google/wiki40b huggingface dataset:
אריסטון (מלך ספרטה)

אריסטון (ביוונית: Ἀρίστων) היה מלך ספרטה בין השנים 550 לפנה"ס-510 לפנה"ס.

ביוגרפיה

אריסטון היה בנו של אגסיקלס מהשושלת האאורטפונידית. הוא עלה לשלטון בשנת 550 לפנה"ס לאחר מותו של אביו. יחד עמו מלך אנכסנדרידס השני. מעט מאוד ידוע על חייו, הרודוטוס מספר שהוא יצא למלחמה על טיגיאה, אולם נכשל. על כן פנה אל האורקל מדלפי, בבקשה לדעת מה עליו לעשות כדי לנצח. האורקל השיבה לו שעליו להביא לקבורה את עצמות אורסטס. ולאחר שאכן הובאו העצמות לקבורה ניצח במלחמה.‏ על פי ההשערות המלחמה היא היסטורית, אולם שאר הפרטים הם כמובן אגדה.‏
היו לו שתי נשים, הראשונה לא ילדה לו בנים, והשנייה ילדה לו את דמרטוס. אם כי מאוחר יותר נטען שדמרטוס לא היה בנו למעשה, מכיוון שאריסטון נישא לאמו לאחר שכבר הייתה הרבה מבעלה הקודם.‏
בנו

בֶּנוּ (Bennu, Benu) הוא עוף החול המצרי, ציפור קודש של הליופוליס וסמל לידת השמש. בהירוגליף המצרית הבנו מסמל את בה (ba) או בתקופה מאוחרת יותר את נשמתו של האל רע מפני שבדומה לעוף החול, היה האל עולה בלהבות מדי ערב בשקיעה וקם לתחייה מחדש עם שחר. במיתולוגיה המצרית קיימות גרסאות שונות לסיפור הבריאה של הבנו. על פי, אחת מהם, אתום ברא את ה"בנו". על פי גרסה אחרת, בנו ברא את עצמו מהאש ששרפה עץ קדוש בתחומי בית המקדש של רא. הרודוטוס מזכיר את הציפור ביצירתו היסטוריה.

אטימולוגיה

על אף שהשם הנפוץ של הציפור הוא בנו, השם המקורי נהגה ב"בנן" בידי המצרים, מילולית "לזרוח" וקשור לסיפור המבול של הנילוס, תחיית המתים, והשמש. הבנו התקשר להצפה של הנילוס, עוד מימי התוהו ובוהו, בתחילת הבריאה. הוא נחשב ליצור הראשון שעמד על הגבעה הקדמונית, בנבן (benben) שהתפרצה ממי הבריאה והואר לראשונה באמצעות האל אתום. לכן, הוא נקשר לנילוס ולהצפות העונתיות שמתרחשות בו בחודשי יוני עד ספטמבר.
מהפכת הקטיפה

מהפכת הקטיפה (צ'כית: Sametová revoluce; סלובקית: Nežná revolúcia) הוא שמה של הפיכה כמעט ללא שפיכות דמים שנערכה בצ'כוסלובקיה בין 17 בנובמבר ל־29 בדצמבר 1989, ובמהלכה הודחה הממשלה הקומוניסטית. מהפכת הקטיפה הייתה אחת ממהפכות סתיו העמים.
המהפכה החלה ב־16 בנובמבר 1989 בהפגנת סטודנטים שלווה בברטיסלאבה. למחרת, ב־17 בנובמבר, דוכאה בכוח הפגנת סטודנטים שלווה נוספת בפראג על ידי משטרת המהומות הקומוניסטית. אירוע זה הצית סדרת הפגנות עממיות החל מ־19 בנובמבר עד סוף דצמבר ושביתה כללית בת שעתיים ב־27 בנובמבר. ב־20 בנובמבר הגיע מספר המפגינים שנאספו בפראג לכ־500,000 לאחר שהמונים נהרו לעיר. אז, כשברקע משטרים קומוניסטים נוספים נופלים, ולאור מחאת הרחוב הגוברת, הודיעה המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה ב־28 בנובמבר כי היא תוותר על המונופול שלה בכוח הפוליטי.
גדרות התיל הוסרו מהגבול עם מערב גרמניה ועם אוסטריה ב־5 בדצמבר. ב־10 בדצמבר, מינה הנשיא הקומוניסטי גוסטב הוסאק (Gustáv Husák) את הממשלה הלא־קומוניסטית־ברובה הראשונה מאז 1948 והתפטר. אלכסנדר דובצ'ק נבחר ליושב ראש הפרלמנט הפדרלי ב־28 בדצמבר וואצלב האוול מונה לנשיא צ'כוסלובקיה ב־29 בדצמבר.
ביוני 1990 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בצ'כוסלובקיה מאז 1948 והוקמה ממשלה לא קומוניסטית.

