google/wiki40b huggingface dataset:
קרב טליסו

רקע

לאחר שכוחות היפנים ניתקו את קשר היבשתי בין הכוחות הרוסים במבצר פורט ארתור לכוח העיקרי, גנרל אלכסיי קורופטקין החליט שיש לפעול לפתיחת ציר לפורט ארתור. המשימה הוטלה על  כוח צבאי בהיקף של כ-33 אלף חיילים בפיקוד גאורגי שטקלברג. הפעולה בוצע לפי דרישת מפקד הצבאי באזור אדמירל יבגני אלכסייב שדאג לגורל הצי הנצור. לשטקלברג ניתנה פקודה לנוע לכיוון פורט ארתור, להגיע למגע עם היפנים ועל ידי כך להקטין את היקף הכוח סביב פורט ארתור. יחד עם זאת, נדרש לא להגיע לעימות חזיתי עם כוח עודף ולא להגיע לניצול מלא של העתודות. המטרה הסופית של המבצע הייתה הגעת הכוח לפורט ארתור. שליחת כוח צבאי לכיוון פורט ארתור הייתה בניגוד לאסטרטגיה ההגנתית של אלכסיי קורופטקין ולכן הוא טען שיש קושי לתת לשטקלברג את כל מה שדרוש לו. גם הפקודות שניתנו לשטקלברג לא היו חדות מספיק.
היפנים שיפצו את הנמל בדאליין ויכלו לתגבר את הכוחות ללא הפרעה. כאשר נודע להם על כוונת הרוסים להגיע לפורט ארתור, הכוח באזור חולק לצבא מס' 3 שנשאר סביב המבצר הנצור ולצבא מס' 2 שהתחיל לנוע צפונה לאורך מסילת רכבת במטרה להגיע למגע עם הרוסים.
לפני הקרב הרוסים התרכזו דרומית לעיירה ואפאנגואו בקרבת מסילת הברזל.

מהלך הקרב

ב-14 ביוני היפנים התחילו במתקפה עם חלק מהכוח שהיה ברשותם. הרוסים עמדו במתקפה ולאחר גילוי שרק חלק מהכוח היפני משתתף בה אף תכננו לתקוף בחזרה ולהתקדם דרומה. במהלך הלילה היפנים שינו את מיקום הצבת התותחים ואף קיבלו תגבורת בכוח אש. במהלך היום התברר שליפנים קיימת עליונות בכמות כוח אש תותחים וגם בדיוק הירי. 
לרוסים שהחלו לתקוף מבוקר 15 ביוני נגרמו אבידות גדולות מירי תותחים כבד. היפנים מצדם החלו במתקפה באגף הימני של החזית הרוסית. לקראת 8 בבוקר האגף הימני של הרוסים כבר היה מותקף מ-3 חזיתות. לאזור זה נשלחה תגבורת והרוסים הצליחו להחזיק בעמדות. לקראת 11:30 הגיעו למטה הרוסי ידיעות על נוכחות יפנית משמעותית צפונית לעמדות המוחזקות. בשעה 14:00 הגיעו התגבורות והחלו בפריקה מהרכבת. לאור האש הכבדה של התותחים היפנים, תגבורות אלו לא יכלו להתארגן ולהשתתף בקרב. בעקבות הידיעות משדה הקרב ובמטרה למנוע כיתור של הכוח ניתנה פקודה לנסיגה כללית. הגשם החזק שפרץ באזור מנע מהיפנים להמשיך ולרדוף את הרוסים הנסוגים. לקראת הערב הנסיגה הסתיימה וכל היחידות הרוסיות התרכזו סביב תחנת רכבת ונזלין.

