google/wiki40b huggingface dataset:
גאיטרי

גאיטרי (בסנסקריט: gāyatrī, הטיה נקבית ל-gāyatra; מילולית, שיר, המנון או מזמור) הוא מזמור בן 24 הברות (שלושה פסוקים - פאדות pāda - בני שמונה הברות כל אחד). בהינדואיזם גאיטרי היא מנטרה ספציפית, ואלה כהתגלמות שלה.

המנטרה

מנטרת גאיטרי (קרויה גם סאויטרי) מכילה את התחילית om bhur bhuvah svah, המופיעה לעיתים תכופות ביאג'ור ודה.
פירוש שלושת המשפטים האחרונים במנטרה: "מי ייתן ונגיע לתפארת ולגדולת סאויטר האל: הלוואי ויעורר את תפילותינו."

האלה גאיטרי

התגלמותה של המנטרה בדמות האלה גאיטרי נחשבת בעיני מאמיניה ל"אם כל הודות" ולבת זוגו של האל ברהמה (יוצר העולם). כמו כן היא נחשבת כהתגלמות של פרהברהמאן, המציאות האולטימטיבית והבלתי משתנה הנמצאת בבסיס כל התופעות.
גאיטרי מופיעה באופן טיפוסי כיושבת על פרח לוטוס, שמסמן שפע ועושר. היא אוחזת ספר ביד אחת וכלי מרפא בידה האחרת. היא מלווה בברבור וידועה גם כאלת החינוך.
ינטרת גאיטרי היא הביטוי החזותי של המנטרה, והיא נחשבת לחזקה אף יותר מהמנטרה. הינטרה מכילה את הטקסט של המנטרה ואיור של האלה גאיטרי מוקפת במגן דוד. באיור האלה יושבת על פרח הלוטוס, ומופיעה כבעלת חמישה ראשים ועשר ידיים, המייצגים את הגלגולים השונים של האלה כפרווטי, סראסווטי ועוד. עשר העיניים מסתכלות לשמונת הכיוונים, ושתי עיניים נוספות מביטות אל האדמה והשמיים, עשר הידיים אוחזות בכלי הנשק של וישנו.
החצר

עלילה

עלילת "החצר" מתרחשת ב"קריית לייבניץ" של חסידות לייבניץ (הדמיונית) בתל אביב, מובלעת של קהילה חסידית המנסה לקיים את מנהגיה לצד עולם חילוני, תחת הנהגת האדמו"ר הרב עזריאל רוטנברג.
אשתו של האדמו"ר, שיינדל, מסתירה מכולם סוד מעברה: לפני שהכירה את עזריאל, הייתה שיינדל נשואה לגבר אחר ואף הביאה אתו ילד לעולם. גירושיה מגבר זה הביאו לניתוקה מהילד, שאותו לא ראתה יותר, דבר שעומד להשתנות ולזעזע את משפחתה ואת הקהילה כולה.
ציפורה, בתם המאומצת של עזריאל ושיינדל, חיה כאלמנה מזה זמן רב. כשהייתה בת 19 נישאה לחנוך כ"ץ, אולם נישואיהם עלו על שרטון כשחנוך נתפס עוסק בהימורים וקזינו. על אף שהכחיש את ההאשמות בתוקף, היו ראיות למעשיו והוא נכנס לכלא. חנוך נודה מהחצר ומשפחתו ישבה עליו שבעה ואיש לא שמע אודותיו. מאז ציפורה דחתה מחזרים אחרים כיוון שהעדיפה להשקיע בעסק המשגשג שהקימה בכוחות עצמה, יצור פאות נכריות, אך בסתר ליבה גם קיוותה לשובו של חנוך ואכן לאחר זמן חוזר חנוך לחצר במטרה לטהר את שמו ולהחזיר אליו את אשתו ציפורה.
OnePlus Two

OnePlus Two הוא טלפון חכם המיוצר ומשווק על ידי חברת OnePlus. המכשיר הוכרז ב-28 ביולי 2015. 
זהו מכשיר הדגל לשנת 2016 ומכשיר הדגל השני של החברה.

חומרה, תוכנה ועיצוב

המכשיר מגיע בשתי גרסאות עיקריות: גרסת ה-16GB עם 3GB זיכרון RAM, וגרסת ה-64GB עם 4GB RAM. גודל מסך המכשיר הוא 5.5 אינץ' ברזולוציית 1920X1080 (רזולוציית HD מלאה), בצפיפות פיקסלים של 401 ppi.
המכשיר כולל את ערכת השבבים Snapdragon 810 בגרסה 2.1, שלפי החברה מונעת את בעיית ההתחממות הקיימת בשבב ה-Snapdragon 810 הרגיל, הכוללת מעבד מתומן ליבות במהירות 1.8 ג'יגה הרץ. המכשיר כולל מצלמה אחורית ברזולוציית 13 מגה פיקסל, הכוללת פלאש LED כפול ומיקוד לייזר, היכולה לצלם ברזולציית 4K. המצלמה הקדמית היא ברזולוציית 5 מגה פיקסל.
המכשיר כולל גרסה מותאמת אישית של רום ה-OxygenOS, הכולל את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 5.1.1 (Lollipop). למכשיר יש קורא טביעות אצבע, שלפי טענת החברה מהיר אף יותר מזה שבמכשירי האייפון. המכשיר הוא אחד המכשירים הראשונים בעולם עם מחבר USB Type-C (אם כי ללא תמיכה בתקן 3.1 שהוכרז יחד עם המחבר החדש), שעיקרו אפשרות הכנסת כבל הטעינה משני הצדדים.
המכשיר מגיע בצבע שחור וניתן להחליף את כיסוי הגב באחד העיצובים: קוולר (Kevlar), במבוק, גוון עץ (Rosewood) ועץ כהה (Black Apricot).
סוללת המכשיר היא בנפח 3300 מיליאמפר.
איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד

היסטוריה

הארגון נוסד בשנת 1943, על ידי עיתונאים זרים מלוס אנג'לס אשר רצו הפצה מאורגנת של חדשות הקולנוע בהוליווד לעבר כלל העולם. כעבור שנה מייסוד הארגון, החלה חלוקת פרסי גלובוס הזהב. אשר בטקס זה חולקו הפרסים כמגילה. מהשנה שלאחר מכן החלה המסורת שהודעת הזוכים בטקס תבוא בעטיפה של סרט צילום.
בשנת 1950, חילוקי דעות בין חברי הארגון גרמו לפילוג פנימי וכתוצאה מכך הארגון פוצל לשני ארגונים שונים - איגוד הכתבים הזרים בהוליווד ואיגוד נציגי התקשורת הזרה בהוליווד. ההפרדה הסתיימה ושני הארגונים התאחדו בשנת 1955 תחת הכותרת הקולקטיבית "איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד"
באותה השנה, החלה חלוקת פרסי גלובוס הזהב גם בקטגוריות של טלוויזיה.

חברות בארגון

פגישות חברי הארגון נערכות אחת לחודש, והדירקטורים ומחזיקי המשרות נבחרים פעם בשנה. בכל שנה יכולים להתקבל עד חמישה עיתונאים חדשים לארגון. כדי לשמור על מעמד "פעיל", כל חבר חייב להיות מוכר כיום על ידי איגוד הקולנוע של ארצות הברית ולהגיש מדי שנה קטעים מעבודתם השוטפת בשביל לחדש את מעמד הפעילות שלהם (במקרה שחבר בארגון אינו מוכיח את מעמדו, הוא יוגדר כ"שותף בארגון" ולא תהיה לו זכות הצבעה).
הדרישות לחברות פעילה כוללות מגורים בדרום קליפורניה ומינימום של ארבעה מאמרים שפורסמו בשנה.
הימלאיה (חתול)

ההימלאיה הוא גזע של חתול הבית שנוצר מהכלאת החתול הפרסי עם החתול הסיאמי.

היסטוריה של הגזע

חתול ההימלאיה הוא תוצאה של הכלאת החתול הפרסי עם חתול סיאמי. הניסיונות המסודרים הראשונים להכלאה בין החתולים הפרסים לחתולים הסיאמים התקיימו בארצות הברית ושוודיה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20, אך אין תיעוד המראה את תוצאות הניסיונות הללו. בשנת 1931 שני חוקרים מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת הארוורד החלו לעבוד על פיתוח חתול עם גוף ופרווה של חתול פרסי ודוגמת החודים (החוטם, האוזניים, כפות הרגליים והזנב) המיוחדת של החתול הסיאמי. לאחר חמש שנות מחקר הצליחו במשימתם וגור חתולי ההימלאיה הראשון שנקרא דביוטנט (Debutante) נולד. כעבור שני עשורים נוספים הגזע הוכר באופן רשמי על ידי התאחדויות החתולים, וב-1955 ערך את הופעת הבכורה בשם "כהה חודים ארוך שיער".
במהלך עשר השנים הבאות צבר הגזע פופולריות במהירות. עם זאת, רוב חתולי הגזע התקשו לעמוד בתקן הגזע, שתמך בחתול עם מאפיינים פרסיים. מגדלים רבים חדלו להשתמש בחתולים פרסיים אחידי צבע בתוכניות הגידול כשם שהיו אמורים לעשות. במקום זאת, הם זיווגו כהי חודים אחד עם השני וכתוצאה מכך התרחקו מהמראה הפרסי, ואת מקומו של האף הפחוס האופייני החל לתפוס אף ארוך.
בשנות ה-70 המגדלים ניסו לנסח מחדש את היעדים שהם מנסים להשיג בפיתוח הגזע. היה ברור לרובם שצריך להתחיל לעבוד על חתולים בעלי מאפיינים פרסיים יותר בולטים. כדי להשיג זאת, החלו בזיווגים עם פרסיים בעלי צבע אחיד, והמשיכו בתוכנית הגידול רק עם החתולים הטובים שהתקבלו. לא כל המגדלים הסכימו עם התוכנית. היו שהעדיפו להישאר עם ההימלאיה הנבדלת מהפרסי, אך הם לא יכלו להמשיך להשתתף בתערוכות.
כיום נהוג לזווג מדי פעם בין החתולים הימלאיים לחתולים פרסיים כדי לקרב את המבנה של חתול ההימלאיה למבנה של החתול הפרסי. סטנדרט הגזע זהה לסטנדרט של החתול הפרסי וכיום חתול ההימלאיה מוצג באותה כתה יחד עם שאר החתולים הפרסיים.

