google/wiki40b huggingface dataset:
חגי עמית

ביוגרפיה

עמית נולד ב-1974 בירושלים, לרפאל - בעליה של חברת טאקט מערכות, ולפרופ' עירית עמית כהן. את לימודיו התיכוניים העביר בתיכון גינסבורג ביבנה. בין השנים 1992–1995 שירת בצה"ל כמשנה טכני בחיל התותחנים.
ב-1996 החל את לימודיו לתואר ראשון בכלכלה ופסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב, אותם סיים ב-1999. לאחר מכן השלים תואר שני בהתנהגות ארגונית בפקולטה למנהל עסקים של האוניברסיטה.

קריירה

את הקריירה התקשורתית החל עמית כראש דסק שוק ההון של TheMarker, תפקיד אותו החזיק משך שנתיים. לאחריהן, עבר עמית לסקר את בתי ההשקעות והחברות הנסחרות בבורסה בתל אביב ככתב שוק ההון בעיתון עד ל-2008, אז מונה לעורך מדור שוק ההון. כעבור 3 שנים, החל לעבוד כעיתונאי במגזין סוף השבוע של העיתון, במסגרתו ניפק כתבות עומק ותחקירים, לצד טור שבועי קבוע. 
מאז 2017 הוא אחראי על סיקור משרדי האוצר והביטחון, ושנה לאחר מכן החל לסקר במקביל את התחום הפוליטי.
סדרת כתבות שפרסם ב-2018, בהן חשף אי-סדרים חמורים שנתגלו בכמה מכרזים טכנולוגיים במשרד הביטחון, הובילו לפרישתו של סגן ראש מנהל הרכש במשרד הביטחון, איקו חסון, ובהמשך אף לפתיחת החקירה בלהב 433 במקביל לבדיקה של מבקר המדינה אשר טרם הושלמו.
בין השנים 2015–2017 כתב את מדור 'סאבטקסט' במוסף סוף השבוע של TheMarker.
ב-2016 שימש כמרצה בחוג לעיתונאות באוניברסיטת תל אביב.
עמית נשוי, ומתגורר בקיבוץ חולדה. סבו הוא יהודה כהן, שופט בית המשפט העליון.
מיכאיל לוריס מליקוב

ביוגרפיה

מליקוב נולד ב-1825 למשפחת אצולה ממוצא ארמני מהממלכה הגאורגית המאוחדת והתחנך בסנקט פטרבורג בין השנים 1825 – 1826. בשנת 1847 הצטרף לכוחות ההוסרים של הצבא ובשנת 1851 הוצב בצבא מלכות המשנה של הקווקז, שם שירת כ-25 שנים והצטיין כקצין פרשים.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), פיקד מליקוב על הכוחות הרכובים של צבא הקווקז, ונטל חלק בכיבוש ארדהאן, בהדיפת המתקפה העות'מאנית בגזרת אג'ריה, בהכנעת מצודת קארס והמצור על ארזורום. הוא הפגין יכולת פיקודית מרשימה לצד אומץ לב בקרב ולאחר המלחמה עוטר בעיטור מסדר ג'ורג' הקדוש-דרגה שנייה וזכה לתואר רוזן.
בשנת 1879 מונה לתפקיד מושל אזור מורד הוולגה ויכולת ההתמודדות שלו עם פרץ האלמנטים החתרניים והאנרכיסטיים, שהופנו כנגד שלטון הצארים, הוביל למינויו למושל במספר מחוזות נוספים. מליקוב נקט בצעדים נוקשים ויצירתיים כנגד ההתאגדויות השונות, עניין שהוביל למינויו לראש המועצה המנהלית העליונה של האימפריה, לאחר ניסיון ההתנקשות בצאר אלכסנדר השני בשנת 1880. ב-אוגוסט 1880 מונה לתפקיד שר הפנים של האימפריה, תפקיד ממנו התפטר מספר חודשים לאחר רציחת הצאר אלכסנדר השני ועלייתו לשלטון של בנו הצאר אלכסנדר השלישי.
מליקוב פרש מפעילות ציבורית והלך לעולמו בניס שבצרפת, ב-10 בדצמבר 1888.
סופיה, נסיכת וירטמברג

ביוגרפיה

סופיה נולדה ב-17 ביוני 1818 בשטוטגרט שהייתה חלק מממלכת וירטמברג, לוילהלם הראשון, מלך וירטמברג וליקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג.
ב-18 ביוני 1839 התחתנה סופיה בשטוטגרט עם בן דודה וילם, נסיך אורנז'-נסאו, ממנו נולדו לה 3 ילדים. הנישואים לא היו מוצלחים, והתאפיינו במאבקים בין שניהם על ילדיהם. סופיה הייתה אינטלקטואלית ליברלית, ושנאה כל דבר הנוטה לדיקטטורה, בעוד וילם היה יותר שמרני, ואהב מאוד את הצבא. בנוסף, וילם היה נתון לגחמות, והיה יכול יום אחד להשתולל בביתו, ולמחרת להיות מאוד אדיב ומנומס.
וילם התנגד לשינוי החוקה של אביו ויוהאן רודולף תורבקה, שהפכו את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית, עקב החשש ממרידות ברוח אביב העמים. וילם ראה בכך מגבלה על המלוכה, והעדיף למשול כעריץ נאור, כמו סבו וילם הראשון, מלך הולנד. וילם אף רצה לוותר על זכותו לכס המלוכה לטובת בנו הבכור וילם, נסיך אורנז', אולם אמו שכנעה אותו לא לעשות זאת, וטענה שעל פי החוקה ההולנדית לא ניתן לוותר על כס השלטון.
בשנת 1849 מת חמיה וילם השני, מלך הולנד, ובעלה עלה לשלטון במקומו כווילם השלישי, מלך הולנד. בשנת 1855 החלה סופיה להתגורר בנפרד מבעלה, וב-3 ביוני 1877 היא מתה בהאג ונקברה על פי בקשתה בשמלת הכלולות שלה, מכיוון שחשה שבאותו יום הסתיימו חייה.
עדשה תרבותית

