google/wiki40b huggingface dataset:
דמיטרי יבלונסקי

ביוגרפיה

נולד במוסקבה למשפחה מוזיקלית. אמו, אוקסנה יבלונסקיה, היא פסנתרנית מפורסמת ומורה בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק, ואביו, אלברט זאיוֹנְץ (רו'), היה נגן אבוב במשך 30 שנה בתזמורת הרדיו והטלוויזיה במוסקבה. 
בגיל תשע הופיע לראשונה בנגינת הקונצ'רטו לצ'לו בדו מז'ור מאת היידן. ב-1977 היגר לארצות הברית עם אמו. בארצות הברית למד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד אצל לורן מונרו והמשיך את לימודיו באוניברסיטת ייל, שם החל להתעניין בניצוח. 
כצ'לן הוא הופיע בכל רחבי העולם במקומות ידועים כאולם קרנגי הול, לה סקאלה, אולם הקונצרט הגדול במוסקבה, אולם התזמורת הפילהרמונית בסנקט פטרבורג, אולם הקונצרט הלאומי בטאיוואן, תיאטרון מוגדור, סיטה דה לה מוזיק, הלובר ואחרים. בין האמנים שניגן אתם מוזיקה קאמרית היו בוריס ברזובסקי, שלמה מינץ, ויקטור טרטיאקוב, לייף אווה אנדסנס ויורי בשמט. בין היתר ניגן יבלונסקי את ביצועי הבכורה בארצות הברית של הסונטה מס' 26 מאת בוקריני.
בשנת 1990 עלה לראשונה על דוכן המנצחים בביצוע של שמינייה מאת סטרווינסקי עם מוזיקאים מתזמורת סנטה צ'צ'יליה ברומא. בשנים שלאחר מכן כיהן במשך ארבע שנים כמנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה וניצח על תזמורות רבות ברחבי העולם, ביניהן התזמורת הפילהרמונית המלכותית בלונדון, התזמורת הלאומית של בלגיה, תזמורת האופרה בקטניה, סיציליה, התזמורת של צפון הולנד, התזמורת הקאמרית של בולוניה, התזמורת הלאומית של טייוואן, התזמורת הלאומית של איל-דה-פראנס, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ואחרות.
במאי 2014 התמנה יבלונסקי למנהל מוזיקלי בתזמורת הקאמרית האוקראינית "הווירטואוזים של קייב" – תזמורת של נגנים צעירים שגילם נע סביב 30.
יבלונסקי הקליט למעלה מ-70 הקלטות כמנצח וכצ'לן. כמה מהקלטותיו זכו בפרסים רבים, ובהם פרס המבקרים של ברלין. ההקלטה של סוויטות הג'אז של שוסטקוביץ בביצועו צעדה במשך זמן רב במצעדי המוזיקה בבריטניה ובארצות הברית והייתה מועמדת לגראמי ב-2007. 
הוא שיתף פעולה עם סולנים כגון מונסרט קאבייה ואולגה בורודינה, ואף ביצע את הקונצ'רטו לצ'לו של פנדרצקי בשיתוף עם המלחין.
בשנים האחרונות שיתף פעולה עם אמו, והקונצרטים המשותפים שלהם זכו לשבחים רבים הן מהקהל והן מהמבקרים. יחדיו הקליטו תקליטורים רבים של יצירות לצ'לו ולפסנתר וכן קונצ'רטי לפסנתר עם התזמורת הפילהרמונית של מוסקבה בניצוחו של יבלונסקי. 
יבלונסקי מארגן פסטיבלי מוזיקה ברחבי העולם, ומשנת 2009 הוא מכהן כמנהלו האמנותי של פסטיבל גבלה באזרבייג'ן. לפני שנים ספורות עלו יבלונסקי ואמו לישראל, וכעת הם מחלקים את זמנם בין הארץ לקריירה מצליחה בחו"ל. 
כיום יבלונסקי מלמד בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. 
ליבלונסקי בית נוסף בכפר קטאלוני קטן בהרים על גבול צרפת וספרד.
ידונית

ידונית (מחמם ידיים) היא פריט ביגוד של נשים בארצות בעלות מזג אוויר קר.
בדרך כלל עשויה הידונית בצורת גליל בעל שני פתחים שלתוכו מכניסים את כפות הידיים לשם הגנתן מפני הקור. את הידונית מייצרים מחומרים מבודדי חום, לרוב מפרווה. בדרך כלל הפתחים של הידוניות הם מהצדדים, אך יש גם ידוניות עם פתח מרכזי אחד או שני פתחים צמודים, במרכז.
הפריט נוצר כאביזר אופנה נשית במאה ה-16, והיה נפוץ בשימושם של נשים וגברים במאות ה-17 וה-18. החל מהמאה ה-19 יצא פריט זה מהאופנה, במידה רבה, אך המשיכו להשתמש בו גם במאה ה-20.
מד קידמה אמין

