google/wiki40b huggingface dataset:
נשים מתוך קטלוג

הגבר של בריגיטה

הנובלה הראשונה, "הגבר של בריגיטה", מציגה את הדרמה הנוצרת במשפחה כאשר הבת תלמה, עורכת הדין, מחליטה להשיג להוריה מטפלת פיליפינית. אותה מטפלה, בריגיטה שמה, נבחרה אקראית מתוך רשימה של מטפלות זרות אפשריות ומביאה לשינוי בחיי הוריה של תלמה. 
בשל ניתוח שעבר אבי המשפחה, הוא הפך מרותק לכיסא גלגלים, ובריגיטה הצעירה סועדת אותו, מנקה ומטפחת את הבית ובכך פולשת לטריטוריה המקודשת של האם. בנוסף, בריגיטה, גורמת לאב לחוש ממרום שנותיו התאהבות מחודשת בילדה–אישה. על אף הכאב והטלטלה שעוברים בני המשפחה כולה בעקבות כניסתה לתא המשפחתי המצומצם, כניסה זו, בדרכה שלה, מיטיבה עימם בסופו של דבר. היא מובילה אותם להתפשר, לסלוח, לקבל זה את זו. הבת, תלמה, שהיא המספרת של הסיפור, מעידה בגוף ראשון כי הסיטואציה שנוצרה במשפחה הפכה מורכבת מדי לשיפוט.

הילד של דיאנה

הנובלה השנייה, "הילד של דיאנה", הוא כרוניקה ידועה מראש של מות הבן. באופן מפתיע, המוות הזה שבו חשה האם מרגע לידתו של בנה, מצליח להצמיח ולגלגל חיים חדשים בדמותו של תינוק שנולד לבן המת ולחברתו האירית, דיאנה.

אמא של ולנטינה

הנובלה השלישית, "אמא של ולנטינה", עוסקת בכניסה של עוזרת צעירה, פולנייה, לתוך חייה של ניצולת השואה. בין השתיים נרקמת מערכת יחסים ממשית של אם ובת, אך מערכת יחסים זו מבוססת על תפיסה מעוותת של ניצולת השואה את המציאות החוזרת אליה מן העבר. זו מובילה את השתיים אל עבר סיום טרגי. אריק לובצקי ומתי הררי עיבדו את הנובלה לסרט בשם אמא של ולנטינה.
השדרה העשירית

השדרה העשירית (באנגלית: Tenth Avenue) המכונה גם שדרת אמסטרדם (Amsterdam Avenue) היא שדרה ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
השדרה חד סטרית בחלקה הדרומי ומאפשרת תנועה לכיוון צפון בלבד עד רחוב 110, ותנועת דו סיטרית בחלקה הצפוני.

מהלך השדרה

ראשיתה של השדרה במפגש רחוב 13 עם הוסט סייד הייווי בשכונת גריניץ' וילג'. השדרה עוברת לאורך 47 גושי בניינים (דרך שכונת אריזת הבשר) עד רחוב 59, שם משנה השדרה את שמה ונקראת "שדרת אמסטרדם", וממשיכה צפונה לאורך 129 גושי בניינים נוספים באפר וסט סייד (הצד המערבי העליון של האי מנהטן) עד שכונת הייברג'י פארק (רחוב 190), שם משנה השדרה את שמה ל"שדרת מצודת ג'ורג'" (Fort George Avenue). השדרה מסתיימת בקצה הצפוני של האי מנהטן, במפגש הרחובות 218 וברודוויי, סמוך לגשר ברודוויי העובר מעל נהר הארלם.
בין הרחובות 184 ו-186 עובדת השדרה דרך קמפוס אוניברסיטת ישיבה, ובאזור זה היא צרה יותר, וכוללת מסלול אחד לכל כיוון.
השדרה העשירית היא השדרה הארוכה ביותר באי מנהטן - אורכה הכולל 177 גושי בניינים (ברודוויי ודרך FDR ארוכות יותר, אולם אין הן נחשבות שדרות).

השדרה בתרבות

הבלט "רצח בשדרה העשירית" הקרוי על שם השדרה מתאר את האלימות בראשית המאה ה-20 בשכונת "מטבח הגיהנום" הנמצאת בחלקה הדרומי של השדרה.
מת לבכות 2

רקע

באלבום זה חבר סנדרסון לחברו מלהקת כוורת, אלון אולארצ'יק, וביחד הפיקו את האלבום.
מתוך האלבום הצליח השיר "אל תדברו איתי", כמו גם "אני כועס רק עליי". באחרון משתתפים בקולות רקע הזמרים שלומי שבת, מאיר בנאי וקובי אוז. סנדרסון מגדיר אלבום זה כ"בעייתי שבין אלבומיו".
בן-ציון סופר

