google/wiki40b huggingface dataset:
תומאס רינקון

קריירת מועדונים

רינקון החל את הקריירה באתלטיקו מרקאיבו מוונצואלה, ובשנת 2007 החל לשחק בבוגרים של סאמורה פוטבול קלוב, שם שיחק עונה אחת, ואחר כך שיחק במועדון הפאר דפורטיבו טאצ'ירה, שם חתם על חוזה עד תום שנת 2010, וזכה עם הקבוצה באליפות בשנת 2008. בינואר 2009 הושאל רינקון להמבורג מהבונדסליגה לתקופה של שנה קלנדרית. במרץ 2009 ערך רינקון את הופעת הבכורה בהמבורג במסגרת הגביע הגרמני, בניצחון על והן ויסבאדן. באפריל 2009 ערך את הבכורה בבונדסליגה כאשר נכנס כמחליף במשחק הניצחון מול הופנהיים. בדצמבר 2009 הסתיימה תקופת ההשאלה, ורינקון נרכש מדפורטיבו טאצ'ירה על ידי המבורג, וחתם על חוזה עד לתום עונת 2013/14. רינקון הפך לשחקן הרכב קבוע בהמבורג בתקופתו בקבוצה, והיה חלק מחוליית הגנה שכללה את הייקו וסטרמן, דניס אאוגו ומרסל ינסן. במרבית תקופתו של רינקון בהמבורג, הקבוצה התמקמה במרכז הטבלה, אך בעונת 2013/14 רינקון היה חלק מעונה בה הקבוצה נאבקה במאבקי תחתית קשים והייתה קרובה לנשור לראשונה בתולדותיה אל הבונדסליגה השנייה, וניצלה רק בזכות ניצחון בשערי חוץ במשחקי המבחן מול גרויטר פירט. בתום עונה זו, עם תום חוזהו של רינקון בהמבורג, הוא עזב את הקבוצה לאחר מעט יותר מחמש עונות, בהן צבר 106 הופעות ליגה, וחתם בגנואה מליגת הסרייה א' האיטלקית, שם השתלב בהגנה שכללה את ניקולאס בורדיסו, פקונדו רונקליה וסבסטיאן דה מאיו.
בסוף דצמבר 2016 חתם ביובנטוס. בתום עונת 2016/17 זכה רינקון עם יובנטוס בדאבל, לאחר שיובנטוס זכתה באליפות וניצחה 0–2 את לאציו בגמר הגביע האיטלקי במשחק בו רינקון שיחק 90 דקות. רינקון הגיע עם יובנטוס באותה עונה לגמר ליגת האלופות 2017, בו הפסידה הקבוצה 1–4 לריאל מדריד, אך לא שיחק בגמר זה.
באוגוסט 2017 עבר רינקון לטורינו יריבתה העירונית של יובנטוס בהשאלה לעונה עם אופציה לרכישה. ב-6 בינואר 2018 טורינו מימשה את אופציית הרכישה.

קריירה בינלאומית

רינקון שיחק בצעירותו בנבחרת ונצואלה עד גיל 20, ובשנת 2008 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת ונצואלה הבוגרת, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. בשנת 2011 השתתף רינקון בקופה אמריקה 2011, אותו סיימה ונצואלה במקום הרביעי המפתיע, כאשר רינקון היה חלק חשוב מאוד בהצלחה זו. בתום הטורניר, זכה רינקון בפרס השחקן המצטיין של אדידס. בשנת 2015 השתתף רינקון עם ונצואלה בקופה אמריקה 2015, ממנה הודחה ונצואלה בשלב הבתים.
דניאל דנט

חיים אישיים

דנט נישא לסוזן בל בשנת 1962, והם מתגוררים בנורת' אנדובר, מסצ'וסטס, ארצות הברית. לדנט ואשתו בן ובת, וארבעה נכדים. דנט הוא חובב סקיפינג.
דנה אריאלי