העדשים ביהדות

עדשים נזכרות פעמים רבות בתנ"ך ובספרות חז"ל. האזכור הידוע ביותר, הוא בסיפור מכירת הבכורה של עשו ליעקב תמורת לחם ונזיד עדשים. בנוסף לשימוש היומיומי בעדשים, הן נחשבות ביהדות למאכל אבלים, שצורתן צורת עיגול, ואין להן פה (פתח), סימן למוות שהוא כגלגל החוזר בעולם, ואין לאבל פה כי הוא שותק מכאב לב. ומסיבה זו יש הנוהגים לאכול עדשים בסעודת הבראה ובסעודה מפסקת בערב תשעה באב.
העדשים מוזכרות ארבע פעמים בתנ"ך, תמיד בלשון רבים: פעמיים עם ה'פול' ומרכיבי מזון חשובים אחרים (שמואל ב' י"ז כח; יחזקאל ד ט), וממנו מכינים נזיד אדום (בראשית כה לד). הצמח היה מגידולי ארץ ישראל בתקופת דוד: "ותהי שם חלקת השדה מלאה עדשים" (שמואל ב' כג יא). זיהוי העדשים הוא חד משמעי בכל התרגומים והפירושים. צמח זה הוא מגידולי העולם העתיק ושרידיו נמצאו באתרים רבים במזרח הקרוב וכן בארץ ישראל באתרים מתקופת המקרא. הוא נזכר רבות בספרות חז"ל ובימי הביניים.
במעשייה השוודית "הנסיכה על העדשה" מודגם פינוקה של האריסטורקטיה בכך שנסיכה מפונקת אינה מצליחה להירדם על מיטה שמתחתיה מונחת עדשה אחת.
היום העולמי נגד עבודת ילדים

היום העולמי נגד עבודת ילדים נוסד ב-2002 על ידי ארגון העבודה הבינלאומי במאמץ להגדיל את המודעות והפעילות למניעת עבודת ילדים מתחת לגיל המינימום ובתנאים בלתי הולמים. היום מצוין מדי שנה ב-12 ביוני.
היום נוצר בעקבות חתימת שתי אמנות מרכזיות של ארגון העבודה הבינלאומי - האמנה בדבר גיל המינימום לקבלה לעבודה, 1973 (אמנה מס' 138) והאמנה למניעת הצורות הגרועות ביותר להעסקת ילדים, 1999 (אמנה מס' 182). יום זה מיועד להביא למאמצים משותפים למניעת עבודת ילדים פסולה של ממשלות, רשויות מקומיות, ארגונים מקומיים ובינלאומיים וארגוני עובדים ומעסיקים.
על פי המידע שבידי ארגון העבודה הבינלאומי מועסקים מאות מיליוני ילדים בעולם בעבודות, המונעות מהם חינוך ותנאי בריאות ופנאי נאותים, כמו גם חירויות בסיסיות. מאלו מועסקים יותר ממחצית בתנאים הגרועים ביותר לעבודת ילדים. אלו כוללים עבודה בסביבה מסוכנת, עבדות וצורות אחרות של עבודת כפייה, אילוץ לעסוק בזנות ובסחר בסמים והשתתפות בסכסוכים מזוינים.
אדמונד נתן יאפיל

