google/wiki40b huggingface dataset:
בריכת הקשתות

בריכת הקשתות היא בריכה תת-קרקעית לאגירת מים השוכנת בצפון העיר רמלה ואשר נחפרה בתקופתו של הארון א-רשיד (763–809), הח'ליף החמישי מבית עבאס. הבריכה היא חלק ממאגרי המים שנבנו בתקופת בית עבאס, והיא נודעה גם בשמות "בריכת העיזים", "בריכת הבת הכופרת" ו"בריכת הלנה". השם בריכת הקשתות הוענק לראשונה בשנת 1961 עם פתיחת האתר לביקורי תיירים. כיום האתר מהווה מוקד תיירות כאשר ניתן בתשלום לשכור סירה ולשוט במאגר. 
מבנה הבריכה הושלם בשנת 789, וזאת על-פי כתובת בערבית שנמצאת בכניסה אליה:
"בשם אללה הרחמן והרחום... זה מה שנעשה בפקודתו של דינאר, סוכן אמיר המאמינים יאריך אללה את שלטונו. המלאכה נעשתה בידי עבד א... בד'ו אל חג'ה 172"
הבריכה היא המבנה היחידי בארץ ישראל שניתן לשייכו באופן וודאי לתקופה העבאסית. שטח הבריכה הוא כחצי דונם, וגובה תקרתה כתשעה מטרים. עומקה מגיע למטר בודד ונפחה הוא כ-5,700 מ"ק (בדומה לשלושת מאגרי המים שליד המסגד הלבן בעיר, שנפחם ביחד עומד על כ-6,000 מ"ק). הבריכה הוארה בעזרת פתחים בתקרתה, ששימשו גם להורדת דליי מים לשאיבה. הגג נתמך על ידי שלושה טורי עמודים. בכל טור חמישה עמודים, ובין כל זוג עמודים ישנה קשת תומכת. מבנה הבריכה מהווה תקדים ראשון לשימוש בקשת המחודדת, ודגם זה אומץ לימים בידי הצלבנים, נדד עימם לאירופה והתפתח, לקראת סוף המאה ה-12, לקשת הגותית. הבריכה נבנתה באיכות גבוהה ונשתמרה על אף רעידות האדמה הרבות שפקדו את רמלה, שחלקן אף החריב אותה. כיום אוגרת הבריכה מי הגשמים, אך בעבר ניזונה ממי מעיינות מסביבות תל גזר שהובאו אליה באמצעות אמת מים. האמה נתגלתה במהלך חפירות וסלילת כביש 6.
הבריכה הופיעה בסצנה מהסרט "חסמבה ונערי ההפקר". היא נחשבת לאטרקציה תיירותית, וניתן לשוט בסירות בתוך המאגר. המקום שופץ ונפתח מחדש בקיץ 2009.
מירוסלאב קאדלץ

קריירת מועדונים

קאדלץ החל את הקריירה בקבוצת הנוער סלובצקה סלביה אוהרסקה הראדישטה מעיר הולדתו. בשנת 1983 החל לשחק בבוגרים של פ.צ. ויטקוביצה מליגת העל הצ'כוסלובקית, ובהמשך עבר למועדון הכדורגל וזדה חב, שם שיחק שתי עונות, ואחר כך חזר לויטקוביצה, שם שיחק ארבע עונות וביסס את מעמדו בהגנה.
בעונת 1990/91 החל לשחק בקייזרסלאוטרן מהבונדסליגה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה באליפות מפתיעה, כאשר היה חלק מחוליית הגנה שכללה את אקסל רוס, מרקו האבר, ריינהארד שטומפף ומרקוס קראנץ. בעונת 1995/96 זכה קאדלץ עם קייזרסלאוטרן בגביע הגרמני לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קרלסרוהה במשחק בו שיחק 90 דקות, אך גם ירד ליגה עם הקבוצה באותה עונה, בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. קייזרסלאוטרן וקאדלץ שבו לבונדסליגה מהר מאוד בעונת 1996/97 כאשר הם סיימו את העונה במקום הראשון בבונדסליגה השנייה. בעונת 1997/98, בעונה הראשונה של קייזרסלאוטרן בבונדסליגה לאחר העלייה, קאדלץ זכה עם הקבוצה באליפות השנייה שלו, כאשר חבריו להגנה היו מיכאל שיונברג, הארי קוך ואקסל רוס, ובנוסף שיחקו בקבוצה גם חבריו לנבחרת צ'כיה, פטר קובה ופאבל קוקה. בתום עונה זו, עזב קאדלץ את קייזרסלאוטרן לאחר שמונה עונות, בהן הבקיע 17 שערי ליגה ב-234 הופעות, ועבר לפ.צ. פטרה דרנוביצה מליגת העל הצ'כית, שם שיחק שלוש עונות. לאחר מכן שיחק עונה אחת בפ.צ. ברנו הצ'כית, ובסיומה פרש מכדורגל, בתום עונת 2001/02.