מד קידמה אמין (מק"א) (באנגלית Genuine Progress Indicator או GPI) הוא מדד חליפי לצמיחה כלכלית הנועד לשמש כאלטרנטיבה לשימוש בתוצר מקומי גולמי (תמ"ג). 
מד הקידמה האמין נועד למדוד באופן כולל יותר את האיתנות הכלכלית של אומה על ידי כך שהוא משקלל את ההיבטים הסביבתיים והחברתיים שאינם באים לידי ביטוי בתמ"ג. לדוגמה, רמת המק"א הנמדדת עלולה לרדת כתוצאה מעלייה בשיעור העוני. מק"א מקדם את השאיפה להפחתת זיהום הסביבה על ידי כך שהוא מתחשב ברמות הזיהום, קיימות וההשפעות ארוכות הטווח של נזקים סביבתיים. לדוגמה, בעוד שיצירת זיהום עקב ייצור מגדילה את התמ"ג ואחר כך הפעילות לניקוי הזיהום מגדילה שוב את התמ"ג, המק"א יתחשב מראש בעלות ניקיון הזיהום ויפחית אותה מראש מהעלייה הצפויה בתוצר.
פילה (פולין)

שם העיר

משמעות המילה פילה (Piła) היא מסור, העיר נקראת כך מכיוון שהיו בה חוטבי עצים רבים. העיר חולקת את שמה עם עוד יישובים רבים בפולין שנקראים כך. בתקופת השלטון הגרמני היא נקראה שניידמיל (Schneidemühl), שם שמשמעו מנסרת עצים.

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

עד קבלת זכויות העיר

פילה הייתה בתחילה כפר דייגים קטן. במאה ה-13, לאחר סיום הפלישות של האימפריה המונגולית, גרמנים רבים הגיעו לאזור והתיישבו בעיר. הגירתם פחתה בתקופת שלטונו של המלך קז'ימייז' הרביעי, לאחר שהביס את המסדר הטבטוני במלחמת שלוש עשרה השנים (1454–1466) וכבש את בסיסו של המסדר באותה תקופה - טירת מאלבורק. ב-4 במרץ 1513, המלך זיגמונט הראשון, בעידודם של יהודים רבים שהיגרו מבוהמיה, גרמניה וחצי האי האיברי, העניק לפילה זכויות של עיר.

במלחמת העולם השנייה

במהלך המלחמה הוקם בסמוך לעיר מחנה של אזרחים שבויי מלחמה.
העיר שוחררה ב-14 בפברואר 1945, לאחר שבועיים של לחימה קשה בין הצבא הפולני והצבא האדום, לבין כוחות הנאצים.
במהלך המלחמה, נהרסו כ-75% מהעיר וכ-90% מהעיר העתיקה.

אוכלוסייה

מאז הקמתה, אוכלוסיית העיר גדלה כל הזמן, למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה (1939–1948), שבה ירדה אוכלוסיית העיר מ-45,000 תושבים ל-10,000 תושבים בלבד. העיר התאוששה במהרה מהמלחמה, ואוכלוסייתה הגיעה לכ-35,000 איש בשנת 1960.

משנת 2001, בעיר יש מגמת הגירה שלילית. להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:

תחבורה

בעיר ישנן שתי תחנות רכבת שמהן יש שירות רכבות לוורשה, לפוזנן, ולעוד אזורים בפולין. בנוסף לכך, בסמוך לעיר עוברים הכבישים הראשיים 10 ו-11, שמספקים גישה נוחה ליוצאים מהעיר ולנכנסים אליה.
בסמוך לעיר ישנו שדה תעופה אזרחי.

גאוגרפיה

העיר שוכנת בגובה ממוצע של 60 מטרים מעל פני הים בין הגבהים 50–134 מטרים מעל פני הים.
את העיר חוצה נהר גוודה  ויש בשטחה כמה אגמים.
תסמונת קורנליה דה לאנגה

פתופיזיולוגיה

פתופיזיולוגיה: הגן NIPBL הנמצא בכרומוזום 5 אחראי ליצירת החלבון דלנגין. חלבון זה מבקר פעילות של גנים אחרים המשתתפים בהתפתחות הגפיים, הפנים ואיברים נוספים. מוטציה בגן זה גורמת לפיכך לסימנים הקליניים שתוארו לעיל.
צורת ההורשה של הגן הפגום היא כנראה אוטוזומלית דומיננטית.

שכיחות

תסמונת זו בעלת מופע אקראי על פי רוב, אך לעיתים ייתכנו כמה מקרים במשפחה אחת. התסמונת מופיעה במידה שווה בזכרים ובנקבות. השכיחות המתוארת של התסמונת היא מקרה אחד ל-10,000-30,000 מקרים. עם זאת, רופאים רבים אינם מודעים לקיום התסמונת ולכן לא מאבחנים אותה, ככל הנראה היא נפוצה יותר משחושבים.
דניאל גד

ביוגרפיה

דניאל גד נולד וגדל ברחובות, לאמא ממוצא עיראקי-טריפוליטאי ואבא רומני-פולני. אביו הוא שמחה גד, כדורגלן עבר ששיחק במכבי שעריים.
הוא החל את דרכו במשחק בבימת הנוער שבעירו בשנים 2003–2009.
בשנת 2009 התגייס גד לצה"ל ושירת בתיאטרון צה"ל.
בשנים 2013 - 2016 למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.