ביוגרפיה

נולד במושב עלמה שבגליל העליון, לאביו הרב כמוס סופר - יליד תוניסיה שהיה רבה של א-זאווייה שבלוב, עלה לארץ, והקים עם קהילתו את המושב.
היה מורה ומנהל בית ספר. בתחילת שנות ה-70 הוא החל להיות פעיל ציבור ובשנת 1973 היה חבר במטה חירום של מושבי הגליל שקבל על אפליה במכסות מים לעומת הקיבוצים בסביבה. בנוסף היה סגן יו"ר ארגון הקניות של מושבי הגליל ויו"ר ההנהלה של "נחלת המושבים", אגודה שניהלה את קרקעות עמק החולה של המושבים. באמצע שנת 1976 נבחר ליושב ראש ועד המושב עלמה. כיו"ר הוועד ביקש לממש פסק בוררות שקבע שיש לחסל את עדרי הבקר במושב, הפוגעים במטעים, דבר שהביא אותו לסכסוך קשה עם בעלי העדרים.
בשנת 1983 נבחר לראשות המועצה האזורית. כראש המועצה האזורית, מונה ליושב ראש ועד ממונה של מושב מירון שקרס בגלל חובות כבדים.
במקביל לפעילותו בגליל היה פעיל במפד"ל ובשנת 1977 הוצב במקום ה-61 ברשימתה בבחירות לכנסת התשיעית. בשנת 1986 הוא נבחר לנציג המושבים בלשכת המפד"ל.
היה חבר מושב עלמה.
ב-26 במרץ 1987 בנסיעה על כביש רטוב, סטה מנתיבו, התנגש במשאית ונהרג. השאיר אחריו אשה וששה ילדים. בנו עמית סופר, מכהן אף הוא כראש המועצה האזורית מרום הגליל. בן אחר, אופיר, מכהן כחבר כנסת מטעם האיחוד הלאומי.
Valve Anti-Cheat

VAC 1

הגרסה הראשונה של VAC, יצאה ב-2002 עם יציאתו של Counter Strike 1.4, בעקבות החלטה של גורמים ב-Valve לוותר על ה-PunkBuster, תוכנה אנטי-צ'יט נוספת, מטעמים קניינים. הגרסה הראשונית, VAC 1, ראתה הצלחה לתקופה מסוימת, אבל באפריל 2004 כמעט ולא עודכנה תוכנת האנטי-צ'יט, עקב שמירת העדכונים ליורשת – VAC 2. 
זמן ההרחקה (חסימה) על שימוש בצ'יטים היה לשנה אחת בלבד.

VAC 2

בזמן הפיתוח, VAC1 הפך במהירות לחסר-תועלת, אבל מאז 20 ביוני 2005, תאריך השקתו של VAC2 שהראה הצלחה, ירדו מספר הצ'יטרים ברחבי המשחקים אשר הוּגְנוּ על ידיה.
בגרסה זו, זמן ההרחקה הוגדל מ"שנה אחת" ל"צמיתות". כמו כן, הגלאי תפס הרבה יותר צ'יטים. צ'יטים נפוצים, כמו "Bad Boy" (תוכנות לרמאות במשחקי Valve), ש-VAC 1 לא תפסה, כעת נתפסים על ידי VAC 2.
כיום, VAC 2 עדיין אינו תופס הרבה מאוד תוכנות צ'יטים.
ב-17 בנובמבר 2006 הכריזה Valve שהמערכת תפסה כבר יותר מ-10,000 חשבונות.
עד 2010, ל-Steam יש כבר יותר ממיליון חשבונות אשר קיבלו באן (חסימת חשבון / הרחקה / נידוי) מ-VAC (כלומר, מורחקים לצמיתות עקב שימוש בצ'יטים).
לילה באופרה

תקציר העלילה

אוטיס ב. דריפטווד (גראוצ'ו מרקס) נשכר על ידי האלמנה גב' קלייפול (מרגרט דומונט) כדי לעזור לה להתקדם אל החברה הגבוהה, אך במקום זאת הוא לסירוגין מחזר אחריה ומטיח בה עלבונות. לאחר סיומה של האופרה "ליצנים" - המופע האחרון לעונה באיטליה, אוטיס פוגש את פיורלו (צ'יקו מרקס), חברו הטוב ומנהלו האישי של ריקרדו (אלן ג'ונס), זמר טנור באופרה המשתוקק לפריצה הגדולה שלו, וגם של אהובתו - זמרת האופרה רוזה (קיטי קרלייל). עם זאת, חלומותיו של ריקרדו מסוכלים על ידי הכוכב של האופרה, לאספארי (וולטר וולף קינג), אדם אגואיסט שרוצה תהילה, וגם את רוזה, עבור עצמו. אוטיס חותם על חוזה עם פיורלו, כשהוא חושב שפיורלו מייצג את לאספארי, אולם בפועל החוזה הוא עם ריקרדו. בינתיים, לאספארי חותם על חוזה עם הרמן גוטליב (סיד רומן), מנהל האופרה של ניו יורק.
למרות שריקרדו ופיורלו אינם רשאים ללוות את להקת האופרה בנסיעתה לניו יורק, הם מצליחים להתגנב אל הספינה כנוסעים סמויים, יחד עם חברו של פיורלו - תומאסו (הרפו מרקס), לשעבר המלביש של לאספארי, אשר פוטר לאחרונה. לאחר הגעתם לניו יורק, הנוסעים הסמויים נרדפים על ידי המשטרה בגין כניסה בלתי חוקית לארץ, ואוטיס מאבד את משרתו באופרה לטובת גוטליב. כאשר הם מגלים כי רוזה פוטרה, הם נכנסים לפעולה ומשבשים את מופע ערב הפתיחה - "הטרובדור". האחים מרקס, בסופו של דבר, מוודאים כי ריקרדו ורוזה מקבלים את המגיע להם - והזוג הופך לכוכבים החדשים של עולם האופרה.
ירח דבש מכושף