קריירה בינלאומית

קאדלץ החל לשחק בנבחרת צ'כוסלובקיה בשנת 1987, והשתתף עמה במונדיאל 1990, בו היה אחד המצטיינים, שהובילו את הנבחרת לרבע הגמר, בו הודחה צ'כוסלובקיה לאחר הפסד לנבחרת גרמניה המערבית בתוצאה 1-0. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה עבר קאדלץ לשחק בנבחרת צ'כיה, עמה הגיע לגמר יורו 1996, בו הפסידה הנבחרת הצ'כית 2-1 לנבחרת גרמניה משער זהב של אוליבר בירהוף בהארכה. הופעתו האחרונה של קאדלץ במדי נבחרת צ'כיה נערכה בשנת 1997, ולזכותו 38 הופעות במדי נבחרת צ'כוסלובקיה ו-26 הופעות במדי נבחרת צ'כיה.

חיים אישיים

מירוסלאב קאדלץ הוא אביו של מיכל קאדלץ, שמשחק בפנרבחצ'ה ובנבחרת צ'כיה נכון לפברואר 2016.
מוחתסב

בעולם האסלאמי תפקיד המוחתסִב (בערבית: محتسب) הוא לפקח על הסדר הציבורי בעיר. תפקיד זה התקיים בעיקר באימפריה המוסלמית של ימי הביניים, והוא נודע בשם זה החל מהמאה ה-10 לספה"נ. המוחתסב מתמנה מטעם הקאדי כפי שקובעת השריעה ותחתיו עובדים מפקחים נוספים המסדירים את מגוון ההיבטים של החיים הציבוריים.
לתפקיד המוחתסב מונה רק אדם מוסלמי, מכאן ניתן לראות שהקאדי ראה בתפקיד זה לא רק תפקיד מנהלי אלא גם דתי.
אירוע טונגוסקה

חקר האירוע

אירוע טונגוסקה נחקר לראשונה רק לאחר שנים רבות מאז שהתרחש אותו פיצוץ מסתורי, בשל תנאי הגישה הקשים למקום, המרוחק מכל יישוב. המשלחת הראשונה מטעם האקדמיה הסובייטית למדע בראשות המינרלוג ליאוניד קוליק הגיעה לאזור רק ב-1921 - 13 שנים לאחר האירוע. המשלחת חשפה במקום עצים מוטלים ברדיוס של 25 ק"מ ממקום הפיצוץ, וכיום מעריכים כי מעוצמת הפיצוץ נפלו כשישים מיליון עצים בשטח של כ-2,150 קמ"ר. מסקנתה של המשלחת הייתה שהאירוע נגרם כתוצאה מהתנגשות מטאוריט ענק. קוליק שכנע את השלטונות הסובייטים לממן משלחת נוספת לאזור הפגיעה בטענה שברזל מטאוריטי מאזור הפגיעה יוכל לשמש את התעשייה הסובייטית. ב-1927 הגיעה משלחתו השנייה של קוליק אל אזור הפגיעה, אך להפתעתו לא נמצא כל מכתש שיעיד על פגיעת מטאוריט באזור, עובדה שהקשתה על הבנת נסיבות האירוע. קוליק גם הצליח לערוך סיקור אווירי של האזור, אשר חשף שהאירוע החריב עצים בצורה של פרפר ענק. אך גם הסיקור האווירי לא מצא כל מכתש.
גם כיום, יותר מ-100 שנה לאחר האירוע, עדיין מבחינים בבירור בתצלומי לוויין, בסימני פגיעה ביער.

התאוריה המקובלת

התאוריה המקובלת כיום היא שאסטרואיד או חלק משביט התפוצץ מעל שמי סיביר. גוף כזה, המורכב בעיקר מקרח ומאבק, התפרק באטמוספירת כדור הארץ בגובה רב תוך שהוא יוצר כדור אש וגלי הדף. ההערכה היא שהגוף היה בקוטר של כ-60 מטרים, מסה של 100,000 עד מיליון טונות ונע במהירות של 100,000 קמ"ש. הגוף התפוצץ בגובה של 5 עד 10 ק"מ מעל פני השטח ויצר פיצוץ אווירי בעוצמה של 10 עד 20 מגהטון TNT, עוצמה השקולה ל-1,000 פצצות מהסוג שהוטל על הירושימה. רעש הפיצוץ מוערך ב-300 עד 315 דציבל, הרעש העז ביותר לאירוע יחיד בהיסטוריה של המין האנושי. פגיעה מסוג זה, למרות עוצמתה, לא יצרה מכתש פגיעה היות שחלקי הגוף התאדו בחום הרב והגזים נבלעו באטמוספירת כדור הארץ.
מוקד האירוע נראה בבירור היות שכל העצים נמצאו מוטלים ארצה בצורה מעגלית, פונים החוצה מהמוקד, ברדיוס של כ-15 עד 30 ק"מ מהמוקד. בטווח זה הושמד כל החי והצומח, וגם שני עשורים לאחר הפיצוץ נצפו מעט מאוד חיים בסביבה והצמחייה לא התאוששה. 
עדי ראייה שצפו באירוע מרחוק דיווחו על כדור אש ענק שהגיח מהשמיים מלווה ברוחות עזות וחמות שהפילו אנשים אל הקרקע. לאחר הפגיעה הורגשו גלים סייסמיים שזעזעו את הבתים ודמו לגלי רעידת אדמה. גלים אלה גם נרשמו בגלאים במערב אירופה המרוחקת. הפיצוץ היה כה עז, עד שנצפה במרחק של 800 ק"מ. עקב התאיידות השביט בפיצוץ, נבלעו הגזים באטמוספירה וגרמו לשמי הערב בסיביר ובאירופה לבהוק בצורה מוזרה חודשים רבים לאחר האירוע.
בתחילת המאה ה-21 מצאה משלחת חקר איטלקית אגם שכנראה התהווה במכתש של פגיעת המטאוריט, אגם cheko נמצא כ-5 ק"מ צפונית מערבית למרכז ההרס וממנו יש החזר גל סייסמי. בדיקת סונאר שנעשתה באגם הראתה שקע בקרקעיתו שנראה שהוא המכתש.
ב-15 בפברואר 2013 התפוצץ מטאור ברוסיה. האירוע היה בעל מאפיינים דומים, אך לא הייתה פגיעה בכדור הארץ והמטאור התפוצץ באוויר.
המכללה האקדמית אחוה

