google/wiki40b huggingface dataset:
הפורום לחשיבה אזורית

עמדות

הפורום מבקש לחשוף את הציבור הישראלי לסוגיות ואירועים במזרח התיכון ולעורר שיח שאינו ממוקד בסכסוך היהודי ערבי. תחומי המחקר של הפורום הם כלכלה, חברה ותרבות, דת ומדינה, מגדר, יחסים בין מדינות במזרח התיכון ועוד.
הפורום פועל מתוך אמפתיה בסיסית לתושבי המזרח התיכון כולו. מעבר להיבט האנושי והמוסרי מאמין הפורום כי יש בכך גם תועלת מקצועית, המאפשרת לחוקרים היכרות טובה יותר עם עמי האזור ועם האופן שבו הם חווים את המציאות ומפרשים אותה. בהתאם לזה, עמיתי המחקר מציגים מידע וניתוח של התרחשויות באזור שאינן זוכות לסיקור ותשומת לב בשיח הציבורי והמקצועי הישראלי. בכך מאמץ ״מזרחנות ישראלית חדשה״, המתייחסת לישראל כמדינה מזרח-תיכונית שבינה לבין יתר המדינות באזור קיימים גם קווי דמיון מהותיים. על פי גישה זו, העוינות השוררת בין יהודים לבין ערבים אינה מצב קיומי, אלא סיטואציה פוליטית-מדינית בת חלוף, והמפתח לפתרון הקונפליקט הוא בהתמקדות בשיח אזרחי במזרח התיכון, על פני הביטחוני.

פעילות

מחקר ותקשורת: הפורום באופן יום יומי בתקשורת ובאינטרנט במטרה להביא את מחקרי העמיתים לחשיפה ציבורית רחבה. אתר הבית של הפורום מתעדכן על בסיס שבועי עם מאמרים אקטואליים ומאגד ארכיון של אלפי מאמרים ומחקרים. כמו כן, מתראיינים עמיתי הפורום באופן קבוע במיטב ערוצי הטלוויזיה והרדיו, ומפרסמים מאמרים באתרים ועיתונים המרכזיים, בניהם טור ב- ynet המתפרסם פעמיים בחודש.
פעילות ציבורית: הפורום מקיים כנסים, רבי-שיח והרצאות בקרב קהלי יעד רלוונטיים כגון מקבלי החלטות ברשות המבצעת והמחוקקת, גמלאים, נשים, סטודנטים וקהל הרחב.
פעילות חינוכית: הפורום מקיים פעילות חינוכית בקרב מנהיגים צעירים ומעביר קורסים שנתיים וסמסטריאליים במכינות קדם צבאיות, לחברי תנועות נוער ועוד.

מחקרים ופרסומים בולטים

לצד המאמרים והמחקרים המתפרסמים באופן שוטף באתר ובתקשורת, אחת לתקופה מוציא הפורום מחקרי עומק המגיבים לסוגיות אקטואליות. כך למשל, בעקבות מסמך העקרונות החדש שפרסמה תנועת החמאס ב־2017, פרסמו חוקרי הפורום ניתוח של המסמך מזוויות שונות. המחקר מאבחן את התמורות הפוליטיות והמדיניות בחמאס, ובעקבותיהן רואה הפורום הזדמנות עבור ישראל לבסס תקשורת ישירה עם החמאס ולפתוח ערוץ למהלך הסדרי.
לרגל יום השפה הערבית, שצוין לראשונה בהיסטוריה של הכנסת במאי 2016, פרסם הפורום מקבץ מחקרים על השפה הערבית ומקומה במדינת ישראל. המחקר מתמקד בצורך לשנות את מעמדה של הערבית בישראל ולעשותה נקודת חיבור והשקה בין מגזרים בחברה.
בנוסף, הפורום מפרסם את כתב העת המקוון שוּרוּק העוקב אחר מגמות עכשוויות במזרח התיכון ומאגד מחקרים מגישות מגוונות. הגיליון הראשון (2015) הוקדש להסדרים פוליטיים במזרח תיכון משתנה, הגיליון השני (2016) הוקדש לדמוגרפיה, פליטים וזהות.
אמנות פיקסלים

אמנות פיקסלים היא סוג של אמנות דיגיטלית שעושה שימוש במפות סיביות שנערכות ברמת דיוק של פיקסל. גרפיקות של משחקי מחשב ווידאו ישנים ומשחקים בטלפונים סלולריים נחשבים לאמנות פיקסלים.

הגדרה

לעיתים קרובות אמן פיקסלים צריך לשמור על מספר צבעים נמוך, משום שמכשירים שמציגים את היצירות מוגבלים בצבעים. בנוסף לכך, ישנם אמנים שבוחרים להגביל את כמות הצבעים כאמירה אמנותית או כמחווה למכשירים הישנים.
באופן כללי, אמנות פיקסלים "טהורה" נעשית על ידי ציור כל פיקסל בנפרד, בדרך כלל באמצעות כלי העפרון. ישנם כלים שמזרזים את היצירה, כמו כלי הקו, העיגול והדלי ופילטרים אוטומטיים, אבל חלק מהאמנים מתנגדים לשימוש בהם.
יצירת אמנות פיקסלים היא בדרך כלל יצירה שנעשית בתכנון ובהקפדה עם עוצמת רגש ומחשבה.