עלילה

לארי אבוט (ג'ין ויילדר) וויקי פרלי (גילדה רדנר) הם שני מגישים בתוכנית "תיאטרון המסתורין של מנהטן", שמחליטים להינשא. מרגע הצעת הנישואים, לארי מתחיל לעשות טעויות בשידור, מה שעלול להביא לפיטורים של שניהם. דודו של לארי, דוקטור פול אבוט (פול ל. סמית'), מחליט שכדי לרפא את לארי יש "להפחיד אותו למוות".  
לארי בוחר את האחוזה שבה גדל כמקום בו תתקיים החתונה. ויקי פוגשת את משפחתו של לארי: הדוד פרנסיס, הדודה קייט (דום דה-לואיז), בני הדודים צ'ארלס, נורה וסוזן, ובנוסף גם את סילביה, חברתו לשעבר של לארי, ואת בעלה הקוסם של סוזן, "מונטגו הגדול". 
פול מתחיל לטפל בלארי כמתוכנן, אבל הם מגלים משהו אפל יותר באחוזה, שהופך את המסיבה לגרסה מציאותית של התוכנית של לארי וויקי.
בו נאש

בו נאש (אנגלית: Beau Nash‏; 18 באוקטובר 1674 - 3 בפברואר 1762) שנולד כריצ'רד נאש, היה דנדי ידוע ומוביל חברתי בתחום האופנה בבריטניה של המאה ה-18. זכור בעיקר כאדון הטקסים של עיר הספא באת', וכמי שהביא לפריחתה במאה ה-18.

חייו

נאש נולד בעיר סוונסי שבוויילס. הוא התחנך במכללה הישועית באוקספורד, שירת כקצין בצבא הבריטי והחל בלימודי ליטיגציה, אך לא התמיד בקריירות אלו. בזמן לימודי המשפטים שלו החל להתפרסם כבר-סמכא בנושאי לבוש, אטיקט וסגנון התנהגות. כשתלמידי אכסניות המשפט אירחו את המלך ויליאם השלישי, נאש התמנה למנהל התהלוכה במידל טמפל. ויליאם התרשם מאוד מכישוריו של נאש, והציע לו תואר אבירות. אולם, נאש היה מעוניין לקבל קצבה ביחד עם התואר, דרישה שלא הייתה מקובלת על המלך. נאש החל לעסוק בהימורים, וב-1704 הגיע לבאת', שם התמנה לאדון הטקסים, תפקיד בו החזיק עד יום מותו. 
נאש התגורר בבית על סו קלוז (כיום בכניסה הראשית לתיאטרון המלכותי), וקיים מערכות יחסים עם שורה של פילגשים. הוא מילא תפקיד ראשי בהפיכת באת' לאחד מאתרי הנופש האופנתיים ביותר באנגליה במאה ה-18, והנהיג רפורמות חברתיות רבות. הוא ביטל את הנוהג שלפי גברים חויבו להופיע עם חרב באירועי בידור ציבוריים וביטל את מסורת הדו-קרב, הורה לגברים לבוא בנעליים ובגרביים ולא במגפיים לתהלוכות וכנסים, וכדומה. 
הוא היה נפגש עם אנשים שזה עתה הגיעו לעיר, בחן האם הם מתאימים לעילית החברתית של באת', שידך בין גבירות לבני זוג ראויים לריקוד עבורן בכל נשף, שילם למוזיקאים באירועים מסוג זה, תיווך בנושאי נישואים, ליווה נשים שבעליהן לא ליוו אותן ופיקח על הימורים באמצעות הטלת מגבלות על מכורים או התראה בפני שחקנים על הימור מסוכן מדי. הוא נודע בכך שעודד את חוסר הרשמיות במנהגי הנימוסים המקומיים, ושבר את המחסומים החברתיים שהפרידו בין האצולה למעמד הביניים של באת' ולפשוטי העם.
ב-1745 חוקק הפרלמנט הבריטי חוק נגד הימורים, ששלל מנאש את אמצעי הקיום העיקרי שלו. אולם, הוא הצליח להתקיים עד יומו האחרון בזכות קצבה של מאות אלפי גינאות שקיבל מהעיר ומכירת קופסאות טבק ותכשיטים זולים. למרות שהנהלת העיר מימנה עבורו לוויה רבת משתתפים, הוא נקבר בקבר עניים לא מסומן. בכנסייה שבמנזר באת' יש אנדרטה לזכרו. מותו של נאש גרם לעניין רב באותה תקופה, והסופר הידוע אוליבר גולדסמית' כתב ב-1762 את הספר The Life of Richard Nash (חייו של ריצ'רד נאש).