שכר לימוד ומלגות

שכר הלימוד במכללה הוא שכר לימוד אוניברסיטאי. כמו כן, מציעה המכללה מגוון מלגות סיוע, מלגות עידוד בגובה שכר לימוד מלא בשנה א' לעומדים בתנאי הקבלה לתוכניות מסוימות ומלגות למצוינים ולמועמדים בעלי נתוני קבלה גבוהים. במסגרת פרויקט "קהילות סטודנטים" סטודנטים מתגוררים בקריית מלאכי ומקבלים מלגות שכר לימוד וקיום תמורת פעילות חברתית בעיר.
MCR-1

MCR-1 הוא מנגנון גנטי שבאמצעותו הגן mcr-1 מעניק את העמידות האנטיביוטית הפלסמידית (היחידה הידועה עד היום) לקוליסטין, שהוא פולימיקסין אנטיביוטי המשמש כסם תרופה ממשפחת "אנטיביוטיקות מוצא אחרון". המנגנון, שזוהה לראשונה בחיידק Escherichia coli  (מסוג SHP45)  שנלקח מחזיר בסין, בנובמבר 2015, נמצא לאחר מכן גם בדגימות שנלקחו בהולנד, מלזיה, פורטוגל, דנמרק ואנגליה.
MCR-1 הוא הפולימיקסין הראשון שנודע כי הוא מסוגל לבצע העברה גנטית אופקית.
קורט יעקב בל-כדורי

ד"ר קורט יעקב בל-כדורי (20 בינואר 1891 – 29 במאי 1976) היה משפטן וכלכלן יהודי גרמניה, חלוץ חוקרי תולדותיהם של יהודי גרמניה בימי המשטר הנאצי.

ביוגרפיה

יליד ברלין. למד באוניברסיטאות ברלין והיידלברג. שירת כחובש בצבא הגרמני. בשנת 1927 השתקע בברלין ועבד כעורך דין והתמחה בתחום המסים. שימש כמרצה בבית הספר הגבוה למסחר בברלין בנושאי מיסים ואדמיניסטרציה. בשנות ה-30 שימש כמרצה בתחום המיסים מטעם הנציגות העליונה של היהודים בגרמניה ופרסם מספר ספרים בתחום זה.
בדצמבר 1938 עלה לארץ ישראל. מפעלו החלוצי הוא חקר גורל היהודים בגרמניה הנאצית. ב-1943 החל לפעול באופן עצמאי לאיסוף חומר על יהדות גרמניה בתקופת השואה ואף ראיין בעצמו רבים מהם. הוא התמקד בעיקר בפעילותם של הארגונים היהודיים המרכזיים ויחסיהם עם השלטון הנאצי ובהיערכות היהודים להגירה.
בשנת 1944 החליטה החברה הישראלית לגנאלוגיה, "אגודה לחקר התולדות", לפעול להשגת עדויות וזיכרונות על שואת יהודי גרמניה מזמן עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון. השם שניתן למפעל הנצחה זה הוא "מה שלא נרשם בכתב", ולמנהלו מונה ד"ר בל.
בשנת 1955 העביר ד"ר בל את האוסף המחקרי שלו על יהדות גרמניה בתקופת המלחמה ל"יד ושם". הוא המשיך בפעילות איסוף החומר בנושא זה במסגרת "יד ושם" עד שנת 1960.
GABA