המצב המדיני בצ'כוסלובקיה טרום־המהפכה

המפלגה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה החלה את שלטונה ב־25 בפברואר 1948. לאורך תקופת שלטונה לא קמו מפלגות אופוזיציה במדינה. מתנגדים לשלטון, בהם בלטו חברי אמנת 77, פרסמו דעותיהם בבטאונים ועלונים מחתרתיים תוך שהם מסתכנים בעבירות פליליות. הציבור שלא הזדהה עם השלטון חי באווירת פחד להביע דעות המנוגדות לשלטון באופן פומבי מפחד שמא יסולק ממקומות עבודה או לימודים. יצירות ספרות וקולנוע הוחרמו כיוון שהכילו גישה שלילית לשלטון הסוציאליסטי. בני משפחות של אנשי המשטר הלא קומוניסטי אשר קדם לשנת 1948, בני משפחות של אזרחים שברחו למערב, או תומכים באלכסנדר דובצ'ק בעת האביב של פראג, סבלו מחרם שלטוני.
אופי הפעולות נגד מי שהצטיירו כמתנגדים למשטר השתנה עם עלייתו לשלטון של מיכאיל גורבצ'וב ויישום מדיניות הגלאסנוסט והפרסטרויקה בשנת 1985. השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה הצהיר כי הוא תומך בפרסטרויקה, אולם יישם מעט שינויים מוסדיים. השלטון עדיין אסר כל דיון על אירועי האביב של פראג. במרץ 1988 התקיימה בברטיסלבה הפגנת הנירות, הפגנה נוספת התקיימה בשנת 1989, אולם אלה פוזרו על ידי כוחות המשטרה.
הקשיים הכלכליים בצ'כוסלובקיה בשלהי שנות ה־80 ותנאי החיים הקשים תרמו לאווירה ציבורית אשר תמכה ברפורמה כלכלית. באווירה זו החלו אזרחים צ'כים וסלובקים לקרוא תגר על המערכת השלטונית ולהביע בפומבי את התנגדותם לשלטון. אזרחים רבים חתמו על עצומות התומכות בוואצלב האוול בעת שנכלא בשנת 1989. בקיץ 1989 חתמו אזרחים רבים על עצומה לסיום הצנזורה ולשינויים שלטוניים משמעותיים. הגורמים לפרוץ המהפכה לא היו רק הידיעות מן האירועים במדינות שכנות, אלא אף שהתרחש בבירת צ'כוסלובקיה. מאז חודש אוגוסט 1989 התבצרו בשגרירות גרמניה המערבית בפראג אזרחים מגרמניה המזרחית אשר בקשו מקלט בגרמניה המערבית. בימים שלאחר ה־3 בנובמבר עזבו אלפי המתבצרים את פראג ברכבת לגרמניה המערבית. ב־9 בנובמבר נפלה חומת ברלין ולא היה עוד צורך בעקיפת שטחה של גרמניה המזרחית. עד ה־16 בנובמבר החלו רבות מן המדינות בגוש המזרחי להשיל מעליהן את סימני המשטר הקומוניסטי, תוך שאזרחי צ'כוסלובקיה עוקבים אחר ההתפתחויות בשידורי הרדיו והטלוויזיה. אף השלטון הסובייטי תמך בשינויים כלשהם בצמרת השלטון הצ'כוסלובקי אף שלא צפה את המהפכה.
אורנה אופיר

אורנה (ארנה) בנאדו אופיר (9 באפריל 1950, סופיה, בולגריה – 11 בינואר 2014, תל אביב) הייתה רופאה ומנהלת רפואית של "אסותא מרכזים רפואיים", חברת הנהלה וחברת דירקטוריון ב"מכבי שירותי בריאות" ודירקטורית חיצונית בחברת איתוראן.