לקריאה נוספת

John Eglin, The Imaginary Autocrat: Beau Nash and the invention of Bath, Profile 2005 ISBN 1-86197-302-0
סטוובצי (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סטוובצי 42,007 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 75.01% בלארוסים, 16.41 פולנים, 5.84% רוסים, 1.15 אוקראינים ו-1.5% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (80.75%) ורוסית (18.36%).
לואר איסט סייד

היסטוריה

הלואר איסט סייד היא אחת השכונות הוותיקות ביותר בעיר ניו יורק. אזור זה היה מאז הקמתו שכונת פועלים ענייה, אשר מרבית תושביה היו מהגרים חדשים שהגיעו אל העיר. קבוצות אתניות רבות התגוררו בשכונה ובהם מהגרים מאיטליה, פולין, אוקראינה וגרמניה.
אזור הלואר איסט סייד נודע בעיקר כמרכז מהגרים יהודים שהגיעו לאמריקה ממזרח אירופה. האוכלוסייה היהודית של השכונה עזבה אותה באמצע המאה ה-20, בשל העלייה ברמת החיים של המהגרים, אולם שרידים של יישוב יהודי זה ניתן לראות בחנויות לאורך רחוב הסטר, רחוב אסקס ורחוב גרנד. בשכונה ממוקמת ישיבה אורתודוקסית ומקווה וכן חנויות יודאיקה ומעדניות המגישות אוכל יהודי - שהידועה שבהם היא המעדניה של כץ. בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 התפתחה בשכונה תרבות יידיש עניפה שכללה תיאטראות רבים לאור מקטע השדרה השנייה העובר דרך השכונה. אזור זה נודע כ"ברודוויי הידית" ('Yiddish Broadway') בשל מספר התיאטראות הרב. בשכונה מספר רב של בתי כנסת ובהם בית הכנסת ביאליסטוקר, בית המדרש הגדול, בית הכנסת אלדריג', בית הכנסת מזריץ', קהילת חתם סופר, בית הכנסת קהילה קדושה יאנינה (בית הכנסת היווני היחיד ביבשת אמריקה), ומרכז אורסאנז - בית הכנסת הרביעי הכי עתיק בארצות הברית.
במחצית השנייה של המאה ה-20, עם התיישבות אוכלוסייה בנגלית בשכונה נבנה בה מקדש בודהיסטי. האוכלוסייה הסינית הרבה שהתיישבה באזור רחוב דלאנסי ורחוב אלן הביאה להקמת צ'יינהטאון של העיר.
בראשית המאה ה-21 הפכה השכונה לשכונה פופולרית, ונפתחו בה מסעדות וחנויות יוקרה רבות, וכן גלריות אמנות רבות.
חבורת איינשטיין (סדרת אנימציה)

עלילה

הסדרה עוסקת בארבעה ילדים אשר עוברים הרפתקאות מסביב לעולם בעזרת ספינת חלל. בכל פעם הם נקלעים למצב מאתגר אשר עליהם לעבור בשלום. לכל דמות בסדרה יש תחביב אחר הקשור במוזיקה.
הסדרה נועדה ללמד את קהל היעד שלה - ילדים ופעוטות, על אמנות ומוזיקה, ועושה זאת על ידי שילוב מוזיקה קלאסית וציורים מפורסמים בסדרה.
אדואר לובה

אדואר לובה (בצרפתית: Édouard Loubet; נולד ב-25 בספטמבר 1970) הוא שף צרפתי.