ביוגרפיה

אריאלי נולדה וגדלה בירושלים. עבודת הדוקטורט שלה, ”בין אמנות לפוליטיקה: הנאציונל-סוציאליזם והאמנות הפלסטית" (בהדרכת עמנואל גוטמן ושאול פרידלנדר) קיבלה את אישורה של האוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1996.
קשרי הגומלין בין אמנות לפוליטיקה מעסיקים אותה במחקר ובצילום לאורך השנים. בתחילה התמקדה במחקריה במשטרים טוטליטריים, ובעיקר בפאשיזם באיטליה, בנאציזם ובקומוניזם. בעשור האחרון היא הרחיבה את תחומי המחקר שלה ועוסקת גם בתרבות החזותית בישראל תוך שהיא בוחנת את השתקפותם של אירועים קיצוניים בדמוקרטיה הישראלית (כגון רצח רבין או טרור המתאבדים) בפעילותה של קהיליית היוצרים המקומית. במחקריה אריאלי מתמקדת באמנות מגויסת, אמנות מתגייסת ואמנות אוטונומית ובדרכי התגובה של יוצרים אל החברה והפוליטיקה בעיקר בישראל ובגרמניה. היא פרסמה ספרים ומאמרים רבים בנושאים אלו.
בשנת 1996 התמנתה למרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2004 נבחרה לשמש כראש המחלקה להיסטוריה ותאוריה בבצלאל, תפקיד בו שימשה עד 2012. ב-2011 מונתה כפרופסור חבר. בין 2012 ל-2018 שימשה אריאלי כדקאן הפקולטה לעיצוב במכון טכנולוגי חולון. מאז כניסתה לתפקיד דקאן הפקולטה לעיצוב, שימשה אריאלי כאוצרת ראשית של גלריה ויטרינה ע"ש ג'וליה מזרחי במכון טכנולוגי חולון. הגלריה התמקדה בעיצוב ישראלי ובינלאומי עכשווי.
אריאלי עוסקת בצילום (בין 2009–2011 למדה באופן חלקי בבצלאל) ומתמקדת בתיעוד שרידי הדיקטטורות ברחבי העולם. בשנים האחרונות היא מציגה צילום בתערוכות קבוצתיות ובתערוכות יחיד.

אוספים

עבודותיה נמצאות באוסף מוזיאון ישראל, אוסף בית האמנים, ירושלים, אוסף בית האמנים, תל אביב ובאוספים פרטיים.
פוליטיקה של תימן

הרשות המחוקקת

בפרלמנט התימני, אספת הנבחרים של תימן (מג'לס אלנואב) של תימן יש 301 חברים, הנבחרים לכהונה של 6 שנים על ידי מחוזות בחירה. במאי 1997 הנשיא הקים מועצה מייעצת הנקראת מועצת השורא, שלעיתים מתייחסים אליה כאל הבית העליון של הפרלמנט; 59 חברי המועצה ממונים כולם על ידי הנשיא.

הרשות השופטת

החוקה התימנית קוראת לעצמאות של הרשות השופטת. קובצי החוקים של תימן הדרומית והצפונית לשעבר אוחדו. המערכת המשפטית כוללת בתי משפט נפרדים לענייני מסחר ובית משפט עליון הממוקם בצנעא. הקוראן מהווה בסיס לכל החוקים, ואסור לחוק לסתור אותו. ואכן, מקרים רבים נדונים לפי הבסיס הדתי של החוק, כלומר, הפירוש של הקוראן. מסיבה זו, שופטים רבים הם מלומדים דתיים ובה בשעה מומחים לענייני משפט.

מחוזות תימן

תימן מחולקת ל-17 מחוזות (muhafazat, ביחיד – muhafazah); אייבאן, עדן, אל-ביידא, אל חודיידה, אל ג'ואף, אל מחרה, אל מאחווית, עתק, דהאמאר, חדרמאות', חאג'ה, איב, לאחג', מאריב, צעדה, צנעא, תעז. ייתכן ובעתיד יתווספו ארבעה מחוזות חדשים – עיר הבירה צנעא, עמראן, דאלא'אה, ראימה.
פאוורוול

פאוורוול (באנגלית: Powerwall) היא סוללת ליתיום נטענת המיוצרת על ידי חברת טסלה לשימוש ביתי. היא מאחסנת חשמל לשימוש ביתי, לוויסות עומסים וכמקור מתח חלופי. לסוללה, שנחשפה באפריל 2015, יש וריאציה תעשייתית הנקראת "פאוורפק" (Powerpack) המסוגלת לאחסן עד kWh100.

שיווק

באפריל 2015 הוכרזה הסוללה בפומבי והוצהר כי מודל של 7kWh יעלה $3,000 ו-10kWh יעלה $3,500 (לעומת הערכות אנליסטים לפני הפרסום, שעמדו על $13,000).
הסוללה יכולה לשמש רכבים חשמליים ובתים פרטיים וכבר הוצהרה עסקה עם חברות כגון ELCR ‏(Electric Car Company of Missouri) ו-SolarCity.
הפאוורפק, סוללה לשימוש תעשייתי של 100kWh יכולה לעלות $25,000.
כבר במאי 2015, חודש לאחר ההכרזה, הוזמנו סוללות פאוורוול עבור יכולת הייצור של המפעל עד אמצע 2016 בסכום של כ-180 מיליון דולר וסוללות פאוורפק בכ-625 מיליון דולר.
כוננות רותם