ביוגרפיה

אופיר נולדה ב-9 באפריל 1950 בשם ארנה בנאדו בסופיה שבבולגריה, לאם רופאה ואב כלכלן. בשנת 1952 עלתה לישראל עם הוריה, שהשתקעו ברמלה, ובגיל 10 עברה עם משפחתה לתל אביב. אופיר למדה בתיכון עירוני ד', ואת שירותה בצה"ל עשתה בגרעין השל"ת בקבוצת שילר בשנים 1968–1970.
למדה רפואה וקיבלה תואר MHA במינהל מערכות בריאות מאוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודי הרפואה, עבדה כאחות בבית החולים הדסה תל אביב. בשנת 1976 החלה התמחות ברפואה פנימית. בשנת 1988 מונתה לרופאת בית בבית החולים אסותא בתל אביב. בשנת 1995 מונתה לסגנית מנהל בית החולים אסותא תל אביב.
ב-1987 הייתה שותפה להקמת המלר"ם (סקר מנהלים) במרכז הרפואי תל אביב, ומאוחר יותר הקימה וניהלה את מכון הסקר באסותא מרכזים רפואיים.
בשנת 1991 נבחרה לחברת הנהלה וחברה בוועדת הכספים של מכבי שירותי בריאות.
בשנת 2001 הקימה וניהלה את בית החולים השיקומי-גריאטרי בבת ים "מגדל הזהב".
בשנת 2004 התמנתה למנהלת אגף הרפואה של אסותא מרכזים רפואיים. היא אף הייתה שותפה להקמת בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד.
בשנת 2010 מונתה למנהלת בית החולים אסותא רמת החייל.
במשך השנים הדריכה והרצתה בפקולטה לרפואה ובפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב, במסגרת לימודי תואר שני במנהל מערכות בריאות, לימודי עבודה, ניהול תפעול וסיעוד.]
באוקטובר 2012 אובחנה כחולה בסרטן הלבלב. נפטרה ב-11 בינואר 2014.
הייתה נשואה לד"ר יוסי אופיר, מנהל יחידת עור ומין בבית החולים וולפסון, ולהם שלושה בנים.
קוארטו סנט'אלנה

היסטוריה

שמה של קוארטו סנט'אלנה לקוח מהמרחק שלה מקליארי (קוארטו מילס, בלטינית: Quartum miles, ארבעה מילים) והתוספת סנט'אלנה היא על שם הלנה הקדושה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, שעברה במקום.
הנוכחות האנושית במקום החלה בתקופה הפיניקית, כפי שניתן לראות מממצאים ארכאולוגיים. כמו כן נתגלו באזור ממצאי קבורה מהתקופה הרומית.
במאה ה-4 לספירה הייתה סרדיניה מחולקת לארבע ממלכות (Giudicati). קוארטו, שבתקופה זו היו בנויים בה 14 בתים, השתייכה לממלכת קליארי. ב-1066 מונה לקוארטו ארכיבישוף משלה ואז חזרה להיות תחת שיפוטו של טורצ'יטוריו השני (Torchitorio II). בתקופת שלטון מלכי אראגון, סבלה קוארטו מרעב, מדבר, ממלריה ומפשיטות חוזרות ונשנות של הסרצנים, בעקבות התערערות המצב הכללי באי.
ב-1793 נחתו על חוף קוארטו חיילים מהצי הצרפתי, מתוך כוונה לכבוש את כל האי. תושבי העיר, בהנהגתו של אנטוניו פיסאנו (Antonio Pisanu), תקפו את הצרפתים וגרשו אותם לאחר קרב עקוב מדם.
משטר הפאודליזם הסתיים ב-1836. ב-1956 זכתה קוארטו סנט'אלנה למעמד של עיר.

אתרים חשובים

חמש כנסיות מצויות בקוארטו. החשובה מבניהן היא הכנסייה של הקיסרית הלנה הקדושה (Sant'Elena Imperatrice), שהוקמה לפני 1589, אך כיום היא מעוצבת בסגנון נאו-קלאסי ולאחרונה הוגדרה כבזיליקה. כנסיות נוספות הן כנסיית סנטה מריה קפולה (Santa Maria Cepola), שנבנתה לפני 1089 וכנסיית אגתה הקדושה (Sant'Agata).
מבנה חשוב נוסף הוא בית איכרים גדול מהמאה ה-17. בסביבת העיר מצויים נוראגים רבים.

כלכלה

כלכלתה של קוארטו מבוססת על מגזר השירותים. כמו כן מיוצרים בעיר יינות, לחמים ודברי מאפה. למרות שהעיר לא גדולה במיוחד, ניתן למצוא בה בתי מסחר רבים.
האנגירי

האנגירי (ביפנית: 半切 או 飯切) או האנדאי (飯台 מילולית: "קערת אורז") הוא כלי קיבול להכנת אורז לסושי במטבח היפני.
האנגירי הוא מעין חבית עץ שטוחה ורדודה. הכלי עשוי עץ ארז, וחבוק בשתי רצועות נחושת. קוטר ההאנגירי נע בין 30 ס"מ (לכלי ביתי) ל-1 מטר (לכלי המשמש במסעדות).
ההאנגירי משמש לשלבי ההכנה הסופיים של האורז. לאחר תום שלב בישול האורז, האורז מוכנס אל ההאנגירי, בו הוא מעורבב עם הרוטב המתאים (רוטב חומץ אורז, סוכר ומלח) ומקורר כשהוא מכוסה בבד המכונה פוקין. קירור זה יוצר את המרקם הדביק הנדרש עבור אורז סושי.
הסעודה האחרונה (טינטורטו)