אופן פעולה

בבעלי חוליות, GABA משמש כמוליך עצבי בסינפסות מעכבות במוח. GABA נקשרת לקולטן על קרומי תאי העצב הקדם-סינפטי והבתר-סינפטי. היקשרות המולקולה לקולטן מביאה לפתיחת תעלות יונים בררניות - תעלות אשלגן או תעלות כלור. יציאת יוני אשלגן טעונים חיובית מהתא, או כניסת יוני כלור טעונים שלילית אל תוך התא, מביאה להגדלת הפרש הפוטנציאלים החשמלי בין התא לבין התמיסה החוץ-תאית, מצב המכונה היפרפולריזציה. כתוצאה מכך מתרחק מתח הקרום של התא מערך הסף הדרוש לעירור דחף עצבי. כך משמשת GABA כמוליך עצבי מעכב.
בחרקים ריכוז הכלור החוץ-תאי נמוך מריכוז הכלור התוך-תאי, כך שפתיחת תעלות כלור גורמת ליציאת יוני כלור מהתא. כתוצאה מכך קטן הפרש הפוטנציאלים בין התא לתמיסה החוץ-תאית, מצב המכונה דפולריזציה, ומתח הקרום של התא מתקרב למתח הסף הדרוש לעירור דחף עצבי. לכן בחרקים משמשת GABA כמוליך עצבי מעורר. באופן דומה, גם בראשית ההתפתחות העוברית, ריכוז הכלור החוץ-תאי נמוך מריכוז הכלור התוך-תאי, ו-GABA משמשת מוליך עצבי מעורר. במהלך ההריון יורד ריכוז יוני הכלור בתא, מפל הריכוזים על פני קרום התא מתהפך, ו-GABA הופכת להיות מוליך עצבי מעכב. מאחר שהשפעות ה- GABA הפוכות בעובר ובאדם הבוגר, קיימת אפשרות שתרופות הרגעה נפוצות, כגון בנזודיאזפינים וברביטורטים, הפועלות על קולטנים של GABA ונלקחות במהלך ההריון, עלולות לפעול בצורה הפוכה על האם ועל העובר.

קולטנים

קולטני GABA מסווגים לשתי משפחות: GABAA ו-GABAB. משפחה שלישית שזוהתה בעבר בשם GABAC מסווגת כיום כתת-משפחה של GABAA.

GABAA

GABAA הם קולטנים של תעלות יונים תלויות ליגנד (יונוטרופיים), הבנויים מחמש תת-יחידות מתוך מגוון כולל של 19 תת-יחידות, המתבטאות באזורים שונים במערכת העצבים המרכזית. משפחה זו כוללת תת-משפחה בשם GABAA-ρ, בה כל חמש תת-היחידות של הקולטן הן מסוג ρ. תת-משפחת הקולטנים GABAA-ρ כונתה בעבר GABAC לאור התגובה הפרמקולוגית השונה שהפגינה, אך סימון זה אינו מומלץ עוד על ידי האיחוד הבינלאומי לפרמקולוגיה. קולטני GABAA-ρ מבוטאים במיוחד בתאי עצב דו-קוטביים ורוחביים ברשתית.

GABAB

GABAB הם משפחת קולטנים מטבוטרופיים, הנחלקים לשני תת-סוגים: GABAB1 ו-GABAB2. קולטנים מטבוטרופיים משחררים לתמיסה התוך-תאית חלבוני G הנקשרים לתעלות יונים סמוכות. לאור זאת, היקשרות מולקולת GABA יחידה לקולטן מטבוטרופי מביאה לפתיחת כמה וכמה תעלות יונים מטבוטרופיות, בעוד שהיקשרותה לקולטן יונוטרופי מביאה לפתיחת תעלת יונים אחת בלבד.

הפקת GABA

GABA מופקת מחומצת האמינו גלוטמט באמצעות האנזים L-glutamic acid decarboxylase ובסיוע צורה זרחתית של ויטמין B₆ המשמשת קו-פקטור. יצוין כי גלוטמט משמש כמוליך עצבי מעורר עיקרי במערכת העצבים המרכזית: כ-80% מהסינפסות במוח משתמשות בגלוטמט כמוליך עצבי. כלומר, המוליך העצבי המעכב הנפוץ ביותר הוא נגזרת של המוליך העצבי המעורר הנפוץ ביותר.

השפעות רגשיות וקוגניטיביות

בעקבות ההשפעה המעכבת שלו על הפעילות העצבית, המוליך העצבי GABA ממלא תפקיד מרכזי בכמה צורות של פסיכופתולוגיה. 
למשל, רמות נמוכות של GABA עלולות להוביל לפעילות יתר עצבית, אשר באה לידי ביטוי בתחושת חרדה. בהתאם לכך, תרופות הנקשרות לקולטני GABA או מעכבות את פירוקו של GABA משמשות כתרופות הרגעה נגד חרדה ודיכאון. 
תרופות ממשפחת הבנזודיאזפינים כמו קסנקס או וליום, המשמשות לטיפול בחרדה, אינן נצמדות ישירות לקולטני ה-GABA, אלא מאפשרות לו להיקשר ביעילות רבה יותר לקולטנים הבתר-סינפטיים. 
חלק מהחומרים הנקשרים לקולטני GABA (למשל אלכוהול ובנזודיאזפינים) משבשים תהליכי קידוד זיכרון.
קודשי קודשים

קודשי קדשים הם סוג מסוים של קרבנות שקדושתם חמורה, יותר מקרבנות קדשים קלים. בקודשי קדשים אין חלק שנאכל לבעלי הקרבן, כאשר עולה אסורה באכילה, וחטאת ואשם נאכל רק לכהנים בעזרה, ואכילתם היא מצווה ומכפרת על הבעלים.
קודשי קדשים הם: עולה, חטאת (גם קורבנות העוף), אשם, ושלמי ציבור (שלמי עצרת). כל המנחות יש להם דינים משותפים עם קודשי הקודשים (חוץ מלחם התודה והנזיר).

