google/wiki40b huggingface dataset:
קרוליין גודול

ביוגרפיה

גודול נולדה בלונדון לאב מו"ל ואם עיתונאית. היא למדה בבית סיינט לאונרדס-מייפילד. ב-1981 סיימה תואר BA בדרמה ואנגלית באוניברסיטת בריסטול יחד עם התסריטאי ג'רמי ברוק. גודול הייתה חברה בתיאטרון הלאומי לנוער.

קריירה

גודול הרבתה להופיע על במת התיאטרון. היא הצטרפה ללהקה השייקספירית המלכותית (RSC) ואחר כך לתיאטרון המלכותי הלאומי. עם הלהקה השייקספירית שיחקה בתפקיד ליידי אן במחזה "ריצ'רד השלישי" בסיור הופעות באוסטרליה יחד עם סר אנתוני שר, ובתפקיד היפטיה במחזה "Misalliance". עם התיאטרון הלאומי שיחקה בתפקיד רבקה במחזה "Command or Promise". היא גילמה את ג'ולייט ב"רומיאו ויוליה" בתיאטרון שו, כיכבה בתפקיד ויולה במחזה "הלילה השנים עשר" בתיאטרון מנצ'סטר רויאל אקסצ'נג'. עוד הופיעה בתפקיד סוזן בקומדיה "Susan's Breasts" מאת ג'ונתן ג'ם בתיאטרון רויאל קורט, ובהפקת הבכורה בארצות הברית של המחזה "משאלות נסתרות" מאת דייוויד הר.
ב-1991 נבחרה גודול על ידי סטיבן ספילברג להופיע בסרט "הוק". היא שיחקה בתפקיד הנבל קריסטל בסרט "סחרור מסוכן" (1993), בדמות אמילי שינדלר ב"רשימת שינדלר" (1993), ולצדו של מייקל דאגלס בסרטו של בארי לווינסון "חשיפה" (1994). באוסטרליה כיכבה גודול לצדו של ראסל קרואו בסרט "סוס בצבע כסף" משנת 1993, והייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר של מכון הסרטים האוסטרלי (AFI) על הופעתה בסרט "מלון סורנטו" ב-1995. לפני כן ב-1989 היא הייתה מועמדת לפרס AFI לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה על הופעתה בסדרה "קסידי". ב-1996 כיכבה יחד עם פולין קווירק במיני-סדרה של ה-BBC "הפסלת". ב-1998 הייתה גודול מועמדת לפרס לוג'י לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה ב-"A Difficult Woman" שזכתה בפרס המיני-סדרה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ניו יורק.
ב-1996 כיכבה גודול לצדו של ג'ף ברידג'ס בסרטו של רידלי סקוט "ים של חברים". ב-2001 הופיעה בתפקיד הלן תרמופוליס בסרט המצליח "יומני הנסיכה" של גארי מרשל, ושיחקה באותו תפקיד בסרט ההמשך "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" מ-2004. ב-2012 שיחקה גודול בסרט "חטיפה לאור יום" לצדם של ברוס ויליס והנרי קאביל. עוד השתתפה בסרטים אירופיים כגון "Urs Egger's Opernball" מ-1998, "אדון הגנבים" ו-"Épées Des Diamants". ב-2013 הופיעה גודול בסרט "נימפומנית" של לארס פון טרייר, וזכתה בפרס RIFF לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה במותחן "The Elevator" של מאסימו קוליאטורה משנת 2014. בשנת 2015 שיחקה בתפקיד אלסבת' בומונט בסרט זוכה הפרסים "המלבישה" של ג'וסלין מורהאוס יחד עם קייט וינסלט וג'ודי דייוויס.
כתסריטאית כתבה גודול את "The Bay of Silence", ועיבוד לקולנוע של "Dreams of Leaving" מאת רופרט תומסון.
ב-2013 הופיעה גודול בתפקיד ססילי נוויל, הדוכסית מיורק, אמם של המלכים אדוארד הרביעי וריצ'רד השלישי, בסדרת הדרמה "מלכה לבנה" ובסדרת ההמשך "נסיכה לבנה" משנת 2017. ב-2016 היא גילמה את קלי פרוסט בסדרת המתח והריגול "Berlin Station".

חיים אישיים

ב-17 בספטמבר 1994 התחתנה גודול עם ניקולה פקוריני. לבני הזוג נולדו שני ילדים, ג'מה ולאוני. אחותה היא המפיקה ויקטוריה גודול הנשואה לבמאי והשחקן דאלאס קמפבל.
לוק (בסיס)