כוננות רותם הוא הכינוי שניתן לאירועים בשנת 1960 במסגרתם בוצעה העלאת כוננות של צה"ל, תוך תגבור כוחותיו בקרבת הגבול עם מצרים, בתגובה למהלך צבאי מצרי שבו הפתיעה מצרים את ישראל כאשר העבירה לסיני בראשית 1960 דיוויזיית שריון ושלוש חטיבות חי"ר במטרה להפעיל לחץ על גבולה הדרומי של ישראל שעה שהתחוללו תקריות רבות בגבול הסורי.
הדבר אירע אחרי פעולת התגמול שביצע צה"ל בתאופיק. בישראל הצטבר מידע לפיו מפקד צבא מצרים, פילדמרשל עאמר, לוחץ על נשיא קע"ם, גמאל עבד אל-נאצר, לבצע פעולה כלשהי במטרה לרופף את הלחץ הצבאי שמפעילה ישראל על סוריה, בעלת-בריתה של מצרים דאז ושותפתה לרפובליקה הערבית המאוחדת. 
לפי דעה אחרת, ב-15 בפברואר 1960 העבירה ברית המועצות מידע כוזב לקע"ם, לפיו ישראל מרכזת כוחות גדולים בגליל כדי לפתוח בפעולה מקיפה נגד סוריה ב-22 בפברואר. נשיא מצרים החליט על מהלך צבאי בעל משמעות מדינית, שיחזק את מעמדה של מצרים כמדינה החזקה בעולם הערבי, וידגיש את חיוניותו של האיחוד הסורי-מצרי. בצבא קע"ם הוכרזה כוננות עליונה, וב-18 בפברואר החלו כוחות מצריים גדולים לחצות את תעלת סואץ ולהתרכז בסיני.
למרות קיומן של ידיעות אלה, הופתעה ישראל מהמהלך המצרי. דיוויזיית שריון 4 של צבא מצרים יצאה מאזור הקסטאפ (ממזרח לקהיר) וחצתה את תעלת סואץ מבלי שהמודיעין הישראלי הבחין בכך. המצרים העבירו לסיני גם שלוש חטיבות חי"ר - השנייה, החמישית והשביעית (ששייכות לדיוויזיה חי"ר 2). 
תחילת תזוזתם של הכוחות המצריים הייתה ב-18 בפברואר. רק כעבור ארבעה ימים למדה על כך ישראל משירותי מודיעין זרים. באותה עת כבר הגיע הכוח הקדמי של אוגדת השריון המצרית לאזור ג'בל ליבני. בצה"ל הוכרזה כוננות גבוהה. ראש אג"ם, יצחק רבין, פנה למפקד חיל האוויר, עזר ויצמן: "נתפסנו עם המכנסיים למטה. ל-24 השעות הקרובות, הכל תלוי בחיל האוויר". ב-24 בפברואר נערך גיוס מילואים חלקי. חטיבות השריון 7 ו-37 הועברו מהצפון דרומה, וכך גם חטיבת גולני הרגלית. ראש הממשלה ושר הביטחון, דוד בן-גוריון, הורה במפורש לצה"ל שלא להגביר את המתיחות. נשיא מצרים נמנע אף הוא מיצירת עימות גלוי. במשך כשבועיים שהו הכוחות המצריים המתוגברים בסיני, וב-1 במרץ יצאו רובם מסיני ועברו את התעלה מערבה. 
התקרית עוררה ויכוחים פנימיים וביקורת פנימית חריפה ביחס ליעילותה ולתפקודה של ההתרעה המודיעינית. היה ברור כי היה על המודיעין לדעת על המהלך המצרי זמן רב בטרם נרשמה תזוזת כוחות בצד המצרי. הרמטכ"ל, חיים לסקוב, דרש להדיח את ראש אמ"ן, חיים הרצוג. באמ"ן טענו כי האחריות להשגת מידע זה הייתה מוטלת על "המוסד". הנושא הסתיים ברפורמה משמעותית בנוהלי ההתרעה שהיו נהוגים במודיעין (בין היתר, החלו להפעיל את סיירת מטכ"ל לצורך זה) ובהגברת התיאום בין הגופים השונים בקהילת המודיעין הישראלית.
אמילי דה שאטלה