קורות חיים

אדמונד יאפיל נולד באלג'יר. בנעוריו למד מוזיקה מאחד מגדולי המוזיקאים האלג'יראים של התקופה, מוחמד בן עלי ספינג'ה, שנודע בבקיאותו ברזי המוזיקה האנדלוסית הקלאסית כפי שהשתמרה באלג'יריה. ממנו למד יאפיל את ה"צנעה" (מערכת הנובה האלג'יראית), כולל קטעים נדירים מהרפרטואר הקלאסי.
הרפרטואר הקלאסי של המוזיקה האנדלוסית-אלג'יראית הועבר באופן מסורתי בין אמן לתלמיד, ומעולם לא הועלה על כתב. אומנים זכו להכרה וליוקרה לפי מידת בקיאותם ביסודות המוזיקליים הקלאסים, ולכן מיעטו לשתף את הידע שלהם עם זרים או אף עם תלמידיהם. עקב זאת עלה חשש שלאחר מותם של האמנים הגדולים יישכחו חלק מהמסורות. מודע לצורך לשמר את המסורות, למד יאפיל את יסודות המוזיקה המערבית ואת הרישום בתיווי מערבי. בשיתוף פעולה עם המוזיקולוג הצרפתי הנודע ז׳ול רואנה ועם מורו מוחמד בן עלי ספינג'ה, הוציא לאור עשרים ושבע מחברות של מבחר קטעי נובות אלג'יריות בתיווי מערבי בשם "רפרטואר של מוזיקה ערבית ומאורית" (Répertoire de la musique arabe et maure). בנוסף לשיתוף פעולה זה, עבד יאפיל באופן עצמאי לשימור מאות לחנים ועיבודים, הפיק הקלטות והוציא לאור שני כרכים של שירים - אחד בערבית והשני בערבית יהודית.
כחלק מרוח זו של חידוש המוזיקה המסורתית והפצתה ברבים, ייסד יאפיל בית ספר למוזיקה באלג'יר שבו למדו תלמידים בצורה ממוסדת את המוזיקה המסורתית תוך אימוץ שיטות מערביות, כולל למידת סולפג'. בית ספר זה היה בית הספר המודרני הראשון למוזיקה אלג'יראית-אנדלוסית מסורתית.
בשנת 1911 ייסד אנסמבל בשם "אלמוטרביה", שהורכב מנגנים יהודים כגון אלי מויאל (ידוע בכינוי "לילי עבאסי") וזכה להצלחה רבה. בהמשך הצטרף ללהקה זמר מוסלמי בשם מחיידין בישרתרזי, תלמידו של יאפיל, שהיה כוכב עולה במוזיקה האלג'יראית, וביחד איתו ערכה הלהקה סיבובי הופעות רבי פרסום ברחבי אלג'יריה ואירופה. יאפיל העביר לזמר את שרביט ניהול הלהקה בשנת 1927.
בשנת 1922 מונה לבעל הקתדרה למוזיקה ערבית בקונסרבטוריון למוזיקה באלג'יר. הייתה זו הפעם הראשונה שהקונסרבטוריון הצרפתי, שלימד מוזיקה מערבית, החל בלימוד של מוזיקה אלג'יראית מקומית. יאפיל הפך בעיני מעריציו באלג'יריה ובעיני השלטונות הצרפתיים למלחין מייצג וכמפענח וחוקר של יסודות המוזיקה המסורתית. העיתונות בשפה הצרפתית באלג'יריה השתבחה בעובדה ש"בפעם הראשונה מוזיקאים אירופאיים יכולים לבצע מוזיקה ערבית ושמפעלו של יאפיל הוא ניסיון להציל את האמנות המאורית". המוזיקולוגית האלג'יראית נדיה בוזר־קסבדג'י בספרה על המוזיקה האלג'יראית במאה העשרים, מתארת את יאפיל כגורם המוביל בתנועת ההתחדשות של המוזיקה המסורתית הקלאסית של אלג׳יריה וכמי שהעלה את קרנה.
סיבוכיות

במדעי המחשב, סיבוכיות (complexity) היא כלי מדד מתמטי של משאבי המערכת הנחוצים לפתרון בעיה נתונה באמצעות מחשב. המשאב העיקרי הנבחן הוא זמן הריצה, כלומר נבחן משך הזמן הנחוץ לשם ביצוע האלגוריתם. משאב נוסף הוא הזיכרון הנחוץ לשם ביצוע האלגוריתם. ניתן להביא בחשבון משאבים נוספים, כגון כמה מעבדים נחוצים לשם פתרון הבעיה בעיבוד מקבילי. התורה החוקרת סיבוכיות קרויה תורת הסיבוכיות. ענף הסיבוכיות נבדל מענף החישוביות, שבו נבחנת השאלה האם ניתן בכלל לפתור בעיה נתונה, בלא קשר לכמות המשאבים הנחוצה.

סוגים שונים של סיבוכיות

בנוסף לסיבוכיות זמן וסיבוכיות מקום שהוזכרו קודם, ישנם סוגים נוספים של מדדי סיבוכיות המשמשים בעיקר להבטחת איכות תוכנה. הבולט שבהם הוא סיבוכיות קוד. סיבוכיות קוד הוא מדד המאפיין את המורכבות של קוד תוכנה, ולמימושים שונים של אותו אלגוריתם יכולים להיות ערכי סיבוכיות קוד שונים, למרות שסיבוכיות המקום והזמן תשאר זהה.
סוג נוסף של מדד סיבוכיות הוא סיבוכיות תקשורת המודדת את כמות המידע העוברת בין שני צדדים המשתתפים בפתרון בעיה.
אלכס בנדרסקי

אלכס בנדרסקי (נולד בשנת 1975) הוא מתרגם ישראלי.