ביוגרפיה

לובה נולד בסאבואה. אמו, קלוד לובה, היא אשת עסקים שהקימה בתי-מלון ברחבי תבל, בכלל זה רלה א שאטו באלפים. למד שנה וחצי אצל מארק ורה. בגיל 22 רכש מקום בכפר לורמראן בחבל לוברון והקים בו מסעדה בשם "לה מולן דה לורמארן". בגיל 24 קיבל כוכב במדריך מישלן האדום, ב-1999, בהיותו בן 28 קיבל שני כוכבים. ב-1999 זכה ב-17 נקודות בגו מיו, ב-2000 הועלה ל-17 נקודות. הוא הקים מלון ובסוף שנות התשעים צורף לרשת רלה א שאטו. כיום (2010) הוא מחזיק בשני כוכבים במישלן ו-18 נקודות בגו מיו. המסעדה כלולה במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
ללובה כיום (2010) אחוזה בשם "דומן דה קאפלונג, מזו אדואר לובה" הכוללת שלושה בתי מלון: "לה בסטיד דה קאפלונג", "לה פרם דה קאפלונג", ו"גלינר דה לורמארן" ולהם מצורפים בריכה וספא. במסגרת האחוזה גם מסעדתו שאת שמה שינה ל"רסטוראן אדואר לובה", בבעלותו גם מסעדת קיץ בשם "ארבע העונות". הוא מקיים במקום סדנאות בישול ויין. 
מטבחו של לובה נשען על צירופים יצירתיים בירקות ובעשבים. ברשותו גינה בת 20 דונם בה הוא מגדל ירקות ועשבי תיבול וחווה נוספת בת 20 דונם בה הוא מגדל בעלי חיים לצורכי מסעדותיו. הם אלו המספקים את רוב חומרי הגלם למסעדתו, בתוספת עשבים אותם הוא מלקט בשדות הסביבה.
אנדי נחאר

קריירת מועדונים

נחאר נולד בהונדורס ובגיל 13 עברה משפחתו לוירג'יניה. בשנת 2008 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של די. סי. יונייטד, וב-22 במרץ 2010 חתם בקבוצה הבוגרת. ב-27 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד ספורטינג קנזס סיטי, וב-28 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת אליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף עונת 2010 נבחר לרוקי השנה.
ב-7 בינואר 2013, נחאר הושאל לאנדרלכט עד לסיום העונה. ב-30 בינואר 2013 אנדרלכט רכשה את כרטיס השחקן שלו, תמורת כ-3 מיליון דולר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד סרקל ברוז' ב-2 באוגוסט 2013.

קריירה בינלאומית

ב-3 בספטמבר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס כאשר נכנס כמחליף נגד קולומביה בדקה ה-67. בקיץ 2012 זומן לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת לונדון. ב-21 ביולי 2013 נג'אר הבקיע את השער הבינלאומי הראשון שלו נגד קוסטה ריקה במסגרת גביע הזהב 2013.
גלינה ויינר

ביוגרפיה

ויינר התאמנה בקבוצת השחייה של ברית מכבים עתיד.

1972

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכתה ויינר ב-2 מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:09.4 דקות, אחרי אילת יוטבת מהפועל העמקים (1:04.9 דקות) וענת וייס בת אגודתה (1:06.2 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:51.7 דקות, אחרי ענת וייס (2:46.9 דקות) ואילת יוטבת (2:49.4 דקות).

מדליית כסף מהמכביה

בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 זכתה ויינר במדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם ענת וייס, איריס גילון ואילת יוטבת, אחרי הרביעייה האמריקאית ולפני הרביעייה ממקסיקו

אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בספטמבר אותה שנה זכתה ויינר בתואר השחיינית המצטיינת באליפות לאחר שזכתה ב-6 מדליות, 4 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:14.9 דקות, לפני דניאלה יוסטר בת אגודתה (5:17.0 דקות) ואסנת ארליך מהפועל בת ים (5:20.7 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:38.0 דקות, לפני דניאלה יוסטר (10:39.5 דקות) ואסנת ארליך (11:01.6 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:02.0 דקות, לפני ענת וייס (6:02.5 דקות) ותמר מייסנר מהפועל קריית טבעון (6:11.8 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.5 דקות, אחרי ענת וייס (1:06.9 דקות) ולפני אילת יוטבת (1:08.1 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:52.7 דקות, אחרי תמר שמיר (2:48.5 דקות) ולפני ענת וייס (2:55.4 דקות).

שיאנית ישראל

בתחרות שחייה שנערכה באסן שבמערב גרמניה במרץ 1974 קבעה ויינר במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 2:20.4 דקות, שיפור לשיאה של דורית זלץ (2:21.0 דקות). נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי שיא אישי חדש של 1:04.4 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר אותה שנה זכתה ויינר ב 4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.5 דקות, לפני אסנת ארליך (1:07.1 דקות) ואיריס גילון בת אגודתה (1:08.3 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:48.0 דקות, אחרי תמר שמיר מהפועל בת ים (2:46.5 דקות) ולפני מיכל קרני מהפועל טבעון (2:49.9 דקות) ומדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:09.2 דקות, אחרי דניאלה יוסטר (5:01.2 דקות) ואסנת ארליך (5:01.3 דקות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.9 דקות אחרי תמר שמיר (1:17.7 דקות) ומיכל קרני (1:18.8 דקות)

1975

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1975 זכתה ויינר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:05.7 דקות, אחרי אסנת ארליך (1:04.8 דקות) ולפני לילך אריאל מהפועל העמקים (1:07.5 דקות) ובמדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:26.9 דקות, אחרי אסנת ארליך שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:19.1 דקות ודניאלה יוסטר (2:22.9 דקות).
Zoo Tycoon