חייה

דה שאטלה נולדה בפריז למשפחת אצולה בשנת 1706. אביה היה מזכירו של המלך לואי ה-14 והיא גדלה בחצר המלכות. משנפטר המלך בשנת 1715, חזרה לפריז עם משפחתה. בגיל 12 כבר ידעה את השפות הלטינית והאיטלקית, ובהיותה בת 15 התחילה לתרגם את ורגיליוס לצרפתית. אחר כך למדה אנגלית ומתמטיקה. בשנת 1725 היא נישאה למרקיז דה שאטלה, שהיה מפקד חטיבה בצבא הצרפתי, אך נשארה קרובה לחצר המלכות בוורסאי ובפריז.
היא קראה את קיקרו ואת ורגיליוס בלטינית, את לוק וניוטון באנגלית, ותרגמה את ניוטון לצרפתית.
בשנת 1733 פגשה את וולטר בפריז. מכאן התפתחה בינה לבין וולטר מערכת יחסים שנמשכה עד מותה. בשנת 1736 עזבה את פריז ואת בעלה וילדיה כדי להצטרף לוולטר שהתגורר בטירתו של בעלה (שאטו דה סירה) שבחבל קמפניה בצפון מזרח צרפת. בשנת 1738 הגישה את מועמדותה לפרס האקדמיה למדעים, ובשנת 1740 פרסמה את ספרה "יסודות הפיזיקה" שזכה להצלחה רבה בצרפת, בגרמניה ובאיטליה. בשנת 1746 כתבה את חיבורה המפורסם "על האושר" שבו תיארה את קורות חייה והצביעה על הגורמים לאושר: בריאות, אהבה, מידות טובות, חשיבה הגיונית ורדיפה אחר ידע.
בשנת 1748 התאהבה בקצין צרפתי צעיר והרתה לו. למרות מאורע סוער זה, ופרידה ארוכה מוולטר, וולטר נשאר לידה עד מותה בשאטו דה סירה בשנת 1749, כמה ימים בלבד לאחר שילדה בת. הבת נפטרה בגיל שנה וחצי.
מעריב החזקות

בעלי החברה

החברה הוקמה במקור בשנת 1978 תחת השם מלון תיאודור הרצל ירושלים בע"מ כחברת בת של מלונות הכשרת היישוב בע"מ. בשנת 1992,  רכשה חברת הכשרת הישוב את העיתון "מעריב" ויצקה את פעילותו לתוך החברה ששינתה את שמה ב-1993 ל"מעריב החזקות". בשנת 1994, נרשמו מניות "מעריב החזקות" למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 1998, רכש איל ההון היהודי-רוסי ולדימיר גוסינסקי 25% ממניות החברה (בנובמבר 2008 מכר גוסינסקי את אחזקותיו בהפסד של יותר מ-50 מיליון דולר).
במאי 2010, הצטרף איש העסקים זקי רכיב לגרעין השליטה בעיתון מעריב לצד משפחת נמרודי, כאשר השקיע כ-12 מיליון דולר לשם רכישת 30% ממניות החברה, והעניק הלוואת בעלים בגובה של 3 מיליון דולר. סך השקעתו בחברה הייתה 15 מיליון דולר (כ-60 מיליון שקל).
ביוני 2011 רכשה חברת "דיסקונט השקעות" מקבוצת IDB כ-61% ממניות "מעריב החזקות" בהשקעה כוללת של 147 מיליון ש"ח, ונכנס לתוקף הסכם בעלי מניות בינה ל"הכשרת היישוב" שבבעלות עופר נמרודי שבבעלותה נותרו 27% ממניות החברה.
החברה סבלה הפסדים כבדים. בשנת 2011 הפסידה החברה 96 מיליון ש"ח. הדו"ח הכספי של החברה ליוני 2012 כלל הערת עסק חי.
ב-20 בספטמבר 2012 נחתם הסכם למכירת "מעריב" (יחד עם יתר כתבי העת של הקבוצה ואתר האינטרנט nrg) למו"ל שלמה בן-צבי, תמורת 70 מיליון ש"ח (סכום שעשוי לגדול ל-74 מיליון ש"ח, בהתאם להצלחה בגביית חובות לעיתון). במהלך המשא ומתן על מכירת העיתון יצאו עובדי העיתון להפגנות, מחשש לפגיעה בזכויותיהם. חברת "מעריב החזקות" הצהירה שבכוונתה לייעד את התמורה בגין מכירת העיתון לכיסוי התחייבויותיה לעובדיה. במקביל להסכם הגישה "מעריב החזקות" בקשה לצו הקפאת הליכים. הצו ניתן, ונקבע בו שנאמנים אינם מחויבים להסכם המכירה שנחתם, ובסמכותם למצוא הסדר טוב יותר. 
החברה הפכה לשלד בורסאי שנמכר, בשנת 2013 יצקו היזמים הילה פז ואביב ברקוביץ' לשלד הבורסאי מעריב החזקות פעילות חברה המבצעת אופטימיזציה אוטומטית למסעות פרסום באינטרנט ושינה שמו לאלגומייזר בע"מ.
במרץ 2014, הגיש שלמה בן-צבי בקשה להקפאת הליכים כנגד העיתון "מעריב" (שהיה אז בבעלותו),. בית המשפט נענה לבקשה ואישר את מכירת עיתון מעריב לאלי עזור תמורת 4 מיליון שקל ואת עיתון מקור ראשון ואתר האינטרנט nrg לשלדון אדלסון.