ביוגרפיה

אלכס בנדרסקי נולד בקישינב שבמולדובה. בן לאם מורה להיסטוריה ולאב מהנדס וממציא. סבו, יעקב מאירסון, היה ממייסדי התנועה הקומוניסטית בארץ ישראל ב-1919.
לאחר מאבק ארוך לעלות לישראל מברית המועצות, במהלכו נפטר אביו, הותרה עליית משפחתו בשנת 1983.
התגורר בראשון לציון ולמד בגימנסיה גן נחום. שירת בצה"ל שירות חובה מלא ומילואים במהלכו השתתף במבצע חומת מגן ובמבצעים אחרים. למד באוניברסיטת חיפה. בין השנים 2004–2008 היה מוצב באירופה מטעם מערכת הביטחון הישראלית.
עובד כיום כמהנדס בדיקות תוכנה בחברה פיננסית.
כתב שירה עוד בילדותו. תרגומיו התפרסמו בכתבי העת "עלי-שיח", "קשת" ועוד, ובמדורי תרבות של העיתונים היומיים.
היה המתרגם הראשון שתרגם לעברית את הפואמה הראשונה של אלכסנדר פושקין, "רוסלאן ולודמילה", במלואה.
תרגומיו לשיריהם של אנה אחמטובה ואלכסנדר פושקין התפרסמו בכתב העת "קשת".
ידוע גם בתור האישיות האינטרנטית "אלכס מהכרמל" העוסק בעיקר בפרשנות בנושא רוסיה ואוקראינה באתר החדשות רוטר.נט, ובתרגומים של מאמרים וכתבות בנושא ישראל מהעיתונות הרוסית.
מתגורר בחיפה ובסן דייגו.
אפרים גרבר

הרב אפרים מיכאל גְרַבֶּר (ה'תרס"א, 1901 – כ"ד באב ה'תש"ד, 13 באוגוסט 1944) היה רב ליטאי שעלה לארץ ישראל בעלייה החמישית.

קורות חיים

נולד לרב משה יהושע העשיל גרבר, נישא לבתיה בתו של הרב יהושע זליג תרשיש, רב וראש ישיבה, למדן ודרשן ליטאי שהתפרסם בקרב יהודי ליטא כצדיק ופרוש.
בליטא כיהן כרבן של אוונטא, טווער וארזוויליג, עלה ארצה ב-1933 (תרצ"ג) באמצעות סרטיפיקט שסדרה לו הרבנות הראשית והתיישב בירושלים בבית אימרמן שבשכונת כרם אברהם בעיר. בירושלים היה חבר מכון הרי פישל.
בסוף ימיו התגורר בקריית ישיבת פוניבז' בבני ברק, הוא השתתף ביסוד הקריה ובמקביל הקים מכון תורני בתל אביב שעמד בנשיאות הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. טבע למוות בבריכת שחייה בזיכרון מאיר בכ"ד באב ה'תש"ד, 13 באוגוסט 1944, כנראה בשל דום לב. והועלה לקבורה בירושלים. הותיר אחריו אלמנה ו-3 ילדים.
גלקסיית החמניה

היסטוריה

גלקסיית החמניה התגלתה ב-14 ביוני 1779 על ידי פייר מאשן שעזר לשארל מסיה במציאת עצמים דמויי שביט ותיעודם בקטלוג מסיה. שארל מסיה תיאר את הגלקסיה כערפילית עמומה, דומה ל-M59. בשנת 1787 צפה ויליאם הרשל בגלקסיה וציין שצורתה אליפטית, שצירה הארוך בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח גדול פי אחד וחצי מרוחבה ושמרכזה בהיר בהרבה משוליה. בשנת 1850 זיהה ויליאם פרסונס שלגלקסיה מבנה של זרועות ספירליות וזו אחת הגלקסיות הספירליות הראשונות שזוהתה ככזו.
ב-25 במאי 1971 זוהתה בגלקסיה סופרנובה מסוג I שבהירותה הגיעה לדרגה 11.8.

תצפית

גלקסיית החמניה נמצאת כ-5 מעלות מצפון-מזרח לכוכב קור קרולי (α בכלבי ציד) ומעט פחות מ-6 מעלות דרום-דרום-מערבית לגלקסיית המערבולת. ניתן לצפות בה בקלות בטלסקופ חובבים ואפילו במשקפת איכותית כאשר תנאי התצפית טובים, אך נחוץ טלסקופ מקצועי על מנת להבחין במבנה הספירלי. בשוליים המערביים של הגלקסיה ניתן לראות כוכב בהיר יחסית עם בהירות מדרגה 9.3, כוכב זה שייך לשביל החלב ואינו קשור לגלקסיית החמניה.

מאפיינים

גלקסיית החמנייה היא גלקסיה בינונית, אורכו הזוויתי של צירה הארוך (כפי שנראה משביל החלב) הוא למעלה מ-10 דקות קשת שממרחק של כ-37 מיליון שנות אור שקול לקוטר של כ-105,000 שנות אור. מסתה של הגלקסיה מוערכת בכ-76 מיליארד מסות שמש או שמינית ממסת שביל החלב. זרועותיה של גלקסיית החמניה רבות, קצרות יחסית וצפופות והן מכילות אזורים של יצירת כוכבים חדשים.
הגלקסיה שייכת לקבוצת גלקסיות קטנה הקרויה קבוצת M51 על שם גלקסיית המערבולת, והיא השנייה הכי בהירה בו אחרי גלקסיית המערבולת. למעשה לכל שאר הגלקסיות החברות בצביר בהירות מדרגה 13 ומעלה כך שקשה לראותן בציוד חובבים.
האלגוריתם של ג'ונסון

במדעי המחשב, האלגוריתם של ג'ונסון הוא אלגוריתם שמשמש למציאת מסלולים קצרים בגרף ממושקל ומכוון בין כל שני זוגות צמתים, ועושה זאת בצורה יעילה כאשר הגרף דליל, כלומר מכיל מספר קטן של קשתות.
האלגוריתם נקרא על שמו של דונלד ב. ג'ונסון, אשר פרסם אותו בשנת 1977.