מקורות בפסוקים

זֶֽה־יִהְיֶ֥ה לְךָ֛ מִקֹּ֥דֶשׁ הַקֳּדָשִׁ֖ים מִן־הָאֵ֑שׁ כָּל־קָ֠רְבָּנָם לְֽכָל־מִנְחָתָ֞ם וּלְכָל־חַטָּאתָ֗ם וּלְכָל־אֲשָׁמָם֙ אֲשֶׁ֣ר יָשִׁ֣יבוּ לִ֔י קֹ֣דֶשׁ קָֽדָשִׁ֥ים לְךָ֛ ה֖וּא וּלְבָנֶיֽךָ: בְּקֹ֥דֶשׁ הַקֳּדָשִׁ֖ים תֹּאכֲלֶ֑נּוּ כָּל־זָכָר֙ יֹאכַ֣ל אֹת֔וֹ קֹ֖דֶשׁ יִֽהְיֶה־לָּֽךְ:
— במדבר פרק יח
מפסוקים אלה לומד הספרי. את כל הדברים שניתנים לכהן שקרואים קדשי קדשים: "מן האש" זה עורות העולה, "מנחתם" זה כל המנחות, "חטאתם" זה כל החטאות, ו"אשמם" זה כל האשמות. שלמי הציבור נלמדים מהפסוק "וַעֲשִׂיתֶם שְׂעִיר עִזִּים אֶחָד לְחַטָּאת וּשְׁנֵי כְבָשִׂים בְּנֵי שָׁנָה לְזֶבַח שְׁלָמִים." בהיקש לחטאת.

מצוות אכילה בקדשי קדשים

אכילת קדשי קדשים הנאכלים על ידי הכהנים (חטאת ואשם) מכפרת על הבעלים. דין זה נלמד מהפסוק "וְאָכְלוּ אֹתָם אֲשֶׁר כֻּפַּר בָּהֶם". מכאן למדו חז"ל במסכת פסחים שכל עוד הכהנים לא אוכלים - אין כפרה לבעלי הקרבן. דין זה פוסק הרמב"ם כמצוות עשה לאכול החטאת והאשם.
קארל-הנינג פדרסן

התחלת הקריירה. אמנות מופשטת

הנינג פדרסן נולד בקופנהגן וגדל בשכונה ענייה קרוב ל- Vigerslev Allé. הוא החזיק בצעירותו בדעות פוליטיות רדיקליות.
בשנת 1933 נרשם לבית הספר הגבוה העממי הבינלאומי באלסינור, שבו פגש את הציירת, האוטודידקטית כמוהו, אלזה אלפלט. הם התחתנו בשנת 1934 ובתם הבכורה, פיבקה אלפלט, נולדה מאוחר יותר באותה השנה. אלפלט עודדה את פדרסן לצייר והוא הציג לראשונה - ארבע יצירות מופשטות - בתערוכת הסתיו של האמנים (Kunstnernes Efterårsudstilling) בקופנהגן בשנת 1936. סגנונו המודרניסטי הכעיס את חבריו הקומוניסטים שדגלו בריאליזם סוציאליסטי. פדרסן התווכח אף עם ברטולט ברכט בנוגע לאמנותו.
יצירותיו המופשטות, עם שטחים צבעוניים, התחרו עם יצירות הקוביסטים ואלו של פאול קלה. בשנת 1938 הציג הצייר לראשונה בתערוכה מחוץ לארצו, באולם הקונצרטים בברוז', בבלגיה.
בשנת 1939 יצא פדרסן לדרך ברגל לפריז. בהגיעו שם התוודע לציורי פיקאסו ומאטיס. לאחר מכן, בדרך לביתו ביקר פדרסן בפרנקפורט בתערוכת "האמנות המנוונת" שאורגנה על ידי השלטון הנאצי במטרה להכפיש את האמנות האוונגרדית ואת האמנים היהודים, והתרשם שם מאוד מציוריו של שאגאל, שהשפיעו על אמנותו בכל שאר חייו. בשנת 1940 נולדה בתו השנייה, קארי-נינה.
בעת הכיבוש הנאצי בדנמרק הצטרף פדרסן לקבוצת האמנים "הסט" (Høst). בכתב-העת של הקבוצה, Helhesten ("סוס הגיהנום"), כתב פדרסן על ציורי הקיר הדניים מימי הביניים והמשיך בחשאי לצייר תמונות מופשטות.