תיאור היצירה

היצירה המתארת את הסעודה האחרונה של ישו הנוצרי, שונה מהתאורים המקובלים של האירוע. בניגוד לתיאורים המקובלים המתארים את ישו במרכז התמונה ואת שליחיו משני צדדיו (ראו לדוגמה את הסעודה האחרונה של לאונרדו דה וינצ'י), ביצירה זו ישו ושאר השליחים נמצאים בשולי היצירה, ואילו במרכזה ההתרחשות המתוארת ביצירה ניתן לראות דמויות משניות - אישה הנושאת מנה לשולחן האוכל, ומשרתים המפנים כלים מהשולחן.
הדמויות המתוארות ביצירה לבושות בלבוש תקופתי, ולמעשה ניתן לראות ביצירה סעודה באכסניה ונציאנית מאותה תקופה.
RGE

היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-10 במרץ 1999.
במאי 2015 רכשה החברה כ-51% ממניות ערוץ 10.
ב-2016 החלו אור רם וירון שגב לשמש כמנכ"לים לקבוצה, ומינויים הפך לרשמי בסוף 2018.
באמצע 2018 פורסם על כוונה לבצע מיזוג בין רשת 13 וערוץ עשר ובאוגוסט של אותה השנה אושר המיזוג.
באוגוסט 2018 ערוץ הכנסת החל להיות מופעל על ידי החברה.
ואז הגיעה פולי

תקציר העלילה

הסרט מספר את סיפורו של ראובן פפר, סוכן ביטוח, המגולם על ידי בן סטילר. ראובן הוא אדם זהיר, היגייני מאוד, שמתחתן עם הבחורה הטובה הראשונה שהוא פוגש. בירח הדבש שלהם היא שוכבת עם מדריך הצלילה שלהם, וראובן חוזר לבית שהם קנו ביחד. חברו הטוב מזמין אותו למסיבה, שם הוא פוגש את פולי (ג'ניפר אניסטון), ילדה שלמדה איתו בבית הספר. פולי מבולגנת, ספונטנית, חובבת הרפתקאות ואוכל חריף, ההפך הגמור מראובן. המפגשים הראשונים מלווים בהרבה מבוכה וצחוק, אבל לאט לאט האהבה גוברת על כל המכשולים.
טחורים

סימנים ואבחון

ניתן בקלות לאבחן פתולוגיה של טחורים, הן על ידי התבוננות, והן על ידי מישוש. במקרה של דימום קל, אף שרוב הסיכויים שמדובר בדימום הנובע מטחורים, רופאים ירצו לבצע בדיקה של אנוסקופיה וסיגמואידוסקופיה כדי לשלול גידול באזור של המעי הגס התחתון. דימום משמעותי הגורם לאנמיה נדיר, ודימום מסכן חיים הוא נדיר אף יותר. בנוסף, נמצא קשר בין טחורים או נטייה לטחורים להתפתחות של גושים יבשים ברגלים.

אפידמיולוגיה

מחלות טחורים נפוצות מאוד בארצות המתועשות, אצל רוב האנשים מתחילים הטחורים להתפתח בשנות העשרים לחייהם, אך הסימפטומים אינם מובהקים עד העשור הרביעי לחיים. על פי הערכות שונות, כמחצית מהאנשים מעל גיל 50 סובלים ממחלת טחורים סימפטומטית, ועד שליש מכלל אוכלוסיית ארצות הברית, כשיקוף למצב במדינות העולם המודרני, סובלים במידה מסוימת מטחורים.
הטחורים נפוצים אצל נשים יותר מגברים. לפי אחת ההשערות אפיון זה נובע בשל ההריון והלידה היוצרים לחץ מוגבר על אזור החלחולת ופי הטבעת.

טיפול ומניעה

לטחורים קיימים טיפולים להקלה וטיפולי מניעה מסוגים למיניהם. בחלק מהטיפולים קיים הבדל באופן הטיפול בטחורים פנימיים וחיצוניים:

טיפול טבעי

בקרב המצדדים בטיפול טבעי נפוצים תכשירים טבעיים שונים המחזקים את כלי הדם (כגון Horse Chestnut ו-Butcher's Broom), תכשירים המונעים גירוי ונפיחות (כגון מיץ המופק מצמח האלוורה), ותכשירים המכווצים את כלי הדם.
בדומה, טיפול ברפואה סינית נחשב יעיל ומפחית את הגירוי. 
יש הממליצים על ישיבה שפופה (כלומר, בהתכופפות קמעה), בעת עשיית הצרכים.]
במקרה של טחורים חיצוניים (טחורים טרומבונים) ניתן להשתמש בתמיסת מגנזיום ובכך להעלים במהירות וביעילות את הבצקות סביב פי הטבעת .
מחקרים אחרונים ממליצים להימנע משימוש בתרופות משלשלות כנגד עצירות מכיוון שמנגנון הפעולה של רוב התרופות הטבעיות, כמו תה צמחים, סנה, אלוורה וכדומה, עובד על גירוי כימי של רירית המעי אשר גורם לרירית המעי להפריש נוזלים, היוצרים מין שלשול. מחקרים הראו כי החומרים הללו גורמים למעי להפוך לעצל ולתפקד פחות טוב.
הטיפול המומלץ הוא לאכול יותר סיבים, תאית, תאית מלאכותית של סובין, או סיבים סופגים. כל אלו יוצרים ניפוח של תוכן המעי וגורמים לו להתכווץ בצורה יותר אפקטיבית ומקלים על היציאה.
שימוש בטיפות MMS מסייע]
אדולף הנריק לינדסטרום