תיאור האלגוריתם

האלגוריתם עושה שימוש באלגוריתם דייקסטרה כדי למצוא, עבור כל צומת, את המסלולים הקצרים ביותר ממנו אל שאר הצמתים בגרף. הפעלת אלגוריתם דייקסטרה על כל צומת מספיקה כדי למצוא את כל המסלולים הקצרים ביותר עבור כל הצמתים, אולם כדי שניתן יהיה לעשותה הגרף זקוק לעיבוד מוקדם, וזאת מכיוון שאלגוריתם דייקסטרה מסוגל לעבוד רק על גרפים שכל המשקלים בהם אי-שליליים, ואלגוריתם ג'ונסון לא מניח זאת מראש.
על כן, האלגוריתם "מתקן" את המשקלים בדרך הבאה: הוא מגדיר פונקציה  שמתאימה לכל צומת מספר ממשי, ואז מתקנת באמצעותה את המשקל של כל קשת. אם משקל הקשת  היה , היא מגדירה משקל חדש . ניתן להראות ששינוי זה של המשקלים לא משנה את התכונה המהותית שנחוצה בגרף - כל מסלול קל ביותר בגרף המקורי הוא קל ביותר גם בגרף החדש (תכונה זו אינה נשמרת אם מגדילים את משקלי כל הקשתות במספר קבוע אחד לכולן, למשל).
כדי למצוא פונקציה  שתבטיח שהמשקלים בגרף החדש יהיו כולם חיוביים, אלגוריתם ג'ונסון משתמש באלגוריתם בלמן-פורד בדרך הבאה: ראשית הוא מוסיף לגרף המקורי צומת חדש  ומוסיף קשת במשקל 0 מ- אל כל . כעת הוא מריץ את אלגוריתם בלמן פורד על הצומת . אם האלגוריתם מתריע על מעגל שלילי, אלגוריתם ג'ונסון מודיע זאת ומפסיק. אחרת, הוא משתמש בתוצאת אלגוריתם בלמן פורד כדי להגדיר את הפונקציה  כך:  כאשר  הוא משקל המסלול הקל ביותר מ- אל . לאחר תיקון המשקלות בגרף המקורי מריץ אלגוריתם ג'ונסון את אלגוריתם דייקסטרה על כל הצמתים, כמתואר לעיל.

סיבוכיות זמן

כיוון שסיבוכיות הזמן של אלגוריתם דייקסטרה היא  במימוש האופטימלי שלו, והאלגוריתם מורץ  פעמים (פעם אחת לכל אחד מהצמתים), סיבוכיות הזמן של חלק זה של האלגוריתם היא . סיבוכיות בלמן פורד היא  ומכיוון שהוא מורץ רק פעם אחת הוא אינו משפיע על זמן ריצת האלגוריתם.
כאשר הגרף דליל, כלומר מבחינה פורמלית מתקיים , סיבוכיות האלגוריתם של ג'ונסון תהיה נמוכה מ-, שהיא הסיבוכיות של אלגוריתמים אחרים לפתרון בעיית המסלולים הקצרים ביותר בין כל שני זוגות צמתים, דוגמת האלגוריתם של פלויד-וורשאל.
מחנה יהודה (תל אביב)

שכונת מחנה יהודה הייתה שכונה יהודית שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1896. נקראה בשם זה משום שהתימנים מיוחסים לשבט יהודה או ע"ש ר' יהודה מרגוזה.
בדומה לשכונת כרם התימנים שקמה מצפון לה, נוסדה מחנה יהודה על ידי יהודי תימן שעלו לארץ ישראל בשנות-80 ובראשית שנות ה-90 של המאה ה-19. רוב העולים התיישבו בירושלים ובמושבות היהודיות ברחבי הארץ, אך קהילה קטנה קמה גם ביפו ומאוחר יותר הקימו בניה את מחנה יהודה. מקימי השכונה רכשו חלקות קרקע קטנות בשטח של 100 עד 150 מ"ר כל אחת, דבר שהתאפשר הודות לנכונותו של אהרן שלוש למכור להם את הקרקע במחירים אטרקטיביים. על אף שהשכונה נועדה בעבור יוצאי תימן, רוב תושביה היו יוצאי המגרב וטורקיה.
בתי השכונה הראשונים הוקמו בשטח שמשתרע כיום בין רחוב אלרואי וסמטת שלום שעל הגבול בין נווה צדק ושכונת שבזי. בתים אלה היו רעועים ונבנו מקרשים ומפח. בחלקם לא הייתה רצפה ואחרים כוסו ברעפים ששימשו להם כתקרה ישירה. הבתים הוקמו כגוש צפוף ללא רחובות ביניהם. רק בסופו של העשור הראשון של המאה ה-20 קמו בשכונה בתים עשויים חרס וכורכר. בשטחה של השכונה היו 2 בתי כנסת, האחד בסגנון תימני והשני בסגנון מוגרבי. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה התפשטה השכונה מערבה עד לרחוב שבזי של ימינו ואף מעבר לו, והשתרעה על שטח כולל של שבעה דונם. במקום התגוררו כ-300 איש. עם השנים הלכה השכונה, ויחד עם מחנה יוסף הסמוכה לה מצפון, הפכה לשכונת שבזי.
הארמייה ה-24 (ברית המועצות)

היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-25 ביוני 1941 על בסיס המפקדה של המחוז הצבאי הסיבירי, וכללה עם הקמתה 6 דיוויזיות חי"ר סיביריות מעתודת הסטאבקה. באוגוסט-ספטמבר 1941 השתתפה הארמייה במתקפת הנגד הסובייטית באזור ילניה. ב-10 באוקטובר פורקה מפקדת הארמייה לאחר שכוחותיה נלכדו והושמדו על ידי הגרמנים בכיס ויאזמה בשלב הראשון של מבצע טייפון, המתקפה הגרמנית על מוסקבה.
ב-9 בדצמבר 1941 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מהמחוז הצבאי מוסקבה, ולמפקדה מונה מיכאיל איוואנוב. ב-5 בינואר 1942 נותרה הארמייה ללא חיילים, וב-1 במאי 1942 שונה שמה לארמיית העתודה הראשונה.
ב-20 במאי 1942 הוקמה הארמייה מחדש, כחלק מחזית צפון הקווקז, ולמפקדה מונה איליה סמירנוב. הארמייה לחמה בקרב על קווקז, וב-23 באוגוסט 1942 שונה שמה לארמייה ה-58.
בסוף אוגוסט 1942 הוקמה שוב הארמייה, על בסיס ארמיית העתודה התשיעית של הסטאבקה וסופחה לכוחות חזית סטלינגרד. בספטמבר 1942 היא השתתפה בשורת מתקפות כושלות של החזית על האגף השמאלי של הארמייה השישית הגרמנית מצפון לסטלינגרד. ערב מתקפת הנגד הסובייטית באזור סטלינגרד כללה הארמייה 7 דיוויזיות חי"ר ובריגדת טנקים, ומפקדה היה גנרל י.ו.גלאנין. במחצית השנייה של נובמבר 1942 השתתפה הארמייה במבצע אורנוס תחת פיקוד חזית הדון, ותקפה את האגף הצפוני של אגד הכוחות הגרמני באזור סטלינגרד. לאחר כיתור כוחות הציר באזור סטלינגרד, השתתפה הארמייה בינואר 1943 במבצע קלחת, חיסול כוחות הציר ב"כיס סטלינגרד". ב-16 באפריל 1943 קיבלה הארמייה את תואר ה"משמר" (גווארדיה) על הצטיינותה בקרבות, ושמה שונה לארמיית המשמר הרביעית.
בריאנה אביגן

השנים הראשונות

אביגן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לפמלה סי. סרפ, רקדנית, שחקנית ודוגמנית ולשחקן גרג אביגן. סבתה מצד אביה הייתה פולנייה וסבה מצד אמה היה איטלקי.
אביגן היא הצעירה מבין שלושה אחים.

קריירה

בשנת 1996 שיחקה בסרט "House of the Damned". ב-2003 הופיעה בווידאו קליפ של לינקין פארק לשיר "Numb".
ב-2008 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "סטפ-אפ 2: הרחובות", בו גילמה את דמותה של אנדי וסט. הסרט הניב הכנסות של 148 מיליון דולר ברחבי העולם. ב-1 ביוני 2008 קיבלה את פרס "MTV Movie Award", ביחד עם רוברט הופמן, עבור "הנשיקה הטובה ביותר בסרט" לשנה זו.
בשלהי 2008 הצטרפה אביגן לקאסט של הסרט "נקמה כפולה", בו גילמה את דמותה של קסידי. צילומי הסרט הסתיימו ב-26 במרץ 2009.
ב-2010 בריאנה השתתפה בקליפ של אנריקה "Tonight" שיצא ב-22 בדצמבר.
בשנת 2011 קיבלה בריאנה תפקיד ראשי בסדרה "דגראסי - הדור הבא".
בשנת 2014 היא גילמה את "אנדי ווסט" בתפקיד ראשי בסרט "סטפ אפ 5"
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה "צעצוע" (Toy).
פרנצ'סקו מולין