מבנה כללי

ההימלאיה הוא בעל פרווה ארוכה ומלאה דוגמת החתול הפרסי. צבעיה של הפרווה מגוונים ודומים לצבעיו של החתול הסיאמי. צבע זה הוא מוטציה של גן הלבקנות וזהו גם מקור העיניים הכחולות. צבע פרווה מיוחד זה קשור לטמפרטורה ולכן החתול מתכהה עם הגיל.
עיניו של ההימלאיה כחולות, פניו רחבות ורגליו קצרות ועבות.
צבי גוב-ארי

ביוגרפיה

עלה לארץ בשנת 1951 מעיראק. למד בבית-ספר 'ביל"ו' בתל אביב. לאחר סיום הלימודים התגייס לצה"ל ושירת בחיל-האוויר במשך כ-26 שנה ומילא מגוון רחב של תפקידים. סיים את שירותו בצבא בדרגת תת-אלוף בתפקיד ראש להק כוח האדם. לאחר שחרורו מצה"ל שימש כמנהל רשות שדות התעופה וכחבר מועצת המנהלים האירופאית של שדות התעופה. בתום תפקידו במועצת המנהלים נשלח להיות שגריר ישראל בדרום אפריקה. לאחר שלוש שנים בדרום אפריקה חזר לארץ והתמנה לנשיא חברת 'בזק גלוב'. בחודש יוני 1988 התפטר מתפקידו והתמודד על ראשות העיר ביבנה. ההתוודעות הראשונה שלו עם יבנה הייתה בשנת 1978, כאשר שימש כראש להק  כוח אדם בחיל אויר ויזם הקמת שכונה למגורי משרתי הקבע בחיל. 
נבחר לראשונה לראשות עיריית יבנה בשנת 1998 מטעם רשימה עירונית על-מפלגתית "יבנה שלנו", ומאז מכהן ברציפות. בשנת 2018 נבחר לקדנציה חמישית וזכה ב-58.34% (12,708 קולות).  
תחת כהונתו זכתה יבנה בציון של "חמישה כוכבי יופי" מטעם המועצה לישראל יפה, ובשנים 2005 ו-2016 זכתה בפרס היוקרתי בתחרות – "דגל היופי". העירייה בראשותו זכתה בפרסי ניהול תקציבי ומינהל. בשנת 2011 זכתה העירייה בפרס הלאומי לאיכות ומצוינות ע"ש ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל. בשנת 2005 זכתה יבנה בפרס החינוך הארצי מטעם משרד החינוך. בשנת 2018 זכה פרס יקיר תנועות הנוער הארצי.  
בעל תואר ראשון במנהל ציבורי ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בר-אילן. 
בשנת 2019 החליטה מועצת העירייה להוקיר את פועלו למען העיר ולקרוא לאמפיתאטרון על-שמו.
נשוי לדויה גוב-ארי, פסיכולוגית חינוכית במקצועה. לבני הזוג שלושה בנים.
ארנסט ברלך