טכניקות ציור

בדרך כלל היצירה מתחילה מקווי מתאר. קווים אלה לעיתים לקוחים מתמונות סרוקות, או מצוירים ביד חופשית. הצביעה היא לעיתים רחוקות בצבע אחיד. בדרך כלל מנסה האמן ליצור אפקט של הדרגה בצבע. עקב מגבלות הצבע והגודל, משתמשים האמנים בדגמים כמו "לוח השחמט" כדי ליצור אשליה של צבע חדש.

שמירה וכיווץ

בדרך כלל אמנים רוצים לשמור את היצירות שלהם בפורמטים שלא מאבדים מידע, כלומר כל פיקסל נשמר בדיוק. מכיוון שלעיתים קרובות ישנן מגבלות צבע, בחירת פלטת צבע יכולה להיות יעילה. PNG ו-GIF הם דוגמאות לפורמטים ששומרים על הצבע באמצעות פלטה וגם אינם כבדים. דרך אחרת לשמור את המידע היא באמצעות שורות קוד שתוכנות מסוימות יכולות לפענח. קובצי JPEG אינם מתאימים לאמנות פיקסלים מכיוון שהכיווץ שלהם גורם לאיבוד פרטים והם תופסים מקום גדול יותר בזיכרון.

קטגוריות

המיון הנפוץ ליצירות פיקסלים הוא למבט איזומטרי ומבט לא איזומטרי. יצירות שנעשות במבט איזומטרי מדמות תלת-ממד, לעומת יצירות לא איזומטריות שבהן הדמויות והחפצים מצוירים מקדמתם, מצדם או במבט עילי.

שימושים

כיום השימוש באמנות פיקסלים פוחת עם השיפור בגרפיקת התלת-ממד בקונסולות המשחק ובמחשבים. למרות זאת, במרבית הטלפונים הסלולריים יש עדיין רזולוציות נמוכות וכמות זיכרון נמוכה והשימוש באמנות פיקסלים עדיין נפוץ בהם. במערכות הפעלה יש צלמיות שנחשבות לאמנות פיקסלים, מכיוון שיש בהן מגבלות צבע וגודל.
וולאס פורד

חייו

פורד נולד בשם סמואל ג'ונס גרנדי בבולטון, לנקשייר, אנגליה, והתגורר באחד מבתיו של הנדבן תומאס ג'ון ברנרדו לאוכלוסייה הנחשלת. בגיל צעיר אומץ על ידי איכר ממניטובה, קנדה שטיפל בו ביד קשה. בגיל 11 בערך, ברח מהבית והחל לעבוד בעבודות מזדמנות שונות, בהן סדרן בתיאטרון.
לאחר מלחמת העולם הראשונה שוחרר מהצבא, והיה לחבר בקבוצת שחקני וודוויל. לאחר מכן עבר להופיע בבימות ברודוויי.
הוא החל בקריירה קולנועית כאשר ליהקו אותו ב-MGM לתפקיד בסרט Possessed ("אחוז דיבוק") ולאחר מכן הופיע בסך הכול ביותר מ-200 סרטים, בהם 13 סרטים בבימויו של ג'ון פורד (אם כי לא הייתה להם קרבה משפחתית). ב-1932 הופיע בסרט הפולחן "פריקס" בתפקיד פורסו.
כמו כן הופיע ב-1964 בפרק של הסדרה המופע של אנדי גריפית'. הוא קבור בקבר בלתי מסומן בבית הקברות הולי קרוס בקולבר סיטי.
גן זן

גן זן - גן סלעים יפני מטיפוס קארסנסואי (枯山水), ארגז חול רדוד מוקף גדר המכיל חול, חצץ, סלעים ולעיתים דשא, עשב או מרכיבים טבעיים אחרים. על פי המיתוס המקובל משמש הגן נזירי זן בעת מדיטציה.