תפקידים בתיאטרון ועל במות

בשנת 2006 שיחק במחזמר "אוליבר!" בתפקיד שוטר, וגילם את אנדרי במחזה "אנדורה". 
בשנת 2008 גילם את דמותו של אסף ב"משחקים בחצר האחורית", הצגה שהוצגה בסל תרבות ארצי בפני חטיבות ותיכונים. באותה השנה גילם תפקיד ראשי נוסף, במחזמר "אלאדין".
בשנת 2013 השתתף ב"מופע של גאליס", וב-2016 הופיע במופע "גאליסוף", שניהם בהיכל נוקיה.
בשנת 2017 החל להשתתף בהצגה "שייקספיר מאוהב" של תיאטרון הבימה.
בחנוכה 2017 השתתף בפעם הראשונה בפסטיגל.
בשנת 2018 החל להשתתף בהצגה "שבעה" של תיאטרון בית לסין.

תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע

גד החל את דרכו כשחקן קולנוע בסרט "שבעה", שהוצג ב-2007. בשנת 2009 שיחק בסדרת הנעורים "אחרי הצלצול" בערוץ דיסני ישראל, בתפקיד ששי קראסו.
בשנת 2011 הופיע בתפקיד אורח בתור יובל תורג'מן בסדרת הטלוויזיה "אחת אפס אפס" בבימויו של אמיר מן, ששודרה בערוץ 10. בשנת 2012 השתתף בתפקיד אורח, בתור עופר סומך, בסדרה "תא גורדין" בבימויו של דני סירקין ב-yes (מאוחר יותר שודרה הסדרה בערוץ 22).
בין השנים 2012 - 2016 גילם את דמותו של דורי אהרוני, תפקיד ראשי בסדרת הנעורים "גאליס" בבימויו של עודד רז, בכל עונותיה.
באפריל 2014 יצא לאור סרט הקולנוע "מפריח היונים", על פי רב-המכר מאת אלי עמיר ובבימויו של נסים דיין, שם מגלם גד את דמותו של כַּאבִּּי עִמַארִי בתפקיד הראשי, לצד יסמין עיון, אהובה קרן, אורי גבריאל, מנשה נוי, יגאל נאור ואחרים.
בשנת 2016 הופיע גד בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סוסי פרא", המשודרת למנויי HOT בערוץ זום.
בשנת 2016 הופיע בסרט הקולנוע "גאליס קונקט". באותה שנה החל להשתתף בסדרה "גרעינים", המשודרת בערוץ הילדים בתפקיד בן. החל מדצמבר 2016 הוא מככב בסדרת הנוער "או-בוי" בתפקיד תום ברגר.
החל מסוף שנת 2017 משחק בסדרת הדרמה של HOT "שבאבניקים", לצד ישראל אטיאס, אורי לייזרוביץ' ועומר פרלמן.
בשנת 2018 שיחק בסדרה MCMafia בתפקיד אורח. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע מקוללים.
אימוג'ן קנינגהם