היסטוריה

ב-1940, צבא ארצות הברית שלח נציג לאריזונה כדי שיבחר אתר להקמת שדה תעופה עבור חילות האוויר של צבא ארצות הברית שישמש לאימון מתקדם במטוסי קרב. העיר פיניקס קנתה 5.827 קמ"ר של קרקע והחכירה אותו לממשל בעלות של דולר 1 לשנה החל מה-24 במרץ 1941. ב-29 במרץ 1941 החלה חברת "Del. E. Webb Construction Co." בהכנות לבניית המבנה הראשון של מה שנודע אז בשם בסיס הטיסה ליטשפילד פארק (Litchfield Park Air Base). בסיס אחר שנקרא שדה לוק, בפרל הארבור, אשר בהוואי, שיחרר את שמו כדי שהבסיס באריזונה יוכל להיקרא שדה לוק. אימון טיסה מתקדם ב-AT-6 החל בלוק כבר ביוני אותה שנה. כיתה ראשונה של 45 חניכים, כיתה 41 F, הגיע לבסיס ב-6 ביוני 1941 להתחיל באימון טיסה מתקדם ב-AT-6, זאת אף על פי שבנייתם של רק מבנים חיוניים ספורים הושלמה. עד שבניית המסלולים של לוק הסתיימה השתמשו הטייסים בנמל התעופה סקיי הארבור.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לוק היה בסיס אימוני הקרב הגדול ביותר של חילות האוויר, עם יותר מ-12,00 טייסי קרב מבוגריו שהוכשרו על ה-AT-6, קרטיס P-40 וורהוק, P-51 ו-P-38, מה שזיכה אותו בכינוי "בסיסו של טייס הקרב". עד ה-7 בפברואר 1944, טייסים בלוק צברו במצטבר מיליון שעות טיסה. ברם, עד 1946 מספר הטייסים שאומנו בבסיס צנח ל-229 והפעילות בבסיס הופסקה ב-30 בנובמבר אותה שנה.
הפעילות בלוק חודשה ב-1 בפברואר 1951, זמן קצר לאחר תחילת הלחימה בקוריאה, תחת השם "בסיס חיל האוויר לוק", כחלק מפיקוד האימונים האוויריים תחת חיל האוויר האמריקני לאחר ארגונו מחדש. חניכים בבסיס אומנו תחילה על ה-P-51 מוסטנג והמשיכו ל-F-84 עד 1964, אז הוחלף ב-F-104 סטארפייטר. טיסות האימון עברו ל-F-100, וב-1 ביולי 1958, הבסיס הועבר מפיקוד האימונים האוויריים לפיקוד האוויר הטקטי. במהלך שנות השישים, אלפי טייסי קרב אמריקניים מבוגרי לוק לחמו במלחמת וייטנאם.
ביולי 1971, הבסיס קלט את ה-F-4 פנטום והפך לספק העיקרי של טייסי קרב לפיקוד האוויר הטקטי ויחידות מטוסי קרב אמריקניות ברחבי העולם. בנובמבר 1974, מטוס הקרב החדש של חיל האוויר להשגת עליונות אווירית, ה-F-15 איגל, הגיע ללוק, ובדצמבר 1982 הצטרפו אליו מטוסי F-16 פייטינג פאלקון, שהחלו לאמן טייסים רשמית ב-2 בפברואר 1983. לכנף האימון הטקטי 58 היו שתי טייסות - טייסות אימון הקרב הטקטי 312 ו-314 - אשר ערכו אימונים על דגמי ה-C וה-D החדשים של ה-F-16. כנף האימון הטקטי 405 קיבלה את ה-F-15E סטרייק איגל הראשון ב-1988 ושתיים מטייסותיה - 561 ו-550 - החלו לערוך אימונים על מטוס קרב זה.
ביולי 1987 החלה קבוצת הקרב הטקטית 944 להפעיל בבסיס מטוסי F-16C/D.
בשנות התשעים המוקדמות עבר הבסיס תמורות רבות. כתוצאה מהיערכות מחדש של חיל האוויר, הודממו טייסות 312, 426 ו-550, כמו גם דיוויזיית האוויר 832 וכנף הקרב הטקטי 405. דגמי ה-F-15A ו-B הועברו מהבסיס, וכנף האימון הטקטי 58, בהיותה הכנף הבכירה בלוק, שינתה את שמה לכנף הקרב 58 והפכה שוב ליחידה המארחת בלוק.
וו
באפריל 1994, לאחר 24 שנים בלוק, כנף הקרב 58 הוחלפה בכנף הקרב 56.
טורוס

טורוס (מלטינית: torus, וברבים - tori) הוא משטח המתקבל מסיבוב מעגל במרחב התלת-ממדי סביב ישר הנמצא במישור המעגל, ועובר מחוץ למעגל. עצמים מוכרים אשר להם צורת טורוס הם כעך ופנימית של גלגל.
זוהי צורה גאומטרית בסיסית הנחקרת במספר תחומים שונים במתמטיקה, כמו גאומטריה, טופולוגיה, טופולוגיה גאומטרית, חבורות לי. זהו אובייקט מרכזי במספר משפטי מיון, כמו מיון היריעות הקומפקטית (וללא שפה) האוריינטביליות מגנוס 1, מיון משטח רימן ועוד.

טופולוגית

בטופולוגיה, מתארים את הטורוס הדו-ממדי כמרחב מנה של ריבוע, על ידי הדבקת זוגות הצלעות המקבילות באותו כיוון. במשחקי מחשב רבים (למשל פק-מן) מתואר המרחב שבו משחקים על ידי מפה מלבנית, שבה אפשר לעבור מן הקצה העליון לתחתון ולהפך, וכן מן הקצה הימני לשמאלי, ולהפך. מבחינה טופולוגית, עולם כזה הוא טורוס. מכיוון שהריבוע הוא מכפלה של קטע אחד בקטע אחר, מרחב המנה המתקבל מזיהוי הצלעות המקבילות, גם הוא מרחב מכפלה -  כאשר  הוא המעגל.

