קתדרלת קנטרברי

תקופת אוגוסטינוס

הארכיבישוף הראשון של הקתדרלה היה אוגוסטינוס הקדוש מקנטרברי (St. Augustine), שכיהן קודם לכן כאב המנזר הבנדיקטי ע"ש אנדרי הקדוש ברומא ונשלח על ידי האפיפיור גרגוריוס הראשון לאנגליה והגיע בשנת 597 לספירה. בדה ונרביליס (The Ecclesiastical History of the English People) מתעד כיצד הקתדרלה נוסדה בידי אוגוסטינוס הקדוש. חפירות ארכאולוגיות מתחת לספינה הראשית (Nave) שנערכו ב-1993 חשפו שרידים של אותה קתדרלה סקסונית ראשונה, שנבנתה על גבי דרך רומית קדומה. הכנסייה הוקדשה אז ל"גואל הקדוש", כלומר ישו.
אוגוסטינוס הורה על ייסוד מנזר בנדיקטיני על שם פטרוס ופאולוס הקדושים מחוץ לחומות העיר. מאוחר יותר הוקדש המנזר לאוגוסטינוס עצמו ובמשך מאות שנים שימש כמקום קבורה לארכיבישופים שכיהנו אחריו. השרידים נמצאים תחת ההשגחה של המוסד English Heritage ומהווה חלק מאתר מורשת עולמית, ביחד עם כנסיית מרטין הקדוש, שכנראה מכילה גם יצירות רומיות, למרות שטענה זו מוטלת בספק.
השלבים העיקריים של הבנייה מתוארים להלן (השנים בסוגריים הן שנות הכהונה של כל ארכיבישוף).

תומאס בקט

פרק שחור בהיסטוריה של הקתדרלה היה עריפת הראש של תומאס בקט (Thomas Becket) בבית הרוחב הצפון-מזרחי ביום שלישי ה-29 בדצמבר 1170 בידי שומרים ששמעו את הנרי ה-2 אומר "מי יפטור אותי מהכומר הטרדן הזה?" כאשר היו לו בעיות עם בקט. השומרים לקחו את דבריו כפשוטם ורצחו את בקט בקתדרלה שלו. בקט היה השני מתוך ארבעה ארכיבישופים של קנטרברי שנרצחו. אחד מהם היה אלפיג' (Alphege), שמקדש לכבודו נמצא בצד הצפוני של המזבח הגבוה.

פירוק המנזרים

הקתדרלה פסקה מלשמש כמבנה תפילה של מנזר בזמן פירוק המנזרים כאשר כל הבתים הדתיים דוכאו. קנטרברי נכנעה לצו במרץ 1539 והייתה המנזר האחרון שעשה זאת. אחרי הפירוק הפכה קנטרברי ל"קולג' לקנונים חילוניים".