חיים וקריירה

קנינגהם נולדה בפורטלנד. בשנת 1901, בגיל 18, קנתה קנינגהם את מצלמתה הראשונה מבית ספר לאמנות בסקרנטון, פנסילבניה, אך מהר מאד איבדה עניין ומכרה את המצלמה לחבר. רק ב-1906, בעת שלמדה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, היא הושפעה ממפגש עם עבודות צילום שראתה, והחלה לעסוק בצילום שוב. בעזרתה של מורתה לכימיה החלה ללמוד את הכימיה שמאחורי הצילום. את שכר הלימוד שלה השיגה באמצעות צילומים שעשתה למחלקה הבוטנית.
לאחר שסיימה את לימודיה ב-1907, עבדה עם אדוארד קרטיס בסטודיו שלו בסיאטל. הדבר איפשר לקנינגהם הזדמנות ללמוד על עסקי הדיוקנאות והצד המעשי של הצילום.
בשנת 1909 זכתה קנינגהם במלגה מאחוות הבנות ללימודי חוץ שאליה השתייכה. בעצת המורה לכימיה שלה, החלה ללמוד עם פרוספר רוברט לות'ר בדרזדן, גרמניה.
בדרזדן היא התרכזה בלימודיה ולא צילמה הרבה. במאי 1910 היא סיימה את המאמר שלה על "פיתוח ישיר של נייר פלטינה עבור גוונים חומים", המתאר את התהליך שלה להאצת תהליך ההדפסה, לשיפור בהירות הפרטים ולהפקת טונים חומים. בדרכה חזרה לסיאטל פגשה את אלווין לנגדון קוברון בלונדון, ואת אלפרד סטיגליץ בניו יורק.
אחרי שחזרה מסיאטל פתחה סטודיו משלה, וזכתה לשבחים על דיוקנאות שצילמה. רוב צילומי הסטודיו שלה צולמו בבתיהם של הדוגמנים, בסלון ביתה או ביערות הסמוכים לביתה. היא הפכה לצלמת מבוקשת והציגה בשנת 1913 תערוכה באקדמית ברוקלין לאמנויות ולמדעים. 
בשנת 1914 צילומי דיוקנאותיה של קנינגהם הוצגו ב"תערוכה בינלאומית לצילומי אמנות" בניו יורק, ותיק העבודות שלה הוצא לאור על ידי "מגזין הצילום של וילסון".
שנה לאחר מכן, בשנת 1915, התחתנה עם רוי פרטרידג', חרט ואמן. הוא דיגמן עבורה בסדרה של צילומי עירום, אשר הוצגה במוזיאון לאמנות בסיאטל. אף על פי שהתמונות שובחו, הקהל הרחב לא אהב את התמונות הללו, וקנינגהם לא הציגה אותן שוב במשך 55 שנה.
בין 1915 ל-1920 קנינגהם המשיכה בעבודתה. לקנינגהם ובעלה נולדו שלושה ילדים. בשנת 1920 הם עברו מסיאטל לסן פרנסיסקו, שם למד בעלה.
בסן פרנסיסקו קנינגהם מצאה מחדש את סגנונה, כשהיא מגלה עניין רב יותר בדוגמאות, פרטים ומרקמים. קנינגהם החלה להתעניין יותר ויותר בצילום בוטני, בעיקר פרחים, ובין השנים 1923 ל-1925 ביצעה מחקר מעמיק על פרחי המגנוליה. מאוחר יותר בעשור זה היא הפנתה את תשומת לבה אל התעשייה, ויצרה מספר סדרות של נופים תעשייתיים ברחבי לוס אנג'לס ואוקלנד.
בשנת 1929, אדוארד וסטון הציג בתערוכה 10 תמונות של קנינגהם (8 תמונות בוטניקה, אחת תעשייתית ואחת עירום) בתערוכת "סרטים וצילום" בשטוטגרט. קנינגהם שינתה שוב את כיוון התעניינותה, והחלה לעסוק בגוף האדם, ובמיוחד בידיים (בעיקר ידיהם של אמנים ומוזיקאים). תחום זה הוביל אותה לעבוד עבור מגזין צילום, ולצלם ידוענים בלי מייק אפ וזוהר מזויף. בשנת 1923, עם גישה לא רגשנית שנובעת הישר מהמחשבה, הייתה קנינגהם לאחת ממייסדי קבוצת F/64, שמטרתה "להציג את הצילום בצורה פשוטה וישירה, בעזרת טכניקת צילום בלבד".
בשנת 1934 הוזמנה קנינגהם לעבוד בניו יורק עבור המגזין בו עבדה. בעלה רצה שהיא תחכה עד שהוא יתפנה ויוכל לבוא איתה, אך היא סירבה, והשניים התגרשו. בשנת 1936 הפסיקה לעבוד עבור המגזין.
בשנות ה-40 פנתה קנינגהם אל תחום צילום הרחוב, שעשתה כפרויקט צדדי בזמן שעבדה בצילום מסחרי בסטודיו שלה. בשנת 1945 הוזמנה על ידי אנסל אדמס להיות בעלת תפקיד סגל במחלקת הצילום במוסד סן פרנסיסקו לאמנות. גם דורותיאה לאנג הצטרפה למוסד זה.
קנינגהם המשיכה לצלם עד זמן קצר לפני מותה, בגיל 93, ב-24 ביוני 1976 בביתה שבסן פרנסיסקו.
הפועל מטה אשר עכו