אודות

נולד בעיר ודל שבהולשטיין. היה הבכור מארבעה אחים. למד בבית ספר יסודי ברצבורג. אביו נפטר כשהיה בן 14. בין השנים 1888 ל-1891 למד בהמבורג. בשנת 1891 החל ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות יפה בדרזדן, שם למד תחת הפסל המפורסם רוברט דייז במשך ארבע שנים. בשנת 1895 עבר לפריז להמשיך את לימודיו ב"אקדמי ז'וליאן" (Académie Julian), שם נחשף לזרמים אומנותיים כמו תנועת הנאבי והפרימיטיביזם של פול גוגן.
לאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד כפסל בהמבורג ובאלטונה, ופיסל בעיקר בסגנון הארט-נובו. בשנת 1904 זכה לתצוגת יחיד ראשונה מעבודותיו בברלין. בשנת 1906 הוא נסע עם אחיו ניקולאס לרוסיה לפגוש את אחיהם האנס, שם הושפע מאוד סגנונו האמנותי. באותה שנה נולד בנו, ניקולאוס.
לאחר שחזר מרוסיה השתפר מצבו הכלכלי בזכות משכורת קבועה מסוחר האמנות פול קסירה בתמורה ליצירותיו. הוא החל להתמקד בפסליו מאותה תקופה בפנים וביידים של אנשים ופחות בשאר חלקי הגוף. בשנת 1909 בילה כעשרה חודשים בפירנצה וכשחזר התיישב בעיר גיסטרו שבגרמניה, שם התגורר עד למותו.
בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה היה ברלך פטריוט ותומך נלהב של המלחמה, וקיווה שהיא תייצר עידן חדש יצירה אמנותית. בין השנים 1915-1916 התנדב למלחמה כחיל רגלי וחזר כפציפיסט ממנה, כשזוועות המלחמה ימשיכו להיות נושא לפסליו. 
לאחר מלחמת העולם הפופולריות שלו הלכה וגברה. הוא זכה בפרסים שונים, בהם פרס קלייסט (1924) ונהיה חבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות בשנת 1919 ובאקדמיה של מינכן לאמנויות בשנת 1925.
משנת 1928 יצר פסלים רבים המשקפים גישה אנטי-מלחמית כתגובה לזוועות מלחמת העולם הראשונה. גישה פציפיסטית זאת הייתה בנגידו להלך הרוח בגרמניה עם התחזקות הנאציזם והוא היה נתון לביקורת רבה על כך.
כשהוזמן להכין אנדרטה לחללי מלחמת העולם הראשונה בעיר מגדבורג, הפתיע את המזמינים בכך שלא יצר פסל המתאר את הגבורה של הלוחמים. במקום הוא העמיד שלושה חיילים גרמנים, חייל צעיר שרק גויס, קצין צעיר ואיש מילואים מבוגר, עומדים בבית קברות שעליהם ניכרים זוועות המלחמה ומבט של כאב ודיכאון בעיניהם. אישה אלמבנה מכסה את פניה, גולגולת החובשת קסדה גרמנית ואזרח עומד (שפניו כשל ברלך עצמו) עם עיניים עצומות. הפסל יצר תרעומת בקרב הציבור הלאומני בגרמניה והנאצים הסירו אותה ממקומה. 
בשנת 1936 עבודתיו הוחרמו ביחד עם יצירות של קתה קולוויץ ושל וילהלם למברוק (Lehmbruck), מכיוון שהואשמו ביצירת אמנות מנוונת. ברלך נאלץ להפסיק לעבוד כפסל וחברותו באקדמיה לאמנויות בוטלה. 
בנוסף לפיסול, ברלך כתב כשמונה מחזות אקספרסיוניסטים, שני ספרי פרוזה ואוטוביוגרפיה בשם "Ein selbsterzähltes Leben"‏ (1928).
רמי צור

רמי צור (נולד ב-23 בפברואר 1977) הוא קיאקיסט ישראלי-אמריקאי.

חייו

צור נולד בארצות הברית ואומץ על ידי משפחתו הישראלית כשהיה תינוק, הוא החל להתאמן בשייט קיאקים בשנת 1987, בשנת 1995 הוא השתתף באליפות העולם לצעירים שנערכה ביפן ודורג במקום הרביעי.
צור הבטיח את מקומו במשלחת הישראלית לאולימפיאדת סידני, הוא התחרה יחד עם רועי ילין בקיאק זוגי למרחק 1000 מטרים ודורג במקום ה-13 ובקיאק זוגי למרחק 500  מטרים שבו דורג במקום ה-16.
לאחר שלא מצא את עצמו את מבחינה מקצועית בישראל צור חזר לארצות הברית והחל להתחרות למענה, בשנת 2002 הוא זכה במדליית זהב בתחרות גביע העולם שנערכה בגרמניה באותה שנה באליפות העולם בסביליה הוא סיים במקום השישי.
צור הבטיח את מקומו במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת אתונה, הוא התחרה בקיאק יחיד למרחק 500 ודורג במקום העשירי. לאחר האולימפיאדה צור נפצע בעמוד השדרה וכתוצאה מניתוח הוא היה מושבת למשך שלושה חודשים. צור ניצח במבחנים האמריקאים בשנת 2006 ובשנת 2007 והבטיח את מקומו במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת בייג'ינג.
מנוף (יישוב)

היסטוריה

בדצמבר 1976 פורסם שהיישוב יוקם בקרוב, שהשטח להקמת היישוב כבר אותר, אך שטרם נמצא גרעין מתיישבים ליישב את המקום. הגרעין להקמת היישוב נוצר בראשית 1977 וכלל משפחות שעלו מדרום אפריקה והתארגנו תחת האיחוד החקלאי להקים כפר תעשייתי. 19 ממשפחות הגרעין, מתוך כ-50 משפחות, התרכזו באופן זמני במרכז הקליטה בכרמיאל. היישוב הוקם על ידי סולל בונה. עד נובמבר 1978 הושלמו היסודות, אך דרישות של סולל בונה להגדלת התשלום עיכבו את העבודות. בניית היישוב הייתה בעיצומה בינואר 1979. במרץ 1980 היו בתי היישוב בתהליכי השלמה, אולם טרם נבנו מבני ציבור.  
במהלך השנים הצטרפו ליישוב משפחות אנגלוסקסיות מארצות אחרות וכן גם משפחות שאינן דוברות אנגלית.
משפטי נירנברג הנוספים

משפטי נירנברג הנוספים (באנגלית: Subsequent Nuremberg Trials) ובשמם הרשמי משפטי פושעי המלחמה בפני בתי הדין הצבאיים בנירנברג (Trials of War Criminals before the Nuremberg Military Tribunals) הייתה סדרה של שנים-עשר משפטים שהתנהלו בפני בתי דין של צבא ארצות הברית ובהם נשפטו אנשי צבא, מדינאים, תעשיינים ואנשי מקצוע של גרמניה הנאצית על פשעי מלחמה. המשפטים נערכו עם תום מלחמת העולם השנייה, החל משנת 1946 ועד 1949, בהיכל הצדק בנירנברג, לאחר תום משפט פושעי המלחמה הראשיים בפני בית הדין הצבאי הבינלאומי.