טורוס n-ממדי

הטורוס ה- ממדי מוגדר כמרחב הטופולוגי  
( פעמים). הוא מהווה הכללה של הטורוס הרגיל .
דרך הסתכלות נוספת על הטורוס היא כמנה של , בה מזהים את הרשת של השלמים  (שהיא תת-חבורה סגורה דיסקרטית) - כלומר מחלקים בפעולת הזזות שלמות של חבורות, ומתקבל . לדרך זו יש מספר שימושים, כמו בחבורות לי; היא גם משרה פעולת חבורה (למעשה, חבורת לי אבלית) על הטורוס, שגם שווה למכפלה הישרה של פעולת הכפל הטבעית על .

החבורה היסודית

החבורה היסודית של הספירה היא החבורה הציקלית האינסופית. לכן, החבורה היסודית של מכפלת ספירות היא מכפלה של החבורה הזו, כלומר .

מרחבי כיסוי

מרחב הכיסוי האוניברסלי של  הוא הישר הממשי, על ידי ההעתקה . בנוסף, מרחב כיסוי של מכפלת מרחבים המתקבל באופן טבעי הוא מכפלת כיסויים נתונים שלהם - ולכן מרחב כיסוי של הטורוס ה- ממדי הוא . בפרט, לטורוס יש מרחב כיסוי אוניברסלי כוויץ, ולכן זהו מרחב אספרי - מרחב לו רק חבורת הומוטופיה לא טריוויאלית מסדר ראשון.

חבורות ההומולוגיה

חבורת ההומולוגיה ה- של הטורוס ה- ממדי היא חבורה אבלית חופשית ב- יוצרים, כלומר . בפרט, מאפיין אוילר הוא אפס.

כמשטח

הטורוס ה- ממדי הוא משטח קומפקטי סגור.
בכל חבורת לי קומפקטית וקשירה ניתן למצוא טורוס מממד מקסימלי.

חבורת מחלקות ההעתקות

לכל אוטומורפיזם , מתאים אוטומורפיזם  - זוהי הפעלת הפונקטור של העתקות ממרחבים טופולוגיים להעתקות על החבורה היסודית.
המיפוי  מגדיר הומומורפיזם חבורות . העתקה זו היא על (למשל במקרה ה-2 ממדי, המטריצות היוצרות  מתקבלות), והגרעין שלה הוא אוסף ההעתקות שאיזוטופיות להעתקת הזהות. 
ולכן, חבורת מחלקות ההעתקות של הטורוס (ה-2 ממדי) היא , ושני הומיאומורפיזמים  איזוטופיים אם ורק אם הם הומוטופיים.

n-טורוס nT

דרך יותר אינטואיטיבית להכליל את הטורוס היא בעזרת ה--טורוס: אינטואיטיבית, אם הטורוס הוא גלגל הצלה ליחיד, הכללה זו היא מספר גלגלי הצלה מחוברים לגלגל הצלה משפחתי אחד ארוך.
המרחב  הוא סכום קשיר של  טורוסים . כלומר, מוסיפים טורוס לטורוס על ידי הדבקת שתי סביבות מעגליות בתוך הטורוסים, וחוזרים על התהליך מספר סופי של פעמים.
באופן זה מתקבל משטח דו ממדי סגור (כלומר קומפקטי ובלי שפה); זהו משטח אוריינטבילי מגנוס , וכל משטח קומפקטי קשיר ואוריינטבילי מגנוס  הומיאומורפי ל--טורוס.
החבורה היסודית של nT מחושבת באמצעות משפט ואן קמפן (ראו בערך לפרטים) - היא שווה ל-
את חבורות ההומולוגיה של nT מחשבים בעזרת סדרת מאייר-ויאטוריס, והן
אלטנוישול