אדולף הנריק לינדסטרום (בנורווגית: Adolf Henrik Lindstrøm ‏ 17 במאי 1866 - 21 בספטמבר 1939) היה שף וחוקר קטבים נורווגי
לינדסטרום נולד בהאמרפסט. מוצאו היה משבט הקוון (Kven). הוא השתתף במשלחת פראם של אוטו סוורדרופ מ-1898 עד 1902. אחר כך הפליג עם רואלד אמונדסן בשיוט החקר שלו במעבר צפון-מערבי באונייה "יִיֶה", בין 1903 ל-1906, ובמשלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן בשנים 1912-1910. עוד השתתף במשלחת לסיביר מ-1914 עד 1916. לינדסטרום מת באוסלו.
לינדסטרום היה גבר בעל-גוף וטוב-מזג ורק לעיתים נדירות יצא מן הספינה, שלא כיתר משתתפי המשלחת. הדבר היחיד שהיה בכוחו למשוך אותו החוצה היה הסיכוי לצוד טָרְמַכֵן, מין עוף דמוי שכוי, משום שבשר טרי זכה להערכה רבה במסעות הממושכים. לינדסטרום היה גם אדם שקול ומיושב בדעתו, נכס אמיתי לאנשי הצוות, כש"עצבנות הקוטב" השתלטה עליהם והגעגועים הביתה ניקרו בהם במשך הלילה הקוטבי הארוך, לאחר שנים אחדות על הקרח. רואלד אמונדסן כתב ביומנו ב-5 באפריל 1911, "תרומותיו למשלחת הקוטב הנורווגית עולות בחשיבותן על אלה של כל אדם אחר." 
בשנת 1906 עוטר לינדסטרום בתואר אביר "מסדר סנט אולאף" "על הישג ימי נועז". הוא קיבל את מדליית פראם ואת מדליית הדרומי.
אברהם משה מפשיסחה

ביוגרפיה

בנם של רבי שמחה בונים ורבקה. נישא לבריינדל בתו של רבי שמואל רפאל'ס מיוזפוב, חתנו של היהודי הקדוש מפשיסחה. עוד בחיי אביו התרכזה סביבו קבוצת חסידים. אביו הפליג בשבחו ואמר שנשמתו מקורה במקום עליון. רבי אברהם משה התבלט בעבודתו באמירת תהילים. הוא היה נוהג לומר תהילים במאמץ רב, והיה מזיע ולפעמים אף יורק דם עד שהרופאים אסרו עליו לומר תהילים והוא החל לשמוע מאחרים פרקי תהילים.
לאחר פטירת אביו, התפלגה החצר. חלק קיבלו את רבי מנחם מנדל מטומשוב (קוצק) לאדמו"ר, וחלקם, בהם רבי יצחק מוורקא, רבי פייבל מגריצא ורבי יעקב אריה מרדזימין, קיבלו את רבי אברהם משה לאדמו"ר. רבי אברהם משה ניסה למנוע את הפילוג אך נחל כישלון. הוא סירב בהתחלה ליטול את האדמו"רות באמרו שגופו חלש ולא יכול להחזיק את משא האדמו"רות, וחפץ שרבי יצחק מוורקא יכהן, אך לבסוף נעתר ללחצי החסידים. כפי שחשש, לאחר שנתיים ממינויו, נפטר והוא פחות מגיל 30 בדרכו מוורשה לפשיסחה, בעיירה ביאלה-רבסקה.
בנו היה רבי צבי מרדכי, חתנו של רבי יצחק מוורקא. בסוף ימיו הסכים לקבל אליו חסידים. בתו שרה האדעל נישאה לרבי פישל בן רבי יצחק ממקוב, נינו של ר' חייקל מאמדור.
אפולה אדל