קורות חיים

פרנצ'סקו מולין נולד בוונציה למארינו מולין ולפאולה בארבאריגו. פרנצ'סקו פנה בצעירותו לקרירה צבאית, ושירת בצי של לה סרניסימה. מולין כיהן כפרוודיטורה והצלחתו במעשיו ובכישוריו הדיפלומטיים הביאה לבחירתו כפרוקורטור. בראשית מלחמת כרתים נבחר מולין למפקד צי לה סרניסימה. אולם בשל מחלת הצינית התקשה לעיתים בביצוע תפקידיו.
ב-20 בינואר 1646 בתום 23 סבבי הצבעה, נבחר מולין לתפקיד הדוג'ה. בשנים הראשונות של כהונתו פעל מולין לחזק את הצי ואת כוחות הצבא הוונציאנים באזור ונציה ודלמטיה במטרה להגן על הרפובליקה מפני האימפריה העות'מאנית. ונציה זכתה במספר ניצחונות ואף כבשה את מצודת קליז. הצי הוונציאני פשט על הדרדנלים והביס את הצי העות'מאני. בין השנים 1654–1656 צר הצי הוונציאני, שבראשו האדמירל לאצארו מוצ'ניגו על הדרדנלים. האדמירל מוצ'ניגו נהרג בקרב ימי במיצרים בשנת 1657.
עלות המלחמה הממושכת הביאה את מולין למכור תוארי אצולה בעיר במחיר של 100,000 דוקטים (כאשר 60,000 דוקטים נחשבו ל"מתנה" שנתנה ללה סרניסימה, ו-40,000 כהלוואה). בעקבות מכירות אלה מספר משפחות סוחרים עשירות הפכו למשפחות אצולה.
מולין נפטר ב-27 בפברואר 1655.
שנות ה-80 של המאה ה-2

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
אחורי החדשות

קטעים קבועים

בין היתר כללה התוכנית סדרת כתבות סאטריות בשם "נחמה בעיר הגדולה" העוסקת במתנחלת בשם נחמה בת יפונה (יעל לבנטל) שעוברת לתל אביב מן ההתנחלות הפיקטיבית "נקבים דרום".
דמות בשם מוחמד פיאדה אותה גילם ניצני עצמו אשר מלאה שורה של תפקידים בין היתר זמר מצרי המשתף פעולה עם מרגול (נדב אבוקסיס) ומגיש חדשות של תוכנית בשם "אחורי החזבאללה".
דיווחים וכתבות מן השטח על ידי הכתבים יעל יגנדורף (יעל לבנטל) המתארת באופן קבוע בצורה ריגשית וחסרת הקשר את האירועים, אריק זילברמן (בתפקיד עצמו) המתאר בחוסר ביטחון (לרוב כאשר הוא פצוע או חבוש בגבס) את דעתו על האירועים אותם הוא מסקר למרות שהוא היחיד מבין הכתבים אשר מדווח בפועל על אירוע כלשהו, שגיב פרידמן (בתפקיד עצמו) נוטה להשוות את נושא הדיווח בעזרת שימוש במשחקי מילים ואירועים אחרים מן העבר.
מנהיגי העולם: קטע וידאו המורכב מסרטונים של מנהיגי העולם נואמים בצירוף כתוביות קומיות המתארות סיטואצית שונות כגון יחסים וזוגיות, ממשלת אחדות בישראל וכו'.
אנחנו מסבירים לעובדים הזרים: בכל סוף תוכנית מארח ניצני שלושה עובדים זרים ומספר להם על הישראליות במבטא ישראלי כבד ועמוס בשגיאות תרגום ובמשחקי מילים בעלות כפל משמעות.
פינדוס

תיירות בהרי פינדוס

בהרי פינדוס מספר מוקדי תיירות חשובים, המאופיינים בסקי בחורף ותיירות אקטיבית בקיץ. העיירה מצובו היא יעד תיירות חשוב, וכמוה גם חבל זגורי, שבו 45 כפרים שנשמרת בהם הבניה המסורתית באבן. חבל צומרקה, בחלקם הדרומי של הרי פינדוס, גם הוא יעד תיירות, אך הוא עדיין בתולי יותר.
אנדז'יי יוסקוביאק