אלטנוישול, או בית הכנסת ישן-חדש ברובע היהודי בפראג הוא בית הכנסת העתיק ביותר באירופה שעדיין פעיל. בית הכנסת הוקם בשנת 1270 ונבנה בסגנון גותי.
שמו המקורי של בית הכנסת היה "נוי שול" (בית הכנסת החדש) עד שהוקמו בתי כנסת חדשים במאה ה-16. עד שנת 1867 עמד בפראג בית כנסת ישן יותר, אלט שול (פירוש מילולי: בית הכנסת הישן), שנהרס ועל חורבותיו נבנה בית הכנסת הספרדי. הסבר נוסף שניתן לשם בית-הכנסת הוא שמשמעו "על תנאי שול". לפי הסבר זה, בבית הכנסת נבנו אבנים מהמקדש בירושלים, הבניה נעשתה "על תנאי" שכשיבוא המשיח, יוחזרו האבנים למקומן במקדש. וריאציה אחרת להסבר זה קושרת את המילים "על-תנאי" למאמר חז"ל: "בתי-כנסיות בחו"ל - על תנאי הם עומדים", שקדושתם תפקע עם בוא המשיח ובניין בית המקדש, שבתי הכנסיות משמשים לו כתחליף זמני.
בית הכנסת משמר את סדרי הישיבה המסורתיים. הנשים יושבות בנפרד מהגברים בהיקף של בית הכנסת כאשר יש חלונות צרים הפונים אל עבר החלל המרכזי. על קירות בית הכנסת ישנן כתובות, בכותל המזרח, שייל"ת (שיויתי ה' לנגדי תמיד, ראו בתמונה המצורפת לערך), ודלמא"ע ("דע לפני מי אתה עומד"), בצד מערב: גה"א וימ"ה ("גדול העונה אמן יותר מן המברך"), וכתובות נוספות סמו"ט ("סור מרע ועשה טוב") ואטלי"ס ("אך טוב לישראל סלה"). בית הכנסת אלטנוי-שול הוא הראשון שהחל בשימוש במגן דוד כסמל יהודי. היה זה לאחר שקארל הרביעי הרשה ליהודים להניף דגל על בית הכנסת.
בבית הכנסת היו מנהגים ייחודיים, שאת רובם הנהיג המהר"ל בעצמו. הבולט שבהם הוא אמירת "מזמור שיר ליום השבת", מתוך קבלת שבת, פעמיים. מקור נוהג זה היה מכך שבעבר נהגו לנגן את מזמורי קבלת שבת, ולאחר הפסקה קצרה, שבו לבית הכנסת, לפני כניסת השבת, ובפעם זו אמרו שוב מזמור זה, ועל ידו קיבלו את השבת. הקובץ המקורי של המנהגים נמצא על אחד מקירות בית הכנסת.
האגדה מספרת כי הגולם מפראג נמצא בגניזה שבעליית הגג של בית הכנסת. מקום מושבו של המהר"ל, בקדמת בית הכנסת, שמור עד היום.
הכניסה לבית הכנסת כרוכה בתשלום, אך למבקרים הרוצים להצטרף לתפילות בבית הכנסת יש אפשרות לקבל אישור כניסה מהקהילה. בסמוך לבית הכנסת נמצא בניין הקהילה היהודית, שמעליו מתנוסס שעון מיוחד המשתמש בספרות עבריות ונע מימין לשמאל.
ספרו של בנימין זאב הרצל "אלטנוילנד" נקרא כך בהשראת אלטנוישול.
אדוארדו סאלביו

קריירת משחק

סאלביו החל את דרכו בכדורגל בקבוצות הילדים והנוער של מועדון הכדורגל לנוס. בעונת 2007/2008 עלה לקבוצה הבוגרת והיה שותף לזכייתה באפרטורה 2007. ב-24 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד בוקה ג'וניורס ומספר שבועות לאחר מכן כבש את שערו הראשון במדי לנוס, בניצחון 2-4 על ארחנטינוס ג'וניורס. בסך הכל סיים את העונה עם תשעה שערים והיה המבקיע המוביל של קבוצתו יחד עם חוסה סאנד. ב-19 באוגוסט 2009 כבש סאלביו צמד שערים בניצחון 1-2 על ריבר פלייט במשחק הראשון של הסיבוב הראשון של הקופה סודאמריקנה. במשחק הגומלין ניצחה לנוס 0-1 והעפילה לשמינית הגמר, בו הובסה 5-1 בסיכום שני המשחקים נגד ליגה דה קיטו.
ב-12 בינואר 2010 עבר סאלביו לקבוצת הצמרת הספרדית, אתלטיקו מדריד תמורת 10 מיליון אירו, לאחר שבמהלך העונה התעניינו בו קבוצות בכירות רבות כגון מילאן, מנצ'סטר יונייטד, באיירן מינכן וריאל מדריד. סאלביו היה שותף לזכייתה של אתלטיקו בליגה האירופית בעונת 2009/2010 ואף לקח חלק במשחק הגמר נגד פולהאם, כאשר נכנס בדקה ה-76 כמחליף לחוסה אנטוניו רייס.
בעונת 2010/2011 הושאל סאלביו לבנפיקה ליסבון הפורטוגלית. ב-31 במאי 2012 שתי קבוצותיו אתלטיקו וליסבון, הסכימו להעביר באופן קבוע את סאלביו לבנפיקה ליסבון למשך 5 שנים. סאלביו הוא השחקן שנמכר בסכום הגבוה ביותר על ידי בנפיקה ליסבון - 13,500,000 €.
ב-18 ביולי 2019 לאחר שבע שנים בבנפיקה חזר לארגנטינה לאחר תשע וחצי שנים וחתם בבוקה ג'וניורס.

נבחרת ארגנטינה

בינואר 2009 זומן סאלביו לסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לקראת אליפות דרום אמריקה לנוער 2009. בטורניר עצמו, הפגין יכולת מצוינת וסיים במקום החמישי בדירוג מלך השערים עם ארבעה שערים בתשעה משחקים. עם זאת, ארגנטינה סיימה את הטורניר עם ניצחון אחד בלבד ודורגה אחרונה בבית הגמר. במאי 2009 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת ושותף בניצחון 1-3 על פנמה במשחק ידידות.
משה חלאווה

רבי משה חלאווה (ידוע כמהר"ם חלאווה) היה רב ספרדי במאה ה-14, פרשן התלמוד הבבלי ופוסק הלכה מן הראשונים.