אתר האינטרנט שהקימה

ביוני 2004 השיקה "מעריב החזקות", בהשקעה גדולה ולאחר כמה גרסאות קודמות, אתר אינטרנט חדש, "nrg מעריב". בניגוד לאתר מעריב הקודם, nrg כלל מערכת נפרדת ותכנים מקוריים, נוסף על מאמרים, ידיעות וכתבות מהעיתון המודפס. עשר שנים אחר כך ב-2014 נמכר האתר ל"ישראל היום", ושינה שמו ל"nrg".
ברנטון ת'ווייטס

קריירה

מאז מעברו לארצות הברית, גילם תפקידים בסרטים הלגונה הכחולה: התעוררות (2012), השער (2013) ובסרטים שוברי קופות כמו המעניק (2014), מלחמת האלים (2016), ושודדי הקאריביים: נקמתו של סלזאר (2017). 
מאז 2018 הוא גם מגלם את דמותו של דיק גרייסון בסדרת הטלוויזיה טיטאנים מבית שירות הזרמת המדיה DC Universe.
כריסטיאן דה דוב

ביוגרפיה

הוריו של דה דוב ברחו במהלך מלחמת העולם הראשונה מבלגיה לאנגליה, שם נולד בנם בעיירה תמז דיטון, הסמוכה ללונדון. ב-1920, לאחר המלחמה, כשהיה כריסטיאן בן שלוש חזרה משפחתו לבלגיה.
דה דוב למד בבית ספר באנטוורפן בתקופה בה למדו בבית הספר בשפות הצרפתית והפלמית, ובשנת 1934 הצטרף לאוניברסיטה הקתולית של לובן שם קיבל, ב-1942, את תואר ה-MD. בשנת 1988 העניקה לו אוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק את תואר הפרופסור
בשנת 1943 התחתן עם ג'נינה הרמן, שנפטרה ב-2008. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים (שני בנים ושתי בנות).
בנאום הנובל של דה דוב, הוא הדגיש ואמר כי במהלך חייו זכה לפגוש בפנים הרבות והמופלאות של התארגנות ופעילות התאים החיים. בנוסף, הדגיש שהוא ועמיתיו מרוצים מאוד מהעובדה שממצאיהם לא רק מעשירים את הידע העולמי, אלא עשויים גם לסייע לנצח מחלות.

מחקרים

דה דוב חקר, יחד עם אנשי מדע נוספים (אלבר קלוד, ג'ורג' פאלאד ואחרים), חקרו נושאים בתחומי הכימיה ומדעי החיים, ובהם את הורמוני האינסולין והגלוקוגן, הצוות שלו גילה, באמצעות תצפיות על גוף התא, את אברוני הליזוזום והפראוקסיזום. גילויים אלה סייעו לפיתוח תרופות למחלות גנטיות ואחרות (לדוגמה: ליזוזום שאינו תקין יכול לתרום להיווצרות בעיה של עיכול בלתי תקין בתא).

סיום חייו

כשהיה דה דוב בן 95, הוא היה נכה וסבל ממוגבלויות בחלקים רבים של גופו. לבקשתו, הוא הומת ב-4 במאי 2013, בהמתת חסד שבוצעה בבלגיה בנוכחות ארבעת ילדיו.

ספרים

במהלך חייו פרסם דה דוב מאמרים רבים ושלושה ספרים שעסקו במבנה התא: ב-1984 פרסם את "A guided tour of the living cell”, ב-1991 את "Blueprint for a cell", וב-1995 את "Vital Dust". ספריו ומאמריו תורגמו למספר שפות.
סיפור פשע אמריקאי

עונה ראשונה: אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון

העונה הראשונה, שכותרת המשנה שלה הוא: "אמריקה נגד או. ג'יי. סימפסון" ("The People v. O. J. Simpson"), מספרת את סיפור משפט הרצח המתוקשר והשנוי במחלוקת, שבו הואשם כוכב הפוטבול או. ג'יי סימפסון ברצח אשתו ניקול בראון ובן זוגה רון גולדמן. העונה חוקרת את הכאוס ששרר מאחורי הקלעים של חקירת הרצח, מנקודת מבטם של עורכי הדין שעסקו בתיק משני צדי בית המשפט, ואיך השילוב של הביטחון העצמי של התביעה, התככנות של ההגנה, וההיסטוריה הבעייתית של משטרת לוס אנג'לס עם הקהילה השחורה בעיר, גרם למושבעים להגיע להחלטה לזכות את סימפסון מחמת ספק סביר.