גן הזן במקדש ריואן־ג'י

גן זן מפורסם מצוי במקדש ריואן־ג'י בחלקה הצפון־מערבי של קיוטו. מקדש ריואן־ג'י שייך לאסכולת מיושינג'י של ענף הרינזאי בכת הזן המקדש ידוע בשל גן הזן שבו.
הגן בנוי בסגנון קארנסאנסואי. אורכו 30 מטרים ממזרח למערב ו-10 מטרים מצפון לדרום. אין בו עצים, רק 15 סלעים בצורות ובגדלים שונים, שעל חלקם גדל אזוב, מסודרים על מצע של חצץ לבן אותו גורפים מדי יום.
הסלעים בגדלים השונים מסודרים על חלוקי חצץ לבנים קטנים בחמש קבוצות, המכילות חמישה, שניים, שלושה, שניים ושלושה סלעים. 15 הסלעים מסודרים כך שהמבקרים יכולים לראות רק 14 מהם בעת ובעונה אחת, מכל זווית אפשרית. על פי האגדה, כשאדם מגיע להארה רוחנית כתוצאה ממדיטציית זן עמוקה, הוא יכול לראות את האבן החסרה בעיני רוחו.
תכנון הגן אינו מיוחס לאדם אחד, אם כי מקובל להניח שאמן הציור בצבע אחד, סואמי (1480? – 1525) בשיתוף דאיסן-אין הוא שתכנן והקים את הגן. עם זאת, רשימות המקדש סותרות ומציינות מתכננים אחרים, ועל גב אחד מ-15 הסלעים חקוקים שמותיהם של קוטארו והיקוג'ירו שייתכן שהיו שני הפועלים שביצעו את הקמת הגן בפועל.
אלישבע קפלן

אלישבע קפלן (29 בדצמבר 1900, ז' בטבת תר"ס, פולין – 22 בדצמבר 1959, כ"א בכסלו תש"ך, ירושלים) הייתה פעילה ציונית בפולין, חברת הוועד הפועל הציוני, חברה במוסדות הסתדרות העובדים הכללית, ממייסדות מועצת הפועלות, חברה פעילה במזכירות התנועה וממייסדות ארגון אמהות עובדות. חברה באספת הנבחרים הרביעית מטעם סיעת מפא"י ואשת ראש הממשלה השלישי, לוי אשכול.

ילדות ונעורים

נולדה בשנת 1900, בעיירה שיניאבקה בפולין, לאביה יהודה לייויק קפלן ולאמה פרומה.
קיבלה חינוך עברי והייתה פעילה בארגוני הנוער הציוני בעירה. את לימודיה סיימה בגימנסיה בנסביז' ובנעוריה ארגנה חוגים להתפתחות עצמית. הייתה קשורה עם תנועת צעירי ציון וחברת הפועל הצעיר.
בשנת 1920 ארגנה קבוצת חלוצים ועלתה איתם לארץ ישראל. עבדה כפועלת במושבות ביהודה, כפועלת חקלאית ברחובות הצטרפה למשק הפועלות שהוקם בפתח-תקווה ולעבודה במטבח הפועלות של המשק בהנהלת חנה מייזל. מימיה הראשונים בארץ התבלטה בחברה. בכל תפקידיה – הצטיינה במסירותה, ביכולת הביצוע שלה, ביוזמותיה ובאהבת-האדם שבה.
בשנים 1927-1926 חזרה לבית-הוריה שבפולין בשל מחלה. 
כשחזרה לארץ ישראל, שבה אל קבוצת דגניה ב'. משנת 1944 חיה לסירוגין בתל אביב ובדגניה ב'.

פעילות ציבורית

אלישבע התמסרה לפעילות ציבורית. הייתה חברת הוועד הפועל הציוני, חברה במוסדות הסתדרות העובדים הכללית וממייסדות מועצת הפועלות (1921), פעילה במזכירות התנועה, מובילה בתנועת הפועלות, וממייסדות "ארגון אמהות עובדות". בדגניה ב' הייתה חברת ועדת החינוך ופעילה בקליטת חברים.
בתנועת הפועלות יזמה וטיפחה מפעלים רבים בתחום החינוכי-סוציאלי: הקמת מועדוני ילדים, מתן מענה מערכתי לילדים עזובים ותופעת ילדים רוכלים, סיוע לארגון נשי החיילים, ארגון העברת ילדים מהעיר לכפר ומהכפר לעיר על פי הצורך בעתות מצוקה, טיפוח קרן חוסר עבודה. עוד תרמה ופעלה במאבקים לאומיים: לעידוד עבודה עברית, לעזרה לחיילים ולחיילים משוחררים, בהפגנות נגד הספר הלבן ועוד.
הייתה ידועה כנואמת. הלהיבה את קהל שומעיה בדיבורה התקיף ושופע האמונה, ולכן נשלחה לחו"ל לצורכי מגבית וכנציגת מועצת הפועלות בשליחויות רבות. בכל מקום אליו הגיעה - זכתה להערצה, לחיבה ולמחמאות. בשנים 1935-1934 הייתה שליחת מועצת הפועלות בארצות הברית.
בפולין הייתה חברת צעירי ציון ובארץ ישראל חברת הפועל הצעיר ומפא"י. נבחרה לאספת הנבחרים הרביעית, מטעם מפא"י.