המשחק

המשחק מדמה גן חיות אמיתי המנוהל בידי טיקונים ונועד לגרוף הון מהחיות. המשחק יוצר בסכום כסוף שהוא מקבל מראש גן שלם לרבות חיות, צמחייה ועובדים וכן מתקנים ואטרקציות תיירותיות למבקרים. ככל שהמבקרים והחיות מרוצים יותר מרוויחים יותר כסף. אם החיות לא מרוצות השחקן ייאסר בקניית חיות נוספות עד שייטפל באלו שאינם מרוצות (באמצעות לחיצה על העובדים ומתן הוראות).
בחלק מהגנים בהם פותחים ישנם מספר חיות שהועלו מראש, אחרת השחקן יצטרך לקבל וותק ניהולי לפני שחיות חדשות ומורכבות יותר ייפתחו לו או שיצטרך לייבא באמצעות משלוחים (בתוך תבנית הנמצאת ליד שורת המשימות) עליהם הוא לוחץ על מהירות המשלוח.
חיות שונות צורכות דברים שונים לרבות: מזון ומים, רפואה, חברה טובה וסביבה הדומה לטבעית. לכמה חיות כמו שימפנזה, פנתר שחור או הפילים ישנו צורך בהעשרה סביבתית, בדיוק כמו בגן חיות אמיתי והשחקן יצטרך לקנות לו אותם. בכלוב של חיות אוכלי בשר צריך לדאוג להרחיק חיות אחרות שייטרפו אם יתקרבו לכלוב ולעיתים אפילו אנשים שמבקרים.
בנוסף לגן חיות הכולל חיות בר רגילות ישנם גרסאות בהם החיות הם דינוזאורים או יצורים קדומים נוספים וגרסאות אחרות בהם בעלי חיים ימיים מושלים וכן גרסאות המשלבות את כל אלה יחדיו. בשביל הגרסאות המיוחדות ישנם מדענים או צוללנים מיוחדים שהשחקן צריך לרכוש.
רפי גינת

ביוגרפיה

גינת נולד בירושלים לאברהם ורחל ג'אנה לאב מגאורגיה ולאם מגרמניה. גדל בקריית טבעון. בנעוריו למד ב"תיכון הריאלי" בחיפה. לפני עיסוקו בעיתונות ובתקשורת התפרנס כזמר. מסוף שנות ה-60 שר כסולן בלהקת "הברושים" ולאחר פירוקה הקליט כמה שירי סולו אשר צעדו במצעד הפזמונים העברי של גלי צה"ל. שיריו "פונדק האהבה" ו"צמד חמד" הגיעו אף למקומות הראשונים במצעד.
בשנת 1974, בעקבות מודעה בעיתון על פתיחת קורס כתבי ספורט, הגיע גינת לטלוויזיה הישראלית. במשך ארבע שנים היה שדר ועורך במחלקת הספורט, ולאחר מכן הגיש את תוכנית התחקירים והצרכנות "כלבוטק", שזכתה לאחוזי צפייה גבוהים ביותר בימי הערוץ היחיד. תוכנית זו חשפה מחדלים של הרשויות ושל עסקים פרטיים, ובעיקר זכורים התחקירים אודות קוליפורמים במסעדות החומוס. כמו כן כיהן גינת כראש מחלקת הבידור בערוץ, ומ-1986 ערך והגיש את התוכנית "בשידור חוקר", ששחזרה פשעים פליליים בשיתוף משטרת ישראל. התוכנית זכתה 4 פעמים בפרס בטקס "מסך הזהב".
בשנת 1989 נקשר שמו בפרשה פלילית, בה נחשד בקבלת שוחד מיני וטובות הנאה. בעקבות פרשה זו עזב את תוכניות הטלוויזיה בהגשתו בערוץ הראשון. לאחר כשנתיים, ב-1991 הסתיימה פרשה זו בזיכויו המלא של גינת מכל אשמה. בתקופה זו ערך במשך שנתיים את השבועון "העולם הזה".
בראשית שנות התשעים עבר לערוץ 2 הניסיוני, שם הגיש במשך כשנה את תוכניותיו המוכרות "כלבוטק" (תחילה תחת השם "כלבודק") ו"בשידור חוקר". לאחר מכן הגיש את תוכנית הפלילים "מדור" בערוץ 3 בכבלים. בשנת 1997 שב להגיש את התוכנית "בשידור חוקר" בזכיינית "רשת" בערוץ 2 המסחרי, ובשנים 1998–2000 הגיש בה גם את התוכנית "פוקוס", שעסקה בצילומים אותנטיים של אסונות ומבצעי הצלה נועזים. בשנת 1999 היה אמור לשוב לערוץ הראשון עם התוכנית "כלבוטק", אולם שידור התוכנית בערוץ בוטל עקב מחלוקת פנימית ולבסוף עלתה התוכנית בערוץ 2 בזכיינית "רשת" בשנת 2000, אז החדיר לטלוויזיה את השימוש במילה "קומבינה". מתקופה זו של התוכנית זכורים התחקירים על תיבול בשר מקולקל והימצאות חתולים במשטחי הבשר בטיב טעם.
בשנת 2004 הוציא אלבום בשם "בחירות אישיות" שכלל 11 חידושים לשירים שאהב, בהם: "16 טון", "החוטא" ו"חוזה לך ברח". מן האלבום נמכרו עותקים רבים, הודות לשיטת שיווק ייחודית שהוזילה את מחירו. את האלבום הפיק חברו של גינת דדי בורוביץ'. ההכנסות מן האלבום נתרמו למען ילדי וראייטי ישראל. באותה שנה הגיש את התוכנית "מדינה על המשקל".
בשנת 2005 מונה על ידי חברו ארנון מוזס לעורך העיתון "ידיעות אחרונות". בשנה זו פרש מתפקיד הכרוז של מכבי תל אביב ונבחרת ישראל בכדורסל בהיכל הספורט יד אליהו - תפקיד שמילא במשך 31 שנה. את העיתון ערך במשך כשנתיים, במקביל להגשת התוכנית "כלבוטק".
בשנת 2009 הוציא גינת אלבום שני, "בגובה העיניים", שהורכב גם הוא כמעט כולו מגרסאות כיסוי.
בסרט הדוקומנטרי "שיטת השקשוקה" מועלות טענות כי רפי גינת ניסה למנוע חשיפת פרשת שחיתות הנוגעת למשפחת עופר, איתה הוא ביחסי ידידות קרובים, בעת שהיה העורך הראשי של "ידיעות אחרונות".
בינואר 2013 מונה גינת למנכ"ל ערוץ 10. בשל כך סיימה "כלבוטק" את דרכה בערוץ 2 לאחר מעל 12 שנים רצופות, ועברה לערוץ 10. ביולי 2014 התפטר מתפקידו.
ביולי 2015 יצא אלבומו השלישי, "רפי Raf".
ב-2015 החל לשמש כפרזנטור של חברת תנובה.
תולדות הכנסייה (אוסביוס)