ביוגרפיה

נולד לרב דוד מקנגי, היה מתלמידי רבי יהודה בן הרשב"א, חי ופעל בעיר טורטושה שבספרד והיה מעורה בחיי הציבור היהודי במרחב בו פעל. ידועה התערבותו במחלוקת אודות מילוי משרת "השר והשופט, הרב והדיין" (מעין רב עליון) בצרפת בין רבי אושעיה ורבי מתתיהו ב"ר יוחנן, במהלכה התעמת עם רבי מאיר מווינה.
עמד בקשרי מכתבים עם הר"ן, ועם רבנו פרץ הכהן, וכפי הנראה קיים קשרים עם תלמידם הריב"ש.
מתוך חיבורו על התלמוד, שרד רק הפירוש על מסכת פסחים. תשובותיו בהלכה הודפסו לראשונה בה'תשמ"ז (1987) מתוך כתב יד.
הוא האריך ימים עד סוף המאה ה-14 ואולי אף יותר. בנו רבי יהודה חלאווה חיבר את הספר "אמרי שפר״, ביאור על ספר בראשית. בין תלמידיו נמנה הרב חיים גליפפה.
יהדות האימפריה הרומית הקדושה

יחס תלוי שלטון

קרל הגדול עצמו נתן יחס טוב ליהודי האימפריה ונודע בפטרונם. ידוע כי בשנת 1000 לספירה חיו באימפריה הרומית הקדושה כ-20,000 יהודים אשכנזים באזורים שמצפון לאלפים. הם בקרבת מוקדים ראשיים באימפריה כגון וורמס ואף מיינץ. במשך חלקים מן הזמן יהודי האימפריה היו תחת חסות בישופית כשהם עוזרים בפיתוח הערים הנוצריות. בכל מקרה תמיד הייתה תלות ענקית באישיותו של הקיסר כלפי היהודים. כך למשל נעשו צעדים כנגד האוכלוסייה היהודית בתקופות של קיסרים פחות פתוחים ושמרנים יותר, דוגמת זאת של היינריך הקדוש. בתקופתו הוצא צו לגירוש יהודים המעיר מיינץ, אך אחרי זמן קצר במיוחד הוא בוטל-דוגמה זאת, אילו שלא התממשה כצפוי מראה את השינויים בין היחס ליהודים בזמנים של קיסר סובלני לזמנים של קיסר סובלני-פחות. כך למשל היינריך הרביעי נהפך למגן חשוב על יהודי האימפריה בתקופתו. הוא הוציא צו ייחודי שזכה לשם Advocatis Imperatoris Judaica שנתן זכויות מורחבות ליהדות האימפריה. כך למשל נראה כי ימי הביניים היו מקום משתנה ליהדות באירופה, כלומר לא בהכרח היא תמיד נתקלה בהתנגדויות אלא בפעמים מסוימות אף הוגנה על ידי השלטון של אותם הימים. במשך תקופה זאת של האימפריה ליהודים, בתור אנשים בני מעמד שני לנוצרים הייתה חשיבות רבה בעיסוקים מסוימים. כך למשל היה בעיסוקים אותם נוצרים לא נטו ליטול עליהם בדרך כלל. כך גם היה בעיסוקים שעל פי הדת הנוצרית היו אסורים ועל היהודים אף הוטלו לעיתים מיסים גבוהים משל אלו הנוצרים-דבר שהוביל את היהודים בעצמם לגבות הלוואות גבוהות יותר כשמדובר בלקוחות נוצריים בתורם. ידוע כי אף התקיים גירוש יהודים מסוימות במאה ה-14 כגון מפרנקפורט בשנת 1349 (עד שאופשר להם להתיישב מחדש בעיר ממנה גורשו בשנת 1360). פרידריך השלישי למשל שהיה גם לקיסר האימפריה הרומית הקדושה בהמשך, לקראת סוף ימי הביניים התייחס אל יהדות האימפריה כאזרחים, כל זאת כשהוא ראה בהם כנחוצים במיוחד לשלטון מבחינה כלכלית (על זכויות היתאר שנתן ליהודים אף כונה "מלך היהודים" פעמים מסוימות). כך גם לקראת סוף ימי הביניים עלתה התעניינות מוגברת בשפה העברית, אותה דברו חלק מהיהודים, כל זאת כחלק מרוח הרנסאנס להבנה מוגברת ואיכותית הרבה יותר של מקורות הנצרות בעת לידתה.

בעת מסע הצלב השלישי

הידיעות על התקרבותו של מסע צלב שלישי במספר הדאיגו עד מאוד את יהודי האימפריה הרומית הקדושה. כבדרך כלל הפרעות המתחוללות ביהודים מתרחשות מקרב האוכלוסייה המקומית ולא מקרב השלטון. כך למשל בחודש ינואר של שנת 1188 התערב השלטון או המוסד הכנסייתי-הבישופי כדי למנוע פרעות נוספות שהיו עלולות לפרוץ ביהודי מיינץ. עם זאת הייתה בריחה מהערים הגדולות ליישובים ומצודות בפרברי הערים, כך למשל היה ביהודי שטרסבורג, וירצבורג ואף וורמס. בנוסף לכך היה גם מעבר לערים אחרות שבהן האיום היה פחות ממשי במקרה של קהילת מיינץ לדוגמה שעברה למינצבורג. האיום נהיה לממשי יותר וכך גם העזרה מהשלטון. פרידריך הראשון (שנודע בכינוי ברברוסה) למשל ידע להגן על הקהילה והיה לה לאב-מגן.
היי ארנולד!