משפחה

בשנת 1930 התחתנה עם לוי אשכול (שקולניק) וליוותה אותו בתפקידיו הציבוריים.
ובד בבד המשיכה בפעילות הסיוע שלה ובפרט למען קליטת עולים חדשים.
בנותיהם: דבורה אשכול-רפאלי (הייתה נשואה לאליעזר רפאלי, ואחד משלושת בניה הוא שיזף רפאלי), תמה אשכול-שוחט (נשואה לאברהם בייגה שוחט) ועפרה נבו-אשכול, (נשואה לברוך נבו ואחד מבניה הוא אשכול נבו).
בשנותיה האחרונות סבלה אלישבע ממחלה קשה, אך, במאמצים השתדלה שלא להכביד על משפחתה ועל ידידיה, ואף המשיכה להתעניין בכל המתרחש סביבה.
נפטרה בכ"א בכסלו תש"ך (22 בדצמבר 1959) לאחר מחלה והובאה למנוחת-עולמים בדגניה ב'. בין נושאי ארונה היה יו"ר הכנסת קדיש לוז.
על שמה נקראו רחוב בחיפה וגן אלישבע באשקלון ובאשדוד. ב-1961 נחנך בקבוצת דגניה ב' בית אלישבע לפעולות תרבות וחינוך. ב-1962 חנכה מועצת הפועלות (כיום נעמת) את בית אלישבע, מרכז ייחודי להכשרה ותרבות לנשים ברחוב אלעזר המודעי בשכונת קטמון בירושלים. עוד נקרא על שמה המרכז לבריאות השד של המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה.
עזבון מסמכיה נשמר בארכיון יד לוי אשכול.
שלמנאסר הרביעי

שלמנאסר הרביעי היה מלך אשור בתקופת האימפריה האשורית החדשה הוא מלך בין השנים 773-783 לפנה"ס.
שלמנאסר היה בנו ויורשו של המלך אדד-ניררי השלישי, מעט מאד ידוע על תקופת מלכותו. על פי הקאנון האפונימי של אשור הוא הוביל מספר מסעות מלחמה כנגד אוררטו ממלכה מצפון לאשור. בשנת 773 יצא למסע מלחמה כנגד ארם דמשק. מסע מלחמה זה הוא שאיפשר לירבעם השני מלך ממלכת ישראל להשתחרר מעולה של ארם דמשק. שלטונה של אשור נחלש מאז מותו של אבי סבו שלמנאסר השלישי ותקופת שלטונו המשיכה מגמה זו. שלטונו הוגבל על ידי השפעתם החזקה של נכבדים חשובים ובמיוחד מפקד הצבא האשורי שמשי-אילו.
את שלמנאסר הרביעי, ירש אחיו אשור-דן השלישי.
ריינהולד מאתי

קריירת מועדונים

מאתי הצטרף לנוער של באיירן מינכן בשנת 1979, וכעבור שנה, בעונת 1980/81 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בניצחון 3-1 על בוכום. עד לסוף העונה ערך שתי הופעות נוספות, ובסיום העונה זכה עם באיירן מינכן באליפות הבונדסליגה. בעונת 1981/82 מאתי החל לשחק יותר וערך 17 הופעות בכל המפעלים, כאשר החשובה שבהן הייתה בגמר גביע אירופה לאלופות 1982, בו הפסידה באיירן מינכן 1-0 לאסטון וילה. מאתי פתח בגמר זה והוחלף בדקה ה-51. באותה שנה, זכה מאתי עם באיירן מינכן בגביע הגרמני, אך לא שותף בגמר. בעונת 1983/84 מאתי ביסס את מעמדו בקבוצה כשערך 22 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים, וזכה עם הקבוצה בגביע נוסף, לאחר ניצחון בפנדלים על בורוסיה מנשנגלאדבך. מאתי נכנס במשחק זה כמחליף במחצית במקום וולפגנג קראוס. בין השנים 1985 ו-1987 זכה מאתי עם באיירן מינכן בשלוש אליפויות רצופות, כאשר בעונת 1985/86 זכה גם בגביע הגרמני השלישי שלו, כאשר שיחק 90 דקות בניצחון 5-2 בגמר על שטוטגרט. בעונת 1986/87, שהייתה האחרונה של מאתי בקבוצה, הוא סייע לבאיירן מינכן להגיע לגמר גביע אירופה לאלופות 1987, בו הפסידה הקבוצה לפורטו, אך לא שיחק בגמר זה לאחר שהחמיץ חצי עונה בגין פציעה. בתום עונה זו, עזב מאתי את באיירן מינכן לאחר שבע עונות בקבוצה הבוגרת בהן ערך 100 הופעות ליגה והבקיע 21 שערים, וחתם בבאייר אורדינגן מהבונדסליגה.
בעונתו הראשונה של מאתי בבאייר אורדינגן, הוא חבר לשטפן קונץ ומרסל ויטצ'ק בחוד ההתקפה של הקבוצה, והבקיע שמונה שערי ליגה. אורדינגן סיימה את עונה זו, 1987/88, במקום ה-11 בבונדסליגה. בשתי העונות הבאות סיימו מאתי ואורדינגן במקומות ה-13 וה-14 בהתאמה, כאשר מאתי ממשיך להיות שחקן הרכב קבוע בבאייר אורדינגן. בתום עונת 1989/90 עזב מאתי את הקבוצה לאחר שלוש עונות, וחתם בפ.צ. וטינגן השווייצרית, שם שיחק שתי עונות. בעונת 1992/93 שיחק מאתי בהאנובר 96 ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, וערך 11 הופעות במדיה. האנובר סיימה תשיעית בעונה זו. בתום העונה פרש מאתי ממשחק פעיל בגיל 31 בלבד, בגין פציעות חוזרות.

