ריצ'רד פאלק

חייו ועבודתו

מרטין גריפית' כתב שפאלק תיאר את הרקע המשפחתי שלו כ"יהודי מתבולל תרבותית עם הכחשה מדומה אפילו של הצד האתני שביהדות". בשנת 2007 תיאר עצמו כ"יהודי אמריקני" וכתב על זהותו היהודית.
לפאלק תואר ראשון בכלכלה מבית הספר וורטון, אוניברסיטת פנסילבניה, תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת ייל ותואר שלישי במשפטים מאוניברסיטת הרווארד.

הקריקטורה שפרסם בהקשר לכתב האישום נגד קדאפי

ב-29 ביוני 2011 פרסם ריצ'רד פאלק בבלוג שלו רשומה שרמזה כי כתב האישום נגד מועמר קדאפי בבית הדין הפלילי הבינלאומי נובע ממניעים פוליטיים. הרשומה כללה קריקטורה של כלב חובש כיפה עם סוודר שעליו הכיתוב "ארצות הברית". הכלב השתין על פסל החירות בעודו אוכל עצמות אדם מגואלות בדם. ארגון UN Watch, המקושר עם הוועד היהודי-אמריקני, יצר קשר עם נבי פילאיי, הנציבת העליונה לזכויות האדם באו"ם בנוגע לקריקטורה. ב-6 ביולי הכיר פאלק בכך שהקריקטורה הייתה אנטישמית והתנצל על פרסומה. 
אברהם פוקסמן מההליגה נגד השמצה קרא לפאלק להתפטר מתפקיד הממונה המיוחד מטעם האו"ם לאזורים הפלסטינים בהצהירו כי "הקריקטורה הייתה אנטישמית בצורה בוטה ומעבירה את המסר כי ליהודים ואמריקאים אכפת מעט מאוד לגבי צדק ומוסר" וכן כי "מסר השנאה שבקריקטורה מתנגש ישירות בעקרונות המועצה לזכויות אדם והאו"ם". שליח ארצות הברית לאו"ם, ג'וזף מ. טורסלה, אמר כי פרסום הקריקטורה היה "מביש ושערורייתי" וכן "מביך לארצות הברית" וקרא לפאלק להתפטר. נציגת ארצות הברית, אליאנה רוס-לאטינן, יושבת ראש הוועדה לענייני חוץ של בית הנבחרים של ארצות הברית, קראה גם היא לפאלק להתפטר. ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון הורה לנציג בריטניה להביע דאגה בנוגע לקריקטורה ואמר שהוא "ימשיך לעקוב מקרוב אחרי פעולות ואמירות נוספות שמר פאלק עשוי לעשות". 
הנציבה העליונה לזכויות אדם באו"ם נבי פיליי הכירה בכך ש"הקריקטורה הייתה אנטישמית ומעוררת התנגדות". היא לא קראה להתפטרותו של פאלק בשל התנצלותו הפומבית והעובדה שהוא הסיר במהירות את הקריקטורה מהבלוג שלו.

חסותו לספרו של גלעד עצמון

גלעד עצמון, מוזיקאי ממוצא יהודי, ישראלי לשעבר, כתב ספר בשם "?The Wandering Who" (מילולית "ה-מי הנודד?", משחק מילים על "The Wandering Jew", היהודי הנודד). הספר, שיצא לאור ב-16 בספטמבר 2011, רווי בדעותיו האנטישמיות, בהן טענות כי היהודים שואפים להשתלט על העולם, סוחרים באיברים ועוסקים ברצח המונים; הכחשת השואה; והתבטאויות אוטואנטישמיות דוגמת הגדרתו את עצמו כ"יהודי השונא את עצמו בגאווה", "יריב חזק... של היהודיוּת" וכיוצא באלה.
ריצ'רד פאלק העניק לספר את חסותו, וכך גם ג'ון מירשהיימר, קארל סבאג ואחרים. פאלק כתב:
Gilad Atzmon has written an absorbing and moving account of his journey from hard core Israeli nationalist to a de-Zionized patriot of humanity and passionate advocate of justice for the Palestinian people. It is a transformative story told with unflinching integrity that all (especially Jews) who care about real peace, as well as their own identity, should not only read, but reflect upon and discuss widely
תרגום:
גלעד עצמון כתב דו"ח מרתק ומרגש על דרכו מלאומן ישראלי מן הגרעין הקשה אל פטריוט של האנושות וסניגור נלהב של צדק לעם הפלסטיני שהציונות הוסרה ממנו. זהו סיפור טרנספורמטיבי המסופר ביושר שאינו נרתע מקשיים, שכּל (במיוחד יהודים) מי שאכפת להם משלום אמת, כמו גם מזהותם, צריכים לא רק לקרוא, אלא להרהר בו ולדון בו באופן נרחב.
ב-4 בנובמבר 2011 פרסם פרופסור אלן דרשוביץ בשבועון האמריקני הניו ריפבליק, ביקורת חריפה ומפורטת על גלעד עצמון, על ספרו ועל החסות שהעניקו לספר ריצ'רד פאלק וג'ון מירשהיימר.

האשמת היהדות העולמית וארצות הברית במצב הפלסטינים

ביולי 2012, כאשר חיווה את דעתו מדוע הוא נמשך לנושא "המאבק הפלסטיני", פאלק כתב בבלוג שלו "פיתחתי אמונה המגובה בהוכחות רבות שממשלת ארצות הברית והקהילה היהודית המאורגנת אחראיות להחרמה הגדולה והנמשכת של אדמות וזכויות פלסטיניות". UN Watch האשים את פאלק ב"קידום הערות גזעניות", וכן באנטישמיות "בשל הניסיון להאשים קהילות יהודיות בכל מקום בפשעים כביכול כנגד הפלסטינים". פאלק הגיב לאחר מכן בכותבו "אני התנגדתי הרבה פעמים למדיניות, כולל זו של ארצות הברית וישראל, אבל לצרף עמדות כאלו לגזענות זה (חלק מ)הוקעה בעלת טווח רחב, הנשמעת לעיתים תכופות, של השקפותיי ופעילויותיי".

הכללתו ברשימת האנטישמים הגדולים של 2013

ב-2013 פרסם מרכז שמעון ויזנטל העוסק בזיכרון השואה ובמאבק נגד האנטישמיות החדשה רשימה של עשרת האנטישמים/אנטי-ישראלים הגדולים של 2013 ובה דורג פאלק במקום השלישי. ברשימה נכללו גם חמינאי, ארדואן, קמפיין ה-BDS, רוג'ר ווטרס ומפלגת יוביק ההונגרית.