קריירת מועדונים

יוסקוביאק החל את קריירת הבוגרים שלו בלך פוזנאן מליגת העל הפולנית, והפך עד מהרה לאחד החלוצים הבולטים בליגה. יוסקוביאק זכה עם הקבוצה במספר תארים בחמש העונות בהן שיחק בלך פוזנאן: שתי אליפויות פולין בשנים 1990 ו-1992, ובאותן שנים גם זכיות במשחק הסופר קאפ הפולני. בשנת 1990 יוסקוביאק אף הוכתר כמלך השערים של ליגת העל הפולנית, לאחר שהבקיע 18 שערי ליגה. בקיץ 1992 עזב יוסקוביאק את לך פוזנאן לאחר שהבקיע 43 שערי ליגה ב-95 הופעות, וחתם בספורטינג ליסבון. יוסקוביאק שיחק בקבוצה הפורטוגלית שלוש עונות, ובעונתו האחרונה בקבוצה, 1994/95, זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגלי, לאחר ניצחון 0–2 בגמר על מאריטימו, בו לא שיחק. בתום עונה זו, הושאל יוסקוביאק מספורטינג ליסבון לאולימפיאקוס לעונה אחת, 1995/96, בה הבקיע 12 שערי ליגה. בתום עונה זו, חתם יוסקוביאק בבורוסיה מנשנגלאדבך, שם שיחק שתי עונות, וניצל מירידה אל הבונדסליגה השנייה בעונת 1997/98 במחזור האחרון, לאחר שהקבוצה ניצחה את וולפסבורג ונחלצה מירידה למרות שהייתה מתחת לקו האדום במשך מחזורים רבים קודם לכן. בתום עונה זו, עזב יוסקוביאק את גלדבאך וחתם בוולפסבורג, קבוצה שהייתה אז בבנייה. יוסקוביאק פרח בתקופתו בוולפסבורג, והבקיע בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה במספרים דו ספרתיים. בעונה הרביעית, 2001/02, יוסקוביאק מיעט לשחק והבקיע שלושה שערים בלבד, ובתום עונה זו עזב את וולפסבורג לאחר ארבע עונות, בהן הבקיע 39 שערי ליגה ב-108 הופעות, וחתם באנרגי קוטבוס מהבונדסליגה. יוסקוביאק שיחק בקוטבוס עונה אחת, 2002/03, וירד ליגה עם הקבוצה, על אף שהבקיע חמישה שערים. את עונת 2003/04 החל יוסקוביאק במטרוסטארס מליגת ה-MLS, אך עזב בפגרת החורף וחתם בארצגבירגה אווה מהבונדסליגה השנייה, שם הבקיע שמונה שערים בחצי עונה. לאחר מכן המשיך יוסקוביאק לשחק בארצגבירגה אווה שלוש עונות נוספות, שבכל אחת מהן הבקיע לפחות שמונה שערי ליגה, וסך הכל 33 שערים ב-110 הופעות. בתום עונת 2006/07 פרש יוסקוביאק ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

יוסקוביאק החל לשחק בנבחרת פולין בשנת 1992, וזכה עמה במדליית כסף באולימפיאדת ברצלונה (1992), לאחר הפסד 2–3 בגמר לנבחרת ספרד. יוסקוביאק סיים כמלך השערים של טורניר הכדורגל האולימפי עם שבעה כיבושים, מתוכם שלושער בחצי הגמר מול נבחרת אוסטרליה בניצחון 1–6. במהלך שנות ה-90 יוסקוביאק היה חלק מנבחרת פולין שלא הצליחה להעפיל לטורניר גדול נוסף על אף הפוטנציאל הרב שהיה טמון בשחקניה. בשנת 2001 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת פולין, ולא השתתף במונדיאל 2002 עם הנבחרת, אליו העפילה הנבחרת. ליוסקוביאק 13 שערים ב-39 הופעות במדי נבחרת פולין הבוגרת.
האגודה האמריקנית לחקר הסרטן

האגודה האמריקנית לחקר הסרטן (באנגלית: American Association for Cancer Research; בראשי תיבות: AACR) היא האגודה המקצועית הוותיקה ביותר והגדולה ביותר בעולם המוקדשת לחקר הסרטן. במקום מושבה בפילדלפיה מתמקדת האגודה בכל ההיבטים של חקר הסרטן, ובכללם מחקר בסיסי, מחקר תרגומי (שימוש במנגנונים ביולוגים למטרות רפואיות), ניסויים קליניים, אפידמיולוגיה, מניעה, אבחון וטיפול בסרטן. בנוסף עוסקת האגודה בהסברה לציבור הרחב ובשתדלנות פוליטית למען חקר הסרטן.
כדי להגשים את מטרותיה, מעניקה האגודה מענקי מחקר ומלגות לחוקרים ורופאים ברחבי העולם, ומפיצה את הידע שנאגר בקהילה המדעית ובציבור הרחב. האגודה מקיימת קורסים להשתלמות סגל רפואי ומפרסמת כתבי עת, בכללם מגזין CR לחולי סרטן ובני משפחותיהם. האגודה מכנסת מספר כינוסים ממוקדי נושא בשנה בנוסף לכנס השנתי הגדול.
האגודה נוסדה בשנת 1907 על ידי 11 רופאים, כיום היא מונה יותר מ-28,000 חברים מרחבי העולם.
פריווילגיה (כתב זכות)

פריווילגיה (מלטינית: privilegia; נגזר מהמימרה הלטינית: priva lex, privus legus תרגום מילולי "חוק פרטי"; ומשמעו: זכות-יתר) הייתה מסמך משפטי באירופה בימי הביניים, אשר הסדיר את מערכת היחסים בין השלטון לקבוצות אתניות, סוחרים או מהגרים, או אדם פרטי ברשות השלטונית (קיסרות, ממלכה, נסיכות) אשר ניתנו להם זכויות מיוחדות בעיני החוק.
"כתבי זכויות" הוענקו ליהודים מפעם לפעם בשטחי הריבונות של מלכים ואצילים באירופה, כדי להסדיר את ישיבתם כמיעוט אתני ודתי, ואף לאפשר להם לעסוק במשלחי יד שנאסרו על כלל האוכלוסייה. כך למשל, בשנת 1244, קבלו היהודים "כתב זכויות" מפרידריך השני, שאפשר להם לעסוק בבנקאות, דהיינו, הלוואה בריבית וחלפנות כספים. 
הפריוילגיות שקיבלו הן שנתנו להם להמשיך ולקיים את אורח חייהם הדתי ולשמור על זהותם היהודית.