חיבור הספר

עקב תפקידו כבישוף קיסריה, המשרה הכנסייתית הבכירה בארץ ישראל, הייתה לאסוביוס נגישות לספריות של קיסריה וירושלים והוא הירבה לצטט מקורות קודמים לו, תוך איזכור שמם. כך נשמרו קטעים מחיבורים שאבדו. בין הכותבים המצוטטים על ידי אוסביוס נמנו פפיאס, הגסיפוס, דיוניסוס מקורינתוס, ויקטור הראשון, מליטו מסרדיס, קאיוס, דיוניסוס מאלכסנדריה ויוספוס פלביוס.
אוסביוס עסק בכתיבת הספר עד שנת 326 לערך. זאת כיוון שספר מסתיים עם מות קריספוס (בנו של קונסטנטינוס), שאירע ביולי 326 וכן כיוון שהספר העשירי הוקדש לפאולינוס מצור שמת לפני 325. 
את המפעל הכרונולוגי-היסטורי של אוסביוס המשיכו לאחר מותו סוזומנוס, סוקרטס מקונסטנטינופול, הירונימוס, אתנסיוס ואחרים.

ביקורת

כבר סוקרטס מקונסטנטינופול במאה ה-5 ביקר את הספר כמוטה וכנוטה יותר מדי להלל את משפחת הקיסר קונסטנטינוס, שאוסביוס היה מקורבו והשמיט פרטים בלתי-מחמיאים אודותיו מן ההיסטוריה שחיבר. עובדת היותו של אוסביוס תומך האריאניות גררה ביקורת לגבי הקו התאולוגי של החיבור. גם ההיסטוריון בן המאה ה-18 אדוארד גיבון, מחבר שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, ביקר את אוסביוס ויעקב בורקהרדט בן המאה ה-19 קרא לו "שקרן". ארנאלדו מומיליאנו טען שהכרונולוגיה של אוסביוס היא הכלאה בין מדע מדויק לבין תעמולה.

