אורי אפק

שנים ראשונות

אפק נולד בבלפוריה בשם אורי פינצ'וק וכתינוק עבר לכפר יונה ולמד בנתניה הסמוכה. כבר מגיל צעיר בלט כשרונו הספורטיבי והוא החל את דרכו כאתלט במכבי נתניה. הצטיין בריצות קצרות ובקפיצות ואף גבר באחת מאליפויות הנוער על אריה קלינשטוב-נווה אלוף ישראל בקפיצה לגובה דאז. במכבי נתניה העבירו את אפק בן ה - 16 לקבוצת הכדורגל המקומית ששיחקה בליגה העליונה, בתפקיד שוער. אתו שחקו אריה מכנס, שמואל פרלמן, יוסי מלר, ויצחק כספי.
אפק התגייס לנח"ל ושימש כשוער בנבחרת החיל. בימים ההם, כפי שסיפר, הכדורגל בצבא היה מפותח ונערכו משחקים בין החֵילוֹת.
אורי אפק עבר קורס קצינים ושימש קצין ספורט חיילי של הנח"ל עד שחרורו בשנת 1952.

דרכו בחינוך הגופני כמורה וכמפקח

עם שחרורו, החל אפק ללמוד במדרשה לחינוך גופני שהתמקמה באותם ימים במחנה יונה. באותם ימים נמשכו הלימודים שנתיים. עם פתיחת מכון וינגייט החל אפק ללמד במקום בתפקיד מדריך כללי. 
משנת 1958 החל אפק ללמד כדורעף במדרשה ובנוסף לכך שימש כעוזרו של המנהל דאז איסר וגנר, עולה חדש מפולין, בנושאי שפה ובירוקרטיה. דוד אלדר שהחליף את וגנר כמנהל המכללה, החליט להאריך את משך הלימודים משנתיים לשלוש על מנת להרחיב את השכלת המורים לחינוך גופני ואפק סייע לו במשך מספר שנים בהקמת שנה ג' נוספת לסטודנטים.
בנוסף לעבודתו במדרשה, לימד אפק חינוך גופני בקיבוצי האזור והצטיין בהקמת נבחרות כדורעף.
בד בבד עם עבודתו כמורה לחינוך גופני, מונה אורי למדריך למורים באזור ומכאן נסללה דרכו לפיקוח על החינוך הגופני באזור, משרה בה שימש שבע שנים.
בשנת 1975 נסע לשנתיים לארצות הברית, שם למד וסיים תואר שני באוניברסיטת CSUN.  במהלך לימודיו גם אימן את נבחרת האוניברסיטה בכדורעף וזכה לתואר "מאמן השנה". עם סיום לימודיו חזר לתפקידו בשנת 1977.

אימון כדורעף

אפק היה בן טיפוחיו של מיכה שמבן, מורה ומאמן מוערך בכדורסל וכדורעף, ששכנע את אפק להתמחות בכדורעף. בשנת 1955 אימן אפק את כפר יונה ולאחר מכן אימן במשך מספר שנים את הפועל עין שמר. בשנים 1962-1966 אימן אפק את נבחרת הכדורעף של אליצור. בשנים 1967-1969 ושוב מ-1971 אימן את קבוצת העוגן שזכתה תחת ניהולו בגביע המדינה בשנת 1973. היה זה הגביע התשיעי שבו זכה אפק כמאמן. בסך הכל, זכה ב – 14 אליפויות וגביעים. בשנת 1976 מונה על ידי גרי אברמוביץ למאמן קבוצת הבוגרים של הפועל כפר סבא ותרם תרומה משמעותית להתפתחות הכדורעף בעיר. בשנות ה-80 חזר שוב לאמן את העוגן. 
כמאמן לאומי אימן את נבחרת הנשים לקראת אליפות עולם בפריז 1956, היה מאמן לאומי של נבחרת הגברים באליפות קדם אולימפית בהודו 1963, אימן את נבחרות ישראל לאוניברסיאדות מקסיקו 1970, טורינו 1973 ומוסקבה 1981.
במקביל לאימון שימש אפק כשופט בכדורעף. הוא שימש שופט בינלאומי באליפות העולם במוסקבה 1962 ובמשחקים נוספים.

