חיים ליברמן

חיים ליברמן (כ"ו בתמוז ה'תרנ"ב, יולי 1892 - כ"ז בסיוון ה'תשנ"א, יוני 1991) היה חוקר חסידות, ביביליוגרף, מנהל ספריית חב"ד ומזכירו האישי של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד.

ביוגרפיה

ליברמן נולד בעיירה פלשניץ שברוסיה (כיום בלרוס) לראובן, שהיה השוחט החסידי של העיירה. בעיירה זו הונהגה פשרה שנקבעה על ידי האדמו"ר הרביעי מחב"ד, הרב שמואל שניאורסון, שלפיה רב העיירה יהיה מתנגד לחסידות והשוחט יהיה חסיד.
ליברמן למד בישיבת תומכי תמימים. בשנת ה'תרפ"ה (1925) החל לשמש כמזכירו של יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי מליובאוויטש. במאסרו של הרבי בשנת ה'תרפ"ז (1927) נעצר עמו ליברמן, והם השתחררו יחד. לאחר מכן מונה הרב יחזקאל פייגין להיות עוזרו. ליברמן עזב את ברית המועצות עם רבו ושימש אותו בנסיעתו לפולין, שם החל לעבוד כספרן וכמנהל בספריית חב"ד. לאחר שחולץ עם האדמו"ר מוורשה הכבושה במבצע מיוחד הגיע ליברמן לבסוף עם רבו לארצות הברית והמשיך לכהן כספרן, ובמקביל היה מזכירו האישי של הרבי בשנותיו האחרונות בניו יורק. את הספרייה ניהל ליברמן עד לפרישתו. בשלב מסוים הצטרף אליו שלום דובער לוין, המנהל את הספרייה כיום.
ליברמן מעולם לא נישא. בארצות הברית הוא התגורר במרכז חב"ד העולמי - 770. בתקופת כהונתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון נהג ליברמן להיכנס כל שבוע ולשוחח איתו בענייני תורה ומחקר. 
במשפט הספרים היה ליברמן היחיד מקהילת חב"ד שעמד בפומבי לצִדו של התובע בארי גור-ארי, ואף העיד לטובתו במשפט. קשריו עם החסידות נותקו בהמשך לתקופה. לאחר שחלה ועבר להתגורר בבית אבות חודש הקשר עם החסידות וחסיד חב"ד היה מבקרו בקביעות. 
ליברמן נפטר בכ"ז בסיוון ה'תשנ"א (1991) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.

חיבוריו

ליברמן כתב מאמרים רבים בעברית וביידיש. מחקריו עסקו בתולדות הדפוס העברי, ספרות יידיש, זיהוי מחבריהם של ספרים תורניים שונים, תנועת החסידות, מחקרים ביבליוגרפיים ונושאים קרובים.
מחקריו פורסמו בכתבי עת רבים, כגון "קריית ספר" של הספרייה הלאומית, עלי ספר, סיני, יידישע שפראך, אידישער קעמפער ועוד. ישראל מהלמן יזם הוצאה לאור של כרך ממאמריו בהוצאת בית הספרים הלאומי שהסכים לכך, ותוכנית דומה הגה נשיא המדינה, זלמן שזר. שתי התוכניות לא יצאו בסופו של דבר אל הפועל.
לימים כינס ליברמן עצמו את מאמריו בשלושה כרכים הנקראים "אהל רח"ל" (ראשי תיבות שמו, ושם אמו). הכרך הראשון כלל את מאמריו בעברית והכרך השני ביידיש (למעט חלקו האחרון). הכרך השלישי הוא תרגום לעברית מיידיש של הכרך השני, ומצורפת לו הקדמה מאת פרופ' דב סדן, על חיים ליברמן ודרכו במחקר.

המחלוקת עם גרשם שלום ותלמידיו

סדרת מאמריו "כיצד חוקרים חסידות בישראל" שפורסמה בשנות החמישים זכתה להד ניכר. ליברמן יצא נגד ראשי חוקרי החסידות בעולם האקדמי ובהם פרופ' גרשם שלום. הוא טען כי "שורת הדין מחייבת שבמקצוע זה יטפלו בעלי המקצוע המומחים לדבר, כלומר החסידים בעצמם". המחלוקות העיקריות היו בקשר לספרים נזד הדמע ומשמרת קודש ולשאלה האם נכתבו כנגד הבעש"ט וחסידיו הראשונים. מחלוקות אלו לא נפתרו עד היום. במכתב ששלח ליברמן למהלמן, כתב שהגיב בצורה קשה כנגד שלום, משום ש"השעה הייתה צריכה לכך". עם זאת ציין כי דחה הצעה לפרסם את המאמרים בקונטרס נפרד, בשל חששו שיתפרסם כבעל מדון.
למרות המחלוקת הקשה ביניהם, העריכו השניים אחד את השני ושמרו על כבוד הדדי. בשנת 1951 שלח ליברמן לשלום תדפיס של מאמר אחר שלו, בדיה ואמת בדבר בתי הדפוס החסידיים, ושלום הודה לו על התדפיס, בדברים אלה: "קראתי בעיון את מאמרך המצוין במדבר שממה של הייוו"א בלעטער וחשבתי בלבי מה טוב היה אלו היה מאמר זה נמצא אצלי. והנה היום קבלתי תדפיס מיוחד ממאמרך שנשלח לי מתל אביב בצרוף שורותיך. והנני מודה לכבודך מקרב לב". אם כי שלום גם הוסיף: "אני מסכים לכל מה שכתבת, דברים נבונים ונכונים, מלבד בדבר אחד...".