פוסטקרוסינג

עיקרון החילופים האקראיים

הרעיון המרכזי הוא, שאם חבר שולח גלויה, הוא או היא יקבלו לפחות גלויה אחת חזרה ממשתמש פוסטקרוסינג מקרי ברחבי העולם.
משתמשי פוסטקרוסינג עוברים תהליך קבוע של בקשת כתובות מהאתר, ומשלוח הגלויות באמצעות הדואר. לאחר הבקשה, האתר מציג את הכתובת של משתמש פוסטקרוסינג אחר, וכן מספר מזהה (למשל IL-9945). המספר הנ"ל מזהה את הגלויה באופן חד-חד-ערכי במערכת. החבר רושם את הכתובת על גלויה נקייה לבחירתו (לצד המספר המזהה), מוסיף תוכן אישי כרצונו, מדביק בולים בערך המתאים, ושולח את הגלויה דרך הדואר. כעבור מספר ימים הגלויה מתקבלת אצל הנמען, אשר נכנס לאתר ומאשר את קבלת הגלויה על פי המספר המזהה הרשום עליה. בנקודה זו, השולח זכאי לקבל גלויה אחת ממשתמש פוסטקרוסינג אחר כלשהו. כלומר, בשעות הקרובות הכתובת שלו תוצג בתור כתובת-למשלוח עבור משתמש מקרי אחר.
בראשית התהליך כל חבר רשאי לשלוח 5 גלויות במקביל בכל זמן נתון. בכל פעם שאחת הגלויות שהוא שלח נרשמת ביעדה, יכול המשתמש לבקש מהאתר כתובת חדשה. מספר הגלויות הרשאיות לנוע במקביל עולה, ככל ששולחים יותר גלויות.
מערכת האתר מאפשרת לשני חברים להחליף ביניהם גלויות פעם אחת בלבד. לפי ברירת המחדל, יכולים החברים להחליף גלויות רק עם מדינות השונות משלהם, אבל ניתן לסמן בפרופיל האישי, שהמשתמש מעוניין לקבל גלויות גם מחברים, הגרים במדינתו שלו. בישראל האופציה הזאת היא כמעט חסרת משמעות בגלל מספר המשתמשים הקטן.
אחוז קטן מהגלויות הנשלחות הולך לאיבוד במהלך המסע שלהן. אחרות מגיעות עם מספר מזהה לא קריא, וקשה לרשום אותן. ישנם גם משתמשים הפורשים מן הפעילות בפרויקט בזמן שיש עדיין גלויות הנמצאות בדרכן אליהם. המערכת של האתר מתחשבת בכל הגורמים האלה ומנסה לפצות את המשתמשים הפעילים על ידי ניסיון להקטין ככל האפשר את ההפרש בין מספר הגלויות שנשלחו ושהתקבלו אצל כל משתמש.

החלפה ישירה

אתר פוסטקרוסינג מתוכנן כך, שהכתובות הניתנות בו הן אקראיות. יחד עם זאת, יש באתר גם את היכולת לארגן חילופים ישירים. כל חבר בפרויקט רשאי לשלוח לחבר אחר מסר אישי (דרך מערכת המסרים של האתר) ובה בקשה להחליף גלויות ישירות, ללא שימוש במנגנון ההגרלה. הפורום של האתר כולל בתוכו פתילים רבים, בנושאים הקשורים לחילופים ישירים, בסיווגים מוגדרים מראש (כגון: גלויות בשחור לבן, אתרים מפורסמים בעולם, כוכבי קולנוע, תמונות של בעלי חיים, ועוד).

היסטוריה

הרעיון להקמת הפרויקט בא ממהנדס תוכנה פורטוגלי בשם פאולו מגליאיש, שהקים את אתר פוסטקרוסינג ב-14 ביולי 2005. המוטיבציה שלו הייתה מבוססת על העובדה, שהוא אהב לקבל דואר, בעיקר גלויות. "אלמנט ההפתעה שבקבלת גלויות ממקומות שונים בעולם (שעל רבים מהם בוודאי לא שמעתם מעולם) עשוי להפוך את תיבת הדואר שלכם לתיבת הפתעות - ומי לא היה רוצה בכך?"
הפרויקט התחיל במקור כתחביב של פאולו, אבל ההצלחה המסחררת שלו גילתה, שהרעיון היה הרבה יותר פופולרי משהוא אי-פעם צפה. בהתחלה פאולו אירח את הפרויקט על מחשב ישן, שהיה מונח בארון הבגדים בביתו. הסידור הזה במהרה הוכיח את עצמו כבלתי מספק. השמועה עברה מפה לאוזן, והפרויקט חצה במהרה את הגבולות של פורטוגל, שם הוא הוקם לראשונה.
במהלך הזמן הפרויקט זכה לתשומת לב רבה מצד התקשורת, שתרמה לגדילה ולפופולריות שלו. פוסטקרוסינג הגיע למיליון הראשון של גלויות מוחלפות ב-11 באפריל 2008, ומאז קצב הגדילה שלו הואץ עוד יותר. הוא הגיע למיליון השני ב-26 בפברואר 2009, עם גלויה שנשלחה מגרמניה לנורווגיה. המיליון השלישי הושג ב-24 בספטמבר 2009, עם גלויה שעברה מפינלנד לסלובניה. המיליון הרביעי הגיע ב-28 במרץ 2010, עם גלויה שעברה מהרפובליקה הצ'כית להולנד.
אתר poscrossing.com חגג את יום הולדתו החמישי ב-14 ביולי 2010, עם תחרות צילום בין החברים שלו. זמן קצר לאחר חגיגות חמש השנים, האתר הגיע למספר של 5 מיליון גלויות, כאשר ב-24 באוגוסט 2010, גלויה עברה מהאי מאן לתאילנד.
פרויקט פוסטקרוסינג זכה לסיקור בינלאומי בתקשורת האלקטרונית, ובפרט באתרים הדואר במדינות השונות. אתרי הדואר של אסטוניה וליטא בפרט, ממליצים על השימוש בו בתור דרך נוחה למצוא חברים-לעט ברחבי העולם.