קריירה בינלאומית

מאתי שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה המערבית, והבקיע שישה שערים בשבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית עד גיל 21. עם זאת, מאתי מעולם לא זומן לנבחרת הבוגרת.
הדוד סם

הדוד סם (באנגלית: Uncle Sam) הוא דמות בדיונית שמשמשת כהאנשה המגלמת בדמותה את ארצות הברית. לא ברור לחלוטין כיצד נולדה הדמות, אך יש הטוענים שהדבר התחיל מבדיחה צבאית. הדמות הפכה עם השנים לאחד הסמלים של ארצות הברית. כמייצגת סמלית של ארצות הברית שימשה הדמות הן אמנים סאטיריקנים רבים בביקורתם כלפי ארצות הברית והן יצירות הבאות להעלות את המורל הלאומי האמריקני. הדמות נראית בדרך כלל כגבר מבוגר בעל זקן ושיער שיבה הלבוש בצבעי הדגל של ארצות הברית.

ההיסטוריה של השם

הדוד סם הוא מושג שנולד בזמן מלחמת 1812 ככינוי לארצות הברית. יש הטוענים כי המושג נולד במחנה צבאי בטרוי, ניו יורק. באותו מקום עבד אדם אשר קיבל משלוחי בשר עם הכתובית .U.S עליהם. החיילים בבסיס התייחסו בהומור אל הכתובית כראשי התיבות של מספק המשלוח, Uncle Samuel Wilson. הקונגרס ה-87 של ארצות הברית אימץ את התואר ב-15 בספטמבר 1961. באלינגטון שבמסצ'וסטס קיים פסל המציין את מקום הולדתו של הדוד סם. עם זאת, יש רבים החולקים על תיאור זה, שמעולם לא הוכח.

השימוש בשם

כיום הדוד סם הוא אחד מסימני ההיכר המפורסמים של ארצות הברית. הדוד סם יכול לשמש גם כמילה נרדפת לארצות הברית ובמיוחד לממשלת ארצות הברית. ביטויים כמו "הדוד סם צריך..." משמשים מבקרים וסאטיריקנים, ולעיתים אף עיתונאים, כדי לשוות לארצות הברית מראה אנושי עם צרכים ורצונות אנושיים. בדוד סם נעשה שימוש לעיתים קרובות באיורי מערכת כדמות מייצגת של ארצות הברית. למאיירים אמריקאים, הדוד סם הוא דמות מכובדת ביותר שמייצגת את המצפון הלאומי. במדינות עוינות לארצות הברית נהוג להציג את הדוד סם כדמות נלעגת המסמלת את יהירותה של ארצות הברית ואת האימפריאליזם השרוי בה.

הדוד סם בקריקטורות ובקומיקס

הדוד סם הופיע לראשונה בקריקטורה פוליטית בשנת 1834, בה תואר כאיש חולה, חסר זקן, בעל מגבעת ועוטה מעין חלוק הדומה לדגל ארצות הברית. סביב הדוד סם היו ראשי הממשל, בהם הנשיא אנדרו ג'קסון, והכותרת הכריזה "הדוד סם בסכנה". בשנים שלאחר מכן צויר הדוד סם לעיתים קרובות כשהוא לבוש בבגדים שאפיינו את בנג'מין פרנקלין, ובשנות ה-40 של המאה ה-19 צויר לרוב במכנסיים מפוספסים, מגבעת ומעיל ארוך, אולם עדיין ללא שיער פנים.
בתור הזהב של הקומיקס בשנות ה-40 של המאה ה-20, יצר ויל אייזנר גיבור-על בדמותו של הדוד סם. בגרסה זאת היה הדוד סם דמות מיסטית של חייל אמריקני שנפל בקרב ועתה רוחו באה לעזרתה של ארצות הברית כאשר זו זקוקה לה. בדמות נעשה שימוש בין השנים 1940–1943 ואז הופסקה פעילותה. כיום משמשת הדמות, לעיתים, כדמות-אורחת בסדרת הקומיקס "לוחמי-החופש".
בעטיפת חוברת Captain America Vol.4 #1 מיוני 2002 של חברת מארוול קומיקס קיימת התייחסות לכרזה בה מופיע הדוד סם, הקוראת לאזרחים לתרום אגרות חוב כעזרה במימון המאמץ המלחמתי. באיור מופיע קפטן אמריקה כשהוא אוחז בדגל האמריקני על רקע תפאורת מלחמה.
שבוע הדופלגנגר

שבוע הדופלגנגר (באנגלית: Doppelgänger Week. בתרגום לעברית: שבוע הכפילים), אירוע מקוון המתרחש בשבוע הראשון בחודש פברואר, מיום ראשון ועד יום שבת, ובמסגרתו מחליפים משתמשים ברשתות חברתיות מקוונות את תמונת הפרופיל שלהם בזו של ידוען הדומה להם במראהו.