תוצאות הקרב

כתוצאה מהקרב והנסיגה הרוסית, הכוחות היפנים סביב פורט ארתור יכלו להמשיך במצור ללא הפרעה. לא היו ניסיונות נוספים להגיע לפורט ארתור דרך היבשה מצד הרוסי. 
גנרל שטקלברג הואשם בכישלון המטלה שהוטלה עליו. מעשית, בין הסיבות העיקריות לכישלון היו הבדלים בהשקפת עולם של ניהול המלחמה בין שר המלחמה אלכסיי קורופטקין שדגל בהגנה לבין מפקד הכוחות באזור יבגני אלכסייב שדגל במדיניות התקפית.
יוליוס דיטמן

ביוגרפיה

דיטמן נולד בקניגסברג ב-23 בינואר 1894. מספר החבר שלו במפלגה הנאצית היה 722,240. הוא הצטרף גם לאס אס (מס' חבר 414,783), ושרת בתחילת מלחמת העולם השנייה בפולין ובברית המועצות. 
ב-9 בנובמבר 1942 הוצב באמסטרדם, הולנד שהייתה תחת כיבוש גרמני מאז 1940. במקביל הוא הועלה לדרגת אובר-שטורמפיהרר (מקביל לסגן). 
ב-4 באוגוסט 1944 קיבל דיטמן שיחת טלפון, בה סופר לו על יהודים המסתתרים בסניף של חברת אופקטה ברחוב פרינסנחראכט 263. דיטמן ציווה על נגד האס דה קרל זילברבאואר לצאת ולעצור אותם. מאוחר יותר נזכר זילברבאואר כי דיטמן ציין בפניו שהשיחה הגיעה מ"מקור מהימן".
זילברבאואר הגיע למקום עם שלושה מתנדבים הולנדים בבגדים אזרחיים אך חמושים. הוא גילה במקום שמונה יהודים, את אנה פרנק אביה אוטו פרנק אמה אדית אחותה מרגוט וכן את הרמן ואוגוסטה ואן-פלס עם בנם פטר. המסתתר השמיני היה פרידריך פפר. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטאפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים, ולאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק. מאוחר יותר נעצרו גם ויקטור קוגלר ויוהנס קליימן שהסתירו אותם. כל המסתתרים, למעט אוטו פרנק, מצאו את מותם במחנות השמדה.
דיטמן התפרסם גם כאחראי על הוצאתם להורג של 15 אנשי מחתרת הולנדיים, ביניהם יוהנס פוסט (גר'), אליל של המחתרת ההולנדית. עם כניעת גרמניה הנאצית, נעצר דיטמן בהולנד כששבוי מלחמה. הוא נכלא בבית כלא באמסטרדם והתאבד ב-25 ביולי 1945 זמן קצר לפני שהופיע בפני בית משפט. ככל הנראה הוא היה האדם היחיד שידע מי הסגיר את אנה פרנק ומשפחתה, אולם הוא מעולם לא נחקר על כך, ולקח עמו את הסוד אל הקבר. ב-1963 אותר זילברבאואר בידי צייד הנאצים שמעון ויזנטל, אולם הוא טען שלא ידוע לו מי שוחח עם דיטמן. החשודים העיקריים בהלשנה הם וילם ואן מארן, לני הרצוג, נלי ווסקאול וטוני אהלרס. אוטו פרנק עצמו טען שידוע לו כי הקול שדיבר עם דיטמן בטלפון היה קול של אשה צעירה. יש אף הטוענים שמשפחת פרנק נתפסה באקראי במהלך פשיטה למציאת תלושי מזון או בעבירות מנהליות אחרות הקשורות לאישורי עבודה.
לוק אוונס

ביוגרפיה

אוונס נולד וגדל בעיירה אָבֶּרְבָּרְגוֹיְד  שבדרום ויילס, בנם היחיד של איבון ודייוויד אוונס. הוא עזב את ביתו בגיל צעיר כדי לנסוע ללמוד משחק בקארדיף ובלונדון. הוא צבר ניסיון לראשונה על בימות תיאטרון ברחבי אנגליה והתגלה בזכותו הופעה מפורסמת במחזמר "טאבו" בתפקיד בילי.