אמן "ספונטני"

יחד עם אשתו, בשנת 1948 הצטרף פדרסן למייסדי הקבוצה האמנותית COBRA שביקשה להפיץ ערכים רוחניים אופייניים לצפון אירופה. התנועה שאלה את שמה מראשי התיבות של שמות הערים שבהן התגוררו מייסדיה:קופנהגן, בריסל ואמסטרדם. הזוג פדרסן נשאר עם חברי הקבוצה עד שהתפזרה בשנת 1951. פדרסן תחילו באותן השנים להתרחק מהסגנון המופשט ויצר תמונות ספונטניות, בעלות צורות חופשיות, בצבעים עזים, פנטסטיים. היו בהן רמזים למציאות ויסודות פיגורטיביים עם מסר סמלי מוהבק. פדרסן זכה בשנת 1950 בפרס אקרסברג ובשנת 1958 במלגת גוגנהיים.
בשנת 1961 אורגנה רטרוספקטיבה של עבודותיו במוזיאון קרנגי בפיטסבורג. כעבור שנה הוא ייצג את דנמרק בביאנלה של וינציה.
בשנת 1963 הוענקה לו מדליית תורבלדסן.
בשנות ה-1960 ושנות ה-1970 עבר פדרסן לאמנות מונומנטלית. בין יצירותיו באותה תקופה נתין להזכיר את הפסיפס הגדול "ים קוסמי" שנועד למכון ארסטד באוניברסיטת קופנהגן, וכן את הקישוט הענק המרועף לקיר "משחק פנטזיה מסביב לגלגל החיים" שנועד לחצר אנגלי בהרנינג.
אלזה אלפלט נפטרה בשנת 1974. פדרסן, שנודע בדרך כלל בהתנגדותו למכירת יצירותיו, תרם אלפים מהן ל"מוזיאון על שם קארל הנינג פדרסן ואלזה אלפט" שנפתח בהרנינג בשנת 1976. ציורים אחרים הוא תרם בהתחלת שנת 2007 למוזיאון הלאומי לאמנות.
פדרסן עבר בשנות ה-1980 לגור בחבל בורגונדיה בצרפת, אך עדיין שאב את השראתו ממקורות דניים.
בשנים 1987–1983 הפתיע רבים כשקישט מחדש את קירות הקתדרלה הגותית בריבה בציורים, זכוכית מצוירת ופסיפסים בהשראת אפיזודות מכתבי הקודש. כמו כן הוא יצר פסלים מברונזה ותמונות בשמן ובצבע מים.
את אשתו השנייה, האמנית סידסל רמסון, הכיר פדרסן בעת ביקור בירושלים.
הוא נפטר בקופנהגן בשנת 2007 אחרי מחלה ארוכה.
בוקר טוב, וייטנאם

העלילה


אדריאן קרונאוור (רובין ויליאמס) הוא שדרן רדיו צבאי המשרת באי כרתים. קרונאוור הוא גבר בעל חוש הומור מפותח, ולוקח דברים בקלות. גנרל טיילור המוצב בווייטנאם שומע את שידורו המוצלח ומעביר אותו לגזרתו ברדיו סייגון שבווייטנאם, שם הוא משדר שתי תוכניות יומיות, בשש בבוקר ובארבע אחר הצהריים. את תוכניות הבוקר שלו הוא פותח בקריאה "בוקר טוב וייטנאם", אמירה שהפכה להיות מזוהה איתו. תוכניתו הפראית הכוללת מוזיקת רוק, ושלל חיקויים, הופכת לפופולרית ביותר בקרב החיילים, ובד בבד מעוררת את זעמם של מפקדי הרדיו השמרנים שלא אוהבים את סגנונו החדש. קרונאוור מקבל כל יום את החדשות על מה שקורה במלחמה, אבל יכול לשדר רק את הכתבות הלא חשובות. כל המידע האמיתי נאסר לשידור על ידי הצנזורה. אחרי תקופה הוא מתקשה לקבל את הצנזורה הזאת.
במקביל קרונאוור מתחזה להיות מורה לאנגלית, על מנת לחזר אחרי טרין, אשה צעירה מקומית. בשיעורי האנגלית שלו, הוא מלמד את הלומדים אנגלית מדוברת, סלנג ומחוות אמריקאיות. הוא זוכה באהבתם של תלמידיו. אחיה של הנערה הווייטנאמית, טואן, משוחח עם קרונאוור ומבהיר לו שהיא מחוץ לתחום. קרונאוור לא מוותר בקלות, וטבעו הקליל והפתוח קונה את ליבו של הצעיר.
קרונאוור עובר משבר אחרי ששומע על פיצוץ שאירע ב"בר של ג'ימי", בו מבלים חיילים אמריקאים בסייגון. הוא מחליט לשדר את הידיעה למרות שלא עברה את הצנזורה. הוא מושעה מן התחנה, ומפקדו סגן סטיבן הוק מחליפו בשידור. הוק מחשיב את עצמו כבדרן אמיתי, אך מעטים חושבים שהוא מצחיק באמת. הוק מנסה להצחיק את הקהל, אך תוכניתו הופכת להיות שנואה במיוחד. החיילים והמאזינים שולחים אלפי פניות לתחנת הרדיו ומנסים לשכנע את המפקדים להחזיר את קרונאוור. קרונאוור עצמו לא בטוח אם ברצונו לחזור. אדוארד גרליק, חברו, יוזם מפגש עם חיילים שיוצאים למלחמה וקרונאוור מבין את החשיבות של התוכניות שלו בחיים שלהם. המפגש מחזיר לו את חשק לשדר. לבסוף המפקדים נכנעים ללחץ הקהל ומחזירים אותו.
קרונאוור וגרליק יוצאים עם הרכב ונקלעים לאזור בשליטה של הוויטקונג, שם הם פוגשים את טואן שעוזר להם לחזור לסייגון בשלום. אז מתגלה לו שטואן הוא האויב והשניים מתעמתים. למפקדים אין ברירה אלא לפטר את קרונאוור על שיתוף פעולה עם האויב.
מירפואה