מקור המנהג

נהוג לייחס את ייסוד המנהג לאדם בשם בוב פאטל, שהחליף את תמונת הפרופיל שלו לזו של השחקן טום סלק, לאחר ריבוי הערות מצד חבריו בנוגע לדמיון הפיזי בינו לבין סלק. יחד עם זאת, בתגובה לראיון שכביכול נערך עם פאטל באתר The Huffington Post, נרמז על ידי עורך הראיון כי מדובר בדמות פיקטיבית. התיעוד הראשון למנהג זה הוא בעמוד הפייסבוק "Doppelgänger Week" שנוצר ב-2 בפברואר 2010.

שבוע הדופלגנגר בישראל

בישראל צוין שבוע הדופלגנגר בשנים הראשונות לקיומו באופן מצומצם יחסית. רק בשנת 2013 החל האירוע לקבל תפוצה רחבה בקרב משתמשי הרשתות החברתיות בישראל וזכה לסיקור באמצעי התקשורת המקומיים. ב-4 בפברואר 2013, שינה ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו את תמונת הפרופיל בעמוד הפייסבוק שלו לזו של השחקן מריאנו אידלמן, המחקה את נתניהו בתוכנית הטלוויזיה ארץ נהדרת. בעמוד הפייסבוק הרשמי של דובר צה"ל תת-אלוף יואב מרדכי הוחלפה תמונתו בזו של חבר הגשש החיוור שייקה לוי ובעמוד הפייסבוק של חבר הכנסת אביגדור ליברמן הוחלפה התמונה לזו של שון קונרי. כמו כן החליפה הזמרת נורית גלרון את תמונת הפרופיל שלה בזו של יהודית רביץ.

אטימולוגיה

המילה "דופלגנגר" בגרמנית (Doppelgänger) משמעותה "כפיל" ומקורה בהלחם של המילים Doppel ("העתק") ו-Gänger ("מישהו אשר מתהלך במקום מסוים").
זלפה (כפר)

זלפה הוא כפר בצפון מזרח ואדי ערה הנכלל במעלה עירון.
בזלפה נמנו 156 תושבים במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1922 ו-198 תושבים במפקד של 1931. במהלך המרד הערבי הגדול טענו תושבי עין החורש שעקבות התוקפים את קיבוצם הובילו לכפר זלפה. 
בהתאם להסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן, עבר הכפר לשליטה ישראלית במאי 1949. בשנת 1950 התגוררו בכפר כ-300 תושבים. אנשי הכפר יצרו קשרים עם אנשי גבעת עוז שהחתימו כ-40% מהם על עצומת השלום של מפ"ם. במאי 1956 בעקבות רצח של שני ישראלים על ידי מסתננים, פשטו כוחות משטרה על הכפר, הכריזו עוצר ועצרו 90 מתושבי הכפר, בחיפוש אחר אנשים שסייעו לרוצחים. 
בשנת 1963 הוחל בתכנון ריכוז הקרקעות ופיתוח השטחים לפי בקשת התושבים.
הכפר היה מאחרוני היישובים שהיה חסר מעמד מוניציפלי. לבסוף הכפר הוכלל במועצה מקומית מעלה עירון שהוקם בשנת 1996.
טדי פרויס

טדי פרויס (6 באוקטובר 1931 – 26 בנובמבר 2001) היה סופר, מתרגם ועיתונאי ישראלי. חבר מערכת העיתון "דבר".

ביוגרפיה

פרויס עלה לישראל עם הוריו מברסלאו, גרמניה (כיום חלק מפולין), והיה מבוגרי המחזור הראשון של תיכון עירוני א' לאמנויות בתל אביב. לא גויס לשירות בצה"ל בשל בעיות גב, דבר שהטריד את מנוחתו. במקום זאת השתתף בחקר מלחמת הקוממיות בענף היסטוריה בצה"ל. למד באוניברסיטה העברית ונמנה עם קבוצת אינטלקטואלים וסופרים, "החבורה הירושלמית", שנהגה לנהל דיונים מלאי להט ב"קפה ניצן", וכללה בין היתר את דן הורוביץ (דינדוש), חיים גורי, חגי אשד, יצחק טאוב ומרדכי נסיהו.
שימש ככתב ספורט של העיתון "על המשמר". בהמשך עבד תקופת קצרה במשרד האוצר אך לא מצא את מקומו, וב-1962 הצטרף לעיתון ההסתדרות "דבר" ככתב כלכלי. כניו ג'ורנליסט כתיבתו הייתה חופשית, וסגנונו היה רבגוני, אנציקלופדי ולעיתים בוטה. ותיקי העיתון דבר סיפרו כי היה מתגנב לדפוס כדי לתקן את כתבותיו כאשר העורך יהודה גוטהלף שינה אותן.
כתב במיוחד על המדינות יוגוסלביה ושוודיה, בהן גם ביקר פעמים רבות. התריע מפני האופטימיות שאחזה בישראל לאחר מלחמת ששת הימים. את בניין האוניברסיטה בהר הצופים, שנבנה בתקופה זו, הגדיר: "בנייה מונומנטלית הדומה לזו של משטרים טוטליטריים, כמו אלה שרואים בבואנוס איירס של פרון ובערי איטליה של מוסוליני".
דעיכת "דבר", שכאבה לו מאוד, הביאה אותו לכתוב בירחון "מוניטין". בשנת 1984 פרסם את ספרו "בגין בשלטון" המסכם את שנות שלטונו של מנחם בגין, ולא חסך בו את שבט לשונו מבגין.
בסוף חייו תרגם מגרמנית את "המיניאטורה שנעלמה".
בייג'ינג גואואן