קריירה

אוונס הופיע לראשונה כשחקן קולנוע בשנת 2010 בקומדיה של סטיבן פרירס "תמרה דרו" בתפקיד אנדי קוב לצידה של ג'מה ארטרטון ובשובר בקופות "התנגשות הטיטאנים".
בשנת 2011 הופיע אוונס בפנטזיות הפעולה "בני אלמוות" בתור זאוס מלך האלים ו"שלושת המוסקטרים" בתפקיד המוסקטר ארמיס. ב-2012 השתתף לצידו של ג'ון קיוזאק במותחן הפשע "העורב" בתפקיד הבלש אמט פילדס.
בשנת 2013 התפרסם אוונס בתפקיד אואן שואו הנבל הראשי בסרט האקשן שובר הקופות "מהיר ועצבני 6" ובסרטו של פיטר ג'קסון "ההוביט: מפלתו של סמאוג" בתור ברד הקשת וכן בסרט "דרקולה: ההתחלה".
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי במותחן "הבחורה על הרכבת" לצידם של אמילי בלאנט, אליסון ג'ני, אדגר רמירס ולורה פריפון. בשנת 2017 שיחק בסרט הפנטזיה "היפה והחיה", לצד אמה ווטסון, דן סטיבנס ויואן מקגרגור. הסרט מבוסס על סרט האנימציה של חברת וולט דיסני "היפה והחיה" מ-1991. 
בשנת 2018 שיחק בסדרה "רצח אופי" בתפקיד ג'ון מור. הסדרה מבוססת על ספר בעל אותו שם מאת קיילב קאר.
בשנת 2019 שיחק בסרט "אנה" בתפקיד אלכס (סוכן ק.ג.ב.) לצידה של סשה לוס.

חיים אישיים

אוונס הוא הומוסקסואל.
רבבה

שם הישוב

שמו של היישוב לקוח מפסוק בספר בראשית, בו לבן ובתואל מברכים את רבקה בעת שהיא יוצאת לכיוון כנען:
וַיְבָרֲכוּ אֶת רִבְקָה וַיֹּאמְרוּ לָהּ אֲחֹתֵנוּ אַתְּ הֲיִי לְאַלְפֵי רְבָבָה וְיִירַשׁ זַרְעֵךְ אֵת שַׁעַר שֹׂנְאָיו
השם רבבה התאים ליישוב בשל מיקומו בנחלת שבט אפרים, ככתוב בפסוק נוסף
"וְהֵם רִבְבוֹת אֶפְרַיִם וְהֵם אַלְפֵי מְנַשֶּׁה".

היסטוריה

ראשיתו של היישוב היא ברכישת קרקעות פרטיות באזור הכפר כיפל חארת' שבוצעה על ידי הקרן לגאולת קרקע  בשנת 1983 ונרשמה בטאבו כדין. 
בתאריך 10 ביוני 1984 התקבלה החלטה על ידי הממשלה ה-20 על הקמת יישוב בשם אלישמע בקרקעות חרס. בשנת 1990, שונה על ידי הממשלה ה-23 שם היישוב המתוכנן לרבבה.
בהתאם להחלטות הממשלה, היישוב הוקם בשנת תשנ"א (1991) על ידי ארגון אמנה ו"הקרן לגאולת קרקע" בעידודם של ראש הממשלה יצחק שמיר ושר הביטחון משה ארנס. העלייה לקרקע התקיימה בתאריך ג' באייר התשנ"א. באותו זמן ביקר בישראל מזכיר המדינה האמריקני ג'יימס בייקר, והקמת ההתנחלות נתפסה כהתרסה נגדו. למעשה היישוב רבבה היה היישוב הרשמי האחרון שהוקם ביו"ש במשך 21 שנים, עד להחלטת הממשלה בשנת 2012 שאישרה את ההכרה בברוכין, רחלים וסנסנה. בשנת 2019 מנה היישוב כ-480 משפחות.
רב היישוב משנת תשנ"ו הוא הרב אוריאל גנזל. 
ליישוב קיימת תב"ע מאושרת, שתוכננה על ידי האדריכלית רחל ולדן.