קריירה

אדל נולד ביאונדה, בירת קמרון. ב-2002 עבר לקבוצת פיוניק ירוואן מארמניה וכעבור שנתיים קיבל אזרחות ארמנית. הוא שיחק במדי הנבחרת הארמנית ורשם שש הופעות. ב-2005 עבר השוער לראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית, במדיה רשם תשע הופעות בשנתיים. 
בעונת 2007/2008 עבר אדל לפריז סן-ז'רמן הצרפתית והיה השוער השלישי של הקבוצה. בעונת 2009/2010, לאחר פציעתו של השוער הראשון גרגורי קופה, הפך אדל לשוער הראשון של הקבוצה וצבר 23 הופעות בליגה הצרפתית. בתום העונה עמד בשער הקבוצה במשחק הגמר של הגביע הצרפתי מול מונקו, וזכה בגביע עם קבוצתו לאחר ניצחון 1–0. 
בעונת 2010/2011 העפילה סן-ז'רמן לשלב הבתים של הליגה האירופית, שם ניצחה במשחק הראשון את סביליה. מספר ימים לאחר המשחק פורסם בעיתון מקומי בצרפת תחקיר לפיו אדל זייף את שמו וגילו. העיתון ("לה 10 ספורט") טען ששמו האמיתי של הקמרוני הוא אמברוז בייאמה ושגילו האותנטי הוא 29, מבוגר ב-5 שנים מגילו המוצהר. אופ"א קיבלה תלונה מסביליה ואילו במשטרת פריז פתחו בחקירה, אך כבר תוך שבוע הוחלט לסגור את התיק. כתוצאה מכך, התאחדות הכדורגל האירופית דחתה את הטענות וזיכתה את הצרפתים ואת השוער. בתום העונה שוחרר אדל מהקבוצה.
בתחילת עונת 2011/2012 הגיע אדל לישראל וחתם על חוזה לשנתיים בהפועל תל אביב. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה. במשחקו האחרון בקבוצה כבש שער בפנדל בדרבי מול מכבי תל אביב. לאחר שנתיים בהפועל תל אביב הסתיים חוזהו של אדל ביוני 2013, והוא עזב את הקבוצה.
ב-24 באוגוסט 2014, לאחר יותר משנה שלא שיחק, חתם אדל בקבוצת אתלטיקו קולקטה ההודית, ועמה זכה באליפות הראשונה של ליגת ה-ISL ההודית, בעונה מקוצרת שנמשכה מאוקטובר עד דצמבר.
ב-14 בינואר 2015 חזר אדל להפועל תל אביב, וחתם בקבוצה עד תום העונה. למחרת כבר פתח בהרכב הקבוצה בניצחון 2–1 על הפועל ראשון לציון במסגרת גביע המדינה. אדל הספיק להשתתף רק בשמונה משחקי ליגה, בנוסף לשני משחקים בגביע המדינה, אך ב-7 במרץ נפצע וסיים את דרכו במועדון.
ב-26 ביוני 2015 חתם אדל בקבוצת צ'נאיין מליגת העל ההודית, וזכה עמה באליפות. באוגוסט 2016 חתם בקבוצה ההודית פונה סיטי, ולאחר מספר חודשים עזב את המועדון ופרש ממשחק פעיל.
אבן השתייה

אבן השתייה (בערבית: الصخرة المشرفة بمسجد قبة الصخرة) היא סלע גדול הבולט מקרקע הר הבית, בתוך מבנה כיפת הסלע, הקרוי על שמו. הסלע מוקף במסגרת ברזל, וגובהו מעל הרצפה הוא כשני מטרים. הדעה המקובלת] היא שאבן השתייה הייתה בקודש הקודשים בבית המקדש, אף כי מקומה המדויק שנוי במחלוקת, ותלוי באיתור מקום המקדש על הר הבית. יש הסוברים כי סביב אבן השתייה עמד בעבר מקדש יבוסי פגני, אם כי המקרא שולל גרסה זו וטוען כי לא עמד שם אלא גורן ארוונה.

מסורות ביהדות

במשנה נאמר: "משניטל הארון, אבן הייתה שם מימות נביאים ראשונים, ושתייה הייתה נקראת, גבוהה מן הארץ שלוש אצבעות (כ-6 ס"מ)".
בבית המקדש הראשון היה ארון הברית מונח על אבן זו. בבית המקדש השני, לאחר גניזת ארון הברית, היה הכהן הגדול מניח על אבן זו את המחתה עם הקטורת ביום הכיפורים, וכן היה מזה את דם הקרבנות לפני האבן.
חז"ל מסבירים שהשם "אבן השתייה" נובע מכך ש"ממנה הושתת העולם", כלומר ממקום זה התחילה בריאת העולם וממנה התפשט העולם. ישנה גם דעה שמשמעות "שתייה" היא "אריגה" (שתי וערב) כלומר שממנה נארג העולם. על פי דעה זו יש לגרוס "שממנה נשתה העולם", מלשון "שתי".
כמה מן המפרשים פירשו שהכוונה היא ליסוד העולם במובן הרעיוני, שכן "מקום העבודה הוא יסוד העולם", וכפי שנאמר "על שלושה דברים העולם עומד, על התורה ועל העבודה ועל גמילות חסדים".
ישנה גם מסורת לפיה האבן היא הפתח אל התהום. על פי מסורת זו בעת המבול המסופר בספר בראשית, הוזזה האבן על מנת לפתוח את מעיינות התהום ולהציף את העולם. מסורות אלה עברו מהיהדות לאסלאם, המציין מתחת לאבן את מקום קברו של האדם הראשון, כדבריו של ח'אלד בן מעדאן, למשל, שחי במאה השמינית: "רֹאשׁוֹ שֶׁל אָדָם נִמְצָא מִיָּמִין לַסֶּלַע וּשְׁתֵּי רַגְלָיו בְּמֶרְחָק שְׁמוֹנָה עָשָׂר מִילִּים". 
בספר הזוהר מבואר שאבן השתייה היא מצבת האבן שהונחה על ידי יעקב אבינו, כמתואר בפרשת ויצא. על פי פירוש זה, יעקב לן על הר המוריה, ואלוהים התגלה אליו בחלום שם. אור החיים בפירושו על התורה מרחיב את הרעיון, וטוען כי מצבתו של יעקב נועדה להוות הכנה לבתי המקדש העתידים להיבנות שם. 
מסורות אחרות מקשרות בין שם האבן - "שתייה" - לבין מי שתייה, ועל פיהן, כל מי השתייה בעולם מקורם בתהום שמתחת לאבן השתייה.