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1951 כמועדון חובבים. בשנת 1992 הפך למועדון מקצועי, מאז הוא משחק בליגת העל והוא אחד ממועדוני הפאר בסין. בשנת 2009 זכה באליפות הראשונה שלו אי פעם. לזכותו של המועדון גם 5 זכיות בגביע בשנים 1985, 1996, 1997,
2003 ו-2018.
הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית

הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 2002, מאיחוד של שתי פקולטות ותיקות בטכניון, הנדסה אזרחית והנדסה חקלאית. הפקולטה עוסקת בהכשרה של מהנדסים בתחום הנדסה אזרחית וסביבתית.

היסטוריה

בשנת 1970 הוחלט לפתוח לימודי הנדסה גיאודזית במסגרת הפקולטה להנדסה אזרחית.

הפקולטה להנדסה חקלאית

כבר בשנת 1937 נתנו בטכניון קורסים בהנדסה חקלאית. 
בשנת 1953 הוקמה המחלקה להנדסה חקלאית, על ידי וולטר קליי לאודרמילק. המחלקה קיימה לימודים של ארבע שנים, מהם שנה אחת בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. הלימודים במחלקה כללו ארבעה פרקים: כח ומיכון בכפר, קרקע ומים, חשמל בכפר ובנייני הכפר. בשנת 1959 נקראה המחלקה להנדסה חקלאית על שמו של לאודרמילק. בשנת 1972 יזם פרופ' דן זסלבסקי "מגמה קיבוצית" בפקולטה להנדסה חקלאית. לאור הקיטון במספר הסטודנטים בפקולטה להנדסה חקלאית, היא נסגרה בשנת 2002 ומוזגה כיחידה בתוך המחלקה להנדסה אזרחית.

בניין

ביוני 1964 הונח אבן פינה למבנה הפקולטה להנדסה חקלאית בקריית הטכניון. הבניין תוכנן במקור על ידי הארכיטקט לב, אך תוכנן מחדש בשנת 1965 על ידי פרופ' אבשלום טאו ובנייתו על פי התוכנית של האחרון הושלמה בשנת 1967. בשנים 1984–1985 הוסף לבניין תוספת על פני חזיתו המזרחית.
דניאל סטרן

קורות חיים

סטרן נולד במנהטן שבניו יורק במשפחה יהודית. החל את לימודיו האקדמיים ב-1956 באוניברסיטת הרווארד, והמשיך ללימודי רפואה בבית הספר לרפואה על שם אלברט איינשטיין בישיבה יוניברסיטי, אותם סיים ב-1960. ב-1964 החל להתמחות בפסיכיאטריה, וב-1972 החל את הכשרתו כפסיכואנליטיקאי במרכז הפסיכואנליטי באוניברסיטת קולומביה. 
מאז עסק סטרן במחקר בתחום התפתחות ילדים וטיפול פסיכודינמי. הוא ערך תצפיות רבות בפעוטות, נתן להן פרשנות קלינית, ויצר תאוריות שתרמו להבנת התפתחות מוקדמת של ילדים. בעיקר התמקד בחקר הקשר הרגשי בין האם לתינוקה. 
בשנת 1985 יצא ספרו "עולמם הבין אישי של תינוקות", בו תיאר שלבים התפתחותיים רגשיים בקשר בין התינוק לאמו, התהליך האינטרסובייקטיבי המאפיין קשר זה, ותופעות שמתבטאות בתהליך זה בשלב הטרום-מילולי, כגון מושג הכוונון הרגשי אותו הגדיר סטרן. כן כתב ספר על הקונסטלציה האימהית (1995), ועל תחושות האם במהלך ההיריון, הלידה וההורות (בספרו "הולדתה של אם", 1997). בנוסף כתב על נושאים שקשורים לטיפול פסיכולוגי, כגון טיפול בילדים תוך מיקוד ביחסי אם-ילד, ועל מושגים מתחום הטיפול כגון "רגע הווה" ו"רגע מפגש" שמתרחשים בין המטפל למטופל במהלך טיפול. גישתו התאורטית נתפסת כגישה התייחסותית, אם כי רעיונותיו עוסקים גם באינטרסובייקטיביות.
בשנים האחרונות לחייו כיהן סטרן כפרופסור לשם כבוד בפסיכולוגיה באוניברסיטת ז'נבה, מרצה לפסיכיאטריה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קורנל וכן מרצה במרכז הפסיכואנליטי באוניברסיטת קולומביה. הוא קיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות קופנהגן, פלרמו ועוד.
נישא לנדיה ברושוויילר-סטרן, רופאה שהייתה שותפה בחלק ממחקריו. נולדו להם שני בנים ושלוש בנות. סטרן מת בז'נבה שבשווייץ ב-2012, בגיל 78, לאחר מחלת לב.
רעש

