בועז סנג'רו

ביוגרפיה

סנג'רו נולד בירושלים ומתגורר בה עד היום. למד בבתי-הספר "יפה-נוף" ו"התיכון שליד האוניברסיטה". שירת בצה"ל כקצין הסברה במדרשה לחינוך מפקדים בהר גילה, שם עסק בדמוקרטיה, בפער החברתי, בציונות, בזהות יהודית ובסכסוך הערבי-ישראלי. בשנת 1988 סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
שני מאמריו האקדמיים הראשונים פורסמו בכתב-העת "משפטים" בהיותו סטודנט לתואר הראשון. התמחה אצל שופט בית המשפט העליון גבריאל בך ובמשרד עורכי-הדין שמרון, מלכו, פרסקי. סיים בהצטיינות את לימודי המסלול הישיר לדוקטורט במשפטים ובשנת 1994 קיבל את התואר "דוקטור למשפטים" מהאוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט כתב בנושא ההגנה העצמית במשפט הפלילי, בהדרכת פרופ' מרדכי קרמניצר. תחילה שילב בין הוראה באוניברסיטה העברית, מחקר וכתיבה אקדמיים לבין עבודה כעורך דין, עד שבשנת 1997 הצטרף לסגל המרצים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים. בשנת 2003 ייסד את החטיבה למשפט פלילי ולקרימינולוגיה במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ועמד בראשה תריסר שנים. בשנת 2013 אושרה לו הדרגה פרופסור מן המניין על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
בשנים 2009 – 2012 נרתם לסייע בהקמת בית-הספר למשפטים במכללה האקדמית ספיר ולימד שם במשך שלוש השנים הראשונות את קורס החובה "דיני עונשין". בשנת 2011 מונה כחבר המועצה, בת 20 חברים מכל העולם, של The International Association of Evidence and Science.
בשנת 2012 היה מועמד לכהונת שופט בית-המשפט העליון.
בשנת 2017 הצטרף גם לסגל בית-הספר למשפטים שבמכללה האקדמית ספיר.
.

משפחתו

בועז סנג'רו נשוי בשנית לפרופ' רינת קיטאי-סנג'רו. הוא אב לשני בנים מנישואיו הראשונים ולבת מנישואיו השניים.

בתחום המשפט הפלילי המהותי

ההגנה העצמית; השידול הפלילי; איסור לשון הרע; מטרה מול מניע; הלכת הצפיות; פרשנות המשפט הפלילי; חוק מאבק בארגוני פשיעה.
סנג'רו פיתח תאוריה חדשה באשר לרציונל ההגנה העצמית, שלפיה ההצדקה להפעלת הכוח-המגן על ידי הנתקף (או המגן על אדם אחר) מבוססת על שלושה גורמים מופשטים (שמעבר למאזן הפגיעות הפיזיות הצפויות לנתקף ולתוקף): האוטונומיה של הנתקף; אשמת התוקף; והסדר החברתי-משפטי. על בסיס רציונל חדש זה פיתח סנג'רו הסדרים מפורטים לדין הרצוי של ההגנה העצמית.

בתחום הפרוצדורה הפלילית

המשפט החוזר; עונש המוות; הענישה הפלילית; המאסר; ההגנה מן הצדק; פיקוח חיצוני על עבודת הפרקליטות; הרשעה פה-אחד; עדות שותף לעבירה; הרשעת חפים מפשע.

בתחום דיני הראיות

הרשעה על סמך הודאה; ראיות מדעיות מול "junk science"; כלל פסילת הראיות; שימוש בתחבולות ובמדובבים בחקירות המשטרה; הרשעת חפים מפשע.

בסדרה של מאמרים הציג סנג'רו את הסכנה הממשית להרשעת חפים מפשע שבהרשעתם של נאשמים על בסיס הודאותיהם (כמעט) לבדן. הוא טען כי התוספת הראייתית שבה מסתפק בית-המשפט העליון – "דבר מה נוסף" שמשקלו עשוי להיות קל כנוצה, איננה ממלאת את תפקידה באימות ההודאה ובהבחנה בין הודאות-אמת לבין הודאות-שקר. לפיכך הניח סנג'רו בסיס תאורטי לצורך בשינוי החוק, כך שתידרש תוספת ראייתית משמעותית להודאה, מסוג "סיוע" – ראייה אובייקטיבית, עצמאית, חיצונית (שלא באה מן הנאשם המודה עצמו) המצביעה על כך שהנאשם הוא שעבר את העבירה המיוחסת לו. על בסיס מחקריו בשלושת תחומי המשפט הפלילי יחדיו (המהותי, הדיוני והראייתי) טען סנג'רו בכתביו כי קיימת תופעה משמעותית של הרשעת חפים מפשע, והציע שורה של המלצות לשיפור המצב, שתחילתן בהפסקת ההכחשה של התופעה. למטרה זו נכתב הספר "הרשעת חפים מפשע בישראל ובעולם: גורמים ופתרונות".

ההמלצות לשיפור המצב פותחו בספרו (SAFETY FROM FALSE CONVICTIONS 2016)- "בטיחות מפני הרשעות שווא". הספר מפתח תאוריה של בטיחות במשפט הפלילי; ומציע מגוון של דרכים לצמצום התופעה של הרשעת חפים מפשע: בתחום דיני הראיות, בתחום הפרוצדורה הפלילית, בחקיקה, בפסיקה, בדרכי החקירה של המשטרה, בדרכי עבודתם של המומחים, באופן ניהול התיק על ידי הפרקליטות ובאופן ניהול המשפט על ידי השופטים. יש השגות על טענותיו של סנג'רו על קיומם של מורשעים רבים חפים מפשע במערכת המשפט הישראלית.