תפקידים במוסדות הספורט הממלכתיים

בשנת 1959 החל לכהן כרכז ארצי לכדורעף במרכז הפועל. 
עם מינויו של יריב אורן למנהל רשות הספורט בשנת 1970 הוא מינה את אפק לסגנו. אפק היה (בשיתוף פעולה עם הפיקוח על החינוך הגופני) אחראי על הספורט ההישגי ועל התאחדות הספורט ומוסדות ספורט אחרים. בשנים 1980 - 1981 מילא את מקומו של יריב אורן, שהשתתף באותה עת בקורס דו שנתי של המכללה לביטחון לאומי והיה למעשה מנהל הרשות.
במסגרת תפקידו כסגן מנהל רשות הספורט, היה אפק פעיל בכל המכביות. כאיש כדורעף, שימש בחלק מהן כיו"ר ענף הכדורעף במכבייה. כן סייע למפעלי ספורט לאומיים אחרים כגון האליצוריה והביתריה. עוד ב 1968, כאשר סייע ליריב אורן במגוון תחומים, היה מעורב באירוח אולימפיאדת הנכים באותה שנה. אפק המשיך במרוצת השנים לסייע במסגרת תפקידיו לספורט הנכים ושימש כגמלאי בהתנדבות בתפקיד מנכ"ל התאחדות הנכים. 
אורי אפק עבר בשנת 1982 לוועד האולימפי לתפקיד שהוגדר לאחר מכן כמנכ"ל וועד זה. במסגרת תפקידו היה אפק אחראי על ההכנות האולימפיות של נבחרות ישראל בענפים האולימפיים, תוך שיתוף פעולה עם היחידה לספורט הישגי שהיא הזרוע המקצועית של הוועד האולימפי.
במהלך שנות כהונתו בתפקיד זה, היה ראש משלחת מוסדות ישראל בשלוש אולימפיאדות, לוס אנג'לס 1984 (יחד עם שמואל ללקין), סיאול 1988 וברצלונה 1992.
בשנת 1995 החליט לעזוב תפקיד זה והוחלף על ידי אפרים זינגר. למרות פרישתו מהתפקיד, המשיך במשך כשלוש שנים לעבוד במנהלת הספורט ההישגי, והיה פעיל בהכנות לאולימפיאדת סידני 2000.

פעילות ביטחונית

עם שחרורו מצה"ל בדרגת סגן (מיל.) המשיך אורי אפק לשרת במילואים כקצין בגדוד חי"ר בו התקדם בדרגות ובתפקידים ולימים מילא לסירוגין את תפקידי המג"ד והסמג"ד. בגיל 40 עבר לשרת בענף אימון גופני והשתחרר משירות המילואים בדרגת סגן-אלוף. במהלך שירותו גם עבר קורס צניחה.

יו"ר מועצת המנהלים במוסדות אקדמיים ואחרים

כיהן כיו"ר מועצת המנהלים במכללת וינגייט, במרכז הספורט של אוניברסיטת ת"א ושל להקת המחול של גברי לוי שלום.

פעילות לאחר הפרישה

לאחר פרישתו בשנת 1992 המשיך אורי אפק לעבוד בהתנדבות מלאה בנושאים החשובים בעיניו, תוך ויתור על שכר כלשהו ותרומתו למוסדות ראויים. היה חבר הוועדה שהעניקה את פרס ישראל לספורט לאסתר רוט וליהושע רוזין. עסק בניהול 14 מחזורים של קורס מנהלי ספורט בכירים במכון וינגייט ובאוניברסיטת ת"א, פעילות בקרן כהנא, שעיסוקה העיקרי הוא שיתוף פעולה בין ערבים ליהודים בכדורגל באמצעות הפועל תל אביב, ניהול קורס של מנכ"לי איגודי הספורט וייעוץ לזבולון אורלב, לשעבר מנכ"ל משרד החינוך לאחר מכן יו"ר וועדת החינוך והספורט של הכנסת. במסגרת תפקידו זה  סייע בהעברת שני חוקים חשובים הקשורים לספורט, חוק שוויון מלא בין נכים לספורטאים רגילים ברמה ההישגית וחוק חדרי כושר.

משפחתו

אורי נשוי לדליה אפק, מורה לחינוך גופני וקפטן נבחרת הנשים בכדורעף. לאורי בת אחת ושלושה בנים, 11 נכדים ושני נינים. בתו עינת היא מורה ורעייתו של הכדורגלן עודד מכנס, בנו ירון הוא רואה חשבון, בנו אלון הוא בוגר המכללה בוינגייט ובעל תואר ד"ר בחינוך גופני ובנו שרון אפק הוא אלוף בצה"ל בתפקיד הפרקליט הצבאי הראשי. 
אחיו הוא שאול אפק קצין בכיר במיל'.