מִירְפּוּאָה (בצרפתית: Mirepoix; נהגה: [miʁˈpwa]) היא בסיס-טעם המהווה תשתית למגוון רחב של מנות במטבח הצרפתי.
מירפואה מורכבת מירקות חתוכים לקוביות קטנות המבושלים במשך זמן רב על חום נמוך עד לאבדן הצבע (כמעט שקיפות) וללא השחמה. הבישול המקובל נעשה בשומן מן הצומח או מן החי אך בשל הטמפרטורה הנמוכה הוא אינו טיגון. מטרת הפעולה להביא להמתקת הירקות ולא לקירמול שלהם.
מקובל להכין את המירפואה מראש, אך כאשר מכינים אותה תוך כדי הכנת המנה, נהוג לחתוך את הירקות בגדלים גדולים יותר בהתאם לזמן הבישול הכולל של המנה.
התערובת מכילה בדרך כלל בצל, סלרי וגזר. ביחס מקובל של שני חלקים בצל, חלק אחד של סלרי וחלק אחד של גזר.
המירפואה היא בסיס-הטעם של מנות כמו מרקים, תבשילים, נזידים ורטבים. בדומה למקבילותיה במטבחים אחרים כמו הסופריטו הספרדי (sofrito) והאיטלקי (sofritto).
ירוחם כהן

נעוריו

ירוחם כהן נולד בשנת תרע"ו (1916) בתל אביב לאהרון ואורה, יוצאי תימן, במשפחה בת ארבעה ילדים. אביו, אהרון כהן, היה שמש הגימנסיה הרצליה; בית המשפחה עמד בחצר הבניין, וכהן למד בגימנסיה. בשנת 1932, בגיל 16, הצטרף לארגון ב' שפרש ב-1931 מן ההגנה, ולימים הפך לאצ"ל.

ב-"הגנה" ובפלמ"ח

עם פרוץ המאורעות בשנת 1936 השתתף כהן בהגנת שכונת ברנר בתל אביב. בקיץ 1936 עבר קורס מפקדי קבוצות בקריית אריה, ואחריו עסק בהדרכה בכרם התימנים. עם הפילוג הראשון באצ"ל, ב-1937, חזרו להגנה כמחצית מאנשיו, ועימם כהן.
בתחילת 1938 התגייס כהן לנוטרות. הוא שרת בכפר תבור, במושבה מגדל ובסג'רה, השתתף באבטחת צינור הנפט תחת פיקודו של וינגייט, והצטרף למשמר הנע שאבטח את הדרך מעפולה לטבריה. בתקופה זו הכיר את יגאל אלון.
באביב 1940 השתחרר כהן וחזר לתל אביב. באוגוסט 1940 יצא לקורס חבלה וצליפה, בהדרכת קצין בריטי, ביערות הכרמל.
כהן הצטרף לפלמ"ח עם הקמתו בשנת 1941. הוא נמנה עם ראשוני המחלקה הסורית, פעל בסוריה ובלבנון, ועסק בגיוס אנשים נוספים להרחבת המחלקה.
במאי 1943 הוטל על כהן להקים את המחלקה הערבית בפלמ"ח. הוא פיקד על המחלקה עד 1945. במהלך התארגנותה, יצא לקורס מפקדי מחלקות בפיקודו של משה כרמל.
במאי 1945 יצא כהן להכין נוער יהודי בסוריה ובלבנון להגנה עצמית, ועסק גם בארגון עליה בלתי חוקית לארץ. במהלך שליחות זו נעצר בלבנון ונשפט לחודשיים מאסר, אך הוברח מן הכלא.
באוקטובר 1946 חזר כהן לארץ, ופיקד על מחלקת המודיעין שהוקמה אז במטה הפלמ"ח. במסגרת זו ביצע סיורים רבים לאיסוף מודיעין ולהכנת תיקי כפרים.

במלחמת העצמאות

בדצמבר 1947 נשלח כהן לביירות כדי לבדוק אפשרויות לשתילת מסתערבים. באמצע ינואר התפרסמה ידיעה על נוכחותו בעיר בעיתון "אל יום". כהן הצליח לברוח לארץ.
עם הקמת חטיבת יפתח, שרת בה כהן כקצין מודיעין. במסגרת פעולות החטיבה בצפון, הפעיל מודיעים ומסתערבים, וערך סיורי אויר יומיים במטוסי טייסת הגליל.
באוקטובר 1948 עבר כהן למפקדת חזית הדרום, כשלישו של מפקד החזית, אלוף יגאל אלון.
כהן היה קצין הקישור אל הכוחות המצריים הנצורים בכיס פלוג'ה, ונפגש מספר פעמים עם גמאל עבדול נאצר, לימים נשיא מצרים, שנמנה עם הנצורים. במרץ 1949 יצא לשליחות הסברה בארצות הברית.