מוסדות חינוך

ביישוב קיימים תשעה גני ילדים. 
בנוסף קיימים ביישוב גם שני מעונות יום לפעוטות 
בשנת תשע"ג הוקם ביישוב בית ספר יסודי תורני עם הפרדה בין בנים לבנות. בשנת הלימודים תשע"ח, בית הספר פוצל לשני מוסדות נפרדים הממוקמים בשכונת הררי קדם. 
ביישוב קיימת אולפנה לבנות בכיתות ז'–י"ב השייכת לרשת נעם-צביה.
ביישוב פועלת תנועת הנוער בני עקיבא כאשר ב-2018 הסתיימה בניית מבנה קבע לסניף.
בנוסף, קיימת ביישוב מדרשה תורנית לנשים.
ביישוב פועל מזה מספר שנים כולל ערב בראשות רב היישוב, הרב אוריאל גנזל, ובקרוב יפתח בנוסף כולל יום.

מוסדות תעסוקה ומסחר

ב-31 באוגוסט 2017 נחנך מרכז מסחרי ביישוב. המרכז מכיל מגוון רחב של עסקים וכן מרפאות אזוריות של קופת חולים כללית ומכבי שירותי בריאות לרווחת תושבי הסביבה.
בסוף מתרגלים להכל

רקע

באלבום זה סוגת הרוק בולטת כשהאחראים להפקה היו טסה וניר מימון. כחצי שנה לפני צאת האלבום דודו טסה החל לשתף פעולה עם הגיטריסט המוביל של להקת "רדיוהד" הבריטית, ג'וני גרינווד, שניגן בשיר "איזה יום".
האלבום הניב 4 סינגלים, כשמתוכם הסינגל הראשון והמוביל של האלבום הוא "איזה יום", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו בישראל. את השיר כתב טסה ביחד עם טלי כץ. הסינגל הגיע בשיאו למקום ה-2 במצעד אחד אחד של גלגלצ ובסוף שנת 2009 למקום ה-33 במצעד הפזמונים העברי השנתי. הסינגל השני היה שיר הנושא של האלבום, "בסוף מתרגלים להכל" שיצא כשבועיים לפני צאת האלבום, וכמו קודמו גם הוא זכה להצלחה מרובה בישראל. הסינגל השלישי שהניב האלבום היה "משטרה". את הסינגל כתב טסה יחד עם יהושע לימוני, כשניר מימון מנגנן בקלידים ובגיטרת בס, ורוני הוד בתופים. הסינגל הרביעי והאחרון שיצא מן האלבום הוא "מגיע לי יותר". לשלושת הסינגלים הראשונים יצאו קליפים נלווים, וגם לשיר "אמי אמי" (גרסת כיסוי לשיר של אהובה עוזרי) שיצא כסינגל מתוך הפרויקט "עבודה עברית", אך לא כסינגל מהאלבום.
במשך מרץ 2009 קידם טסה את האלבום כשהגיע לאולפני רדיו שונים וביצע את הסינגלים מהאלבום.
רפי יעקובי

רפי יעקובי (נולד בשנת 1941), הוא פסיכולוג ישראלי, יועץ וסופר.
בעקבות עיסוקו כמטפל ופעילותו במוסדות חינוך ושיקום, הסיק יעקובי כי המתכונת הטיפולית המסורתית, שעיקרה אבחון וטיפול בבעיות ובתסמינים, אינה מקדמת את לקוחותיו. לכן הגה ופיתח שיטת התערבות המכוונת לפיתוח יכולת אישית ליצירת שינוי, לה קרא "בית ספר לידידות".
בנובמבר 2018, נשלל רישיונו של יעקובי לאחר שהציע למטופלות לעשות סקס עם זרים ולבגוד בבן הזוג, חילק טיפים כיצד להשיג "שוגר דדי" ושיעורי בית שנתן כללו תנוחות בסקס. הפרשיה התפרסמה בעקבות תחקיר שנערך על ידי "24 שעות".
ויידמה

