google/wiki40b huggingface dataset:
מרק ורשבסקי

קורות חיים

ורשבסקי, יליד אודסה, קיבל חינוך מסורתי, למד בחדר והשלים את לימודיו בישיבה, ובמקביל החל ללמוד גם לימודים כלליים. משהצליח בבחינות האקסטרניות שלו, החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קייב והתפרנס כעורך דין בעיר זו.
ורשבסקי היה אמן טבעי ומבורך, וכבר מגיל מאוד צעיר כתב הלחין ושר שירי עם שחיבר, שזכו להצלחה בין קרובי משפחה וידידים. הוא לא ראה עצמו כיוצר שחי מיצירתו, אבל השמועות על כשרונו הגיעו אל שלום עליכם, ביאליק וחבורתם, שישבה באודסה ובסביבתה. שלום עליכם התלהב מאוד משיריו ופזמוניו, ופרסם אותו ואת יצירתו ברחבי העולם היהודי – קודם באוקראינה ובמזרח אירופה, ואחר כך ברחבי העולם. שיריו הגיעו כמובן גם לארץ ישראל, תורגמו לעברית, ונחשבים עם מחברם, בין אבני היסוד של הזמר העברי.
ורשבסקי החל להופיע בפומבי, בעצרות עם ציוניות, נשפים וכנסים, ושיריו זכו לתהודה עצומה. עד כדי כך התחבבו על קהל השומעים, שאחדים מהם נחשבו לשירי עם אמיתיים, שמחברם הוא אלמוני. שירו העברי הידוע ביותר הוא "אלף בית", תרגום של שירו היידי הנודע "אויפן פריפעטשיק ברענט א פייערל" (יידיש: "על האח בוערת אש קטנה").
שיריו של ורשבסקי, שינקו ממקורות עממיים, היו גם בעלי צביון עממי מובהק, לשון פשוטה ומתנגנת, ורוח של תקווה וניחומים, שהמתיקו את חייהם הקשים של ההמונים היהודיים במזרח אירופה.
שיריו נאספו ונדפסו ביידיש, קודם בוורשה, ואחר כך גם באודסה, ניו יורק ובואנוס איירס. בבית הספרים הלאומי מצויים כמה ממקבצי השירים שלו ביידיש. לשירי ורשבסקי יש גם הד בתולדות הזמר העברי.
נפטר בקייב ב-1907.
לואי דה ברויי

משוואת דה ברויי

משוואת דה ברויי קושרת בין אורך הגל של חלקיק ובין המסה והתנע שלו:

כאשר  הוא אורך גל, h הוא קבוע פלאנק, p הוא התנע, m היא המסה ו-v היא המהירות.
אבי אבות הטומאה

בדיני טומאה וטהרה, אֲבִי אֲבוֹת הַטֻּמְאָה היא דרגת הטומאה החזקה ביותר, והיא הטומאה הנגרמת מגוף המת. אדם שנטמא מאבי אבות הטומאה הופך לטמא מת הנחשב לאב הטומאה. זוהי הטומאה היחידה שהנטמא ממנה לא הופך לראשון לטומאה, אלא לאב טומאה.

מקור הביטוי

הביטוי אבי אבות הטומאה איננו מופיע במשנה או בגמרא הן בתלמוד הבבלי והן בתלמוד הירושלמי. המקור הקדום ביותר בו מכונה טומאת המת "אבי אבות הטומאה" הוא פיוט לפרשת פרה שכתב רבי אלעזר הקליר שחי בתקופת הגאונים: "ואפרה נעשה אב הטומאה, והיא מטהרת אבי אבות הטומאה."  לאחר מכן, ניתן למצוא את הביטוי בכתבי הראשונים, לדוגמה בפירוש רש"י לתורה: "לָמַדְנוּ שֶׁהַמֵּת אֲבִי אֲבוֹת הַטֻּמְאָה" ((רש"י על במדבר יט כב))
בתקופות קודמות הסבירו את טומאת המת עצמו כטומאה מיוחדת שאף שהיא אב הטומאה, גם הנטמא ממנה הופך לאב טומאה בעצמו.
אגודת תולה

אגודת תולה (בגרמנית: Thule Gesellschaft) ובמקור Studiengruppe für germanisches Altertum ("קבוצת מחקר לתקופה הגרמאנית העתיקה"), הייתה קבוצה פולקית אוקולטיסטית במינכן, הידועה בעיקר כארגון שנתן חסות למפלגת הפועלים הגרמנית, שהפכה מאוחר יותר למפלגה הנאצית על ידי אדולף היטלר. עם זאת, היטלר מעולם לא היה חבר באגודת תולה.

מקורות

אגודת תולה נוסדה ב-17 באוגוסט 1918 על ידי רודולף פון זבוטנדורף, אוקולטיסט גרמני, בתור הסניף במינכן של הגרמאננאורדן, אגודת סתרים הידועה גם בשם "מסדר הטבטונים" (1912).
פון זבוטנדורף טען מאוחר יותר שמטרתה של אגודת תולה הייתה לקדם את התאוריות האוקולטיסטיות שלו, אבל הגרמאננאורדן דחק בו להדגיש רעיונות פוליטיים, לאומניים ואנטישמיים. היות שטענה זו הועלתה על ידיו בזמן שהנאצים היו בשלטון, ולפון זבוטנדורף לא היה מה להרוויח בטענה נגד אנטישמיות כמו זו, ייתכן כי הייתה אמת בדבריו.