רקע

על פי התכנון המקורי, בנירנברג היו אמורים להתקיים מספר משפטים בפני בית הדין הצבאי הבינלאומי, אולם חילוקי דעות גוברים בין בעלות הברית אשר שלטו בחלקים מגרמניה (ארצות הברית, בריטניה, צרפת וברית המועצות), לא איפשרו את המשך פעילותו של בית הדין הבינלאומי. על פי החלטה של מועצת השלטון של בנות הברית (Allied Control Council), אשר פורסמה ב-20 בדצמבר 1945, כל אחת מבנות הברית אשר שלטה בשטחי גרמניה הוסמכה להעמיד לדין פושעי מלחמה בתחום שליטתה.
על יסוד החלטה זו, עם תום משפט נירנברג לפושעי המלחמה הראשיים, קיימה ארצות הברית שנים-עשר משפטים נוספים נגד פושעי מלחמה, אשר נערכו בנירנברג. השופטים במשפטים אלה היו כולם אמריקאים, וכך גם התובעים. התובע הראשי במשפטים אלה היה בריגדיר גנרל טלפורד טיילור.
באזורי שליטה של בנות הברית האחרות נערכו משפטים דומים נגד פושעי מלחמה נאצים.

תוצאות המשפטים

בכל משפטי נירנברג הנוספים הועמדו לדין 185 איש בעוון פשעי מלחמה, 142 מתוכם הורשעו לפחות בעבירה אחת. 24 מן הנאשמים נידונו למוות, 11 מגזרי דין אלה הומרו למאסר עולם. 20 נאשמים נידונו למאסר עולם, 98 נידונו לתקופות מאסר שנות, קצרות יותר. 35 נאשמים זוכו בדין, בעניין 4 נאשמים הופסק משפטם מסיבות בריאות ו-4 נוספים התאבדו במהלך המשפט.
רבים מעונשי המאסר הארוכים יותר שנגזרו על הנאשמים במשפטי נירנברג הנוספים, הופחתו בשנת 1951 על ידי הנציב העליון בשטח הכיבוש האמריקאי בגרמניה, ג'ון מק'קלוי. עונשם של עשרה מן הנידונים למוות במשפט האיינזצגרופן הומר לעונש מאסר. באותה שנה ניתנה חנינה לרבים מאלה שנידונו למאסר במשפטי נירנברג.
מוריס מוסקוביץ

חייו

מוריס מוסקוביץ נולד באודסה בשם מוריס מסקוב (Morris Maaskov). הוא החל את קריירת המשחק שלו ברוסיה, כשחקן תיאטרון. את הופעתו הבימתית הראשונה ערך ב-1885, והמשיך במשחק במסעי הופעות לאורך היבשת. ב-1893 היגר לארצות הברית, שם שיחק בתיאטרון היידיש של ניו יורק. את הופעתו הבימתית הראשונה בארצות הברית ערך בתפקיד שמשון במחזה היידי "שמשון ודלילה". הוא המשיך להופיע בתיאטרון וערך סיבובי הופעות עם להקת התיאטרון שבה היה חבר, עד שב-1936 הגיע להוליווד, בירת הסרטים של ארצות הברית. הוא השתתף ב-13 בסרטים מ-1936 ועד מותו ב-1940. בנוסף, הופיע מוסקוביץ בברודוויי, בהצגה על היהודי זיס ובהעלאה של הסוחר מוונציה, לצד ג'ון האלורן (John Halloran). במהלך קריירת המשחק שלו פעל גם באנגליה ובדרום אפריקה.
מוסקוביץ נפטר ב-1940, לאחר ניתוח. פטירתו התרחשה כמה ימים לאחר תחילת הצילומים של הסרט "Dance, Girl, Dance", שבו היה אמור לשחק בתפקיד כוריאוגרף חם מזג, תפקיד שניתן לבסוף למריה אוספנסקאיה (Maria Ouspenskaya) ושוכתב במהירות לשם כך. היו מסרטיו שיצאו לאקרנים לאחר מותו, וכך גם הסרט המוכר ביותר מבין אלו שהשתתף בהם כשחקן, "הדיקטטור הגדול" של צ'ארלי צ'אפלין, שיצא לאקרנים ב-1941.
מוסקוביץ קבור לצד אשתו בבית הקברות היהודי "בית עולם" שבהוליווד, קליפורניה.
קומדי סנטרל