עלילה

ארנולד הוא ילד צעיר הידוע בצורת ראש "הפוטבול" שלו. ארנולד גר בשכונה בארצות הברית בבית ההארחה של סבו וסבתו יחד עם חברו הטוב ג'רלד וחברתו הלגה. במהלך הסדרה ניתן לראות את הרפתקאותיו בשכונה.
מיכאל לויט

ביוגרפיה

לויט נולד למשפחה יהודית בפרטוריה, דרום אפריקה וכשהיה בן 15 היגרה משפחתו לאנגליה. ב-1967 סיים תואר ראשון בפיזיקה בקינגס קולג' לונדון, והגיע לישראל בגיל 21 כדי לשרת בצה"ל ולהתחיל בעבודת הדוקטורט בהנחייתו של שניאור ליפסון עד שיתפנה תקן באוניברסיטת קיימברידג'. בישראל הכיר את אשתו רינה, אמנית ופסלת, שאתה חזר לאנגליה וב-1971 סיים את הדוקטורט בביולוגיה חישובית באוניברסיטת קיימברידג'. בין השנים 1979–1987 חזר לישראל וכיהן כפרופסור במכון ויצמן למדע. ב-1986 עבר לאוניברסיטת סטנפורד. עד היום הוא משמש פרופסור אורח במכון ויצמן. ללויט יש אזרחות ישראלית ולו שלושה בנים, שניים מהם גרים בישראל. היה נשוי לרינה לויט לבית הרשברג עד מותה ב-2017.

פועלו המדעי

לויט הוא מראשוני המפתחים של סימולציות הדינמיקה המולקולרית של התנהגות ה-DNA, החלבונים, והיה הראשון שפיתח תוכנה למטרה זו. כמו כן, הוא פיתח גישות לניבוי של מבנים של מאקרומולקולות. עבודתו עוזרת לתכנון של תרופות באמצעות הדמיית מחשב, המראה את הדרך בה החלבון מתקפל.
מאז 2001 הוא חבר בחברה המלכותית. ב-9 באוקטובר 2013 הוכרז לויט כזוכה בפרס נובל לכימיה יחד עם מרטין קרפלוס ואריה ורשל על "פיתוח מודלים ממוחשבים (Multiscale modeling) להבנת מערכות כימיות מורכבות". הפרס הוענק לשלושת הזוכים בעשרה בדצמבר 2013.
הוא משתף פעולה עם חברת סטמראד ליצירת מגן מפני קרינה.
יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים

תקציר העלילה

הסרט ממשיך את עלילת הסרט הקודם. לאחר סיום לימודיה בקולג', מיה (אן האת'וויי) עוברת להתגורר עם סבתה בארמון בממלכה הבדיונית ג'נוביה. מיה חוגגת את יום הולדתה ה-21, וצפויה לרשת את המלוכה בעוד כמה חודשים, אך עליה להינשא קודם. מיה מתארסת לאנדרו ג'קובי, דוכס מאנגליה, והם צפויים להתחתן בקרוב.
העלילה מסתבכת כשרוזן מרושע, בשם הרוזן מרבי, מנסה להמליך את אחיינו, לורד דברו, במקום מיה. מיה ולורד דברו נפגשים בנשף יום הולדתה ה-21, ורוקדים. לורד דברו אינו מציג בפניה את זהותו האמיתית. במהלך הסרט השניים מתאהבים, בסוף הסרט מיה לא נישאת לאנדרו, והופכת למלכה בכל זאת.
Ritual

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טייסטו, ג'ונאס בלו, ריטה אורה, גרייס בארקר, מייקל סטונבנק, ויין הקטור ופרייזר ט. סמית' והופק על ידי טייסטו וג'ונאס בלו גם כן. כמו כן, השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הדאנס.
בנוסף לכך, בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ של השיר, העלה טייסטו לערוץ היוטיוב שלו את האודיו המלא של השיר. כמו כן, האודיו מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל, ולאורכו ניתן לראות את עטיפת הסינגל מחליפה צבעים.
ב-20 ביוני 2019, יצא הקליפ הרשמי של השיר לאור.
גלוריה באמילויה

חיים מוקדמים

גלוריה באמילויה נולדה בלסה , עיר הממוקמת באוסון  שבדרום ניגריה. היא למדה במכללה להכשרת מורים בחטיבה באיפטומודו , שם הוכשרה כמורה בבית הספר. היא ייסדה את "Mount Zion Drama Ministry" יחד עם בעלה, מייק באמילויה . היא הציגה וביימה מספר סדרות וסרטים ניגריים. בשנת 2002, גלוריה באמילוי כתבה את הספר "The Anxiety of Single Sisters" (בתרגום חופשי לעברית: חרדת האחיות האחרות).