אמונות

אחת מהטענות העיקריות של אגודת תולה נגעה למוצאו של הגזע הארי. בעקבות מסעו של מגלה הארצות היווני פיתאס, הגאוגרפים של העולם היווני-רומי מיקמו בצפון הרחוק של אירופה ארץ העונה לשם תולה. שמה של האגודה מקורו בביטוי Ultima Thule (בלטינית: "הצפון הרחוק ביותר") - אותה מזכיר המשורר הרומי ורגיליוס בשירתו האפית האיניאדה. זהו החלק הצפוני ביותר של תולה, ויש המזהים אותה עם סקנדינביה. כמו כן, היו מיסטיקנים נאצים שזיהו אותה בתור בירת היפרבוריאה העתיקה, ומיקמו אותה באזורים שליד איסלנד וגרינלנד.
המקום הוזכר גם על ידי גתה שכתב שיר בשם המלך בְּתוּלֶה וצירף חלק ממנו לפאוסט.
אנשי האגודה האמינו בתאוריית כדור הארץ החלול, וכן שמו לעצמם מטרה להוכיח שהגזע הארי הגיע מיבשת אבודה, ייתכן שמאטלנטיס. הם גם שמרו על קשרים עם מאמינים בתאוסופיה ועם חסידיה של הלנה בלבצקי, אוקולטיסטית מפורסמת מהמחצית השנייה של המאה התשע-עשרה. כמו כן, רעיונות אנתרופוסופיים גם עניינו אותם.

השבועון "מינשנר באובאכטר"

אגודת תולה רכשה שבועון מקומי בשם "מינשנר באובכטר" (Münchener Beobachter), ושינתה את שמו ל-"מינשנר באובכטר אונד שפורטבלאט" (Münchener Beobachter und Sportblatt) בניסיון להגדיל את תפוצתו. מאוחר יותר הפך העיתון ל-"פלקישר באובכטר" (Völkischer Beobachter), העיתון המוביל של המפלגה הנאצית. עורכו היה קארל הרר.

מפלגת הפועלים הגרמנית

קארל הרר ואנטון דרקסלר, שפיתח קשרים בין האגודה לארגוני פועלים ימניים קיצוניים במינכן, הקימו ב-1919 את ה-DAP, מפלגת הפועלים הגרמנית (Deutsche Arbeiterpartei) כזרוע הפוליטית של תולה. מאוחר יותר באותה שנה הצטרף למפלגה אדולף היטלר. ב-1 באפריל 1920 ה-DAP אורגנה מחדש ושמה שונה למפלגת הפועלים הנאציונל-סוציאליסטית, ובקיצור NSDAP (National Sozialistische Deutsche Arbeiterpartei), הידועה בתור המפלגה הנאצית.
בשלב זה פון זבוטנדורף כבר לא היה חבר באגודת תולה, והוא מעולם לא הצטרף ל-DAP או למפלגה הנאצית. עם זאת, רבים מחברי אגודת תולה הפכו ברבות השנים לבעלי תפקידי מפתח במפלגה הנאצית, ביניהם דיטריך אקרט, גוטפרייט פדר, הנס פרנק, קרל הרר, רודולף הס, אלפרד רוזנברג ויוליוס שטרייכר. היטלר הקדיש את ספרו מיין קמפף לאקרט, על שהדריך אותו בכישורי הנאום הפומבי שלו. לעומת זאת, די ברור שלהיטלר עצמו היה עניין מועט בנושאים איזוטריים שכאלה, והוא הקדיש להם זמן מועט.

פירוק האגודה

אגודת תולה הייתה אחד מארגונים רבים שדוכאו לאחר שתפס היטלר את השלטון. על פי האמונה הרווחת, היטלר רצה להימנע מהמבוכה שעלולה להיגרם אם יקושרו בכירים במפלגה עם ארגונים אוקולטיסטיים ומיסטיים. כאשר שב פון זבוטנדורף לגרמניה, ופרסם בה ספר אודות אגודת תולה בשם "לפני שהיטלר בא" (Bevor Hitler kam), הוא נעצר וספרו נאסר לפרסום.
תחרות חולצה רטובה

תחרות חולצה רטובה היא תחרות אקסהיביציוניסטית שמשתתפות בה לרוב נשים צעירות המתמודדות במועדון לילה, בר, או מתחם נופש. באופן מסורתי הן דומות בעיצובן למסיבות סטונדטים, ומתקיימות במקומות בילוי לצעירים כמו אילת וקנקון.
המתחרות בדרך כלל לבושות חולצות בצבע לבן או בצבע בהיר, שמתחתן אין חזייה, ביקיני, או כל בגד אחר. לאחר מכן מים (בדרך כלל מים קרים) מרוססים או מותזים על המשתתפות, מה שגורם לחולצות להפוך לשקופות ולהיצמד לשדיהן. המתמודדות עשויות לרקוד או לדגמן לפני הקהל, כל אחת בתורה, כאשר תוצאת התחרות נקבעת על פי תגובות הקהל או על פי דעת השופטים. הפרסים נקבעים על ידי מארגני התחרות.
בתחרויות נועזות יותר, המשתתפות יכולות לקרוע או לחתוך את חולצותיהן כדי לחשוף את הסרעפת, המחשוף, או החלקים הצדדיים של השדיים שלהן. בהתאם לחוקים המקומיים, מוחלט אם מותר למשתתפות להוריד את חולצותיהן במהלך המופע.

היסטוריה

הרעיון של תחרויות החולצה הרטובה מקורו בדרום ספרד בשנות ה-40, בסביבות תחילת הפסטיבל הספרדי הטומטינה, אך הוא חדר לתודעה בתחילת שנות ה-60 בעקבות הסרט "איפה הבנים?" ("Where The Boys Are").
תחרויות חולצה רטובה החלו להופיע בפאלם ביץ', פלורידה ובפורט לודרדייל, פלורידה רק באמצע שנות ה-70, בברים ובמסעדות מקומיות. מקורות רבים טוענים כי ייתכן שהפופולריות של תחרויות החולצה הרטובה נעוצה בסרט התהום של ז'קלין ביסט מ-1977, בו היא שחתה מתחת למים בכמה סצנות בעודה לובשת רק חולצה לבנה.

בישראל

תחרויות חולצה רטובה שונות מתקיימות בברים ובמועדונים שונים ברחבי הארץ, בין היתר במסיבות סוף סמסטר בהשתתפות סטודנטים. תחרויות אלו עלו לכותרות בשנת 2015, בעקבות תביעה שהגישה צעירה אשר השתתפה בתחרות חולצה רטובה במועדון אלנבי 40 בתל אביב, לפיה היא נאנסה במהלכה. בעקבות הסרטון המתעד את המתרחש, קמה התנגדות רבה הן למועדון והן לתרבות תחרויות החולצה הרטובה בישראל.

תחרות חולצה רטובה בטיסה

ב-1997, בני נוער מפורטלנד, אורגון, חגגו את סיומו של בית הספר התיכון וקיימו תחרות חולצה רטובה על בואינג 727 בדרכו ליעד נופש מקסיקני, כאשר הדיילת עודדה את הפעילות. חקירת רשות התעופה העלתה שהטייסים, כביכול, השתתפו בתחרות על סיפון הטיסה, תוך הפרת החוק הקובע שנוסעים אינם מורשים להיות בתא הטייס. צילום וידאו הראה את המתחרים יוצאים מתא הטייס לבושים בחולצות רטובות. רשות התעופה קראה לטייסים למשמעת, בשל התנהגות מינית בלתי הולמת.

קטינים מתחרים

בשנת 2002, הוריה של הנערה מוניקה פיפין הגישו תביעה פדרלית נגד פלייבוי, אנהאוזר-בוש, מלונות דזלין, וחברות אחרות הנוגעת להופעת בתם בתחרות החולצה הרטובה בדייטונה ביץ' שבפלורידה בשנה הקודמת, בזמן שהיא הייתה תלמידת תיכון בת 16. פיפין רקדה טופלס במהלך התחרות, והיה מותר לגברים לשפוך כדים של מים על חזה החשוף. אחרי שצילומים של הופעתה החלו להופיע בקטעי וידאו ובטלוויזיית הכבלים, שכן של המשפחה הראה אותם להוריה של פיפין, אשר שכרו עורכת דין. למרות שפיפין הודתה בבית המשפט כי היא שיקרה למארגני התחרות לגבי הגיל שלה, התובע שלה טען כי כקטינה, היא לא הייתה מסוגלת לתת הסכמה מדעת להצטלמות ללא חלק עליון. פיפין הגיעה לפשרה עם אנהאוזר-בוש ופלייבוי באפריל 2006. מאז, תביעות דומות התרחשו, ביניהן תביעה ב-2007, בה שתי נשים תבעו את מלונות דזלין ואתרי אינטרנט שונים בהם פורסם צילום המראה אותם בתחרות בדייטונה ביץ ב-2001. שתי הבנות, שהיו שתיהן בנות שש עשרה באותו זמן, צולמו חושפות את חזן, ישבנן, ואת אזורי הערווה שלהן. כמו פיפן, הן שיקרו לגבי גילם כדי להתקבל לתחרות.
היילי בנט

ביוגרפיה

בנט נולדה בפורט מאיירס שבפלורידה. היא החלה לכתוב שירה ופזמונים בגיל 14, ולאחר התיכון עברה עם אמה לדרום קליפורניה על מנת להגשים את חלומה להיות שחקנית קולנוע.
תפקידה הראשון היה ב-2007 בסרט "מילים ולחן" בו גילמה זמרת צעירה אלילת נוער. ב-2008 השתתפה בסרטים "מארלי ואני" ו-"College" וכיכבה בסרט האימה "The Haunting of Molly Hartley". ב-2009 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט המתח "The Hole".
בנט שיחקה במספר סרטים שיצאו לאקרנים ב-2016, בהם "הבחורה על הרכבת", "ללא חוקים", "שבעת המופלאים", ו-"סוג של רצח".
בשנת 2017 שיחקה בדרמה הרומנטית של הבמאי טרנס מאליק, "שיר לשיר" לצד נטלי פורטמן וראיין גוסלינג. באותה שנה שיחקה בסרט "כשגיבורים חוזרים".
בשנת 2019 לוהקה לשחק כסוכנת מוסד במהלך מבצע אחים בסרט "אתר הצלילה בים האדום" בהפקת נטפליקס.

חיים אישיים

יש לה בת אחת מהבמאי האנגלי ג'ו רייט. הזוג וביתם מתגוררים בברוקלין הייטס.
תומאס לורנס

ביוגרפיה

לורנס נולד בבריסטול שבדרום-מערב אנגליה. אביו היה בעל פונדק, תחילה בבריסטול ולאחר מכן בדוויזס, וכבר בגיל 6 הוצג לורנס בפני אורחי הפאב של הפונדק כעילוי צעיר היכול לצייר את הדיוקנות שלהם ולדקלם קטעים מכתביו של המשורר ג'ון מילטון. ב-1779 נאלץ אביו לעזוב את דוויזס בעקבות כישלון העסק שלו, וכשרונו של תומאס הצעיר הפך למקור ההכנסה הראשי של המשפחה, והוא זכה למוניטין רב באזור העיר באת'. הבכורה שלו כצייר עם עיפרון צבעוני הייתה באוקספורד, בה התקבלה בזלזול, וב-1782 עברה המשפחה לבאת', בה מצא לורנס עסוק מאוד בציור בעיפרון צבעוני של דיוקנאות האנשים האופנתיים ביותר תמורת גינאה או גינאה וחצי לציור. ב-1784 זכה בפרס מטעם האגודה לאמנויות עבור דיוקן שצייר לפי הציור Transfiguration של רפאל, וזמן קצר לאחר מכן החל לצייר ציורי שמן.
ב-1787 עבר לורנס ללונדון לאחר ששקל והחליט לא לפתוח בקריירת תיאטרון, התקבל על ידי סר ג'ושוע ריינולדס, והתקבל ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנויות. כמעט מיד הוא החל להציג בתערוכות, והמוניטין שלו גדל במהירות כה רבה עד שב-1791 הוא החל לכהן כעמית באקדמיה. מותו של סר ג'ושוע ב-1792 סימן את תחילת הדרך להצלחות נוספות. לורנס מונה מיד לצייר באגודה הדילטנטית, ולציירו הראשי של המלך ג'ורג' השלישי במקום ריינולדס. ב-1794 הוא כבר היה אחד מציירי הדיוקנאות הפופולריים ביותר באותה תקופה, ומושאי הציורים שלו נמנו עם האנשים הידועים ביותר באנגליה, ולבסוף רבים ממשפחות המלוכה של אירופה. קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל, אשתו של המלך ג'ורג' הרביעי, הייתה אחת ממושאי הציור המועדפים שלו, ואף נטען כי השניים היו בני זוג.
לורנס סבל מבעיות כלכליות. ב-1796 קיבל מלורד סיפורת', אחד מפטרוניו, מענק בסך 1,000 לירות שטרלינג (שווה כיום ל-77,000 לירות שטרלינג בקירוב), על מנת לפתור את בעיותיו הכלכליות. לורנס צייר דיוקנאות אחדים של לורד סיפורת', בהם דיוקן באורך מלא של בתו מרי.
ב-1815 קיבל לורנס תואר אבירות; ב-1818 נסע לאאכן על מנת לצייר את השליטים והדיפלומטים שהתאספו שם לצורך הקונגרס השלישי, וכשביקר לאחר מכן בווינה וברומא זכה למחמאות רבות. לאחר 18 חדשים חזר לורנס לאנגליה, וכבר ביום הגעתו נבחר לנשיא האקדמיה במקום בנג'מין וסט שהלך לעולמו ימים אחדים קודם לכן. הוא כיהן בתפקיד זה מ-1820 עד יום מותו. הוא מעולם לא נישא. שנה אחת לאחר מותו יצא ספר לזכור בשם The Life and Correspondence of Sir T. Lawrence, שנכתב על ידי ד"א ויליאמס.
בגלריית ווטרלו שבווינדזור יש תצוגה נרחבת של עבודותיו של לורנס, ביחד עם הציור המפורסם שלו בו מופיע ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון. הציור Master Charles William Lambton, שנוצר עבור לורד דרהאם, נחשב אחד מציוריו הטובים ביותר. עבודותיו מוצגות במוזיאונים בריטיים אחרים, בעיקר בגלריה הלאומית בלונדון ומוזיאון טייט בריטניה, כשבמאה ה-20 יוצאו ציוריו למוזיאונים בארצות הברית.
פיג'ו 104

פיג'ו 104 קופה ZS 2

יוצרו כ-1,000 יחידות. (שנת 1979). בעל מנוע 4 צילינדרים, 1,360 סמ"ק המפתח 91 כ"ס. מהירות השיא של הדגם הייתה 173 קמ"ש. בשנת 1979 במרוץ "24 השעות" (24 Heures de Chamonix), הגיעו דגמי ה-ZS 2 למקומות ראשון ושני.
גיטה אבינור

ביוגרפיה

גיטה אבינור נולדה בווינה בירת אוסטריה לזוג הכימאים, ד"ר בינם אשכנזי, שהיה מאוחר יותר מנהל בית הספר התיכון ברחובות, וד"ר חיה רבקה לבית פיינברג. בשנת 1939, אחרי סיפוח אוסטריה בידי הנאצים, נשלחה לארץ ישראל על ידי הוריה שהצטרפו אליה לאחר מספר חודשים. למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, וכן בהולנד, ולימדה באוניברסיטת חיפה.
הייתה נשואה לכימאי ד"ר מיכאל אבינור, ממציא הכתב הכרמלי.
גיטה אבינור נפטרה בשנת 1975 כשהיא מותירה אחריה שלושה ילדים.

פעילותה הספרותית

גיטה אבינור פרסמה מאות מסות ורשימות ביקורת במוספי הספרות של העיתונות היומית ובכתבי העת לספרות (בעיקר מאזניים, קשת וכרמלית), וכן חיברה ערכים עבור האנציקלופדיה העברית.
בתחום הספרות העברית הקדישה אבינור חלק מכתיבתה לאבות הספרות העברית החדשה בשירה (שאול טשרניחובסקי, חיים נחמן ביאליק, ש' שלום) ובפרוזה (גרשון שופמן, אורי ניסן גנסין, י. ד. ברקוביץ, יהודה בורלא, הלל הלקין), וכן הקדישה מאמרים וסדרות של מאמרים לסופרי דור תש"ח ולסופרי הגל החדש ובהם עמוס עוז, א"ב יהושע, חיים גורי, יהודה עמיחי, ס' יזהר, אהרן מגד, יורם קניוק, אהרן אפלפלד, חנוך ברטוב, שבתאי טבת, עמליה כהנא-כרמון, בנימין גלאי, ודוד שחר. אבינור חיברה גם שורה של מסות על נושאי יסוד בספרות העברית החדשה, כגון צל השואה וייצוגם של המוטיב הישראלי והיחס לקיבוץ, ובהקשר היהודי הרחב יותר כתבה על הסופרים והאינטלקטואלים היהודים שחיו ויצרו בווינה.
בתחום ספרות העולם פרסמה אבינור מאמרים על מגוון רחב של סופרים ויוצרים, החל מיוצרים קלאסיים כשייקספיר וכלה בסופרים פופולריים בני המאה ה-20 כגון אלברטו מוראביה. בין השאר כתבה רשימות על פרנץ קפקא, יוזף רות, קרלו לוי, ג'ונתן סוויפט, אדגר אלן פו, ויליאם גולדינג והנרי ג'יימס. כמו כן כתבה אבינור מאמרים על גלגוליהן ההיסטוריים וייצוגיהן הספרותיים של דמויות היסטוריות שנויות במחלוקת, כגון הנרי השני, מלך אנגליה, ושל אירועים היסטוריים כגון מלחמת שלושים השנים.
בתחום ספרות העולם התמקדה אבינור במיוחד בספרות הגרמנית המודרנית, לרבות בהקשר להשפעות השואה ויתר זוועות המשטר הנאצי על הספרות שנכתבה לאחר מלחמת העולם השנייה. בין היתר כתבה על היינריך בל (שאת זכייתו תשע שנים מאוחר יותר בפרס נובל לספרות, כסופר הגרמני הראשון לאחר מלחמת העולם השנייה, חזתה במאמר שפרסמה ב"משא" בשנת 1963), וכן על גינטר גראס, הרמן הסה, האחים תומאס מאן והיינריך מאן, ואריך קסטנר.
בכתיבתה שילבה אבינור רשמים מפגישות שערכה עם סופרים ויוצרים, בארץ ובחו"ל. את דרך כתיבתה תיאר חוקר הספרות, פרופ' אבנר הולצמן, באופן הבא:
מסותיה כתובות בדרך שווה לכל נפש, מתוך רגישות לצרכיו של הקורא המחפש בביקורת דיוקן אינפורמטיבי בהיר של היצירה ומפתחות ראשוניים להבנתה. עם זאת ניכרת בהן יכולת מובהקת של חדירה פרשנית, ולעיתים הייתה מן הראשונים שזיהו את יסודות הפואטיקה של סופר בעודו בתחילת דרכו. כך במסותיה על ספריהם המוקדמים של עמוס עוז וא"ב יהושע. ההיקף התרבותי הרחב שלה ניכר בעשרות המסות שהקדישה ליוצרים ולנושאים מספרות העולם, ובעיקר בולטת בקיאותה האינטימית, המפורטת, בספרות הגרמנית הקלאסית והמודרנית.
— לקסיקון הספרות העברית החדשה, הערך גיטה אבינור
גיל מסינג

ביוגרפיה

מסינג נולד בבסיס חצור לחיים מסינג, איש חיל האוויר ולימים מנכ"ל הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול במשרד ראש הממשלה, לצדו של ראש הממשלה אריאל שרון, וכיום סגן ראש העיר יבנה, ולאורנה, תכשיטנית במקצועה, אך משפחתו עברה ליבנה.
למסינג אח אחד.
מסינג למד בבית-ספר היסודי מעיין ובתיכון 'האורן' ע"ש גינסבורג ביבנה.
בנעוריו היה דובר נוער הליכוד, בתקופת הבחירות של 1996 שבהן נבחר בנימין נתניהו לכהונתו הראשונה.
בשנת 2001 התגייס לצה"ל ושירת ביחידת דובר צה"ל. לאחר שעבר קורס קצינים שימש כקצין מבצעים וקשר לתקשורת הבין לאומית, ובהמשך נציג דובר צה"ל באוגדת עזה, עליה פיקד באותה עת אביב כוכבי.
ב-2006 השתחרר מסינג בדרגת סגן ומונה לסגן דובר מפלגת קדימה. ב-2007 מונה ליועץ התקשורת ועוזרה האישי של שרת החוץ ציפי לבני.
ב-2013 מונה למנהל תקשורת חוץ וקשרי ממשל בחברת שטראוס. ב-2018 מונה למנהל מערך התקשורת התאגידית הגלובלית בחברת הטכנולוגיה צ'ק פוינט , הכולל צוותים בסינגפור, באנגליה ובארצות הברית, ויותר מ־30 סוכנויות יחסי ציבור.
במהלך חקירת פרשת ישראל ביתנו סייע מסינג למשטרה, בהקלטה של שיחה שקיים עם אחד החשודים בפרשה, יועץ התקשורת רונן משה. משה הודה והורשע ונגזרו עליו תשעה חודשי מאסר ובנוסף קנס של 900 אלף ש"ח . 
ב-29 באפריל 2019 החליט הרמטכ"ל אביב כוכבי למנותו לדובר צה"ל ה-28 בדרגת אלוף-משנה, אך ב-12 במאי הוא הודיע על הסרת מועמדותו במכתב לרמטכ"ל, בו בין היתר כתב: "על אף שהובהר שלא נפל כל פגם בהתנהלותי האישית או בזו של מי מקרוביי, אינני מעוניין שאדם כלשהו ישתמש בי ובמינוי שלי ככלי ניגוח כלפי הרמטכ״ל או כלפי צה״ל. על כן, אני מבקש ממך לבטל את המינוי". 
נמנה כאחד מ-40 הצעירים המבטיחים בדירוג 2019 של מגזין TheMarker.
מסינג בעל תואר ראשון בממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה, מהמרכז הבינתחומי הרצליה ובעל תואר שני בלימודי משפט מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
מסינג נשוי לליאת ורהפטיג מסינג, ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.
אנדרה בראיק

ביוגרפיה

נולד ב-1942 בפריז תחת הכיבוש הנאצי. 
למד אסטרופיזיקה תחת הנחייתו של אוורי שצמן (Evry Schatzman), מחלוצי התחום בצרפת
ב-1980 היה חלק מחוקרי מערכת השמש במסגרת תוכנית וויאג'ר. בהמשך היה חלק מהחוקרים המפענחים את תמונות הגשושית קאסיני. מחקריו בנושא טבעות שבתאי הובילו להתעניינותו באפשרות למציאת הטבעות סביב נפטון.
אחד מחברי הוועדה לחקר אנרגיות חלופיות ואנרגיה אטומית בצרפת, ופרופ' באוניברסיטה של פריז.

פרסים והוקרה

האסטרואיד 3488 בראיק נקרא על שמו.
ב-2001, הוענקה לו מדליה ע"ש קרל סייגן.

ספריו

בראיק כתב מספר ספרים המסבירים את תחום האסטרופיזיקה לקהל הרחב. ספרו האחרון, עולמות מסביב, האם אנחנו לבד פורסם בשנת 2015.
איש השנה

איש השנה הוא תואר לא רשמי הניתן אחת לשנה על ידי כתב עת או ארגון, לאדם הבולט באותה שנה, באופן כללי או בתחום מסוים (כגון "איש השנה במוזיקה" או ספורטאי השנה). הבחירה נעשית על ידי צוות מומחים של הארגון הבוחר, או על ידי הציבור. ההכתרה הנודעת ביותר בתואר "איש השנה" היא איש השנה של השבועון טיים.

בישראל

בעקבות השבועון "טיים" הלך השבועון הישראלי "העולם הזה", שהכתיר מדי שנה את "איש השנה" (העיתון נסגר ב-1993). 
"קשת", זכיינית השידור של "ערוץ 2", עורכת מדי שנה את "טקס אנשי השנה".
עיתון הכלכלה גלובס נוהג להכתיר את איש השנה בכלכלה.
משחק סופר אדיטיבי

בתורת המשחקים, משחק סופר אדיטיבי מתאר משחק קואליציוני בעל תכונה מיוחדת והיא שכל שתי קואליציות זרות המתאחדות יחד לקואליציה אחת יכולות להשיג תוצאה שווה או טובה יותר מזו שיכלו להשיג כל אחת בנפרד - "האיחוד אינו מזיק".

הרחבה

דרישת "האיחוד אינו מזיק" נראית כה טריוואלית עד כי בתחילת דרכה של תורת המשחקים דנו אך ורק במשחקים מסוג זה. לצורך בניית המודל המתמטי בתורת המשחקים של משחקים בצורת פונקציה קואליציונית, התברר כי נוח יותר לעבוד עם קבוצה רחבה יותר של משחקים ולא רק עם משחקים סופר אדיטיביים. ברוב המצבים הכלכליים והחברתיים הנחת הסופר אדיטיביות היא הנחה סבירה, אך ייתכן כי מסיבות כלשהן (פוליטיות, גזעיות, העדפות אישיות וכדומה) תיווצרנה שתי קבוצות אשר שילובן לא רק שלא יתרום להן, אלא אף ירע את מצבן - במצב זה הנחת הסופר אדיטיביות אינה סבירה.
דוגמה למצב בו הנחת הסופר אדיטיביות אינה סבירה היא מצב בו הממשלה מפעילה חוק שיגביל את התהוותם של מונופולים לפיו אסורה התאגדות של מספר חברות ל"חברה גדולה מידי" בעלת כוח שוק גדול מידי, דבר העלול לפגוע ברווחה החברתית. הממשלה יכולה להשתמש במיסוי אותו תטיל במיקרה של התאחדות על מנת לפגוע בכדאיות האיחוד.
טבעי להניח שבמשחק סופר אדיטיבי תיווצר קואליציה גדולה ככל האפשר שכן השחקנים מרוויחים יותר ככל שמתאגדים יותר שחקנים לקואליציה אחת.

הגדרה פורמלית

משחק יקרא משחק סופר אדיטיבי אם לכל שתי קואליציות זרות  ופונקציית תועלת  מתקיים:
מריו סוארש

שנים ראשונות

סוארש נולד בליסבון בשנת 1924. הוא קיבל תואר דוקטור בהיסטוריה, פילוסופיה ומשפטים מאוניברסיטת ליסבון. בשנת 1957 החל להרצות באוניברסיטה זו, אך פעילויותיו כנגד שלטונו הפשיסטי של העריץ אנטוניו סלזר, הוליכו לפיטוריו ולמעצרים חוזרים ונשנים.
בשנת 1968 נשפט על ידי בית דין צבאי לגלות באי סאו טומה ופרינסיפה, ממושבות פורטוגל במפרץ גינאה. הוא הצליח להגיע לצרפת בשנת 1970, ולימד שם באוניברסיטאות. בצרפת הצטרף לתנועת גולים פורטוגזים סוציאליסטים שהכריזה על עצמה בשנת 1973 כמפלגה הסוציאליסטית הפורטוגזית, ובחרה את סוארש למזכ"ל.

ראש הממשלה

בבחירות הדמוקרטיות שנערכו באפריל 1976 זכו הסוציאליסטים במספר מושבים מספיק בפרלמנט על מנת להקים ממשלת מיעוט בראשותו של סוארש. לממשלה זו התנגדו הקומוניסטים משמאל, והשמרנים מימין, וסוארש נאלץ להתפטר מתפקידו בשנת 1978.
האווירה השמאלית שהביאה עמה המהפכה התפוגגה, וממשלות השמאל פינו את מקומן לסדרת ממשלות שמרניות עד 1983, עת זכה שוב סוארש בבחירות, וכיהן כראש ממשלה שוב עד 1985. הישגו העיקרי בתקופה זו היה המשא ומתן לכניסת פורטוגל אל האיחוד האירופי.

נשיא פורטוגל

בחודש מרץ 1986 נבחר סוארש לנשיא פורטוגל, והיה האזרח הראשון שכיהן בתפקיד זה מזה למעלה משישים שנה. תפקיד זה, בדומה לתפקיד הנשיא במדינת ישראל, היה תפקיד טקסי בעיקרו, וסוארש השתמש בו כדי לקדם את זכויות האדם בפורטוגל ובעולם. במהלך רוב שנות כהונתו נשלטה פורטוגל בידי השמרנים, אך בשנת 1995 חזרו אנשי השמאל לשלטון. סוארש פרש מתפקיד הנשיא בשנת 1996.

לאחר הנשיאות

בשנת 1998 היה סוארש חבר במשלחת של האומות המאוחדות אשר נועדה לבדוק את מצב זכויות האדם באלג'יריה נוכח מלחמת האזרחים העקובה מדם שהשתוללה שם. יש הרואים בדו"ח המשלחת, אשר האשים את הקיצונים האיסלמים במעשי הטבח, כאחד הגורמים לסיומה של הלחימה. אחרים הביעו תרעומת על התעלמותו של הדו"ח ממעשי האכזריות של הממשלה כנגד המורדים.
בשנת 1999 הוביל את מפלגתו בבחירות לפרלמנט האירופי, והחזיק בתפקידים שונים בפרלמנט מטעמה. סוארש זכה בפרסים שונים לזכויות האדם, ובתוארי כבוד משלוש אוניברסיטאות.
בסוף אוגוסט 2005 הודיע סוארש על מועמדותו לנשיאות פורטוגל בבחירות ינואר 2006. בבחירות אלו הוא הובס, והגיע שלישי עם כ-14% מהקולות.