היסטוריה

ביחד עם העיר קרמן דה פטגונס, זו ההתיישבות העתיקה ביותר בפטגוניה, והיא נוסדה על ידי פרנסיסקו דה ויידמה אי נרבאס תחת השם נואסטרה סניורה דל קרמן (מילולית: גבירתנו של קרמן) על נהר ריו נגרו ב-22 באפריל 1779. במקור שתי הערים היו אחת, ונקראו יחדיו קרמן דה פטגונס. תחילה נבנה מבצר בצידו הדרומי של נהר (בויידמה של ימינו), אך הוא נהרס תוך מספר שנים. לאחר מכן נבנה מבצר חדש בצדו הצפוני של הנהר (בקרמן דה פטגונס של ימינו), אשר החזיק מעמד זמן רב בהרבה והוא עדיין עומד כיום. העיירה גדלה, ולבסוף אנשים החלו לחזור ולהתיישב בצדו הדרומי של נהר. בשלב מסוים העיר החליטה להתפצל כשנהר ריו נגרו מהווה את הגבול ביניהן.
עם כיבוש המדבר, העיר הפכה לבירת פטגוניה הארגנטינאית כולה, ומאוחר יותר, כשחולקה פטגוניה לטריטוריות קטנות יותר, הפכה לבירת טריטוריית ריו נגרו. מושלה הראשונה של ריו נגרו שינה את שם העיר לויידמה ב-1879. במהלך שיטפון ב-1900, הועברה הבירה באופן זמני לעיר צ'ואלה צ'ואל, אך חזרה במהירות לויידמה.
לאחר שטריטוריית ריו נגרו הפכה לפרובינציה ב-1955, ויידמה נותרה הבירה.
ב-1987, במהלך תקופת נשיאותו של ראול אלפונסין, הוצגה הצעה בפני הקונגרס הלאומי הארגנטינאי להעביר את הבירה מבואנוס איירס לויידמה. ההצעה עברה בבית הנבחרים, אך מתן התקציב נחסם בסנאט.

כלכלה

הענפים העיקריים בכלכלה האזורית הם בקר, כמו גם מעט חקלאות ובעיקר גידול בצל, תירס ואלפלפה.

תחבורה

נמל התעופה גוברנדור קסטז'ו נמצא במרחק של כ-7 ק"מ מהעיר ומשרת אותה. בנמל עוברים מדי שנה 30,000 נוסעים.
העיר מקושרת בקו רכבת לעיר בארילוצ'ה.

חינוך

בויידמה נמצאת האוניברסיטה הלאומית של ריו נגרו.
פסטיבל האור בירושלים

פסטיבל האור בירושלים הוא אירוע שנתי הנערך בעיר העתיקה בירושלים במשך שבוע אחד בחודש יוני, החל משמונה בערב ועד חצות. הפסטיבל נערך מדי שנה מאז שנת 2009. הפסטיבל הוא יוזמה של הרשות לפיתוח ירושלים בשיתוף המשרד לירושלים והתפוצות, משרד התיירות, עיריית ירושלים, והוא מנוהל ומופק על ידי החברה העירונית אריאל. הכניסה לפסטיבל היא חופשית, אך במהלכו מתקיימים גם סיורים בתשלום. 
בפסטיבל מוצגים מיצגי אור של אמנים שונים מישראל ומן העולם המשתמשים באור על מנת ליצור פסלים, מיצבים ועבודות אמנות. המיצגים השונים ממוקמים לאורך מסלולים השוכנים בעיר העתיקה ובסביבותיה, המסומנים בחבלי אור בצבעים שונים. הפסטיבל כולל גם אירועים פתוחים לקהל ואירועים בתשלום, והוא מושך למעלה מ-300,000 מבקרים מדי שנה.
בין האתרים הנכללים בפסטיבל הם שער יפו, שער שכם, בית כנסת החורבה, שער ציון והרובע היהודי.
בשער יפו ממקמים בכל שנה יצירות ענק ובהן כיפה ענקית (ב-2012) וארמון (ב-2014).
ישראל הצעיר