היסטוריה

ב-1 באפריל 1991 מוזגו הערוצים "קומדי צ'אנל" של רשת HBO וערוץ הקומדיה "הא!" של רשת MTV. ויאקום, החברה השולטת ב-MTV, קנתה ב-2004 את החלק של טיים וורנר, החברה השולטת ב-HBO, ב-1.225 מיליארד דולר. הערוץ הממוזג שידר לראשונה תחת השם Comedy TV או בקיצור CTV, אך הסימן המסחרי CTV היה שייך לערוץ קנדי והערוץ אולץ לשנות את שמו לקומדי סנטרל.
מלבד תוכנית הקאלט "Mystery Science Theatre 3000", לתוכניות הערוץ היו אחוזי צפייה מעטים מאוד עד שעלתה בו הסדרה סאות' פארק ב-1997. השמועה על התוכנית נפוצה והדרישה לערוץ עלתה במהירות רבה, וב-1998 הייתה גישה אליו בכ-50% מבתי האב בארצות הברית.
חלק גדול משידורי הערוץ הוא של סרטים קומיים ומופעי סטנד-אפ שהופקו משנות ה-80 ועד אמצע שנות ה-90. ביום שבת משודר מדי שבוע סרט לא ערוך או תוכנית קומית מיוחדת. בערוץ משודרות גם תוכניות מקור, ביניהן הדיילי שואו והקולבר ריפור, תוכניות "אקטואליה מזויפת" שצוחקות על התקשורת והפוליטיקה האמריקאיות.
בסוף שנת 2004 דווח שארבע התוכניות המובילות מבחינת רייטינג הן סאות' פארק, המופע של שאפל, הדיילי שואו ורינו 911!. מעט אחר כך הודיע דייב שאפל, לתדהמת מעריציו, שהוא עוזב את תוכניתו, המופע של שאפל. את מקומה של התוכנית בטבלת התוכניות הנצפות ביותר בערוץ תפסה הדיילי שואו. נשיא הערוץ, דאג הרצוג אמר שהוא מקווה להמשיך לשדר עונות חדשות של סאות' פארק לנצח ושהקולבר רפור הגשימה תוכנית ישנה להרחיב את מותג הדיילי שואו.
הערוץ החל לשדר בפורמט HDTV בשנת 2009.
קליקסטוס השלישי

עד היבחרו לאפיפיורות

נולד בלה טורטה (La Torreta, בימינו פרבר של ולנסיה), בנו הבכור של חואן דומיקו דה בורחה (בהיגוי ספרדי, בהיגוי איטלקי: בורג'ה). בשנת 1392 החל ללמוד באוניברסיטת ליידה, והוסמך על ידה לדוקטור למשפט אזרחי ומשפט קאנוני. לאחר סיום לימודיו המשיך לכהן באוניברסיטה כפרופסור למקצועות אלה. ב-1416 נבחר כנציג הבישופות שלו לועידת קונסטנץ, אך לא השתתף בה בשל התנגדותו של אלפונסו החמישי, מלך אראגון לקיומה. במקום זאת השתתף בסינוד חלופי שאורגן בברצלונה. בורג'ה פעל לכיוון החלטת הסינוד לקרוא לאיחוד הכנסייה ופתרון הקרע המערבי. בין 1420 ל-1423 כיהן כסגן הקנסלור (נשיא) של אוניברסיטת ליידה. ב-1424 כיהן כשליח האפיפיור למיורקה, אך האפיפיור מרטינוס החמישי סירב לבקשת מלך אראגון להכתירו לחשמן. עם זאת פעל בורג'ה להשגת כניעתו של האנטי-אפיפיור קלמנס השמיני לסמכותו של מרטינוס החמישי ב-1429, דבר שסתם את הגולל סופית על הקרע המערבי. באותה שנה מינה אותו האפיפיור לבישוף ולנסיה. בעת ועידת בזל (1431-1439) היה שליחו של מלך אראגון.
ב-1444 העלה אותו האפיפיור אאוגניוס הרביעי למעלת חשמן, כומר בזיליקת סנטי קואטרו קורונטי ברומא וחבר הקוריה הרומאית. ב-1447 השתתף בקונקלווה בה נבחר ניקולאס החמישי.

בחירתו לאפיפיור

ב-4 באפריל 1455, כעשרה ימים לאחר מותו של ניקולאס החמישי, התכנסה בקפלה הסיסטינית קונקלאווה לבחירת יורשו. הייתה זו הקונקלאווה הראושנה שהתכנסה בקפלה הסיסטינית. חמישה-עשר החשמנים נחלקו בין תומכי משפחת קולונה ותומכי משפחת אורסיני. בורג'ה נבחר כעבור ארבעה ימי הצבעות בקולותיהם של החשמנים מצרפת, ספרד והרפובליקה של ונציה שצידדו בפלג אורסיני ונטל לעצמו את השם קליקסטוס (שם נדיר, הקודם שכיהן בשם זה, קליקסטוס השני, כיהן למעלה מ-300 שנים קודם לכן).

