בסיס נבטים

הקמת הבסיס

במקור, הבסיס היה מסלול נחיתה מאולתר, שנסלל לצורך שירות האוויר של ההגנה בשנת 1947 ונקרא "מלחתה" על שם תל מלחתה הסמוך.
מהשטח עליו נבנה הבסיס התפנו בדואים, אשר עבורם הוקמה העיירה ערערה-בנגב, דרומית לבסיס.
באוקטובר 1983 נחנך הבסיס החדש, והיה האחרון מבין בסיסי חיל-האוויר שהוקמו בעקבות פינוי בסיסי החיל בסיני, בהתאם להסכמי קמפ דייוויד. יחד איתו הוקמו, במימון אמריקאי, הבסיסים רמון ועובדה. בניגוד לאחרונים שנבנו על ידי הצבא האמריקאי, נבנה בסיס נבטים על ידי קבלנים ישראלים. אל הבסיס הועברה טייסת 116, בעלת מטוסי A-4 סקייהוק ("עיט") מבסיס תל נוף, ובשנת 1984 עברה לבסיס גם טייסת 115, שפעלה כטייסת תאומה שהפעילה מטוסי עיט.

שנות התשעים של המאה העשרים

בשנת 1995, עם סגירת טייסת 115, נשקלה אפשרות סגירת הבסיס, והעברת טייסת 116 לבסיס אחר (ככל הנראה - בסיס חצרים, שאליו אכן עברו בהמשך מטוסי 116), אך מפקד הבסיס דאז - אל"ם עמוס ידלין - התנגד, ודחף דווקא להרחבת הבסיס, וכך התפתחה תוכנית העברת בסיס לוד (בח"א 27) על טייסותיו ויחידותיו לנבטים, ושינוי מעמד הבסיס מ-"כנף", ל-"בסיס חיל האוויר".

העשור הראשון של המאה העשרים ואחת

בשנת 2002 נסגרה טייסת 116, ולאחר כשנה קלטה את מטוסי טייסת 253 מבסיס רמון - F-16A/B ("נץ") - ביחד עם כל אנשי צוות האוויר והצוות הטכני, ואילו אנשי 116 עברו לטייסת 102 בחצרים שקלטה את מטוסי הסקייהוק, או השתחררו, ומיעוטם נשאר בטייסת 116. במקביל עברה גם טייסת 140 שהפעילה אף היא מטוסי F-16A/B ("נץ"), מבסיס רמון לנבטים, ומאז פעלו שתי הטייסות כטייסות תאומות.
בתחילת אוגוסט 2002 נחת בבסיס מטוס C-5 גלקסי של חיל האוויר האמריקני כשבבטנו חמישה מסוקי UH-60 בלק-הוק ("ינשוף") המיועדים לטייסת 123 ("טייסת ציפורי המדבר"). המסוקים נקלטו בטייסת בטקס הפתיחה החגיגי שלה שנערך ב-8 באוגוסט 2002 בבסיס חצרים.
הבסיס אירח מספר תרגילים בינלאומיים נרחבים.
כחלק מצעדי הקיצוצים שנעשו במערכת הביטחון בסוף שנת 2013, נפרד חיל האוויר מטייסות מבצעיות וביניהן טייסת 140, שנסגרה באוגוסט 2013 ואוחדה עם טייסת 116 השכנה. כמו כן נסגרה טייסת 103. צוותי הטיסה והמטוסים נקלטו בטייסת אבירי הציפור הצהובה. הטייסת קלטה, במהלך שנת 2014, את מטוסי ה-C-130J סופר הרקולס "שמשון".

שערוריית המין עם הקטינה

ב-30 באפריל 2006 פורסם כי כחודש קודם לכן נפתחה בבסיס חקירה בחשד לבעילת קטינה שדינה כאונס. על-פי החשד, יותר מ-50 חיילים בשירות חובה וקבע ומספר אזרחים עובדי צה"ל ביצעו במשך למעלה משנה עבירות מין בנערה בת 14 מאז שהייתה בת 13. על-פי החשד חיילים רבים אחרים ידעו על המתרחש ולא דיווחו על כך. המעשים התחילו בעת שהנערה, בתו של איש קבע המשרת בבסיס, התגוררה עם משפחתה ביישוב סמוך לבסיס, והמשיכו כאשר עברה המשפחה להתגורר בשיכון המשפחות בבסיס. לפחות 15 חיילים הודו במגע מיני בהסכמה עם הנערה. בעקבות ביקורת ציבורית קשה, ולאחר שהמשטרה הצבאית שחקרה את הפרשה קבעה בדו"ח ביניים כי אין כל ראיות הקושרות את מפקד הבסיס, אלוף-משנה ארז רון, באופן אישי לאירוע, ביקש אל"ם רון לסיים את תפקידו כמפקד הבסיס. מפקד חיל האוויר, אליעזר שקדי, קיבל את הבקשה וציין כי היא משקפת גישה פיקודית וערכית מהמעלה הראשונה.
ב-7 בספטמבר, כמעט חצי שנה לאחר חשיפת הפרשה, פרסמה הפרקליטות הצבאית את החלטתה, לפיה לא יוגשו כתבי אישום בפרשה, מאחר שהנערה הציגה עצמה כבת 17. חיילים שהיו מעורבים במגע מיני עם הנערה הועמדו לדין משמעתי בפני מפקד הבסיס החדש ונדונו לעונשי מחבוש לתקופות של מספר שבועות.