"ישראל הצעיר" (אנגלית: National Council of Young Israel) היא רשת בתי כנסת שנוסדה בארצות הברית בשנת 1912 על ידי הרבנים מרדכי קפלן וישראל פרידלנדר, ומפעילה כ-150 סניפים ברחבי העולם. כיום חברים בארגון כ-‏25,000 משפחות.
הארגון פעיל בארץ ישראל משנת 1972 ומונה כ-65 סניפים.
הרעיון שעמד בבסיס הקמת הארגון הוא הפיכת בית הכנסת למרכז תרבות ופעילות של הקהילה היהודית במקום.
המטרה המוצהרת של ישראל הצעיר היא כדלהלן:
בית הכנסת ישמש מלבד מקום תפילה גם מרכז תרבותי קהילתי – דתי, יאורגנו בו פעולות חברה ותרבות, כולל שיעורי תורה לילדי השכונה ולכל ילד. הימנעות מתלות פוליטית מפלגתית. בית הכנסת ינוהל על יסודות ההלכה. ביסוס קשרים הדדיים עם יהדות התפוצות והידוק הזיקה למדינת ישראל.
מאחר שבארצות הגולה בית הכנסת אכן היווה מוקד תרבותי לקהילה, הצליחה הרשת לגדול ולבסס כמה וכמה קהילות חזקות סביבה.
כיום במדינת ישראל ישנו קושי בהפיכת בית הכנסת למרכז התרבותי של הקהילה מאחר שישנם עוד גורמים כאלו בכל אזור (כגון מתנ"ס, בית ספר וכו').
למרות חוסר הביקוש בשירותים שרשת זו מציעה, יש כמה עשרות בתי כנסת בארץ הנושאים את השם ישראל הצעיר ומצליחים לממש את חזון הארגון.
ישראל הצעיר הקימה מועצה שתשמש כגשר בין הקהילות השונות במקומות השונים ומועצת רבני ישראל הצעיר המתמודדים עם נושאים הלכתיים בקהילות ועוד סוגיות שקשורת להנהגת הקהילה.
יוהנס דה סקרובוסקו

יוהנס דה סקרובוסקו (בלטינית: Johannes de Sacrobosco או Ioannis de Sacro Bosco; ‏ 1195–1256 לערך), ידוע גם בכינוי ג'ון מהוליווד, היה מלומד, נזיר ואסטרונום שלימד באוניברסיטת פריז. ידוע בשל שלשה דברים. הוא חיבר סקירה לא ארוכה (5,600 מילים) אודות הספרות ההודיות-ערביות (ה-Algorismus או De Arte Numerandi), שהפכה להיות החיבור הנפוץ ביותר בנושא, והביאה את הספרות לידיעת המלומדים באוניברסיטאות אירופה. שנית, חיבר ספר לימוד בסיסי באסטרונומיה לסטודנטים (De sphaera mundi או Tractatus de sphaera), שהיה "ספר הלימוד הפופולרי ביותר לאסטרונומיה בסיסית באירופה, מימי הביניים ועד ראשית העת החדשה. הספר נכתב ונכנס לשימוש בראשית המאה ה-13 באוניברסיטת פריז והחל להעלם מבתי הספר בראשית המאה ה-17". שלישית, בספרו הארוך והמקורי ביותר (De Anni Ratione או De Compotus Ecclesiasticus) פירט, כשלוש מאות שנה לפני החלת לוח השנה הגרגוריאני ובאופן מדויק, את הכשלים בלוח השנה היוליאני. בנוסף, חיבר סקרובוסקו חיבור קצר על שעוני שמש (Tractatus de quadrante)‏.

תולדות חייו

מעט מאד ידוע לגבי חייו של דה סקרובוסקו. פרשנו בן המאה ה-13, רוברטוס אנגליקוס (Robertus Anglicus) מציין שנולד באנגליה. הכינוי Hollywood או Haly bush (יער קדוש) אינו אלא תרגום השם הלטיני לאנגלית. לפי דיווח מן המאה ה-17, הגיע דה סקרובוסקו, שבמקור זה מתואר כסקוטי ב-5 ביוני 1221 לאוניברסיטת פריז, לא ברור אם כסטודנט או כמורה. בשלב מסוים הפך למרצה למתמטיקה ולאסטרונומיה.