חיים אישיים

באמילויה נשואה לשחקן הקולנוע מייק באמילויה, איתו יש לה שלושה ילדים: דמילולה באמילויה, ג'ושוע באמילויה' וגיפט באמילויה.
נייתן צ'ן

ביוגרפיה

צ'ן נולד בסולט לייק סיטי שביוטה, הצעיר מבין חמישה ילדים של הטי ואנג וג'ידונג שהיגרו מסין ב-1988. הוא החל להתאמן בהחלקה על קרח בגיל שלוש. ב-2010 זכה באליפות ארצות הברית לנערים בהחלקה אמנותית וב-2011 זכה בתואר בפעם השנייה. ב-2012 זכה באליפות ארצות הברית לנוער, סיים שלישי ב-2013 וזכה שוב ב-2014.

קריירת בוגרים

ב-2016 זכה במדליית ארד באליפות ארצות הברית לבוגרים. בשנים 2017–2019 הוא זכה 3 פעמים ברציפות במדליית זהב באליפות ארצות הברית. נוסף לכך, הוא זכה באליפות ארבע היבשות ב-2017, במדליית כסף בגמר הגרנד-פרי ב-2017 ובמדליית זהב בגמר הגרנד-פרי ב-2018.
הוא היה המחליק הראשון בהיסטוריה שרשם חמש קפיצות סיבוביות-מרובעות במקצה אחד.

אלוף עולם

באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכה צ'ן במדליית ארד בתחרות הקבוצתית וסיים במקום חמישי בתחרות האישית. צ'ן דורג במקום ה-17 בלבד לאחר התוכנית הקצרה, אך בתוכנית הארוכה סיים ראשון לאחר שביצע לראשונה שש קפיצות סיבוביות מרובעות. חודש לאחר מכן, הוא זכה במדליית זהב באליפות העולם בתוצאה של 321.40 נק', לפי שומה אונו מיפן (273.77 נק') ומיכאיל קוליאדה מרוסיה (272.32 נק').

2019

באליפות העולם שנערכה בסיאטמאה יפן ב-23 במרץ 2019 זכה צ'ן בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 323.42 נק', לפני יוזורו האניו מיפן (300.97 נק') ווינסנט ז'ו מארצות הברית (281.16 נק').
רג'יסייד

המונח רג'יסייד (הלחם המילים מלטינית: regis שפירושו מלך או מונרך + cida שפירושו "רוצח" או cidium שפירושו "הרג") מתייחס לרצח (כולל התנקשות והוצאה להורג) של מלך, קיסר או כל ריבון אחר.
מרדכי אביגד

ביוגרפיה

אביגד נולד בגרמניה בשם מקס יעקוביץ, לאחר עלייתו לארץ ישראל למד ברחובות ובתל אביב. 
ב-1951 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם, מפקד מחלקה וקצין מבצעים בגדוד 79, גדוד חרמ"ש. שימש מדריך בבה"ד 1 ולאחר מכן סגן מפקד ומפקד פלוגה בגדוד 52. הוא למד במכללה לפיקוד ומטה ובסיומם מונה למפקד גדוד 9, גדוד חרמ"ש. במלחמת ששת הימים פיקד על הגדוד שלחם במסגרת חטיבה 7. לאחר המלחמה שירת כקצין אג"ם בחטיבה 45, חטיבת שריון במילואים. בהמשך שירותו הצבאי שימש סגן מפקד חטיבה 217, מפקד חטיבה 875 ובשנים 1971-1972 פיקד על חטיבה 14, חטיבת שריון סדירה שהוצבה בגזרת קו בר לב. במהלך מלחמת יום הכיפורים שהה באתיופיה בה שירת כנספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון, בסיום המלחמה שב לישראל, מונה לראש מטה אוגדה 162 שהוצבה במערב תעלת סואץ והשתתפה בכיתור הארמייה השלישית של מצרים. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד אוגדה 143 ולאחר מכן מונה לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון במערב גרמניה. השתחרר משירות הקבע ב-1981. 
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת טקסטיל ולאחר מכן עבד בתעשייה הצבאית כמנהל שיווק למערב גרמניה, לאירופה, נציג החברה במזרח הרחוק, בצפון אמריקה ובדרום אמריקה. 
נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
מסורה ליוסף

מסורה ליוסף הוא כתב עת תורני על שם הרב יוסף קאפח היוצא לאור בישראל החל משנת תשס"ד על ידי מכון מש"ה, ועוסק במורשתו של הרב יוסף קאפח. עד לשנת תשע"ז יצאו לאור תשעה גיליונות.