פרויקטים עתידיים והוריקן קתרינה

בשנת 2016 הוכרז שהעונה השלישית עתידה להתמקד באירועי הוריקן קתרינה, ככל הנראה אף בפרשת המתת החסד בבית החולים ממוריאל ובתוצאותיאן. מרפי הסביר שהמטרה בעונה הזו היא לעקוב אחר קבוצה של שישה עד שמונה אנשים בניסיון לבחון את כל הצדדים של הטרגדיה. הפקת העונה העוסקת באירועי הוריקן קתרינה, הייתה אמורה להתחיל בסתיו 2016. עם זאת, ביוני 2017, המפיקים הודיעו שהפקת העונה תתעכב עד לרבעון הראשון של שנת 2018 ובמקומה תעלה לשידור העונה "הרצח של ורסצ'ה", שנועדה במקור להיות העונה השלישית. אך לבסוף בפברואר 2019 הוכרז שהפרויקט בוטל לגמרי.
מרי, נסיכת בריטניה הגדולה

ילדותה

הנסיכה מרי נולדה כבתו הרביעית של ג'ורג', נסיך ויילס, ורעייתו קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך. כשהייתה בת ארבע נפטר סבה, ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה, ואביה עלה לשלטון כמלך ג'ורג' השני.

מותה

ב-14 בינואר 1772 מתה מרי בהנאו שהשתייכה לרוזנות הסן-קאסל.
ארמיית הדגל האדום הראשונה

היסטוריה

הארמייה הוקמה ביולי 1938 במזרח הרחוק הרוסי כהגנה מפני פלישה אפשרית של האימפריה היפנית. השם הראשוני של הארמייה היה "ארמיית החוף" והיא לחמה במסגרת סכסוך גבולות שפרץ אותה תקופה בין ברית המועצות לאימפריה היפנית. הארמייה לחמה בקרב אגם חסן וקרב חלקין גול, וכשנתיים לאחר הקמתה ב-1940 הוענק לה השם "ארמיית הדגל האדום הראשונה".
הארמייה הושארה במזרח הרחוק ולא לקחה חלק בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. ועל אף שהאימפריה היפנית הייתה בברית עם גרמניה הנאצית התברר שהיפנים מכבדים את הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני. הארמייה נכללה בתוך חזית המזרח הרחוק הראשונה. ב-9 באוגוסט 1945, הפרה ברית המועצות את הסכם הנייטרליות ופתחה בהתקפה באזור מנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הארמייה לקחה חלק בקרבות באזור העיר חרבין, ולאחר כניעת האימפריה היפנית פיקחה על פירוקן של מספר ארמיות יפניות.
הארמייה הוצבה במזרח הרחוק ופורקה ב-1959.
סאותופוליס