אפיפיורותו

תחת הטראומה של כיבוש קונסטנטינופול, שנתיים קודם לכן, קרא האפיפיור קליקסטוס למסע צלב להצלת הנצרות מפני פלישת האימפריה העות'מאנית לאירופה. האפיפיור הפנה את משאבי העיר רומא להצטיידות והתארגנות צבאית ושלח את הנונציו (שגרירים) שלו לחצרותיהם של שליטי אירופה (אנגליה, צרפת, הונגריה, פורטוגל, אראגון והאימפריה הרומית הקדושה) על מנת לארגן קואליציה צבאית נוצרית מאוחדת. הפרי העיקרי של קריאה זו למסע צלב הייתה המצור על בלגרד (בין ה-4 ל-22 ביולי 1456), בהובלת יאנוש הוניאדי, שבלם את התקדמות העות'מאנים לתוך אירופה. ההוראה של האפיפיור לצלצל בפעמוני הכנסיות בצהרי היום על מנת להזעיק את המאמינים להתפלל למען מגיני העיר בעת המצור, הפכה לצלצול ניצחון ולנוהג קבוע עד ימינו. ב-1457 הנהיג את חג ההשתנות ב-6 באוגוסט לזכר הניצחון.
ב-1456 התיר האפיפיור לפורטוגלים לערוך סחר בחופי אפריקה המערבית, כולל סחר עבדים, ובכך הסיג לאחור את הוראתו של אאוגניוס הרביעי בבולה שלו מ-1435, Sicut Dudum, בה הורה לאסור את סחר העבדים הפורטוגלי מאפריקה.
בין פעולותיו הנוספות, טיהור שמה של ז'אן ד'ארק; הפיכת אוזמונד, ויסנט פרר, אלברטו מטרפאני ורוזה מויטרבו לקדושים ומינוי בן-אחיו, רודריגו דה בורג'ה (לימים האפיפיור אלכסנדר השישי), לחשמן, סגן קנצלר ומנהל חצר האפיפיור.
פטסי קליין

ילדותה

קליין נולדה ב-8 בספטמבר 1932 בשם וירג'יניה פטרסון הנסלי, בעיר וינצ'סטר שבוירג'יניה. אביה היה נפח ואילו אמה, אשר הייתה בת 15 כאשר ילדה אותה, הייתה תופרת. קליין הייתה הבכורה מבין שלושה ילדים במשפחתה. משפחתה סבלה מעוני לאורך ילדותה של פטסי, וכאשר הייתה בת 15 נטש אביה את משפחתו. המשפחה נדדה בין בתים שונים במדינת וירג'יניה. בהיותה צעירה לקתה בדלקת גרון חמורה. לדבריה, אירוע זה הוא שיצר את קולה הייחודי. בהיותה ילדה נהגה לשיר עם אמה בעת תפילות בכנסייה.

נערותה

בעודה נערה, בשנת 1947, קליין החלה מופיעה בתחרויות כישרונות צעירים. היא פנתה לתחנת רדיו מקומית וביקשה להצטרף לתוכנית שירה קבועה אשר שודרה ברדיו – והתקבלה. עם עזיבת אביה את הבית היא נאלצה להפסיק את לימודיה בבית הספר התיכון ועבדה בעבודות שונות, ובהן מוכרת משקאות קלים ומלצרית. בלילות שרה במועדוני לילה לבושה בתלבושת אופיינית לנשֵי בוקרים; תלבושת זו היא עיצבה בעצמה ותפרה בעזרת אמה.

נישואיה הראשונים ותחילת הצלחתה

בשנות ה-20 המוקדמות לחייה פגשה קליין בשני הגברים אשר היו עתידים לתרום יותר מכל להצלחתה. בשנת 1953 היא התחתנה עם קבלן הבניין ג'רלד קליין, אולם השניים התגרשו ב-1957. בין הגורמים לגרושיה היו פער הגילים הגדול בינה לבין בעלה, רצונו של בעלה כי תוותר על שאיפתה לקריירה אמנותית ותמלא את התפקיד המסורתי עקרת בית והעובדה כי החלה במערכת יחסים עם מנהלה. מערכת יחסיה הרומנטיים עם מנהלה נמשכה עד שהתחתנה. בשנת גירושיה היא התחתנה שנית עם צ'ארלס אלן דיק. בשנת 1958 נולדה להם בת, ג'וליה דיק, ובשנת 1961 בן, אלן רנדולף דיק. מנהלה, ביל פיר, העניק לה את השם "פטסי". בעידודו החלה קליין מופיעה פעמים רבות בתחנות רדיו מקומיות. כך צברה מעריצים נאמנים במדינות וירג'יניה ומרילנד.

מותה

ב-3 במרץ 1963 הופיעה פטסי לפני חיילים ומלחים בקנזס. בגלל מזג האוויר המעורפל היא לא יכלה לטוס יום למחרת חזרה הביתה. חברים הציעו לה לבוא איתם באמצעות כלי רכב, בנסיעה של 16 שעות עד היעד שלה, אך היא סירבה באומרה "Don't worry about me. When it's my time to go, it's my time." ב-5 במרץ עזבה את המוטל שהתארחה בו ונסעה לשדה התעופה. מזג האוויר לא השתפר, ומנהל שדה התעופה הציע להם לינה חינם וכן ארוחות חינם בשדה התעופה. האמרגן של פטסי התעקש לנסוע בכל זאת. המטוס נתקל במזג אוויר סגרירי והתרסק עוד באותו יום. יום למחרת יצאו אנשים לחפש ניצולים מהתרסקות המטוס, אבל כולם נהרגו. בדיקות הזיהוי הפלילי קבעו שהנוסעים לא סבלו בזמן מותם ונהרגו במקום.
פטסי נקברה בווירג'יניה. בבית העלמין בעיר הולדתה נתרם פעמון על שמה, שמצלצל בכל יום בשעה 06:00, שעת מותה.
פטר וייס (פוליטיקאי)