מסורות באסלאם

הסלע המזוהה כאבן השתייה הוא בעל חשיבות גם לפי חלק מהמסורות המוסלמיות (אף על פי שאיננו מוזכר בקוראן), ושמו בערבית אל-צח'רה (الصخره). לפי מסורת זו, מלאכים ביקרו את אבן השתייה 2,000 שנה לפני שאדם הראשון נברא. כל הנביאים שקדמו למוחמד התפללו לפני אבן זו.
לפי מסורת זו, אל-צח'רה הוא המקום ממנו מוחמד עלה לשמים, ובעלייה זו האבן עצמה ניסתה להצטרף אליו ונעצרה על ידי המלאך גבריאל. האבן התחילה לעלות בצד הדרומי, ולכן צורתה אינה ישרה. בעקבות כך, סימנים מסוימים בצד המערבי של האבן נחשבים לטביעות אצבע של גבריאל.
לפי חלק מהמסורות, ביום הדין יתאחדו אבן השתייה והכעבה יחד, והאל יישב על האבן וישפוט את כל בני האדם שיעברו לפניו. ישנה מסורת לפיה המלאך ישראפיל (הוא רפאל) יעמוד על האבן ויתקע בשופר על מנת להכריז על יום הדין - ובהתאם שני שערי מבנה כיפת הסלע נקראים "שער השופר" ו"שער ישראפיל".
גם באסלאם מופיעה האמונה לפיה האבן היא מקורו של העולם, האבן הראשונה שנוצרה בעולם, וכן מקור כל מי השתייה בעולם ומקום מוצאם של ארבעת נהרות גן העדן.

מסורות מקבילות

תורות הבריאה השונות במצרים העתיקה התייחסו אל "אבן הבן-בן" ממנה נשתת העולם. מסורות יווניות התייחסו אל אבנים מסוימות כ"טבור הארץ" (אומפאלוס).
קרסנאיה זאריה לנינגרד

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1922. עד 1930, המועדון התחרה בתחרויות מחוזיות בלנינגרד, מ-1931 עד 1935 — בתחרויות העיר ומשנת 1936 נטל חלק בליגת העל הסובייטית. בשנים 1938–1939 שיחק תחת השם "אלקטרוסילה".
אדם צעיר

היסטוריה והווה

העיתון נוסד ביוני 2011 כ"בן" למגזין אדם עולם, העוסק באנתרופוסופיה וחינוך ולדורף, מתוך מטרה לספק תוכן איכותי לילדי הקוראים. קהל הקוראים של אדם צעיר מתבסס על קהילת חינוך ולדורף בישראל, אך יש לו גם קוראים רבים שאינם משתייכים למוסדות חינוך אלה.
המגזין החל דרכו כרבעון והתפרסם בכל עונה. בקיץ 2013 הוא הפך לדו-ירחון, עם הצטרפותם של העורך גיל גריבי והעורכת הגרפית מירה דניאל. בנובמבר 2014 הפך העיתון לירחון, ואל המערכת הצטרפה דניאלה אסא. בדצמבר 2015 התמנתה מיכל מגן כעורכת הגרפית של העיתון, והיא מובילה קו של אירוח מאיירים ישראלים מובילים לכל גיליון. בשנים האחרונות אירח המגזין כמה מבכירי המאיירים בישראל, ביניהם מירב סלומון, יניב שמעוני, ג'ייני מייליכוב, שחר קובר, עומר הופמן, עינת צרפתי, אביאל בסיל ועוד.  
זהו עיתון ללא פרסומות וללא תוכן שיווקי. הקו העריכתי שלו, המתבסס על הגישה האנתרופוסופית לחינוך, מעודד את הילדים להתנסות חוויתית, מכוון לפיתוח יכולות הדמיון, היצירה, היכולות החברתיות והפעילות הגופנית אצל הילדים, והוא יוצא נגד תרבות המסכים שפוגעת בילדות.