תיאור

סאותופוליס לא הייתה פוליס אמיתית, אלא מקום מושבו של סאותס וחצר מלכותו. העיר הוקמה על שטח ישר מוגבה המוקף משלושה צדדים על ידי נהר הטונדזה (Тунджа) ועל ידי אחד מיובליו. זו הייתה עיר מבוצרת על שטח של 50 דונם שצורתה מחומש, המוגנת על ידי חומה בעובי 2 מטרים שהיקפה היה 890 מטרים. מגדל מרובע הגן על כל אחת מפינות החומה. השער הראשי שכן בחומה הצפונית בין שני מגדלים, ובדרום היו שני שערים בין באסטיונים. החומה הייתה בנויה מלבני חרס ועץ על יסודות אבן. התוכנית של העיר הייתה סטנדרטית - שני רחובות צולבים המוליכים מן השערים למרכז. האגורה הייתה בחלק הצפון-מערבי של העיר, והיה בה מקדש לדיוניסוס. צורתו של החלק צפון-מזרחי הייתה טרפזית, והוא היה מוקף חומה ומגדלים ובתוכו הארמון, שחזיתו באורך 40 מטרים הייתה מעוטרת בקישוטים רבים. בתוך הארמון היה מקדש לפסלי האלים של סמותראקי, הקבירי (Κάβειροι). התפקיד הכפול שמילא ארמונו של סאותס (חצר מלכות ומקדש) מוכיחים שסאותס היה מלך-כוהן. הכוהן העליון של הקבירי בקרב התראקים בממלכת אודריסה.
הבתים היו בנויים סביב חצרות ובהן בארות. מערכת ניקוז הובילה לתעלה במרכז הרחוב. בתכנון העיר ניכרת השפעת של מתכנן הערים היווני היפודמוס. ההשפעה היוונית ניכרת גם בעיטורים כגון קישוט רעפי הקצה, שימוש בסטוקו ובשיבוצים, ובשימוש בסדר הדורי. מבנים ציבוריים היוו את מרבית שטחה של העיר. בעיר עצמה התגוררו כ-50 משפחות אריסטוקרטיות ושאר התושבים התגוררו מחוץ לעיר. האוכלוסייה הייתה מעורבת, יוונים ותראקים. העיר נכבשה בהתקפה של הקלטים בשנת 281, וננטשה סופית בין סוף שנות ה-70 של המאה השלישית לשנת 252 לפני הספירה.
הנקרופוליס של סאותופוליס כולל מספר מבני קבר בצורת כוורת עשויים לבנים, חלק מכוסים על ידי רוגם, שבהם נקברו בני המעמד העליון, לעיתים עם סוסיהם. גופותיהם של העניים הועלו באש ואפרם הונח בקבר כשלידם מנחות קבורה צנועות.
חורבות העיר נתגלו לראשונה ב-1948 על ידי ארכאולוגים בולגרים שביצעו חפירות הצלה במהלך בניית מאגר המים על שם גאורגי דימיטרוב (מאוחר יותר שונה שם המאגר לקופרינקה על שם הכפר הסמוך). העיר נחפרה לגמרי ב-1953. בין הממצאים היו כ-2,000 מטבעות, 800 נושאים את דיוקנו של סאותס השלישי, שהיה המלך התראקי הראשון שטבע בעצמו את מטבעותיו. למרות הערך ההיסטורי של המקום החליט הממשל הקומוניסטי של הרפובליקה העממית של בולגריה להמשיך בהקמת המאגר וחורבותיה של סאותופוליס כוסו במים בעומק של 20 מטרים.
ב-2005 הציע האדריכל הבולגרי ז'קו טילב (Жеко Тилев) מיזם לחשוף, לשמר ולשחזר את העיר סאותופוליס (העיר התראקית השמורה בצורה הטובה ביותר בבולגריה). התוכנית קוראת לבנות סכר מעגלי בלב מאגר קופרינקה שיקיף את החורבות, לשאוב את המים, לחשוף את העיר ולשחזר אותה. מיזם זה עשוי לאפשר לארגון אונסק"ו להכריז על המקום אתר מורשת עולמית ויהפוך את האתר ליעד תיירותי בעל חשיבות עולמית. התיירים יגיעו לאתר בסירות. חומה עגולה בקוטר 420 מטרים ובהיקף של 1,300 מטרים תאפשר למבקרים לראות את העיר מגובה של 20 מטרים, ואז לרדת באחת מארבע מעליות שקופות אל העיר. התוכנית קוראת להקמת גנים תלויים, מעליות זכוכית, מזח, מסעדות, בתי קפה, חנויות ובתי סטודיו לאמנים. העיר תואר בלילה.
טילב העריך את עלות המיזם בלפחות 50 מיליון אירו ותרם את התוכניות לעיריית קאזאנלק השכנה. העירייה מנסה לגייס כספים למיזם, גם ממשלת ארצות הברית נרתמה לסייע כספית, אבל נכון ל-2016 הסכום שנאסף רחוק מהסכום שנדרש למיזם.
פסגת סווטופוליס (Sevtopolis Peak) באי גריניץ' (Greenwich Island) שבארכיפלג של איי שטלנד הדרומיים בסמוך לאנטארקטיקה קרויה על שם סאותופוליס.
משה מרגלית

הרב משה מרגלית (ת"ע/ת"ף, 1710/1720 - י"ב בטבת ה'תקמ"א, 9 בינואר 1781), מחבר הפירוש פני משה לתלמוד הירושלמי.

ביוגרפיה

נולד בקיידאן שבליטא. שימש כרב בכמה קהילות. 
לדעה אחת היה אחד מרבותיו של הגאון מווילנא, נרשם בגיל שבעים לחוג לבוטניקה של אוניברסיטת פרנקפורט דאודר כדי לשפר את הבנתו בסדר זרעים, וכדי לרכוש את הידע המתאים לפירושו של סדר זה.

פירוש לתלמוד הירושלמי

משה מרגלית היה בקיא בשני התלמודים ובכל ענפי הספרות התלמודית והרבנית. הרבה להיעזר בתוספתא, בפירושי הראשונים ובמדרשי ההלכה והאגדה השונים. הוא גם התייחס לבעיות גרסה, לסוגיות קטועות וכפולות ועוד. קשה לתאר את פרשנות התלמוד הירושלמי בלי פירושו.
פירושו הוא אחד משני הפירושים הנפוצים ביותר לתלמוד הירושלמי, כשהשני הוא "קרבן העדה" לרבי דוד ב"ר נפתלי מדעסויא, שניהם פעלו במאה ה-18 באשכנז. הם גם הוסיפו תוספות כדרך התוספות על התלמוד הבבלי: "שיירי קרבן" ו"מראה הפנים".
הולון