היסטוריה

קבוצת הכדורעף של הפועל מטה אשר קיימת בגלגוליה השונים כבר מעל 50 שנה. בשנות ה-50 וה-60 היו קיימות כ-10 קבוצות של קיבוצים בצפון ששיחקו בשתי הליגות הבכירות. בשנות ה-80 התאחדו הקבוצות הללו והוקמה הפועל מטה אשר שמייצגת את יישובי המועצה אזורית מטה אשר מאילון, אדמית, חניתה בצפון, געתון ויחיעם במזרח ועד עברון, עין המפרץ, כפר מסריק ואפק שבדרום.
הקבוצה זכתה בארבע אליפויות מדינה רצופות בין השנים 1972–1975 (הפועל עין המפרץ/כפר מסריק) וחמש אליפויות בין השנים 1998–2003.
עקב משבר כלכלי נפגעה הקבוצה ובאמצע וסוף העשור הראשון של שנות ה-2000 היא סיימה לרוב במרכז הטבלה של ליגת העל.
בעונת 2009/2010, על אף שנה תקציבית קשה, העפילה הקבוצה לסדרת הגמר ואף הגיעה לגמר גביע המדינה. בעונת 2010/2011 העפילה הקבוצה שוב לסדרת הגמר ולגמר גביע המדינה.
בעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה שוב לסדרת הגמר ואף נאבקה באלופה מכבי תל אביב אם כי לבסוף נוצחה 3:1 בסיכום המשחקים.
בעונת 2011/2012 עיריית עכו הצטרפה למועצה האזורית במטה אשר בתמיכה בקבוצה ולקבוצה התווסף השם "עכו" והיא נקראת כיום - הפועל "מילועוף" מטה אשר/עכו.
בעונת 2012/2013 ובעונת 2013/2014 זכתה באליפות ובגביע המדינה (דאבל).
בעונת 2014/2015 זכתה בגביע המדינה בפעם השלישית ברציפות לאחר ניצחון על הפועל כפר סבא ובאליפות המדינה לאחר 0–3 בסדרות על מכבי תל אביב (דאבל).
הקבוצה השתתפה במוקדמות ליגת האלופות בעונת 2014/2015 אך הודחה מהטורניר.
בעונת 2016/2015 זכתה באליפות ובגביע המדינה (דאבל).
בעונת 2017/2016 זכתה בגביע המדינה והודחה בחצי גמר הפלייאוף.
בעונת 2017/2018 השתלבו בסגל הקבוצה הבוגרת 5 שחקני נוער מקומיים בגילאי 17–19 שמהווים את דור העתיד בכדורעף. באותה עונה, הקבוצה העפילה עד לשלב שמינית גמר גביע CEV.

נוער וצעירים

הכדורעף במטה אשר קיים בבתי ספר יסודיים חטיבות הביניים והתיכונים.
למועדון ארבע קבוצות באיגוד הכדורעף: בליגת העל לנוער (אלופת 2016 ו 2018), בליגת העל לנערים (אלופת 2016) ,בליגה הלאומית לנוער בנות ובליגה המחוזית לנערים.
כיום כ-350 ילדים ובני נוער משחקים ומתאמנים ברחבי המועצה.
יעקב פרלשטיין

ביוגרפיה

פרלשטיין נולד בשכונה הירושלמית מאה שערים, בן שלישי ליצחק קלמן פרלשטיין ולרבקה מבית קורונל (מצאצאי יהדות ספרד). עוד בילדותו התעקש לצאת לעבוד ולא קיבל את הדעה הרווחת ביישוב הישן שלימוד תורה עדיף על מלאכה. בגיל 19, נשא לאישה את פסיה לבית הורוביץ ועבר ליפו, שם עבד בבית מסחר לעצים ולקמח "טורקניץ", לאחר שלוש שנות עבודה קיבל את העסק מידי בעליו. הזוג התגורר בנווה צדק שם נולדו שפרה, לאה, יצחק, רבקה (נישאה למרדכי מאיר, מיזמי מגדל שלום מאיר) ואהודה.
בשנת 1909 חבר לאגודת אחוזת בית להקמת תל אביב והגריל מגרש ברחוב ליליינבלום 32 עליו בנה את ביתו, שהיה הבית השני שהוקם בתל אביב (אחרי ביתו של ראובן סגל ברחוב יהודה הלוי 25). עם זאת, משפחתו סירבה לעזוב את נווה צדק ובמשך שנה היה הבית מושכר, לבסוף, בשכנועו של אבי המשפחה עברה המשפחה להתגורר בבית החדש.
ביומנו כתב ב-15 בדצמבר 1935 את זיכרונותיו מימיה הראשונים של אחוזת בית:
גם בתחילת הבניה של תל אביב היו מקרים כאלה שהרבה מהחכמים של תושבי יפו, נווה שלום ונווה צדק שחקו על כל אלה המעפילים ההוזים ביום לבנות שכונה עברית בעיר יפו. אמרו באו אנשי מוסקובה ורוצים לעשות פה דברים שאין להם שום מושג. והרבה מהראשונים שמסרו את תחילת הפרעון לקנית האדמה לקחו את כספם חזרה. וכשאני רשמתי את עצמי בתור חבר הייתי בין הראשונים וגם לי צחקו ואמרו, מה אני עושה להשקיע כספים בדבר כזה. מי ילך לגור שמה. הלא אי אפשר לגשת שם ביום ובפרט בלילה. אף אחד לא הולך חוץ מתחום של נווה צדק. למרות כל זה החלטתי ושלחתי את תמורת המגרש 1750 פרנק זהב ושמחתי מאד אחרי הגרלה לראות את החלקה שנפל בגורלי ותיכף נגשתי לבנין. כשגמרתי לבנות משפחתי לא רצו לעבור לגור והשכרתי את הבית לה' לודויפול ז"ל... בכל שבת היינו הולכים לטייל באחוזת בית וכמה סבלתי לראות שבבית שבניתי גר אחר. האם לזה כוונתי, אמרתי. יעבור עלי מה, בעזרת השם במוחרם הבא אני עובר לגור. וככה עשיתי. השכן שגר לא רצה לעזוב את הדירה ושילם לי במקום 20 לי"פ [לירות פלסטיניות] ארבעים לי"פ ואני אמרתי אחת. אני עובר לגור. והוא לא רצה לעזוב את הבית. עד כדי כך שהכנסתי את רהיטי וחפצי על הרהיטים שלו. אחרי שראה שאני עומד בדעתי היה מוכרח לפנות את הבית. ואני נכנסתי עם בני ביתי בשמחה ועשינו סעודה לעניים והודיתי לשם על הטוב שנפל בחלקי. 
היו לנו קשיים רבים. לא היו להשיג את הנחוץ. בשר. ירקות. כל זה היו צריך להביא מהעיר יפו וגם בלילות לא היה לנו מנוחה. משמרות של בעלי הבתים היו שומרים כל לילה. שני זוגות החצי הלילה הראשונה, שני זוגות חצי לילה השנייה. וקרה מקרים של יריות. וככה סבלנו הרבה עד שזכינו לראות את העיר העברית הראשונה תל אביב בנויה על תלה לתפארה ולכבוד לכל עם ישראל. ככה זכיתי להיות בין הבונים הראשונים של תל אביב.
— משפחות מייסדי תל אביב
יעקב פרלשטיין היה אחד החברים האמידים ביותר באחוזת-בית ובין השנים 1922–1925 היה חבר מועצת העיר הראשונה של תל אביב.
בשנת 1925 החל לרכוש אדמות בעזרת כספים שלווה מבנק אַגְרוֹבַּנְק. חלומו היה להקים יישוב מדרום ליפו שישמש כמרכז קיט עולמי. ב-1934 התיישב בבית וגן (בת ים של היום) ונבחר לוועד הראשון כסגן. בתקופת מלחמת השחרור, הייתה בביתו המפקדה הראשית של "ההגנה". 
את הבית בבית-וגן בנה בתחילה כבית קיץ למשפחה. בני משפחתו מספרים כי "בגן הגדול היו עצי תות, עצי הדר, סוכות ענבים מזנים שונים, עצי תפוחים ושזיפים. במרכז הגן הייתה בריכת שחיה שנועדה בעיקר לילדים. מזרקות מים מסביב וספות למנוחה."
יעקב פרלשטיין נפטר ב-1942 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.
על שמו נקראו בית הכנסת הגדול "היכל יעקב" בבת ים, רחוב מרכזי בבת ים ומעון ילדים.
מושל מישיגן

