישא ועזב את הקיבוץ. הוא עבר לירושלים ולמד ספרות באוניברסיטה העברית.
ב-1967 התקבל לעבודה בקול ישראל. ב-1969 החל להגיש את "בחצי היום". באפריל 1971 מונה למנהל מחלקת ענייני היום בקול ישראל, אולם בסוף השנה התפטר.
בשנת 1974 נסע לארצות הברית ללמוד תקשורת באוניברסיטת קולומביה. כשחזר הגיש מספר תוכניות בטלוויזיה הישראלית. בשנת 1979 התמנה למגיש מהדורת החדשות "כמעט חצות".
רועה פרש מרשות השידור לטובת האקדמיה והחל לעסוק בחקר התקשורת באוניברסיטה העברית. ב-1982 השלים את הדוקטורט. בעבודתו האקדמית חקר את שפת החדשות ואת הזיקה המורכבת שלה למציאות שהיא מבקשת לתאר. כמו כן, חקר את ההבדלים בין סוגי העיתונות השונים.
באוקטובר 1982 שב לרדיו, להגשת "בחצי היום" שלוש פעמים בשבוע. 
בינואר 1986 החליף לזמן מה את אלכס אנסקי בהגשת התוכנית "7-0-7" בגלי צה"ל. בתחילת 1987, לאחר שסורבה בקשתו להגיש בטלוויזיה, סירב להגיש את יומן היום הזה ברדיו. בעקבות זאת, הודח מהגשת "היום הזה" ברדיו. בהמשך הנחה לסירוגין את התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית בשנותיה הראשונות. 
ספרו "אחרת על תקשורת" פורסם ב-1993, בהוצאת רכס.
ב-2004 פרש מהאקדמיה. ב-2008 יצאה לכבודו אסופת המאמרים "סיקור כסיפור: מבטים על שיח התקשורת בישראל", בעריכת מוטי נייגר, מנחם בלונדהיים ותמר ליבס, בהוצאת מאגנס ומכון סמארט, האוניברסיטה העברית.
בשנים האחרונות לחייו סבל רועה ממחלה והיה מאושפז בבית החולים הצרפתי סן לואי. הוא נפטר ב-22 ביולי 2017. ב-25 ביולי 2017 נקבר בבית העלמין בקיבוץ נחשון.
היה נשוי למרים ואב לשלושה בנים. בנו, יואב, הוא מפיק סרטים.
ניסוי וטעייה

ניסוי וטעייה היא דרך לפתרון בעיה באמצעות ניסוי פתרונות שונים לבעיה עד לקבלת פתרון נאות. 
השיטה משמשת בני אדם ובעלי חיים באופן טבעי, לצורך בחירת התגובה המתאימה בסביבה מרובת גירויים. 
יש המעדיפים לכנות שיטה זו בשם ניסוי ותהייה (כמו תוהה על קנקנו), או ניסוי ותעייה (כמו שיטוט מיותר בדרכים). האקדמיה ללשון העברית מעדיפה "נסייה וטעייה" אך נראה כי המציאות הלשונית אמרה את דברה, והצירוף הרווח בציבור הוא "ניסוי וטעייה".
השיטה של ניסוי וטעייה עשויה לסייע ללמידה ויש מחקרים מדעיים בפסיכולוגיה (בעיקר בביהייביוריזם) על אודות ההתנהגות הטבעית של אנשים וחיות שנוהגים בה. 
ככל שבעל החיים מפותח יותר הוא מסוגל להשתמש בניסוי וטעייה באופן יעיל ומהיר יותר במצבים חדשים.
בנוסף, יכולת ההכללה של האדם מאפשרת לו להעביר את הניסיון שנצבר במצב אחד למצב אחר בעל מאפיינים דומים.
מדענים, טכנאים ובעלי מקצועות טיפוליים כמו רפואה נאלצים גם הם להשתמש בשיטה זו מפעם לפעם במקום בדרכי חקירה מסודרות יותר. דרכי למידה אחרות הן חקירה מדעית, תצפית על ניסוי וטעייה שעושה מישהו אחר, ולמידה בחיקוי הפתרון המקובל. 
החסרונות העיקריים של הניסוי והטעייה הם ההסתפקות בפתרון הראשון שנמצא במקום לאתר את הפתרון המיטבי ובזבוז משאבים או סיכון בהתעסקות עם ניסיונות פתרון כושלים. חיסרון נוסף של שיטה זו הוא שבניגוד לממצאי חקירה מדעית, ממצאי חקירה בניסוי וטעייה לרוב אינם מתועדים ואדם המתחבט באותה בעיה לה נמצא כבר פתרון בניסוי וטעייה צריך לחקור אותה שנית.
ישנם חוקרי התנהגות כגון טמפל גרנדין שטוענים שבטבע רוב הלמידה נעשית בתצפית וחיקוי ולא בניסוי וטעייה. הם טוענים שתאורטית, היכולת ללמוד בחיקוי או בתצפית מעמידה את הלומד בפחות סיכונים, שבטבע נצפים יותר מקרים של לימוד מתצפית וחיקוי ושחיות מעבדה שתצפתו על ניסוי וטעייה של חיות אחרות או שחיקו פתרונות קיימים למדו מהר יותר מאלו שעסקו בניסוי וטעייה בעצמן.