הגדרה כללית

הולון הוא מערכת (או תופעה) ששלמה בפני עצמה ויחד עם זאת חלק ממערכת גדולה יותר. כל מערכת יכולה להיחשב כהולון, החל בחלקיקים תת-אטומים וכלה ביקום כולו. מכיוון שהולון מכיל גם תת-מערכות או חלקים, הוא משפיע ומושפע באופן שווה. מידע זורם באופן דו-כיווני בין מערכות גדולות לקטנות מהן. כאשר מסיבה כלשהי אותה זרימה דו-כיוונית מופרת, המערכת משתבשת. שלמים לא מכירים בתלות שלהם בחלקים המרכיבים אותם, וחלקים לא מכירים בקיום של השלמים המאחדים אותם. סרטן הוא דוגמה טובה לשיבוש שכזה המתרחש במערכת ביולוגית.
היררכיה של הולונים נקראת הולרכיה.
קן וילבר טבע מבחן למציאת הולרכיה (או היררכיה של הולונים): אם הולון מסוג מסוים מושמד, כל ההולונים בהיררכיה מעליו חייבים להיעלם גם כן. כך שאטום עומד ברמה נמוכה יותר בהיררכיה לעומת מולקולה, מכיוון שאם יושמדו כל המולקולות, אטומים עדיין ימשיכו להתקיים. לעומת זאת, אם כל האטומים יושמדו, מולקולות לא יוכלו להתקיים. אותו מבחן תקף גם עבור אותיות/מילים, או אנשים/מדינות וכו'.
אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה

אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה הוא גוף רחב-ממדים ורב-פנים, המתמחה במוזיקה עתיקה. נגני האנסמבל מבצעים בכלים אותנטיים מוזיקה מימי הביניים עד סוף התקופה הקלאסית, בגוני הכלים של התקופה. 
בלב האנסמבל נמצא פניקס, קונסרוט הוויולים הישראלי. גוף חדש, ווצ'ה פניקס, שקם לצד האנסמבל האינסטרומנטאלי, הוא הרכב קולי של 7 זמרים סולנים.
מייסדת ומנהל פניקס, מירנה הרצוג, הגתה את הפילוסופיה של האנסמבל, שהיא בניית גשרים בין אנשים ותרבויות תוך יצירת נקודות השקה והרמוניה, במטרה להנעים למאזינים בכל מקום ואתר.
הופעתו הראשונה של האנסמבל הייתה במאי 1999, אירוע שתואר כ"יום חג בחיי המוזיקה של ישראל" (אורי אפשטיין, ג'רוזלם פוסט) וזכה לשבחים רבים.
הרפרטואר של פניקס מקיף מוזיקה מימי הביניים עד לתקופה הקלאסית וראשית התקופה הרומנטית והוא כולל יצירות בלתי רגילות, בהן עיבודים חדשים לכלים עתיקים למוזיקה משל הייטור וילה-לובוס, קלוד דביסי ואחרים וכן מוזיקה חדשה לכלים עתיקים.
בין השאר ביצע אנסמבל פניקס הפקה בבימוי מלא של "מחזה דניאל", הידוע כ"אופרת" קודש מן המאה ה-13, בעיבודה של מירנה הרצוג ובניצוחה, ועם ניב הופמן מן האופרה הישראלית החדשה כבמאי, וכן ביצוע בכורה ישראלי של אמנות הפוגה והמנחה המוזיקלית מאת באך בכלי התקופה. צוות מעורב של יהודים, נוצרים ומוסלמים שיחזר בתוכניות כמו "התפללו לשלום ירושלים" ו"קונוויוונציה" את שיתוף הפעולה בין הדתות והתרבויות באיבריה של תור הזהב.
ב-12 שנות פעילותו עד כה הקליט האנסמבל 5 תקליטורים בחברות שונות. הוא משתתף בכל פסטיבלי המוזיקה החשובים בישראל והופיע עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע. כן נבחר פניקס מבין יותר מ-200 הרכבים לנגן בפסטיבל החורף של סאראייבו בפברואר 2011. 
ההרכב מגיש כ-30 קונצרטים בשנה, החל בקונצרטים קאמריים קטנים וכלה במיזמים גדולים של כ-50 נגנים.
ביולוגיה מערכתית

ביולוגיה מערכתית (Systems biology או Systeomics) היא חקר קשרי הגומלין בין המרכיבים של מערכות ביולוגיות, וכיצד קשרי גומלין אלו גורמים לתפקוד ולהתנהגות של מערכת זו (לדוגמה האנזימים והמטבוליטים בתהליך מטבולי).
גישת הביולוגיה המערכתית מאופיינת על ידי מחזור של תאוריה, מידול חישובי וניסויים כדי לתאר באופן כמותי תהליכים תוך-תאיים או בין-תאיים. היות שהמטרה היא מודל של כל קשרי-הגומלין במערכת, השיטות הניסיוניות המתאימות ביותר לביולוגיה מערכתית הן אלו שהינן רחבות היקף ושלמות. לכן משתמשים בגנומיקה (genomics), טרנסקריפטואומיקה (transcriptomics), מטאבולומיקה, (metabolomics), פרוטאומיקה (proteomics) ושיטות של תפוקה גבוהה כדי לאסוף מידע כמותי לשם בניית המודלים ואימותם.