פגישות של חברי פוסטקרוסינג

למרות העובדה, שהחלפת גלויות דרך הדואר אינה דורשת מהמשתתפים פגישות פנים-אל-פנים, חברי הפרויקט נוהגים מדי פעם להיפגש זה עם זה גם בחיים האמיתיים. פגישות מסוג זה נערכות כמעט בכל המדינות המשתתפות, כולל בישראל. באירופה, שם המעבר ממדינה למדינה אינו מצריך ויזה, הפגישות הללו מקבלות בשנים האחרונות אופי בינלאומי. המפגשים (הקרויים באנגלית meetup) כוללים אנשי פוסטקרוסינג ממדינות שונות, כמו למשל בהלסינקי באוגוסט 2009, או בעיר הגרמנית בילפלד בנובמבר 2010.
הפגישות נערכות לרוב בסופי שבוע, בערים ובמקומות, שהגישה אליהם נוחה למרבית המשתתפים. מספר האנשים המגיעים משתנה מפגישה לפגישה, והוא נע בין אנשים בודדים לכמה עשרות. לאחר שהם מציגים את עצמם זה בפני זה, אנשי הפרויקט מבקרים יחד בחנויות לממכר גלויות, מחליפים ביניהם גלויות נקיות (לא כתובות), מציגים זה לזה את אוספי הגלויות שלהם, מספרים סיפורים מיוחדים הקשורים לתחביב, ועורכים תחרויות היתוליות והגרלות.
אחד המנהגים העיקריים של המפגשים הללו, הוא משלוח משותף של גלויות. המשתתפים מביאים איתם גלויות מבוילות עם כתובות רשומות מראש. כל משתתף מוסיף לגלויות של חבריו את החתימה שלו, בתוספת ברכות ואיחולים שונים. בסוף המפגש כל החבורה צועדת אל תיבת הדואר הקרובה, והמשתתפים משלשלים לתיבה בזה אחר זה את הגלויות החתומות והמקושטות. במפגש הבינלאומי בעיר בילפלד נשלחו במעמד הזה 1250 גלויות.

נושאים ייחודיים לישראל

ישראלים החברים בפרויקט נתקלים לעיתים בקשיים לא צפויים במשלוח הגלויות. מכיוון שהיעד המוגרל על ידי המערכת הוא אקראי, קורה לפעמים שהכתובת למשלוח נמצאת במדינות, שאין לישראל קשרי דואר איתן (למשל איראן, או לבנון; ראה בקישורים החיצוניים). במקרה כזה משלוח הגלויה באופן ישיר אינו אפשרי, וייתכן אף שאינו רצוי מסיבות פוליטיות.
למצבים מסוג זה יש מספר פתרונות אפשריים. הפתרון הפשוט ביותר הוא להתעלם מהוראות האתר ולא לשלוח את הגלויה כלל. במקרה כזה, הגלויה תמשיך "להמתין" במערכת במשך 60 יום, ואז תעבור למצב של "פג תוקף", כמו כל גלויה אחרת שלא הגיעה ליעדה. לאחר קבלת הסטטוס הנ"ל, יוכל השולח לבקש מהאתר כתובת אקראית חדשה.
פתרון אחר הוא לשלוח את הגלויה דרך צד שלישי, כלומר להעביר אותה לקרובים או מכרים בחו"ל, ולבקש מהם לשלוח את הגלויה משם.
הפתרון האחרון, הוא העברה פיקטיבית של הגלויה. במצב כזה השולח והמקבל יוצרים ביניהם קשר דרך מערכת המסרים של האתר, והשולח מוסר לנמען את המספר המזהה של הגלויה שלו. הנמען רושם את קבלת הגלויה במערכת באופן פיקטיבי, ובכך הטרנזקציה נסגרת תוך זמן קצר יחסית.