אופי כתב העת

כתב העת כולל מחקרים בנושאים שונים הקשורים בהגותו של הרב קאפח, וברובם יש שילוב של תכנים תורניים ומדעיים. בין הנושאים: חקר רמב"ם, מאמרי הלכה, פרשנות המקרא, מסורות ניקוד וטעמים, ריאליה מקראית ותלמודית, פילוסופיה יהודית, גנוזות, שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, מנהגי יהדות תימן, רבני תימן, ועוד. עורך כתב העת הוא יוסף פרחי, יושב ראש מכון מש"ה, ויחד איתו חבר במערכת ד"ר יחיאל קארה.
בין הכותבים נמנים רבנים וחוקרים מתחומים מגוונים. הבולטים שבהם הם הרב ד"ר רצון ערוסי, פרופ' משה קוה, פרופ' יוסף טובי, פרופ' זהר עמר, פרופ' דב שוורץ, פרופ' אליעזר שלוסברג, פרופ' צבי לנגרמן, פרופ' מלך שפירא, פרופ' אהרן גימאני, הרב ד"ר דרור פיקסלר, הרב ד"ר חננאל סרי, הרב ד"ר יהודה זולדן, הרב אהרן קאפח ואדם בן נון.
במאמר שהתפרסם בכתב העת נחשף כי דברי הרמב"ם בספרו מורה נבוכים גרמו לפרופ' סטיבן הוקינג לחזור בו מטענתו שעצם קיומו של ממד הזמן בעולם מהווה הוכחה לכך שאין בורא לעולם.
אליהו הצרפתי

קורותיו

נולד בשנת ה'תע"ה (1715), לרבי יוסף הצרפתי בעיר פאס שבמרוקו. משפחתו מיוחסת לרבנו תם, נכדו של רש"י ודרכם לדוד המלך, נחשב לדור החמישה-עשר. רבי אליהו הצרפתי למד מחכמי עירו: רבי יהודה בן עטר שהיה נחשב פוסקי בולט במרוקו, רבי שמואל אלבאז, ורבי חיים בן עטר. בשל הרעב הכבד שנמשך בעיר בין השנים 1735–1738, עזב את העיר בשנת 1738 יחד עם רבו רבי חיים בן עטאר, ורבי יעקב אבן צור, ושאר גדולי רבני העיר, לחפש מקום בו אפשר להתקיים מפני הרעב, ועבר לעיר הבירה דאז - תטואן. בשנת תק"א (1741) חזר לעירו פאס. התכתב והשיג על הרבנים מנחם עטייא, רבי יצחק הלוי. רבים מתלמידיו נשלחו לשרת בתפקידי רבנות בערים שונות.

שאיפתו לעלות לארץ ישראל

רבי אליהו שאף לעלות לארץ ישראל, ולשם כך כתבו רבני פאס, תטואן, המלצה על רבי אליהו. והביאם רבי יוסף בן נאיים. באיגרת, הרבנים משבחים אותו ומשפחתו: רבי יוסף הצרפתי, רבי יצחק הצרפתי, רבי וידאל הצרפתי, רבי יצחק הצרפתי, רבי וידאל הצרפתי. חתומים הרבנים - רבני תטואן: מנחם עטייא, שלם הסבעוני, שלמה אבודרהם, ועוד חמשת רבני פאס והיעב"ץ. מסיבות לא ידועות, שאיפתו לא יצאה לפועל, ומתטואן חזר לפאס. ככל הנראה רצה לעלות עם מורו ורבו הרב חיים בן עטר, שעלה עם הרבה תלמידים.

צרותיו

צרות רבות סבבו את רבי אליהו הצרפתי; אשתו - מרת מרים נפטרה בחייו בשנת ה'תקל"ח. שני בניו רבי יהודה ורבי יוסף נפטרו בקיצור ימים. בתו בליידא נפטרה באותה שנת פטירתו של יוסף. חלק מנכדיו וחתנו רבי שמואל אבן דנאן, נפטרו עליו בחייו.

שבחיו

החיד"א מזכירו לתלמיד חכם גדול ועצום, ומזכיר גם את שושלתו. וכן הוזכר בשושלת משפחות המגורשים המיוחסות, כתלמיד חכם עצום.

פטירתו

רבי אליהו זכה לאריכות ימים. נפטר בגיל 91  בליל שישי בחצות לילה, בכ"ו אלול ה'תקס"ו, ונטמן בעיר פאס. חכם אליהו הצרפתי חיבר ספרים רבים, חלקם נותרו בכתבי יד. עם פטירתו הוספד על ידי גדולי רבני העיר, קברו שימש מוקד לעליה לרגל, בשנת ה'תרמ"ח, שיצאה הוראה מהשלטונות לפנות את הקבר נקבר בסמוך לקברה של סוליקה הצדקת.

בכס הדיינות

בשנת תק"י (1750) הוסמך על ידי רבי יעקב אבן צור (המכונה: היעב"ץ), אב בית הדין בפאס, לשבת ב'בית דין של חמש' במסגרתו פעלו חמשת רבני העיר הגדולים: רבי שאול אבן דנאן, רבי אליהו הצרפתי, רבי רפאל עובד אבן צור, רבי משה בן זמרא, רבי מתתיה סירירו. אלו השיבו לשאלות השעה והזמן, ערכו וכתבו מאות פסקי דין. רבי אליהו הצרפתי תיקן תקנות רבות לבני קהילתו שנשמרו לאורך הימים, העמיד תלמידים הרבה, והסמיך רבים מהם לרבנות ודיינות. הרבה לדרוש בקהל, הן בבית הכנסת בשבת, והן בעת צרה וצוקה לבני העיר, כך שהשאיר אחריו מאות דרושים, שחלקם נדפסו בספריו.