אדריכלות של הקתדרלה והמנזר הסמוך לה

מבט נדיר מעין הציפור מ-1165 על קתדרלת קנטרברי והמבנים המנזריים המסופחים לה שמור בספר התהילים הגדול (Great Psalter) שבספריית טריניטי קולג' בקיימברידג'. כפי שהבהיר פרופסור וויליס, האיור מציג את התוכנית של המנזר הבנידיקטי הגדול במאה ה-12, ומאפשר להשוות זאת עם תוכנית מנזר מהמאה ה-9 כפי שנראה במנזר גאל הקדוש. ב-2 התוכניות ניתן לראות עקרונות כלליים, ששייכים לכל המנזרים הבנידיקטיים, דבר שמאפשר לקבוע בדיוק את הפרישה של המבנים השונים אפילו שלא נותר מהם אלא שברירי קיר. בגלל סיבות מקומיות, הקלויסטר (חצר מרובעת המוקפת בארקדות) והמבנים המנזריים ממוקמים מצפון לקתדרלה, במקום כמקובל בדרומה. כמו כן, ישנו בית מועצת הקתדרלה (Chapter House) נפרד, שהוא חסר במנזר גאל הקדוש.
לקתדרלה שלושה מגדלים: מגדל אוקספורד הדרום-מערבי ובו 12 פעמונים ועוד 2 פעמוני חצי-טון; מגדל ארונדל ובו 5 פעמוני שעון ועוד פעמון "דאנסטן הגדול"; והמגדל המרכזי בל הארי ובו פעמון יחיד.
הקמרונות בבית המקהלה הם קמרון סקספרטיט בעלי 6 צלעות הלקוחים מהאדריכלות הגותית בצרפת. הקמרונות בספינה הראשית החדשה יותר הם קמרונות מניפה מורכבים יותר של הסגנון הגותי הניצב המאוחר.
הבניינים בקנטרברי מקובצים ב-2 קבוצות נפרדות. הכנסייה מהווה את הגרעין, ואליה צמודים בצד הצפוני הקלויסטר וקבוצת בניינים המוקדשים לחיי המנזר. מחוץ לאלה, במערב ומבזרח, נמצאים היכלים ותאים המוקדשים לשירותי אירוח (שירות שכל מנזר סיפק לאורחיו ולאלה שביקרו אותו: כמורה, ציבור המאמינים, מטיילים, צליינים ואביונים).
בצפון חצר פתוחה וגדולה מפרידה את מבני המנזר ממבני המשרתים, שבכוונה מוקמו רחוק ככל האפשר ממבני המנזר עצמם. האורוות, האסמים, המאפיה, המבשלה והמכבסה וכדומה מאוכלסים בידי משרתים הדיוטות המועסקים על ידי מוסד הקתדרלה. במרחק הגדול ביותר מהכנסייה, מאחורי התחום של המנזר נמצאת מחלקת הצדקה. בית הצדקה לרווחת העניים מכיל אולם גדול המהווה בית הארחה לאביונים. 
קבוצת הבניים החשובה ביותר מוקדשת לחיי המנזר. קבוצה זו כוללת 2 קלויסטרים (חצר מרובעת עם ארקדות מסביבה) כאשר הקלויסטר הגדול יותר מוקף בבניינים הקשורים לחיי היום-יום של הנזירים - הכנסייה בדרום, הרפקטוריום בצד המנוגד לכנסייה כדי שריח או קול של אכילה לא יחדרו לשטח הקדוש של הכנסייה, במזרח המעונות עם בית מועצת הקתדרלה בסמוך, והדירות השכורות והמרתפים במערב. האיש שהיה אחראי על האכלת הנזירים והאורחים, גר ליד הרפקטוריום והמטבח, וקרוב לאולם האורחים. מעבר מתחת למעונות מוביל מזרחה לקלויסטר הקטן יותר של המרפאה, שיוחד לחולים ונזירים שעבדו במרפאה.
מזרחה לקלויסטר נמצא האולם והקפלה של המרפאה, שדומים בצורתם ובסידורים לספינה הראשית ומזרח הכנסייה. מתחת למעונות, פונה אל החצר הירוקה (herbarium), נמצא ה"פיסליס" ("pisalis" או "calefactory"), החדר המשותף של הנזירים. בפינה הצפון-מזרחית יש גישה לשירותים, מבנה מרשים בצורת אולם נורמני, באורך 44.2 מטר (145 רגל) וברוחב 7 מטר המכיל 55 מושבי שירותים. מבנה זה נבנה עם הקפדה רבה על ניקיון ובריאות וזרם מים עובר דרכו מקצה לקצה. 
מעונות נוספים, אך קטנים יותר, משתרכים ממזרח למערב כדי לארח נציגים ממנזרים אחרים, שנאלצו להישאר ללינה. קרוב לרפקטוריום, אך מחוץ לקלויסטרים, נמצאים המשרדים המקומיים. אליהם מקושרים: צפונית נמצא המטבח (בעל שטח של 4 מטר רבוע), מתובר בגג פירמידי נישא, ועל ידי חצר המטבח; מערבית מזנון למכירת מוצרים והמזווה. למרפאה יש מטבח קטן משלהם. ממול לדלת הרפקטוריום ובתוך הקלויסטר יש שני חדרי רחצה, תוספת קבועה לרפקטוריום המנזרי, שבהם רחצו הנזירים ידיים לפני ואחרי הארוחה.
הבניינים שהוקדשו לאירוח מחולקים לשלוש קבוצות. קבוצת ראש המנזר אליה נכנסו מזווית דרום-מזרחית אל החצר הירוקה, שממוקמת ליד החלק הקדוש ביותר של הקתדרלה, כראוי לאישיות כנסייתית נכבדת או לאצולה שבאה להתארח שם. בנייני התאים היו ליד הקצה המערבי של הספינה הראשית, שם מבקרים רגילים ובני מעמד הביניים התארחו. הצליינים הנחותים יותר והאביונים אורחו באולם הצפוני של בית הצדקה, שהיה סמוך לשער ורחוק ככל האפשר מ-2 הבניינים האחרים של ההארחה.

המוסד

המוסד הוא המטה המורשה של הקתדרלה, שרק מעטים ממנו הם מהכמורה. ראש הקתדרלה הוא דיקן (נכון ל-2006, רוברט וויליס) שנעזר במועצה של 24 קנונים, 4 מהם הם דיירים, והאחרים הם מינויי כבוד של כמרים בכירים בדיוקסיה. ישנו גם מספר של קנונים הדיוטות שביחד מהווים את המועצה הרחבה שלה אחריות חוקית הן לקתדרלה עצמה והן לבחירתו הרשמית של הארכיבישוף. לפי החוק והמנהג האנגלי הם יכולים לבחור רק אדם שהוצע כמועמד על ידי המלך או המלכה בעצת ראש הממשלה. המוסד כולל את מלומדי המלך ומגוון פקידים ובעלי-תפקידים, לרבות ספר הקתדרלה. לקתדרלה יש כוח עבודה קבוע של 250 איש, דבר ההופך אותה למעסיק הגדול ביותר באזור.