סיפורים ואגדות

התוכן המרכזי בכל עיתון הוא 3 סיפורים או אגדות המתאימות לנושא הגיליון. הסיפורים הם מתרבויות שונות, רובם מתורגמים על ידי עורכת העיתון, וחלקם אף נכתבים על ידה במיוחד לגיליון. בין גיליון נובמבר 2014 לגיליון נובמבר 2016 התפרסם בעיתון סיפור בהמשכים מאת רינת פרימו בשם "החבר הכי טוב שלי".

שעשועונים ומשחקים

בכל עיתון יש שעשועונים, חידות והפעלות. יש גם כתב חידה שאותו ניתן לשלוח למערכת העיתון ולהשתתף בהגרלת פרס (ספר).

עפיפוניאדה

מדי שנה, ביום האחרון של חופשת סוכות, נפגשים קוראי העיתון ומשפחותיהם לאירוע העפת עפיפונים.
האח הגדול (תוכנית טלוויזיה שוודית)

האח הגדול שוודיה (בשוודית: Big Brother Sverige), הייתה הגרסה השוודית של תוכנית הריאליטי האח הגדול, אשר שודרה בין השנים 2000 ל-2004 ב-Kanal 5 במשך ארבע עונות. עונות חדשות של הסדרה שודרו ב-2011 ו-2012, ואז שוב ב-2015.
מאחר שהגרסה השוודית הייתה בין הראשונות ששודרו בסדרה העולמית, נצפו בעונה הראשונה שלה מספר חידושים, כמו הכנסת משתתף שלושה ימים לאחר השאר, עימותים על רקע מין וכדומה.

ביקורת

התוכנית נתקלה בביקורת עזה כלפי המתירנות שלה. נטען כי ההפקה מעודדת עירום, בין היתר על ידי צילום במקלחות ובכך שהמקלחות חשופות לחלוטין למצלמות ללא וילון שיסתיר את המתרחצים, וכן שאינה מצנזרת כשיש צורך בכך, דבר שאינו תואם הן את מטרת התוכנית והן את קהל צופיה. מקרי קצה כמו תקיפה מינית שאירעו בתוכנית הגבירו קולות אלה.
מקוללת (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

הסדרה מתוארת כ"עיבוד מחודש של האגדה הארתוריאנית, המסופרת דרך עיניה של נימו, נערה עם מתת מסתורית המיועדת להפוך לגבירת האגם החזקה והטרגית. לאחר מות אמה, נימו מוצאת שותף בלתי צפוי למסע בדמותו של ארתור, שכיר חרב צעיר, במסע למצוא את מרלין ולמסור לו חרב עתיקה. במהלך מסעה נימו הופכת לסמל של אומץ ומרד נגד האבירים האדומים המפחידים, ולמלחמה נגד המלך אותר".
נטפליקס תיארה את הסדרה כ"סיפור התבגרות שתמותיו מוכרות לזמננו אנו: השמדת עולם הטבע, טרור דתי, מלחמה חסרת טעם ומציאת האומץ לעמוד בפני הבלתי אפשרי".

הפקה

ב-28 במרץ 2018, הוכרז שנטפליקס הזמינה מההפקה עונה ראשונה בת עשרה פרקים. הסדרה מבוססת על רומן גרפי באותו השם מאת פרנק מילר וטום וילר שהוכרז עצמו שבוע לפני כן וצפוי לצאת לאור במהלך שנת 2019. בנוסף, נודע כי כי וילר יכתוב את עלילת הרומן ומילר יאייר אותו. בנוסף ליצירת העיבוד הטלוויזיוני, מילר ווילר עתידים גם להפיק את הסדרה. ב-12 בספטמבר 2018 הוכרז כי המפיקה והבמאית זטנה פואנטס אמורה לביים ולשמש כמפיקה בפועל עבור שני פרקיה הראשונים של הסדרה; ושקתרין לנגפורד לוהקה לתפקיד הראשי. במרץ 2019 הוכרז שדבון טרל, גוסטב סקארסגרד, פיטר מולאן, לילי ניוארק, שלום ברון-פרנקלין, דניאל שרמן, סבסטיאן ארמסטו, אמילי קואטס ובילי ג'נקינס הצטרפו לצוות השחקנים.
בינואר 2019, בניית הסטים על אדמות צבאיות שלא נעשה בהן שימוש בדיפקאט שבבריטניה החלה. הכנת הסטים עבור הצילומים התעתדה להימשך עד מרץ 2019, כשאז הצילומים התעתדו להתחיל ולהימשך עד ספטמבר 2019.