דרישות

מושלי מישיגן, בדומה לסגניהם, חייבים להיות אזרחי ארצות הברית אשר התגוררו במישיגן במשך ארבע השנים שקדמו לבחירתם וחייבים להיות בני 30 לפחות. תיקון חוקתי שאומץ על ידי הבוחרים בבחירות הכלליות לשנת 2010 קובע כי אדם אינו זכאי להתמודד לכל משרה נבחרת, לרבות מושל וסגן מושל, במידה הורשע בעבירות של חוסר יושרה, הונאה, תרמית או הפרה של אמון הציבור, וכן אם ההרשעה הייתה קשורה לסמכותו הרשמית של האדם, תוך שהוא מחזיק במשרה כלשהי ברמה המקומית, הארצית או הפדרלית.

בחירות וכהונה

בכל מדינה עד לבחירת 1966 נבחרו מושלים לתקופת כהונה קצובה בת שנתיים. הבחירות נערכו בחודש נובמבר והמושל הושבע לתפקידו בינואר הבא, למעט במקרה של מוות או התפטרות. מאז ייסוד מישיגן ועד שנת 1851 נערכו בחירות בשנים אי-זוגיות. בשנת 1850 נוסחה חוקה ממלכתית חדשה שנכנסה לתוקף ב-1851. כחלק מתהליך הכנסת החוקה לתוקף, הייתה תקופת אחת בה מושל כיהן לשנה, ב-1851. לאחר מכן נערכו בחירות בשנים סדורות.
חוקת 1963 שינתה את תקופת כהונת המושל לארבע שנים, החל משנת 1967. מאז שהבחירות למושלות המדינה נערכו שנתיים לפני ואחרי הבחירות לנשיאות ארצות הברית, (למשל, הבחירות לנשיאות היו בשנים 2008 ו-2012, הבחירות האחרונות למושלות המדינה נערכו בשנת 2014 הבאות יערכו ב-2018) הבחירות למושלות מתקיימות במקביל עם הבחירות לסנאט המדינה. הזוכה בבחירות למושלות נכנס לתפקיד בצהרי יום ה-1 בינואר של השנה הבאה שלאחר הבחירות.
בשנת 1992, תיקון חוקת מישיגן הגביל את תקופת כהונתו של המושל לשנתיים עד ארבע שנים. לפני כן, המושל לא היה מוגבל כמה כהונות הוא יכול לכהן; ג'ון אנגלר, המושל דאז, שירת בתפקידו במשך שלוש תקופות כהונה. אנגלר נבחר מחדש ב-1994 וב-1998 בטרם הוגבל ב-2002.