רעש הוא צליל בלתי רצוי הגורם להפרעה.
באקוסטיקה הגדרה של צלילים כרעש עשויה להיות סובייקטיבית: ישנם צלילים אשר אנשים מסוימים מגדירים כרעש ואנשים אחרים לא, למשל סוגות מוזיקה מסוימות, פעמוני כנסייה, צפירת שבת, קריאת המואזין, קולות ילדים משחקים. רעש יכול להיות כל צליל חסר משמעות או כוונה.
לעומת זאת, ישנם צלילים שלרוב אין ויכוח לגבי הפרעתם לכלל הציבור הנמצא בטווח קליטתם. דוגמאות לרעשים אלה הם רעשי מנועים חזקים כמו של מטוסים או פטישי אוויר. ישנם גם צלילים שנקבע בחוק או בתקנות כלשהן שבמקום או בשעה מסוימים הם אסורים. לדוגמה, בישראל, אסור להשמיע רעשי מסיבת ריקודים בשכונת מגורים לאחר שעה 23:00 בלילה. דוגמה אחרת לרעש לא חוקי היא ויכוח קולני במסדרונות בית משפט. רעשים קבועים שאין ויכוח על היותם רעש ולא צליל נעים מכונים "זיהום רעש".
החדרתם של צלילים לתחום הפרטיות של אדם או של קבוצת אנשים בניגוד לרצונם מהווה גרימת רעש. היא עלולה להיחשב כמעשה פוגעני בתלות במימד העוצמה של הרעש, במימד הטיב, המהות והאופי של הרעש, במימד ההתנהגות של הרעש על-פני ציר הזמן וכן בתלות בנסיבות החדרת הרעש. המושג רעש עולה בהקשר של עוולת מטרד ליחיד וכן בהקשר של עוולת מטרד לציבור.
ממפגעי רעש אקוסטי קבועים ניתן להתגונן בעזרת בידוד אקוסטי, או אטמי אוזניים או משינוי המערכת המפיקה את הרעש כגון הפיכת מחשב אישי רגיל למחשב שקט.

רעש במוזיקה

במוזיקה ישנם יוצרי אוונגרד, כדוגמת ג'ון קייג' וממשיכי דרכו, אשר היללו את הרעש. בשנת 1976 אמר קייג': "נראה לי שלכל רעש יש פוטנציאל להפוך למוזיקלי, בעצם היותו חלק מיצירה מוזיקלית." לדעתם צלילים מקריים קיימים בסביבה כל הזמן וזהו תפקידו של המלחין לשלב אותם ביצירה מכוונת. אף ההפסקות ביצירות נועדו, לשיטתם, להתמלא ברעש.
וגם להפך, היצירה המוזיקלית הכי מקובלת עלולה להפוך לרעש אם משמיעים אותה בעוצמה חזקה באופן חריג.
למעשה כל מוזיקה המושמעת יוצאת מתוך רעש או שקט יחסי מאחר שאין מקום בו השקט הוא מוחלט.
בקרה אופטימלית

חסרונות בקרה אופטימלית ובעיות LQR

המגבלות העיקריות של בקרה אופטימלית הן בעיקר העובדה שרוב הפתרונות מגדירים חוק בקרה התלוי בזמן ולא במשתני המצב של המערכת המבוקרת, כלומר בדרך כלל הפתרונות הם חוקי בקרה בחוג פתוח ולא בקרה בחוג סגור. 
לעיתים ניתן לקבל פתרונות שהם כן פתרונות בחוג סגור, בעיקר בבעיות ייחודיות המוגדרות כבעיות רגולטור ליניארי ריבועי (Linear Quadratic Regulator, LQR). בבעיות אלה ההגדרה היא כזו:

הפתרון לבעיה זו נתון על ידי חוק הבקרה הבא: 

כאשר: P הוא פתרון משוואת ריקאטי הדיפרנציאלית:

שיטות חישוביות

בבעיות שונות לא ניתן או קשה מאוד לבצע אופטימיזציה בשיטות אנליטיות. בבעיות אלה משתמשים במספר שיטות חישוביות כדי לבצע אופטימיזציה באמצעים חישוביים, תוך הסתמכות על כוחו של המחשב. סעיף זה יפרט את השיטות המקובלות בעולם: