google/wiki40b huggingface dataset:
פארס חמוד פלאח

בשדה המשפט

פארס נולד בכפר סמיע בשנת 1932. בשנים 1953–1956 עבד כמורה בבית הספר עוספיה בכרמל. בשנת 1961 סיים את לימודי המשפטים בשלוחת האוניברסיטה העברית בחיפה. בשנת 1963 הוסמך כעורך דין. בשנים 1964–1969 שימש מנהל בתי הדין הדרוזיים. באוקטובר 1969 מונה לשופט בבית משפט השלום בעכו, כשהוא הדרוזי הראשון המתמנה למשרה מעין זו. ב-16 באוקטובר 1994 מונה לסגן נשיא בית משפט השלום. ב-12 ביוני 2002, בהגיעו לגיל 70, פרש לגמלאות.

מפסקיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

פעילות ציבורית

פארס מילא תפקידים שונים בחיים החברתיים בישראל. בין השאר כיהן כיו"ר בית קדם המרכז הערבי-יהודי בעכו וראש האגודה למען האסיר. כיהן כיו"ר ועדת הפרס לספרות ערבית וממלא מקום יו"ר הנהלת יד לבנים הדרוזים. פארס הוא זוכה פרס "הלורד זיו" לפעלו לדו קיום יהודי-ערבי משנת 1993.

משפחתו

פלאח הוא אביו של השופט זאיד פלאח, השופט הצבאי הראשון מהעדה הדרוזית, שמונה בהמשך כאביו לכהן כשופט בית משפט השלום.
גרף פרש

גרף פרש הוא גרף שצמתיו מייצגים משבצות של לוח שחמט, וקשתותיו מייצגות מסעים חוקיים של פרש (כלומר שני קודקודים מחוברים אם ורק אם פרש יכול לעבור בצעד יחיד בין המשבצות שהם מייצגים).
עבור לוח בגודל mxn, יש בו  צמתים ו- קשתות. עבור nxn יש בו  קשתות (שמונה פעמים מספר משולשי).
גרף כזה הוא דו-צדדי, מאחר שהוא 2-צביע - צביעת לוח שחמט רגילה. משום כך הוא גם גרף מושלם.
חידת מסע הפרש שואלת על מציאת מסלול המילטוני בגרף כזה.
מרגרטה, רוזנת טירול

ביוגרפיה

מרגרטה הייתה בתו השורדת היחידה של היינריך, מלך בוהמיה, אז דוכס קרינתיה והרוזן של טירול, ואשתו השנייה אדלייד, בתו של היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג. מכיוון ששלושת נישואיו של אביה לא הניבו יורשים זכרים, בשנת 1330 הוא הגיע להסכם עם קיסר האימפריה הרומית הקדושה לודוויג הרביעי, שאיפשרה למרגרטה לרשת אותו ואת נכסיו. כשהייתה בגיל 12 נישאה ליאן ז'ינדריך, מרקיז מורביה, בנו הצעיר בן ה-8 של יוהאן, מלך בוהמיה ואחיו של קרל הרביעי המלך העתידי של בוהמיה.

בציור

ככל הנראה, היצירה "הדוכסית המכוערת" של הצייר הפלמי קווינטן מאסיס משנת 1513 לערך, מתבססת על דיוקנה של הדוכסית שהייתה ידועה לשמצה בתור "האישה המכוערת ביותר בעולם", ואשר לפי השערות של חוקרים בתחום הרפואה הייתה אולי חולה במחלת פאג'ט (מחלה הגורמת לעיוות בעצמות). היצירה גם היוותה מקור השראה לאיורו של ג'ון טניאל משנת 1869 של "הדוכסית המכוערת" בספרו של לואיס קרול, "עליסה בארץ הפלאות"

בספרות

הדוכסית הייתה גיבורת הרומן של ליון פויכטוונגר, "הדוכסית המכוערת".(Die häßliche Herzogin) משנת 1923.
Goodbye to the Island

רקע

האלבום הוקלט כבר בשנים 1980-1981, ולבסוף יצא לאור בתחילת 1981. עם יציאת האלבום יצאו שני סינגלים אשר נועדו כדי לקדם אותו וכך היה, האלבום במהרה זכה להצלחה בינונית אך לא עולמית כמו שאר אלבומיה של הזמרת. האלבום הופק על ידי רוני סקוט, וסטיב וולף וטיילר לא לקחה חלק רב בהפקה. מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים ורק שניים מבין הארבעה הצליחו לזכות להצלחה בינונית ברחבי העולם, כאשר מכרו כמויות בינוניות של עותקים והצליחו להיכנס למעט מצעדים.
ז'ירונד (שפך נהר)

היווצרות שפך הנהר

שפך הנהר זורם על משטח גירי מתקופת הקרטיקון. הרי האלפים והרי הפירנאים נוצרו כתוצאה מהקימוט האלפיני לפני 60 מיליון שנה, והקימוט ייצר קמר בז'ונזה (Jonzac) וצוקים בדרום מאדוק. זרמי המים שפגעו בצוקים יצרו את שפך הנהר. באותה תקופה כל האזור היה מוצף ים ורק לקראת סוף תקופת השלישון הייתה ירידה במפלס המים.
תחילת הרביעון אופיין בתקופת קרח וחום מחזוריות, ושינויים אלו הם שעיצבו את שפך הנהר בצורתו הנוכחית. לפני כ-2,000 שנה נוצרו הביצות בגדות השפך, ולפני כ-1,000 שנה נוצרו הדיונות והחופים. כיום הביצות כולן יבשו אך הז'ירונד ממשיך להתחדש כל העת. כך למשל ב-1999 שקע האי קרוט (île de la Croute) מתחת למים, וכך העיירה בורג' מצאה את עצמה מול נהר הדורדון ולא מול הז'ירונד.

ימאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

וובאן והשפך

סבסטיאן דה וובאן שהיה אחראי הביצורים של לואי הארבעה עשר, בנה מערכת ביצורים לאורכי חופי צרפת על מנת להגן על צרפת ממתקפות של יורדי ים ובפרט ההולנדים והאנגלים. במסגרת הביצורים על וובאן הוטל להגן על הז'ירונד כנתיב שיט חשוב למסחר של צרפת כאשר במעלה השפך ממוקם נמל בורדו שהיה הנמל העיקרי של צרפת. וובאן החל את בניית הביצורים בסוף המאה ה-16 כאשר המיקום שהוא בחר למיקום הביצורים היה העיר בלאי. הוא בנה את מצודת בלאי אולם לאחר בניית הוא גילה כי המצודה עצמה אינה מספקת מענה לשליטה על כל המעבר בז'ירונד משום שהארטילריה שישבה במבצר לא יכלה להגיע עד לצידו השני של הנהר.
בעקבות כך בין 1690 ל-1693 בנה וובאן את פור מדוק מצידו השני של השפך ואת פור פאטה על אי במרכז השפך כך שבסוף המאה ה-17 הז'ירונד נסגר לתנועה של כוחות עוינים. הביצורים האלו הועמדו למבחן רק ב-1814 במהלך המלחמה של הקואליציה האנטי-צרפתית השישית בפירנאים.
האני סכאפט

האני סכאפט (Hannie Schaft;‏ 16 בספטמבר 1920 - 17 באפריל 1945) הייתה לוחמת במחתרת הקומוניסטית בהולנד במהלך מלחמת העולם השנייה. היא נודעה כ"נערה אדומת השיער", שהוא גם שמם של ספר וסרט על אודותיה.

ביוגרפיה

לפני המלחמה למדה משפטים באוניברסיטת אמסטרדם, שם גם התיידדה עם סטודנטים יהודים. עם כיבוש  הולנד על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, היא סירבה לחתום על הצהרת אמונים לשלטון הכיבוש, ונאלצה בשל כך להפסיק את לימודיה. היא הפכה לפעילה בתנועת ההתנגדות והגישה סיוע לאנשים שהסתתרו מפני הגרמנים על ידי זיוף תעודות זהות ותלושי מזון. כמו כן, השתתפה בביצוע פיגועים שונים נגד גרמנים ומשתפי פעולה הולנדים. שלושה שבועות לפני סוף המלחמה נתפסה האני בהארלם, בעת שחילקה עיתון מחתרתי, והוצאה להורג, בדיונות של בלומנדאל (Bloemendaal) בגיל 24. מסופר כי המטח הראשון רק פצע אותה, ואז היא קראה בקור רוח לחייל: "אני יורה יותר טוב ממך", ורק אז ירו בה שוב והרגו אותה.
לאחר המלחמה אותרה גופתה. היא נקברה מחדש בנוכחות הנסיכה ההולנדית יוליאנה. מאוחר יותר, כמלכה, חשפה יוליאנה פסל הנצחה מברונזה על שם הלוחמת בפארק קנאו (Kenau) בהארלם, סמוך למקום הולדתה. לאחר מותה, קיבלה האני אות-כבוד מלכותי וכן אות כבוד אמריקאי. מספר בתי ספר ורחובות נקראו על שמה בהולנד.
ג'ון הולדרן

ביוגרפיה

הולדרן נולד ב-1 במרס 1944 בפנסילבניה, ארצות הברית. למד לתואר ראשון באוניברסיטת MIT במסצ'וסטס ולדוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. הולדרן התמקצע באווירונאוטיקה, אסטרונאוטיקה ובפיזיקה של הפלזמה. 
הולדרן הרצה במשך 13 שנה באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת ברקלי במשך יותר משני עשורים. הולדרן התמקד בשינויים סביבתיים גלובליים, בטכנולוגיות מבוססות אנרגיה ומדיניות ובמדיניות המדע והטכנולוגיה.
בין השנים 1994 ל-2001 שימש את ביל קלינטון כיועץ לענייני מדע. שמונה שנים לאחר מכן מנה על ידי הנשיא אובמה כיועצו האישי לענייני מדע וכ-יושב ראש משרד מדיניות המדע והטכנולוגיה.
מבחינה פוליטית הולדרן חבר במפלגה הדמוקרטית.

דילול אוכלוסייה

הולדרן כתב יותר מעשרים מאמרים והשתתף בעריכה של עשרות ספרים. נושאו העיקרי במאמרים מוקדמים היה התפוצצות אוכלוסין. ב-1969 פרסם מאמר עם המחבר פול ארליך ובו נאמר ש-"שום טכנולוגיה חדישה לא תמנע את הסבל העתידי -אם לא ינקטו צעדים מידיים ויעילים לשליטה באוכלוסייה".
הולדרן הוא מן המחברים של הספר משנת 1977 - Ecoscience: Population, Resources, Environment בו הוא מציע מודלים אפשריים לפתרון בעיית פיצוץ אוכלוסין.
יחסי אוסטרליה–בליז

סקירה כללית

אוסטרליה ובליז משתתפות שתיהן בפורום הבינלאומי לשיתופי פעולה - מזרח אסיה-אמריקה הלטינית ולוקחות בו חלק פעיל. אוסטרליה היא מדינה משקיפה בארגון סיכ"ה - Sistema de la Integración Centroamericana, מערכת האינטגרציה של מדינות מרכז אמריקה.
ב-2001 הקימה הממשלה האוסטרלית את ארגון COALAR - המועצה האוסטרלית לקשרים עם אמריקה הלטינית. המועצה פעילה בכל תחומי העניין החל מעסקים, כלכלה וחינוך, עד לתיירות ושיתופי פעולה תרבותיים. אוסטרליה עוזרת רבות לבליז בענייני פיתוח, היות שמדובר במדינה מתפתחת ללא משאבים מיוחדים וגרעונות כספיים. אוסטרליה תרמה כ-60 מיליון דולר אמריקאי לבליז בין השנים 2010-2014.
לשתי המדינות פרויקט משותף במטרה לשמור על ניקיון האוקיינוס ממזיקים ומזיהום, למעשה, כל מערכת היחסים שלהן מבוססת על הנושא הזה.
מנחמיה

ייסוד המושבה

ייסוד המושבה התבצע בשלושה שלבים: ב-23 - 26 בדצמבר 1901 התיישבו חמש המשפחות הראשונות על אדמות שנרכשו בדרום עמק הירדן, ליד הכפר עבודייה, ב-25 בדצמבר 1902 כ"ה בכסלו תרס"ג נוצר איחוד של מתיישבי עבודייה עם אדמות מלחמיה, בינואר 1903 התגבשה המושבה מלחמיה שכללה 12 משפחות ואליהן התווספו שמונה משפחות מזכרון יעקב, "מלחמיה" היא היישוב היהודי הראשון באזור בעת החדשה. בו' באייר תר"פ (24 באפריל 1920) הותקפה מלחמיה על ידי פורעים ערבים והמתיישבים נאלצו להתפנות לתקופה קצרה. בשנת 1921 שונה שמה של המושבה למנחמיה על שם מנחם, אביו של הנציב העליון הרברט סמואל.
בראש המושבה עמד ועד המושבה בניהולו רב השנים של מאיר דוד רוזנצויג, בנו ירמיהו רוזנצויג, נודע כנגן הרמוניקה (מפוחית יד) ומספר סיפורים, ירמיהו חיבר ושר את השיר "על הגורן בליל לבנה".
במנחמיה הוקם בית-מרקחת אזורי לפני מלחמת העולם הראשונה. הוקמה בה מחצבה, שבה כרו חומרי גלם עבור ביח"ר "נשר" שליד חיפה; המחצבה סיפקה עבודה גם לקיבוצי עמק הירדן בראשיתם. הוקם בה גם מפעל לייצור גבס, שסיפק עבודה לתושבי מנחמיה. במקום היה קיים מוזיאון לתולדות הרפואה באזור, ולתולדות מנחמיה ונהריים.

התנהלות ככמועצה מקומית

היישוב התנהל כמועצה מקומית משנת 1951 ועד 2005. שטח השיפוט של המועצה היה 6,000 דונם.
בראש המועצה עמד בני שליטא בין השנים 1956–1992. שליטא נבחר בפעם האחרונה בשנת 1989 אך כיהן כראש מועצה לעומתית בה היה רוב לאופוזיציה. מסיבה זו הורה שר הפנים בשנת 1992 על פיזור המועצה ועריכת בחירות חדשות שהביאו להחלפת שליטא על יד אהרון מונדרי. בשנת 1997 פיזר שר הפנים את המועצה בשנית, והפעם הוא מינה ועדה קרואה לניהול היישוב. גם לאחר מכן ידעו הבחירות במועצה עימותים חריפים שהגיע לתביעת לשון הרע בבית המשפט.
מ-1999 עד 2004 ראש המועצה היה עמית בן-צבי. הוא התפטר בשל צבירת גירעונות בקופת המועצה. (התפטרות מסיבה זו היוותה תקדים ארצי). במקום בן-צבי, נכנס לתפקיד ממלא מקומו, איבור אלטשולר, שהחזיק בתפקיד פחות משנתיים. בא' בטבת ה'תשס"ו (1 בינואר 2006) המועצה בוטלה והמושבה הועברה למינהל מועצה אזורית עמק המעיינות.

גידולים חקלאיים

במנחמיה מגדלים מגוון פירות, בהם אשכוליות אדומות, קלמנטינות, תפוזים, בננות, זיתים, תמרים וענבים.
בודו (עם)

בּוֹדוֹ היא קבוצה אתנית דוברת שפה ייחודית, המהווה שבט בעמק ברהמאפוטרה  שבצפון מזרח הודו.
אוּדַאלגוּרי וקוֹקְרגְ'האר של אסאם נחשבים מרכז התרבות של הבודו.
היסטורית הבודו נקראו "מֶעך" (Mech). הבודו עצמם משתמשים במינוח "בודוסה", שפירושו בן בודו, כדי לתאר עצמם. בני קהילות הבודו, הגם שגאוגרפית פעמים שמרוחקים אלו מאלו, שומרים על תרבות, מסורת, שפה, ודת אחידה.
האוכלוסייה הכללית של הבודו מונה כ-5 מיליון איש, כאשר כ-4 מיליון באסאם. השפה המדוברת בין כולם היא בודו, הדת העיקרית היא הינדואיזם (מעל 90%) והשאר בעיקר נוצרים (מעל 9%).

שאיפה לעצמאות

הבודו שואפים לעצמאות עוד מימי השלטון הבריטי.
בשנת 2012 מהומות אלימות בין הבודו למהגרים מוסלמים אילצו כ-400,000 אנשים לעקור ממקום מושבם.
לירון כהן

הקריירה

כהן החלה את הקריירה שלה בקבוצת מכבי רעננה, וזכתה עמה פעמיים בגביע המדינה (2000 ו-2001). בהמשך שיחקה במשך שתי עונות באליצור רמלה, וזכתה עמה בדאבל בעונת 2003/2004. בעונה שלאחר מכן הצטרפה לאפולון פטולמאידוס מהליגה היוונית, ולאחר מכן שבה לישראל, לקבוצת אנדה רמת השרון, עמה זכתה בגביע המדינה בשנת 2006. 
בעונת 2007/2008 יצאה כהן לחו"ל בפעם השנייה, לקבוצה הספרדית CB סן חוסה מהעיר לאון. כהן העפילה עם הקבוצה לגמר גביע המלכה, ואף שקבוצתה הפסידה, נבחרה לשחקנית המצטיינת במשחק. בנוסף, הייתה לאחת מחמש השחקניות שנבחרו לחמישיית העונה של הליגה הספרדית באותה עונה. בקיץ אותה שנה שיחקה במחנה האימונים בקבוצת לוס אנג'לס ספארקס ב-WNBA, אך לא נכללה בסגל הקבוצה הסופי.
את העונה הבאה פתחה כהן במקסימה ברוקר קושיצה מהליגה הסלובקית, וזכתה עמה בגביע המקומי. במהלך שהותה בסלובקיה בחר בה אתר "יורובאסקט" לגארדית האירופאית הטובה ביותר לשנת 2008. בהמשך, שיחקה גם בבשיקטש מהליגה הטורקית, ולקראת עונת 2009/2010 עברה לקבוצה החמישית מחוץ לישראל, ויסלה קרקוב. במדי קבוצה זו זכתה בגביע הפולני, וכן העפילה לשלב הפיינל פור של היורוליג, בו סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
במאי 2010 חתמה לירון כהן בסגנית אלופת איטליה סקיו.
במאי 2013 חתמה לירון כהן באוניברסיטת איסטנבול הטורקית. 
ב-21 בדצמבר 2014 הודיעה על פרישה ממשחק.

בנבחרת

כהן שיחקה בנבחרת ישראל מ-2005–2015. לקראת משחקי מוקדמות אליפות אירופה שנערכו בשנת 2010, נבחרה לשמש כקפטנית הנבחרת. בסיום המשחקים דורגה כהן ראשונה בין הקלעיות בטורניר כולו (20.8 נקודות במשחק), ראשונה בין מוסרות האסיסטים (6.7 במשחק) ורביעית באחוזי העונשין (92.9% בממוצע). נכון לדצמבר 2014 היא שיאנית הסלים בכל הזמנים של נבחרת ישראל עם 1,729 נקודות, וכמו כן היא השחקנית בעלת מספר ההופעות הגדול ביותר בנבחרת - 171 משחקים.
בעלי פרחים

מיון

נהוג לסווג כיום את בעלי הפרחים כמערכה בממלכת הצומח, והם שייכים למערכת-העל של צמחי זרע (Spermatophyta), וגם לקבוצת צמחים וסקולריים (Tracheobionta). בעבר היו מקובלים שמות מדעיים נוספים למערכה, כמו Anthophyta, אך כיום מקובל השם Magnoliophyta, על-פי הסוג האופייני מגנוליה (Magnolia).
בעבר מקובל היה לחלק את בעלי הפרחים לחד-פסיגיים ולדו-פסיגיים (מערכת המיון של ארתור קרונקויסט), אך כיום חלוקה זו זוכה לבחינה מחדש. ממצאי המחקר הגנטי מצביעים על כך שלמעשה החד-פסיגיים התפתחו מתוך קבוצה עתיקה של דו-פסיגיים קדומים. בפרט, הנציג העתיק ביותר של בעלי פרחים הוא צמח דו-פסיגי Amborella trichopoda.
שיטת המיון (טקסונומיה) המקובלת כיום היא השיטה שהוצעה על ידי קבוצת APG ב-1998 ועודכנה ב-2003 (APG II). עדכון נוסף לשיטה פורסם ב-2009 (AGP III).

חשיבות כלכלית

צמחים בעלי פרחים מספקים חלק גדול ממזון האדם. בעלת חשיבות גדולה היא משפחת הדגניים שבה נמנים אורז, חיטה, תירס וקנה סוכר, וכן דשא ואספסת המשמשים מספוא.
הזית, עץ בעל חשיבות עליונה בכלכלת המזרח התיכון בעת העתיקה, וכן כיום ברחבי העולם שייך אף הוא למשפחת הזיתיים שבמערכת בעלי הפרחים.
כן הגפן בעלת חשיבות תרבותית וכלכלית מהעת העתיקה ועד היום.
חשיבות כלכלית נוספת של בעלי פרחים, אך פחותה, היא בפרחיהם לנוי, שבתקופות מסוימות אף שימשו רכיבי צמח כגון זרעים כמטבע, ומוכרת הדוגמה לבועה הכלכלית שתפחה במסחר פקעות צבעונים בארצות השפלה, שיגעון הצבעונים.
תפקיד חשוב נוסף לפרחים הוא בקיום מינים רבים של חרקים הניזונים מצוף הפרחים.
טינטין בקונגו

עלילת הספר

הנער והכתב הבלגי טינטין, וכלבו הנאמן שלגי נוסעים לקונגו. שם הזוג מתקבל בהערצה על ידי הילידים, טינטין שוכר למסעו נער אפריקאי בשם קוקו. טינטין מציל את שלגי מתנין, לקראת הפגישה שלהם עם הנוסע הסמוי שהיה על סיפון הספינה, שהביא אותם אל היבשת. הנוסע הסמוי מנסה להרוג את טינטין, אשר ניצל בעזרת קופים שזרקו קוקוסים על הנוסע.
לאחר 3 ימים, אריה כמעט מצליח להרוג את טינטין אך שלגי מציל אותו. וועל ידי כל ילידי השבט מעריצים אותם, רופא האליל, באבארום מוגנגה, מקנא בטינטין, ובעזרת הנוסע הסמוי הם מפלילים את טינטין באשמה שהרס את האליל הקדוש שלהם. הם נכלאים, אך קוקו משחרר אותם ומראה להם שהמכשף והנוסע הסמוי קשורים להריסות האליל. טינטין נהיה שוב כוכב בכפר, והילידים משתחווים אליו ואומרים "אדם לבן גדול מאוד! האם רוח טוב ... אדון לבן גדול גבר ג'וג'ו!".
זעמו של המכשף גורם למלחמה בין השבט שלהם באבארום כנגד השבט השכן, מהת'ובו, אשר מלכו מוביל התקפה על שבט הבאבארום. טינטין מצליח לגרום להפסקת אש, ואז השבט השכן גם מעריץ אותו. המכשף והנוסע מנסים להרוג את טינטין שוב פעם אך לשווא. בסופו של דבר הנוסע וטינטין נלחמים על פני מפל המים, והנוסע נופל ונאכל על ידי תנינים.
טינטין מבין שאל קפונה הורה שטינטין יהרג, לאל קפונה היה מפעל יהלומים באפריקה, והוא חשב שטינטין יצליח לסכל את המשימה שלו. טינטין קורא למשטרה והם עוצרים את מבריחי היהלומים, אחר-כך טינטין צילם סרט תעודי בסוואנה, ובסרט הוא הורג בופאלו בטענה שהבופאלו הפריע לשלג. המשפחה של השור מעוניינת בטינטין, אך שני טייסים מצליחים להצילו, טינטין שוכח את ציוד הצילום שלו שם, ויליד משבט מהת'ובו מוצא את הציוד.

היחס בספר לבעלי חיים

הביקורת על הספר "טינטין בקונגו" היא גם בנוגע לאופן בו מתואר היחס לבעלי חיים בשטחי הבר האפריקאים. טינטין עצמו לוקח חלק בירי והמתה של מספר אנטילופות, כאשר הוא מנסה לצוד אחת לצורך מזון. כמו כן הוא הורג קוף על מנת לפשוט את עורו, פוצע במכוון פיל, רוגם באבנים בופאלו ומפוצץ קרנף באמצעות דינמיט. ארז'ה עצמו הרגיש אשמה על היחס לבעלי חיים המתואר בספר זה, ובספר הסיגרים של פרעה (1934) הוא יצר תמונת מצב הפוכה. שם טינטין מתיידד עם עדר של פילים החיים בג'ונגל ההודי, והוא משמש כרופא שלהם.
חוסה אנטוניו סאלדואה

קריירה

סאלדואה נולד באליסונדו שבנווארה, ספרד. הוא החל את הקריירה שלו בריאל ואיאדוליד, שם שיחק בין 1959 לבין 1961. בעונת 1960/61 הבקיע 11 שערים ב-28 משחקים, אך קבוצתו ירדה לליגה השנייה. בתום העונה הצטרף סאלדואה לברצלונה.
סאלדואה היה החלוץ המרכזי של ברצלונה במשך כעשר שנים, בין 1961 לבין 1971. בעונתו הראשונה התקשה להסתגל לקבוצה, והבקיע שער בודד ב-11 משחקים. בעונה הבאה השתלב סאלדואה בהרכב והיה מוביל שערי הקבוצה עם 10 כיבושים ב-13 משחקים בלבד. בעונה זו עזר לברצלונה לזכות בגביע הגנרל. במשחק הגמר, שנערך בקאמפ נואו, הבקיע סאלדואה את אחד משלושת שערי קבוצתו, שניצחה 3-1 את ריאל סראגוסה. בעונת 1963/63 הבקיע סאלדואה שלושער לרשתה של סביליה, במשחק ב-3 בנובמבר 1963 בו ברצלונה ניצחה 6-0. ב-30 במרץ 1964 הבקיע סאלדואה שער בקלאסיקו מול ריאל מדריד, אולם בתום המשחק ניצחה ריאל מדריד 2-1.
בעונת 1964/65 הושאל מברצלונה לאוסאסונה, ששיחקה אז בליגה השנייה. לאחר שחזר שימש סאלדואה קפטן ברצלונה. במהדורה הראשונה של גביע גאמפר הבקיע סאלדואה שער והרים את הגביע לאחר זכיית הקבוצה בטורניר. במשחק הגמר של גביע הגנרל ב-1968 שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו אל מול הדיקטטור הפשיסטי פרנסיסקו פרנקו פגשה ברצלונה את ריאל מדריד שנתמכה על ידי פרנקו. ברצלונה ניצחה במפתיע 1-0, וסאלדואה, כקפטן, קיבל את הגביע מפרנקו המבויש. עונה זו הייתה המוצלחת ביותר של סאלדואה במועדון מבחינת הבקעת שערים - 12 ב-24 משחקים. בעונה זו היה מוביל מבקיעי הקבוצה. בעונה הבאה הגיע סאלדואה עם ברצלונה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. במשחק אמנם הבקיע שער אחד, אך שתי בעיטות נוספות שלו ממצבים טובים לא מצאו את הרשת, וקבוצתו הפסידה 3-2 לסלובן ברטיסלבה. בסך הכול הבקיע סאלדואה 61 שערי ליגה ב-145 הופעות במדי ברצלונה.
בעונת 1970/71 לא השתתף סאלדואה באף משחק במדי הקבוצה. לאחר סיום העונה עבר לקבוצה קטנה בסבדל שבקטלוניה. בסיום עונתו הראשונה, בה הבקיע 6 שערים, ירדה הקבוצה לליגת המשנה בספרד. סאלדואה שיחק בה שלוש שנים נוספות, עד פרישתו ממשחק ב-1975. 
סאלדואה היה בנוסף חבר בנבחרת ספרד, במדיה הופיע שלוש פעמים: ב-10 בדצמבר 1961 ערך סאלדואה את הופעת בכורתו, במשחק עם צרפת שהסתיים בתוצאה 1-1. משחקו השני היה ב-30 באוקטובר 1963 מול צפון אירלנד, והמשחק השליש והאחרון היה בהפסד 2-1 לבלגיה ב-1 בדצמבר 1963.
את משחק הבכורה שלו ערך בדצמבר 1961 במשחק מול נבחרת צרפת, ומשחקו האחרון היה מול נבחרת בלגיה במדריד.
מ-2004 היה סאלדואה סגן נשיא "אגודת ותיקי ברצלונה" (Agrupació Barça Veterans; בקיצור ABV)‏.
היינץ ריינפרט

תחילת דרכו

ריינפרט נולד ב-26 בדצמבר 1903 בעיר גנייזנו שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית ומאז חוזה ורסאי נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא סיים את חוק לימודיו ב-1922, וב-1927 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת יינה. במקביל היה חבר בפרייקור. בשנת 1930 התמנה לשופט בבית המשפט המקומי ביינה. ב-1 באוגוסט 1932 הצטרף למפלגה הנאצית, וקיבל את מספר החבר 1,268,933. בדצמבר של אותה שנה הצטרף לאס אס וקיבל דרגת פלדוובל.

אחריתו

לאחר המלחמה דרשו שלטונות פולין את הסגרתו, אולם כוחות הכיבוש הבריטיים והאמריקאיים בגרמניה חננו אותו בתמורה לעדות כנגד מפקדיו לשעבר במשפטי נירנברג. לאחר המשפטים הוא נעצר בידי שלטונות גרמניה המערבית באשמת פשעי מלחמה, אולם שוחרר זמן קצר לאחר מכן בגלל מחסור בראיות. ריינפרט המשיך לחיות חיים נורמליים, ואף טיפח קריירה פוליטית. בדצמבר 1951 מונה לראש העיר וסטרלנד אשר באי זילט, והחזיק בתפקיד עד 1962 עת מונה לחבר בפרלמנט (לנדטאג) של שלזוויג-הולשטיין. ב-1967 פרש, ולאחר מכן עבד כעורך דין. הוא קיבל פנסיה מממשלת גרמניה המערבית כמו של גנרל, ורכש אחוזה. חרף דרישות רבות מצד פולין, הוא לא הוסגר בנימוק של חוסר ראיות. הוא מת ב-7 במאי 1979 באחוזתו בווסטרלנד בגיל 75.
ג'יימס גראהם באלארד

ג'יימס גראהם באלארד (באנגלית: James Graham Ballard; ‏15 בנובמבר 1930 - 19 באפריל 2009) היה סופר בריטי, מהידועים בסופרי "הגל החדש" של המדע הבדיוני. ספריו המוכרים ביותר הם "קראש" השנוי במחלוקת, והרומן האוטוביוגרפי "Empire of the sun" (תורגם לעברית בשם קיסרות השמש), העוסק בחוויותיו במלחמת העולם השנייה במחנה מעצר יפני. שני הספרים עובדו לסרטים: אימפריית השמש, שביים סטיבן ספילברג ב-1987 וקראש, שביים דייוויד קרוננברג ב-1996.
שם התואר האנגלי "Ballardian", שפירושו "דומה או מזכיר את המצבים המתוארים ביצירתו של ג'. ג. באלארד, בעיקר נופים עגומים שנוצרו על ידי בני האדם וההשפעות הפסיכולוגיות, טכנולוגיות, סוציאליות וסביבתיות שהתפתחו בהם", נכלל במילון קולינס.

חייו

אביו של באלארד היה כימאי של חברת טקסטיל גדולה, ומונה ליושב ראש והמנהל של החברה בשנגחאי, שם נולד באלארד. באלארד בילה את ילדותו המוקדמת בהתיישבות הבינלאומית בשנגחאי, אשר בה שלטו האינטרסים הבריטיים בין השנים 1843 ל-1941. הוא נשלח ללמוד בקתדרלה של שנגחאי. אחרי פרוץ מלחמת סין-יפן השנייה, נאלצה משפחתו של באלארד לפנות באופן זמני את ביתה בפרברים ולשכור בית בדרום שנגחאי על מנת להימנע מפגיעה על ידי הכוחות הלוחמים. לאחר שכבשו היפנים את שנגחאי נשלח באלארד עם משפחתו למחנה מעצר לאזרחי אויבותיה של יפן, שבו שררו תנאים קשים. במחנה זה הוחזקו בני המשפחה עד סוף המלחמה ולאחריה הם שבו לאנגליה. 
באלארד החל ב-1949 בלימודי רפואה באוניברסיטת קיימברידג', מתוך שאיפה לעסוק בפסיכיאטריה. במקביל עסק בכתיבת סיפורים קצרים אוונגרדיים. במהלך לימודיו החליט כי ברצונו לעסוק בספרות כעיסוק מרכזי. הוא נטש את לימודי הרפואה ועסק בעבודות שונות. בין היתר שירת בחיל האוויר הבריטי במשך שנתיים, שבהן הוצב בקנדה ונחשף למדע הבדיוני בהשפעת כתבי עת אמריקניים. לאחר הצלחת ספרו הארוך הראשון, "The wind from nowhere" (הרוח משום-מקום) שיצא לאור ב-1961, הפך באלארד לסופר מקצועי שפרנסתו על הספרות.
לוסיאן פרויד

שנות חייו המוקדמות

פרויד היה בנם של ארנסט לודוויג פרויד, אדריכל יהודי אוסטרי, ולוסי לבית בְּראש, יהודייה גרמנייה. הוא היה נכדו של זיגמונד פרויד, ואחיו הבכור של קלמנט פרויד שהיה סופר, שדרן ופוליטיקאי. בשנת 1933, בעקבות עליית הנאציזם, עבר עם משפחתו לאנגליה, והפך לאזרח בריטי בשנת 1939.

שנות היצירה המאוחרות

ציטוט מוכר של פרויד המתייחס למושא ציוריו: 
אני מצייר אנשים... לא בגלל איך או מה שהם, לא בדיוק למרות איך או מה שהם, אלא כמו שהם."
פרויד צייר אמנים עמיתים, בהם פרנק אורבך ופרנסיס בייקון. הוא יצר סדרת דיוקנאות של אמן המיצג לי באורי (Leigh Bowery), וצייר את הנרייטה מוראס שהיוותה השראה לאמנים רבים בסוהו. לקראת סוף חייו יצר סדרת ציורים של הדוגמנית קייט מוס. פרויד היה אחד האמנים הבריטים הידועים שעבדו בסגנון ייצוגי, והיה מועמד לפרס טרנר בשנת 1989.

תהליך היצירה

פרויד נטה לבלות זמן רב בעיסוק בנושא אחד, ודרש נוכחות של מודל הציור אפילו במהלך עבודה על אלמנטים משניים ביצירה. לדוגמה, ליצירתו "עירום", שהושלמה בשנת 2007, נדרשו עשרה חודשים של עבודה, במהלכם המודל ישב באותה הפוזה במשך כל אותו הזמן (למעט ארבעה ערבים), כשכל מפגש ארך בממוצע חמש שעות, כך שנדרשו כ-2,400 שעות כדי להשלים את הציור. בשל אריכות העבודה היו נחוצים יחסי קרבה עם המודלים שלו, שהתפתחו תוך שפרויד הפגין כישורי בידור וחקיינות מצוינים. באשר לקושי להחליט מתי ציור הושלם, אמר פרויד כי "הוא מרגיש שהוא (הציור) הסתיים כאשר הוא מקבל את הרושם שהוא עובד על ציור של מישהו אחר."
פרויד נהג להתחיל את יצירתו בציור מקדים של פחם על הבד. לאחר מכן מרח שכבת צבע על שטח קטן של הבד, ועבד בהדרגה כלפי חוץ מנקודה זו. עבור מושא ציור חדש, היה מתחיל בציור הראש כדי ללמוד "להכיר" את האדם, ולאחר מכן צייר את יתר הדמות. הוא נהג להשאיר מקטע של בד חשוף בכוונה עד שהציור היה מוכן, כתזכורת לכך שהעבודה בעיצומה. הציור המוגמר היה מורכב משכבות עבות ועשירות של פיגמנטים, והוכרז על ידו ככזה רק לאחר חודשים של התבוננות אינטנסיבית ביצירה.

חיים פרטיים

פרויד נישא ב-1948 לקיטי אפשטיין, בתו של הפסל הבריטי יעקב אפשטיין, ולהם שתי בנות. לאחר גירושיו, נישא ב-1953 לליידי קרוליין בלקווד. נישואים אלה הסתיימו ב-1959. לפרויד תריסר ילדים נוספים מנשים שונות, ושמועות מייחסות לו עד 40 ילדים.
נמל התעופה הבינלאומי מלטה

מתקני השדה

בשדה שני מסלולים - המסלול הישן (06/24) באורך של 2,377 מטר וברוחב של 45 מטר, והמסלול החדש (14/32) באורך של 3,544 מטר וברוחב של 60 מטר, שלאורכו אין מסלול הסעה (מטוס) ועל כן המטוסים נדרשים להסתובב ולשוב על עקבותיהם כדי להגיע אל בית הנתיבות וממנו. בשדה תשע רחבות חנייה למטוסים ששלוש מהן מיועדות למטוסים אזרחיים, ובגדולה שבהם עמדות ל-14 עד 18 מטוסים. בית הנתיבות בשדה התעופה מסוגל לטפל בתנועה של עד 5 מיליון נוסעים בשנה, והוא מחולק לשני אולמות - האחד עבור נוסעים יוצאים, והאחר עבור נוסעים נכנסים - ושני אלה ממוקמים משני צדדיו של האולם המרכזי. בבית הנתיבות שני טרקלינים עסקיים וכן טרמינל אח"מ השוכן במבנה נפרד. מהשדה ניתן להגיע אל כל חלקי האי באמצעות מוניות ופועל בו קו אוטובוס המקשר אותו אל הבירה ולטה, כ-8 ק"מ צפונית לו. סמוך ממערב לטרמינל עוברת מנהרה דו-מסלולית מתחת למסלול החדש ומחברת את לואה ליישובים שמדרום לה.
מטע

מטע היא יחידת ייצור חקלאית המאופיינת, לרוב, בגידול חקלאי יחיד. 
במטעים מתקיימים גידולים שונים כגון כותנה, טבק, קפה, קנה סוכר או עצי פרי. אף על פי כן, השימוש במונח "מטע" אופייני כיום בעיקר לתיאור מטעי עצים.
במטע קיים יבול אשר נשתל באופן מכוון בקנה מידה גדול יחסית. הנטיעה נעשית באופן מסודר (שורות וטורים) על השטח המוגדר כדי לנהל באופן טוב יותר את הנטיעה, ההשקיה, הטיפול והקטיף. 
בשנים האחרונות, במטעים מסוימים, מכוסים העצים לקראת עונת הקטיף ברשתות המונעות מפגעים שונים (כגון רוח מהירה, פגיעת ציפורים ועוד) על מנת לשפר את איכות הפרי וכמותו - פיתוח המקרב את גידולי המטעים לתחום גידולי החממות.