היסטוריה

ארבעים ושמונה אישים כיהנו כמושלי המדינה. לפני ייסוד מישיגן היו חמישה מושלים באזור מישיגן. סטיבנס ט. מייסון, המושל הראשון של מישיגן, שימש גם כמושל טריטוריאלי. הוא נבחר למושל בגיל 23 כחבר המפלגה הדמוקרטית ב-1835 וכיהן בתפקיד זה עד 1840. מייסון היה המושל הצעיר ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
ג'ניפר גרנהולם הייתה האישה הראשונה לכהן כמושלת מישיגן ב-1 בינואר 2003, כאשר היא ניצחה את ג'ון אנגלר; היא כיהנה במשך 8 שנים, עד 1 בינואר 2011. גרנהולם נולדה בקנדה. המושל לשעבר ג'ורג' רומני נולד במקסיקו.
נטשה שר

ביוגרפיה

שר עלתה לישראל עם משפחתה בשנת 1990 ולמדה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל הפרופסורים מאיה גליזרובה ויורי גנדלסמן. אחרי שניגנה תקופת מה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית, שם היה אביה ויולן ראשון, עזבה את הפילהרמונית ועברה אל הקאמרטה הישראלית ירושלים, שם היא מנגנת בראש קבוצת הכינור השני. 
נטשה שר חברה בטריו מיתרים אראטו וכן הופיעה כסולנית עם תזמורות בישראל ועם הרכבים קאמריים בקונצרטים ובפסטיבלי מוזיקה, בישראל ובעולם. בין השאר ניגנה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הקאמרית הישראלית. מחוץ לישראל הופיעה בלונדון, פריז, פרנקפורט, מילאנו ויפן.
אחיה של נטשה שר הוא הכנר יונתן גנדלסמן, שהיגר עם הוריו לארצות הברית ומופיע שם בהרכבים חוצי-קווים ועם אמנים הן מתחום המוזיקה הקלאסית והן מתחומי ג'אז ופופ.
חוג מטריצות

חוג המטריצות הוא חוג הנתון מעל חוג בסיס קבוע, שאבריו הם המטריצות מסדר נתון שרכיביהן שייכים לחוג הבסיס. בניית חוגי מטריצות היא אחת הבניות הבסיסיות בתורת החוגים. הקשר בין חוג המטריצות לחוג המקדמים הדוק למדי; תוספת המטריצות מעשירה את מגוון האפשרויות לטפל בחוג המקורי.
זוהי הדוגמה הקלאסית לחוג לא חילופי; חוגים אי-חילופיים רבים קשורים לחוגי מטריצות, להם תפקיד מרכזי באלגברה לא קומוטטיבית. כאשר חוג הבסיס הוא שדה, חוגי המטריצות מעליו נחקרים היטב באלגברה ליניארית.

תכונות

המרכז של חוג מטריצות שווה לאוסף המטריצות הסקלריות מהצורה  כאשר c שייך למרכז של חוג המקדמים, כלומר . החבורה הליניארית הפרויקטיבית מוגדרת להיות המנה של חוג מטריצות (ובאופן כללי יותר, חוג אנדומורפיזמים) מעל המרכז שלה, ולה יש חשיבות רבה בגאומטריה אלגברית.
חוג המטריצות (מסדר ) תמיד בעל מחלקי אפס.
יש התאמה מלאה בין האידיאלים של חוג המקדמים לבין האידיאלים של חוג המטריצות: כל אידיאל של חוג המטריצות הוא מהצורה  כאשר A אידיאל בחוג המקדמים, וחוג המנה ביחס לאידיאל זה הוא . ביתר כלליות, חוג מטריצות תמיד שקול מוריטה לחוג המקדמים.
חוג המטריצות מסדר  איזומורפי לחוג האנדומורפיזמים של המודול החופשי . באופן כללי יותר, מתקיים  לכל מודול שמאלי מעל החוג.

מבנה

חוג מטריצות מעל חוג עם חילוק הוא גם פשוט ארטיני, ומשפט ודרברן-ארטין קובע את ההפך - כל חוג פשוט ארטיני איזומורפי לחוג מטריצות מעל חוג עם חילוק.
בפרט, אם F שדה סגור אלגברית, כל אלגברה פשוטה מממד סופי מעל F היא אלגברת מטריצות, משום שאין אלגברה עם חילוק מעל שדה סגור אלגברית.
חוג  הוא פשוט למחצה אם ורק אם כל חוגי המטריצות מעליו פשוטים למחצה. מפורשות, תת-מודול פשוט (כלומר אידיאל שמאלי מינימלי) של  הוא קבוצת מטריצות עם איברים לא אפס רק בעמודה מסוימת, שבה האיברים נלקחים מתת-מודול פשוט של .
רדיקל ג'ייקובסון של מטריצות שווה למטריצות מעל הרדיקל: , ובפרט חוג הוא פרימיטיבי למחצה אם ורק אם על חוג מטריצות מעליו פרימיטיבי למחצה.
יג'יסן קזוסן

יג'יסן קזוסן (ביפנית: やじさんかずさん) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי.