ביוגרפיה

וייס נולד בכפר מלק (Melek) בצ'כוסלובקיה (היום בסלובקיה) להורים ניצולי השואה, חיים ואילנה. בשנת 1949 עלה לישראל עם הוריו ואחותו רבקה והם נקלטו בתחילה במחנה עולים שער העלייה שבחיפה. לאחר כשבועיים עברו בני המשפחה עם עוד קומץ של משפחות ממוצא צ'כוסלובקי והונגרי למושב משמר איילון. 
עד שנת 1982 עסק וייס בחקלאות. הוא היה בעליה של רפת גדולה. במקביל החל דרכו כנהג אוטובוס במועצה האזורית והמשיך בתפקידים שונים.

קריירה

בשנת 1989 נבחר על ידי מליאת המועצה האזורית גזר לתפקיד סגן ראש המועצה כנציג המושב משמר איילון ובשנת 1994 נבחר לראשונה לראשות המועצה בבחירות אישיות. ב-2009 נבחר לקדנציה רביעית. בדצמבר 2013 נבחר לקדנציה חמישית. בבחירות המקומיות בשנת 2018 הפסיד את ראשות המועצה לרותם ידלין בהפרש של 157 קולות.

חיים אישיים

בשנת 1977 נישא לאתי עמנואל. לזוג ארבעה ילדים.
מאפיי 2

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 12.41 והיא התגלתה יחד עם הגלקסיה השכנה מאפיי 1 ב-29 בספטמבר 1967 על ידי האסטרונום פאולו מאפיי, בזמן שחיפש אחר כוכבי T בשור בשביל החלב בעזרת תמונות שצולמו בתחום התת-אדום. הגלקסיה נמצאת רק כשליש מעלה מתחת למישור הדיסקה של שביל החלב, כך שכוכבי שביל החלב והחומר הבין כוכבי שבה בולעים ומפזרים את האור שנפלט מהגלקסיה ומעמעמים את עוצמת ההארה שלה בכ-5.6 דרגות בהירות, ששקולות להפחתת עוצמת ההארה הנראית שלה ב-99.4%. אלמלא ההסתרה על ידי שביל החלב, הייתה מאפיי 2 בין הגלקסיות הבהירות ביותר בשמי הלילה עם דרגת בהירות מתחת ל-7 וסביר שהייתה מתגלה הרבה יותר מוקדם. הגלקסיה נמצאת כ-7 מעלות מדרום-מזרח לכוכב סגין שבקצה המזרחי של האסטריזם בצורת W של קסיופאה וכ-3.9 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב η בפרסאוס. כשני-שלישים של מעלה ממערב לה נמצאת מאפיי 1 שגם כן שייכת לקבוצת מאפיי. כמעלה וחצי מצפון-מזרח למאפיי 2 נמצאת ערפילית הנשמה (IC 1848) וכ-2 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאת ערפילית הלב (IC 1805), שתיהן ערפיליות פליטה בתוך שביל החלב במרחק של כ-7,500 שנות אור ממערכת השמש, שענני הגז שלהן מסתירים את אורה של מאפיי 2 והאור הנפלט מהן מקשה על זיהויה. בשל מיקומה של מאפיי 2 ברקע של שביל החלב, קשה מאוד לצפות בה באמצעות ציוד חובבים.

תכונות

גודלה הזוויתי של מאפיי 2 הוא כ-17 דקות קשת, מעט יותר מחצי קוטרו של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של כ-55,000 שנות אור, קצת יותר מחצי קוטרו של שביל החלב. באור נראה היא נראית קטנה בהרבה, כ-6 דקות קשת בלבד, זאת כי החומר של שביל החלב בולע ומפזר את האור הנראה יותר מאשר אור תת-אדום. פאולו מאפיי ציין שהיא אינה נראית כלל באור כחול ובקושי ניתן להבחין בה בתמונות שצולמו באור אדום. הוא עצמו גילה אותה בתמונות שצולמו באור תת-אדום בלבד. מסתה מוערכת בכ-‎5.4×10¹⁰‎ מסות שמש, כעשירית ממסת שביל החלב, כאשר כ-4% מסתה מורכבת מגז מימן מולקולרי. במרכז הגלקסיה נראה שמתרחשת יצירת כוכבים חדשים בקצב גבוה יחסית של כרבע מסת שמש בשנה, כאשר האזורים הצפופים יותר של החומר במרכז הגלקסיה יוצרים מעין צורת מוט מרכזי, אך לא מספיק מובחן כדי לסווג את הגלקסיה כגלקסיית מוט ספירלית.
מאפיי 2 ומאפיי 1 הן שתיים מתוך 12 גלקסיות גדולות אשר מקיפות את הקבוצה המקומית ומכונות "מועצת הענקים", האחרות הן IC 342, גלקסיית הפסל, גלקסיית המחוגה, M64‏, M81‏, M82‏, M83‏, M94‏, NGC 4945 וקנטאור A.