בשנות המדינה

ביוני 1949 צורף כהן לוועדת שביתת הנשק ישראל-מצרים. ב-1951, אחרי שסיים קורס מג"דים, השתחרר מצה"ל, ולמד בחוגים למדע המזרח ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. מדצמבר 1954 עד ספטמבר 1956 היה כתב לעניינים ערביים בעיתון "למרחב". בהמשך יצא ללימודים מתקדמים באוניברסיטת אוקספורד באנגליה, ועם סיומם הצטרף למשרד החוץ.
בשנים 1958–1960 היה כהן נציג ישראל בניגריה, ובשנים 1960–1962, שגריר ישראל בליבריה. אחרי שחזר משליחות זו עסק בכתיבה ובמחקר, ופרסם שלושה ספרים. בשנותיו האחרונות התגורר בסביון.
בחודש פברואר 1991, בימי מלחמת המפרץ בה נורו טילים מעיראק על ישראל, לקה ירוחם באירוע מוחי בעת נפילת טיל ואושפז בבית חולים. הוא לא התאושש ואחרי כחצי שנה, בב' באלול תשנ"א, נפטר בבית החולים ע"ש שיבא תל השומר ונטמן בבית העלמין בסביון. הותיר אחריו את רעייתו, דינורה, שני ילדים ונכדים.
משאבת טבעת מים

משאבת טבעת מים (באנגלית: water ring pump) או "משאבת טבעת נוזל", היא סוג של משאבת שינוי נפח. היא משמשת כמשאבת ואקום, כמשאבה לריקון אוויר (priming) או  כמדחס ללחץ נמוך. המשאבה מונעת על ידי מנוע חשמלי.

עקרון הפעולה

משאבת טבעת מים מורכבת ממאיץ (אימפלר), הנע בתוך בית אובלי. בתקרת חלל השאיבה פתחים, שניים ליניקה ושניים לסניקה. לפני ההפעלה ממלאים את חלל השאיבה בכמות מדודה של מים. התנועה הסיבובית המהירה של המאיץ גורמת למים להסתחרר, להיזרק החוצה ולהיצמד לדופן בית המשאבה, ולקבל את צורתו, צורת טבעת אובלית. בשל כך מרוחקת דופן טבעת המים מן המרכז באזור פתחי היניקה וקרובה אליו באזור פתחי הסניקה. קירבה וריחוק אלה גורמים להקטנה ולהגדלת חלל השאיבה בין כנפי המאיץ, ועקב כך ליניקה ולסניקה של אוויר מצדו העליון של בית המשאבה. האוויר הנשאב נלכד בין הכנפיים ומוסע מפתח היניקה אל פתח הסניקה.
כמות המים המוכנסת לחלל השאיבה לפני הפעלת המשאבה חייבת להיות מדויקת, מאחר שהיא קובעת את הקוטר הפנימי של טבעת המים. כמות מים קטנה מדי (כתוצאה ממילוי לא מספיק או בשל התנדפות המים תוך כדי פעולת המשאבה) תיצור שינוי נפח קטן מדי, ספיקת המשאבה תהיה קטנה מדי או שלא תשאב כלל. כמות מים גדולה מדי תחסום חלקית את פתחי היניקה והסניקה, וספיקת המשאבה תקטן. אם בית המשאבה יוצף כולו במים, לא תיווצר טבעת מים והמשאבה לא תשאב אוויר כלל.
בין המשאבות המכניות ראויה לציון מיוחד משאבת טבעת מים, שבה פעולת השאיבה נוצרת על ידי טבעת מים דינמית, המקבלת את תנועתה על ידי גלגל כפות הסובב בתוך בית משאבה אקצנטרי. יתרון משאבה זו הוא שאין מגע בין חלקי מתכת נעים, הדרוש ליצירת אטימה ודחיסה כפי שתואר לעיל, וכתוצאה מכך בלאי המשאבה נמוך בהרבה מאשר בסוגים אחרים של משאבות מכניות. חסרונה הוא שהריק שהיא יכולה ליצור מוגבל על ידי נקודת הרתיחה של המים המסתחררים בה

שימושים

משאבת טבעת מים משמשת לריקון אוויר מחלל היניקה של משאבות צנטריפוגליות גדולות, כמדחס אוויר או גז ללחץ נמוך (כאשר נדרש אוויר או גז נקי משמן סיכה) וכמשאבה ליצירת ואקום במערכות קיטור ובמתקני תעשייה שונים.
ג'אנג יון ג'ין

קורות חיים

ג'אנג, ילידת קוואנגג'ו, ג'אולנאם-דו, למדה באוניברסיטת צ'אונאם בקוואנגג'ו והשלימה תואר ראשון בגאוגרפיה.  
עד כה פרסמה ארבעה רומנים ואסופות סיפורים קצרים. היא זכתה בשלושה פרסים: פרס צ'ונאם אילבו לסיפור קצר חדש בשנת 2002; פרס העיתון Jooggang Daily בתחרות הכתיבה לסופרים חדשים בשנת 2004, עבור יצירתה הראשונה "키친 실험실"‏ ("מעבדות המטבח"), שיצאה בספר בשנת 2008; ופרס מונהאקדונגנה בשנת 2009.
יצירתה טרם תורגמה לעברית.