קליטת בסיס לוד

ב-25 באוגוסט 2008, כחלק מהמגמה הכלל-צה"לית של העברת בסיסים מהמרכז לנגב, קלט הבסיס את כל טייסות התובלה של חיל-האוויר ורוב היחידות אשר פעלו בעבר בבסיס לוד (בח"א 27): טייסות C-130 הרקולס "קרנף", בואינג 707 "ראם" וגאלפסטרים 5 "נחשון". ב-27 באוגוסט נחנך באופן רשמי בח"א 28, בטקס חגיגי ובמעמד נשיא המדינה שמעון פרס, שר הביטחון אהוד ברק, הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי ומפקד חיל האוויר האלוף עידו נחושתן. לאור השינוי והפיכת הבסיס מכנף לבח"א, הועלה תקן דרגת מפקד הבסיס מאל"ם לתא"ל. בכך נוצר לראשונה מצב בחיל האוויר, שבו מפקד טייס תובלה, על בסיס שבו מוצבים מטוסי קרב.
לקראת קליטת מערך התובלה, הורחבו תשתיות הבסיס בהשקעה של כ-1.5 מיליארד שקל. באפריל 2008 נחנך מסלול המראה חדש שבאותה תקופה היה מסלול ההמראה הארוך ביותר במזרח התיכון.

מתקנים צבאיים נוספים

בבסיס פועל מכ"ם X-Band אמריקאי שמאתר איומים אוויריים ממרחק של כ-5,000 קילומטרים ונותן לישראל זמן התראה ארוך יותר.
יש בבסיס מעצר שמופעל על ידי המשטרה הצבאית ונותן מענה ליחידות ולבסיסים הסמוכים לנבטים.

סמלי הבסיס

סמל הבסיס המופיע בתג היחידה, מורכב משדות ירוקים המסמלים את מסלולי הטיסה, רכס הרים חום המייצג את הרי עירא שבצילם חוסה הבסיס, ושני חצים. ישנן גרסאות ישנות עם רכס הרים כתום או צהוב. בעידן שבו היה הבסיס כנף קרב, ייצגו החצים את שתי הטייסות שהיו בבסיס עם הקמתו (115 ו-116). עם קליטת טייסות התובלה של בח"א 27 בבסיס ובכך הפיכתו לבסיס משולב קרב־תובלה, שוּנה במקצת עיצוב הסמל על ידי המעצב יגאל גבאי, כאשר כעת, החץ השמאלי הוא גדול יותר ובעל שובל תכלת־לבן (המייצג את מטוסי התובלה) ואילו החץ הימני (המייצג את מטוסי הקרב) נותר בצורתו המקורית, עם שובל שחור־אדום. שני החצים מכוונים לשמיים כחולים.
אחד מסמלי הבסיס הוא אנדרטה המציגה את מטוס המיסטר IV‏ A ממריא בחדות לשמים, והמוצבת בצומת מרכזי בבסיס. המטוס, מס' זנב 67, שהיה בשירות טייסת 116, מייצג את המעבר מהעידן התת-קולי לעידן מטוסי הקרב העל־קוליים.

איכות הסביבה

בשנת 2005, תחת הכותרת "נבטים ירוקים בנגב", הוביל מפקד הבסיס - ארז רון - מהלך לעמידה בתקני איכות הסביבה הישראליים. כחלק מזה נסגרה המזבלה בבסיס, החלה קבורה מסודרת של עודפים טבעיים (כגון עצים), הוגדרו נוהלי איכות סביבה מחמירים (כגון שימוש בסופחים בזמן דליפת דלק על מנת למנוע חלחול למי תהום) וטונות של שאריות מתכת נמכרו לגריטה. בראשית 2006 קיבל הבסיס את תו התקן של המשרד לאיכות הסביבה.
מהלך זה אינו ייחודי בחיל, ומהלך דומה נעשה גם בבסיס רמת דוד.