תרגומים ומהדורות

החיבור תורגם כבר בעת העתיקה לסורית ולארמנית. כתב היד של התרגום הקדום ביותר לסורית שהגיע לידינו כולל חלקים מן הספרים 5,4 ו-7 ונקרא "הקודקס הסורי מס' 1 של הספרייה הלאומית הרוסית". כתב היד כולל קולופון המתארך את זמן חיבורו ל-462, חלק אחר של אותו כתב יד, הכולל את הספרים 1 עד 5 מצוי בספרייה הבריטית. התרגום הקדום ביותר ללטינית הותקן במאה ה-5 על ידי טיראניוס רופינוס, שתרגם רק את תשעת הספרים הראשונים. תפוצת התרגום הייתה גדולה, הוא היה מוכר לכל אורך ימי הביניים והודפס כבר ב-1476 ("דפוס ערש", אינקונבולה). ב-1532 תורגם הספר לראשונה לצרפתית וב-1545 תורגם לגרמנית, ב-1584 ראה אור לראשונה תרגום של החיבור לאנגלית.
ב-1544 ראתה אור בפריז מהדורה מודפסת של הטקסט היווני המלא תחת הכותרת editio princeps, על ידי רוברט סטפנוס (Robert Stephanus), ב-1612 הוציא סופרידוס פטרוס (Suffridus Petrus) בז'נבה הדפסה של תרגום החיבור ללטינית. ב-1659 הוציא אנרי ולואה בפריז מהדורה יוונית מלאה יחד עם תרגום ללטינית פרי עטו, שחזרה ונדפסה עד סוף המאה ה-17 במספר מהדורות במיינץ ובאמסטרדם. ב-1720 הוציא ויליאם רידינג ( William Reading) בקיימברידג' מהדורה הכוללת את ספרי ההיסטוריה של אוסביוס, סוזומנוס, סוקרטס מקונסטנטינופול ומחברים נוספים ביוונית. מהדורות נוספות שכללו את הטקסט היווני עם תרגומו הלטיני של ולואה, עם תיקונים והערות הודפסו בפרנקפורט (1822), לייפציג (1829), אוקספורד (1838), טיבינגן (1852) ועוד.
ולדמר דה בריטו

ולדמר דה בריטו (בפורטוגזית: Waldemar de Brito;‏ 17 במאי 1913 - 21 בפברואר 1979) היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ במועדונים בברזיל ובארגנטינה, כמו גם בנבחרת ברזיל.
דה בריטו, יליד סאו פאולו, שיחק בראשית הקריירה שלו במועדונים המקומיים סיריו (Syrio) ואינדפנדנסיה (Independência). ב-1933 הוא החל לשחק כמקצוען בקבוצה הבכירה של העיר, סאו פאולו דה פלורסטה, והיה באותה שנה למלך השערים של טורניר ריו-סאו פאולו עם 21 שערים. שנה לאחר מכן הוא עבר לבוטפוגו, במדיה שיחק תקופה קצרה בטרם עבר לסן לורנסו מהליגה הארגנטינאית. ב-1936 הוא חזר לברזיל ועבר לשחק בפלמנגו, עמה זכה באליפות ריו דה ז'ניירו ב-1939. ב-1943 הוא עבר לקבוצת פורטוגזה ולאחר מכן עבר לפורטוגזה סנטיסטה, במדיה סיים את הקריירה ב-1945.
במדי הנבחרת הלאומית של ברזיל שיחק דה בריטו ב-18 משחקים והבקיע 18 שערים. הוא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1934, שבו הודחה הנבחרת כבר בסיבוב הראשון על ידי נבחרת ספרד. באותו משחק הוא בעט בעיטת עונשין לזכות נבחרתו, אך זו נהדפה על ידי השוער הספרדי ריקרדו זאמורה.
לאחר פרישתו ממשחק שימש דה בריטו כסקאוט במועדון באורו אתלטיק קלאב. ב-1954 הוא גילה נער בשם אדסון ארנטס דו נסימנטו (פלה), ולקח אותו לשחק בסנטוס. פלה עתיד היה להפוך לאחד מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים.
חלבן

חלבן הוא אדם שמלאכתו היא הובלת וחלוקת חלב ומוצרי חלב שונים ישירות לבתי מגורים. 
הצורך בהובלת חלב לבתים על בסיס יומיומי נבע מכך שמערכות הקירור לשימור מזון היו לא-מפותחות ולא-נפוצות, וכתוצאה מכך מוצרי חלב התקלקלו במהירות. החל מאמצע המאה ה-20, שכיחותם הגבוהה של מקררים בבתים במדינות המפותחות הפחיתה באופן משמעותי את הצורך בהובלת חלב טרי מדי יום, וגרמה לכך שהמקצוע כמעט ונעלם במדינות רבות ונעלם לגמרי באחרות. אולם, המקצוע עדיין נפוץ בממלכה המאוחדת ובאירלנד.
בעבר, חלבנים באירופה נהגו לנסוע במהלך עבודתם בכלי רכב חשמלי המכונה "Milk float" (בתרגום חופשי: קרון-חלב). באוסטרליה, כלי התחבורה בו עשו שימוש החלבנים היה בדרך כלל משאית שמונעת על מנוע בנזין או דיזל אשר כללה מגש לחלב.
במדינות מסוימות ובהן בישראל, היה נהוג להשאיר עבור החלבן את בקבוקי החלב הריקים בפתח הבית, והוא החליפם במלאים.