שיטות פתרון

מכיוון שישנם רמזים מטעים בטבלה, יהיה קשה למצוא נקודת פתיחה נוחה. נקודה שבכל זאת יהיה נוח להתחיל עמה היא מציאת ערכים לא הגיוניים: משום שתאים שחורים אינם יכולים להיות סמוכים (לחלוק צלע), רק חצי מהתאים בכל שורה או טור יכולים להיות מושחרים.
סיגליים

מאפיינים

מרבית הצמחים במשפחה הם עשבים רב שנתיים, עם מיעוט של צמחים חד-שנתיים. מינים רבים נטולי גבעול, או בעלי גבעול קצר בלבד. פרחים בולטים, בעלי חמישה עלי כותרת, התחתון מביניהם מוגדל ולרוב כולל דורבן - לול חלול המכיל את הצוף. הצמחים דו מיניים, הפרחים בעלי חמישה אבקנים בגוון צהוב, שחלה עילית, וריבוי של ביציות בכל שחלה. הפירות בתצורת הלקט של שלוש קשוות, המתפרקות לאחר נשירת הפרי.

טקסונומיה

במיון על פי קרונקויסט (מ-1981) היו הסגליים חלק עיקרי בסדרה שנקראה על שמם - הסגלאים. עם התפתחות של שיטות מיון גנטיות והוצאת מאמרים הממיינים מחדש את עולם בעלי הפרחים, עברו הסגליים מסדרה זו לסדרת המלפיגאים, סדרה חדשה הכוללת מגוון רחב מאוד של צמחים מסדרות אחרות, שסווגו כעת יחדיו. במיון זה (APG II) משנת 2003 נעלמה כליל סדרת הסגלאים, ואינה כוללת אף מין.
La Résidence Ylang Ylang

רקע

בדומה לעבודות אחרות של הבמאית, הסרט מבקש לספר על ההיסטוריה הקומורית דרך עיניהם של בני המקום, ועוסק בתמות של זיכרון וזהות.
הסרט, שהוא הסרט הקומורי הראשון, הוקרן ביותר מ-60 פסטיבלי קולנוע בינלאומיים, ביניהם פסטיבל הקולנוע בקאן (בשבוע המבקרים), פסטיבל סרטי הנשים בצ'נאי, הודו, ופסטיבל הסרטים השחורים הבינלאומי במונטריאול, קנדה. בין הפרסים הרבים שזכה הסרט היו הגראן פרי לסרט קצר בפסטיבל Quintessence בבנין, התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הפרנקופוני וו, בצרפת, ווציון לשבח מיוחד של השופטים בפסטיבל הקולנוע של אפריקה, אסיה ואמריקה הלטינית במילאן.

תקציר העלילה

בכפר קומורי, ג'יבריל מטפל בווילה ריקה, שניטשה על ידי בעליה המתגוררים בצרפת. בזמן שהוא עובד שם, הבקתה שלו בכפר עולה באש. חסר בית, הוא חייב למצוא מקום לגור.
Made in the USA

הווידאו קליפ

הקליפ פורסם ב-17 ביולי 2013 על Vevo והוא בוים על ידי דמי לובאטו וריאן פאלוטה. הווידאו צולם במשך 3 ימים, מ-1 במאי עד 3 במאי 2013.

תקציר

הקליפ עוסק בסיפור אהבה של זוג אמריקאי צעיר (בגילומה של איימי טיגרדן ודסטין מיליגן). לילה אחד, הנערה (טיגרדן) הולכת עם החברים שלה לקרנבל, שם היא רואה את הנער (מיליגן) בפעם הראשונה, והוא מחל לצאת איתה לאורך הדרך. יום אחד, הנער עוזב את הבחורה מאחורי גבה, ומתגלה כי הוא חייל מוצב באמצע המלחמה. הוא הבטיח לחזור, ובינתיים, הנערה לבד בבית. שניהם ניסו לשמור על קשר על ידי כתיבת מכתבים אחד לשני, והנערה חיכתה בקוצר רוח להתכתבות שלו. השיא של הסיפור מתאר סצנה כאוטית בו הנער בשדה קרב, וצלילי יריות סובבים אותו. בו זמנית, הבחורה מחלה לנעול את עצמה בחדרה, בדאגה לחבר שלה, והמצב נראה כי זהו סופו. בסופו של דבר, הנער חוזר הביתה ומתאחד מחדש עם הנערה.

הופעות חיות

ב-28 ביוני 2013, לובאטו ביצעה את השיר במהלך ההופעה שלה בסדרת הקונצרטים "בוקר טוב אמריקה", במראה חיצוני דומה לתלבושת אותה לבשה באחד מהקליפים מאחורי הקלעים. ב-11 באוגוסט 2013, ביצעה לובאטו בטקס פרסי בחירת הנוער 2013 עם ניק ג'ונאס בתור המתופף. השיר היה גם חלק מרשימת הרצועות במסגרת סיבוב ההופעות שלה, "The Neon Lights Tour".