סוארש וישראל

סוארש נחשב בעבר לידיד של מדינת ישראל. ב-1 בנובמבר 1995 נאם בכנסת, במה שהיה בדיעבד הופעתו האחרונה בכנסת של ראש הממשלה יצחק רבין, אשר נרצח שלושה ימים לאחר מכן, ב-4 בנובמבר.
בנובמבר 2002 התבטא סוארש נגד ממשלת ישראל, אז בראשות אריאל שרון, באומרו כי היא "מיליטנטית, ימנית וקיצונית", והתפטר מראשות המשלחת ליחסים עם ישראל של הפרלמנט האירופי (אחת ממשלחות הפרלמנט האירופי למדינות שאינן חברות באיחוד).
משחקי אינוויקטוס

משחקי אינוויקטוס (אנגלית: Invictus Games) הם טורניר ספורט פאראלימפי רב-ענפי בינלאומי לחיילים ויוצאי צבא.
משחקי אינוויקטוס הראשונים נערכו בלונדון שבבריטניה בספטמבר 2014.

ייסוד התחרות

הרעיון לתחרות הועלה על ידי הארי, נסיך ויילס בהשראת תחרות דומה (Warrior Games) שבה נכח בארצות הברית, במטרה לסייע בשיקומם באמצעות ספורט של חיילים שנפצעו וסבלו ממחלות ועל מנת שפצועי בריטניה במלחמת אפגניסטן לא יישכחו גם לאחר תום המעורבות הבריטית שם. 
כהמנון עבור התחרות נבחר השיר Invictus מאת המשורר האנגלי בן המאה ה-19 ויליאם ארנסט הנלי (Willian Ernst Henley). המוטו שנבחר לה היה I AM.

משחקי אינוויקטוס 2014

הטורניר הראשון התקיים ב-10 עד 14 בספטמבר 2014 בלונדון. בתחרות השתתפו למעלה מ-400 ספורטאים מ-13 מדינות, לרבות 130 ספורטאים בריטים.
התחרות אורגנה בתוך עשרה חודשים בתמיכת ראש עיריית לונדון בוריס ג'ונסון, הוועדה המארגנת של המשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת לונדון ומשרד ההגנה של בריטניה. הנסיך הארי עמד בראש הוועדה המארגנת של התחרות. הקרן המלכותית של בית המלוכה הבריטי הקציבה לתחרות מיליון לירות בריטיות ומשרד האוצר הבריטי הקציב סכום דומה. חברת יגואר לנד רובר העניקה חסות כספית לתחרות.

אירועי התחרות

התחרות נערכה בפארק האולימפי על שם המלכה אליזבת שבלונדון. בטקס הפתיחה נכחו 6,500 צופים וביניהם ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, הנסיך הארי, הנסיך צ'ארלס, אשתו הדוכסית קמילה והנסיך ויליאם. במהלכו הושמע מסר מוקלט מאת הגברת הראשונה של ארצות הברית מישל אובמה.
משחקי התחרות נערכו באחדים ממתקני אולימפיאדת לונדון, לרבות קופר בוקס, ולופארק ומרכז ספורט המים ושודרו על ידי ה-BBC. משתתפי התחרות התחרו באתלטיקה, קשתות, חתירה באולם, הרמת כוח, אופני כביש, כדורעף לנכים, שחייה, כדורסל בכיסאות גלגלים וראגבי בכיסאות גלגלים. נותנת החסות יגואר לנד רובר ארגנה גם תחרות נהיגה.
בקונצרט שנערך לרגל סיום התחרויות בהשתתפות 26,000 צופים הופיעו בין היתר להקת פו פייטרס והזמרים בריאן אדמס, ג'יימס בלאנט ואלי גולדינג.

משחקי אינוויקטוס 2016

הטורניר השני התקיים באורלנדו שבפלורידה, ארצות הברית, מה-8 ועד 12 במאי 2016.
בטורניר השתתפו משלחות מאוסטרליה, איטליה, אסטוניה, אפגניסטן, בריטניה, גאורגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, ירדן, ניו זילנד, עיראק, צרפת, קנדה והמארחת ארצות הברית.
ענפי הספורט שנכללו בטורניר הם אתלטיקה, קשתות, נהיגה, חתירה באולם, אופניים, כדורעף בישיבה, שחייה, כדורסל בכיסאות גלגלים, רוגבי בכיסאות גלגלים, טניס בכיסאות גלגלים וטריאתלון.
לקראת התחרות פורסמה פרסומת משעשעת בהשתתפות המלכה אליזבת', הנסיך הארי, נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה ואשתו מישל אובמה.

משחקי אינוויקטוס 2017

הטורניר השלישי התקיים בטורונטו שבקנדה מה-23 עד 30 בספטמבר 2017.
בטורניר השתתפו משלחות מאוסטרליה, איטליה, אסטוניה, אפגניסטן, בריטניה, גאורגיה, גרמניה, דנמרק, הולנד, ירדן, ניו זילנד, עיראק, צרפת, רומניה ואוקראינה (שתיהן לראשונה), ארצות הברית והמארחת קנדה.
ענפי הספורט שנכללו בטורניר היו אתלטיקה, קשתות, גולף, חתירה באולם, הרמת משקולות, אופניים, כדורעף בכיסאות גלגלים, פארא הוקי קרח, שחייה, כדורסל בכיסאות גלגלים ורוגבי בכיסאות גלגלים. המשחקים התקיימו בתשעה אתרים ברחבי העיר.
ספורטאי כל המדינות המשתתפות זכו במדליות. בראש טבלת המדליות ניצבו ארצות הברית, בריטניה וקנדה.