הרברט קוהל

קורות חייו

קוהל נולד ב-1935 וגדל במילווקי שבוויסקונסין, הילד השלישי מתוך ארבעת ילדיהם של מקס קוהל ומרי לבית הייקן. האב היה יהודי שהיגר מפולין למילווקי בראשית שנות העשרים של המאה העשרים, ואילו האם הייתה יהודיה שהיגרה באותן שנים במקביל, מרוסיה למילווקי. האב החל את דרכו בארץ החדשה כפועל בבית חרושת, אך בעבודה קשה הפך תוך מספר שנים לבעל חנות מכולת ולאחר מכן שתי חנויות כאלה ולאחר מלחמת העולם השנייה פתח את הסופרמרקט המודרני הראשון של ויסקונסין. בשנות החמישים של המאה העשרים כבר היה מקס קוהל לבעלים של שבע חנויות ועסקיו רק המשיכו והתרחבו עם השנים עוד ועוד.
כל ארבעת הילדים למשפחת קוהל קיבלו שיעורים בעברית וביהדות, מפיו של רב יהודי אורתודוקסי, מדי בוקר, לפני צאתם לבית הספר. קוהל עצמו נשא את דרשת הבר מצווה שלו, בעברית והוא דובר שפה זו כיום, כמעט על בוריה.
קוהל סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון ב-1956, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד ב-1958. בתקופת לימודיו באוניברסיטת ויסקונסין היה חבר באחווה (אקדמיה) "פי למדא פי", שהיא אחווה סטודנטיאלית יהודית בעיקרה, ותקופה מסוימת אף כיהן כנשיא הסניף של האחווה הזו באוניברסיטת ויסקונסין. לאחר לימודיו הוא שירת בצבא המילואים של ארצות הברית בשנים 1958–1964.
לאחר שסיים את לימודיו במנהל עסקים ב-1958, פנה קוהל לעסקים משלו, שנחלו הצלחה וב-1970 הוא מונה למנהלו של העסק המשפחתי. ב-1972 מכרה המשפחה 80% מעסקיה, שמנו אז כ-65 חנויות מסוגים שונים, לחברה בריטית, תמורת 80 מיליון דולר, כאשר הרברט קוהל נשאר לכהן כמנהל הקונצרן המשפחתי לשעבר, למשך כשבע שנים נוספות, עד 1979. בתקופה זו כבר החל לפנות יותר ויותר לכיוון הפוליטי. ב-1985, כשלוש שנים לפני בחירתו לסנאט, הוא קנה את קבוצת הכדורסל מילווקי באקס, כדי למנוע את העברתה המתוכננת אל מחוץ למילווקי.
בתקופת כהונתו נחשב קוהל לאחד מעשירי הקונגרס האמריקאי. הונו נטו בשנת 2011 הוערך בסך שבין 78 מיליון דולר ל-264 מיליון דולר. הוא ידוע כפילנתרופ ובין השאר גם הקים בשנת 1990 את "קרן מענק הרב קוהל להישגים", המעניקה מלגות בסכום כולל של 400,000$ מדי שנה, למאתיים בוגרי אוניברסיטאות, 100 מורים ו-100 בתי ספר בכל ברחבי ויסקונסין. כמו כן, הוא תרם 25 מיליון דולר לאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון עבור שיפוצים במגרשי הספורט, שנקראו על שמו "מרכז קוהל" ותרומות נוספות.
אחותו הגדולה של קוהל, דלורס, הקימה ומפעילה קרן חינוך מיוחדת, המממנת בין השאר גם מרכז חינוכי למורים, בישראל.

קריירה פוליטית

קוהל כיהן כיו"ר המפלגה הדמוקרטית של ויסקונסין בין השנים 1975–1977. בבחירות לסנאט ב-1988 הוא ניצח בפריימריס ולאחר מכן מול המועמד הרפובליקני ברוב זעום יחסית, אולם בכל מערכות הבחירות שלאחר מכן ניצח ברוב גדול, שהלך וגדל מידי מערכת בחירות (1994 - 58%, 2000 - 61.5%, 2006 - 67%). לקראת מערכת הבחירות של 2012 הודיע שלא ירוץ שוב ובינואר 2013 סיים את כהונתו בסנאט. בתקופת כהונתו האחרונה כיהן כיו"ר הוועדה המיוחדת של הסנאט לענייני הזדקנות.

עמדותיו

לקוהל יש היסטוריית הצבעה של איש שמאל - מרכז מתון. הוא תמך במשך שנים בתיקון החוקה על מנת לאזן את התקציב, והיה בין הדמוקרטים המעטים שהצביעו בעד הפחתות המס שהציע הנשיא ג'ורג' ווקר בוש בשנת 2001.
מאידך, הוא הצביע בעד תקנות הרפורמה בביטוח הבריאות באמצע שנות ה-90 ובעד רפורמות ביטוח הבריאות כפי שהציע הנשיא ברק אובמה. התנגד לרבים מהסכמי הסחר החופשי כולל NAFTA (צפון אמריקה) ו-CAFTA (מרכז אמריקה). נחשב לתומך נלהב בזכות האישה לבחירה בנושא הפלות והתנגד לגזר דין מוות. הצביע באופן קבוע כנגד תקנת ביזוי הדגל. תמך בהתניית רכישת אקדחים בהתקנת מנעולי בטיחות לילדים, ועזר לקדם את "חוק בית ספר ללא נשק" שב-1995 בית המשפט העליון פסק נגדו.
בנושאי חוץ, הוא התנגד למלחמת המפרץ הראשונה ב-1990. הוא הצביע באוקטובר 2002 בעד אישור שימוש בכוח צבאי נגד משטרו של סדאם חוסיין בעיראק, והיה בעד הפחתת ההוצאות הצבאיות באופן כללי. הצביע נגד הגבלות על טיול בקובה ונגד מימון "טי.וי. מרטי", אף כי ב-1996 תמך בהרחבת האמברגו הכלכלי על קובה. ב-2008 הצביע בעד הענקת חסינות רטרואקטיבית לחברות טלקום שהשתתפו בתוכנית הציתותים הבלתי חוקית של ממשל בוש (הבן) כנגד חשודים בטרור. במאי 2002 תמך בהרחבת נאט"ו, כך שתכלול גם מדינות מזרח אירופיות נוספות, מאלה שהשתחררו מהכיבוש הסובייטי, אף כי כמה שנים קודם לכן תמך בהרחבה זו רק כלפי פולין, הונגריה וצ'כיה. באוקטובר 2008 הצביע בעד שיתוף פעולה עם הודו ככוח גרעיני.
עמדותיו כלפי ישראל היו מעורבות ולא יותר מדי פרו ישראליות. עם זאת, ב-1995 הוא היה בין הסנאטורים שתמכו בהעברת שגרירות ארצות הברית בישראל, לירושלים, כנגד עמדת ממשל ביל קלינטון, ממפלגתו. בנוסף, ב-2007 תמך קוהל בהכרזת משמרות המהפכה האיראניים כגוף טרוריסטי והיה גם בין הסנאטורים שתמכו בלחץ על מדינות ערביות ידידותיות לארצות הברית, כמו סעודיה וכוויית, שיסיימו את החרם על ישראל וב-2009 הוא תמך בעיצומים על איראן, כדי שתבטל את תוכניתה הגרעינית.