חישוב הלוח

De Anni Ratione ("על סיבוב השנה") או De Compotus Ecclesiasticus ("על [ה]חשבונות [ה]קדושים") או, בפשטות ובקיצור ה-Compotus, הוא הארוך (19,000 מילה) והמקורי בספריו של דה סקרובוסקו, אם כי היה הרבה פחות פופולרי והודפס רק בכ-35 מהדורות. הספר נכתב סביב שנת 1235 ומציין שחישוב הלוח היוליאני כולל סטייה מצטברת של עשרה ימים מאז שהתחילו לעשות בו שימוש במאה הראשונה לספירה, כיוון שאורך השנה אינו 365.25 ימים כפי שהוא מניח (כלומר כולל שנה מעוברת בה נוסף יום לחודש פברואר כל ארבע שנים) אלא 365.2425 ימים. הצעתו של סקרובוסקו לתיקון הטעות הייתה להשמיט שנה מעוברת כל 288 שנים ולקזז בכך את התוספות המצטברות המיותרות. על אף שעבודה דומה התפרסמה קודם לכן בערבית, לא ברור אם ידע סקרובוסקו לקרוא ערבית ולפיכך אם עבודתו מקורית או מהווה יבוא של רעיון מוסלמי לעולם הנוצרי.

הנצחה

על שמו נקרא מכתש פגיעה על הירח.
קבוצת המליליט

הרכב וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי הכללית של קבוצת המליליט היא Ca,Na)₂(Mg,Al)Si₂O₇)
המינרלים בקבוצת המליליט מתגבשים במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "חבורה טטרגונולית סקלנוהדרלית" , וחבורת סימטריות מרחבית  P 42₁m . הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=7.715‏, ו-c=5.099Å. 
למינרלים בקבוצת המליליט יש מבנה בסיסי זהה על פי הנוסחה הכללית הבאה: (A₂B(T₂O₇. מבנה המליליט מורכבת מזוגות משולבים של TO₄, כש-T יכול להיות צורן, אלומיניום או בור, בצורת עניבת פרפר. כשהם משתפים אחת הפינות הופכת נוסחת הזוג ל-T₂O₇. "עניבות פרפר" אלו מקושרות ביניהן ללוחיות באמצעות קטיוני B. הלוחיות מקושרות האחת לשנייה באמצעות קטיוני A, כשהנפוצים ביותר הם סידן ונתרן. אלומיניום משתתף גם כ-T וגם כ-B.

תכונות פיזיקליות

הגבישים של המינרלים בקבוצת המליליט זעירים (עד כמילימטר) והמינרלים מופיעים בטבע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או גרגירית. יש להם פצילות מובחנת על {001} וחלשה על {110}, והם נשברים באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרלים בינונית, 5.5-5 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 2.95.

תכונות אופטיות

אופטית המינרלים הם חד-ציריים שליליים. מקדמי השבירה של מינרלי המליליט הם: nε=1.626-1.658‏ ו-nω=1.632-1.669. גבישי המליליט שקופים למחצה, מינרלים טהורים של מליליט הם חסרי צבע, אבל בגלל זיהומים צבעם הוא בדרך כלל לבן, צהבהב, חום ירקרק, אפור או אפור ירקרק.

גילוי ומקור שם

המינרל הראשון בקבוצה נתגלה לראשונה ב-1796 בקפו די בובה (Capo di Bove) בהרי אלבן (Alban), בנפת רומא שבמחוז לאציו באיטליה. מקור השם מיוונית מלי (μέλι) – "דבש" על שם הגוון הצהוב הנפוץ של המליליט וליתוס (λίθους) – "אבן". הגאולוג והמינרלוג הצרפתי ז'אן-קלוד דלמטרי (Jean-Claude Delamétherie‏; 1817-1743) היה ראשון שתיאר את המינרל.

שימושים

למינרלים של קבוצת המליליט יש חשיבות כלכלית מועטה, מעבר לשימוש המקובל כמינרל במכירה לאספנים. כמה מהמינרלים משמשים כמקור משני מאוד להפקת מתכות. הלאוקופניט הוא מקור משני לצריום, וההרדיסטוניט הוא מקור משני לאבץ.

מקור ותפוצה

תפוצתם של מינרלים מקבוצת המליליט, שבהם בולטים המינרלים האקרמניט והגהלניט שביניהם יש תמיסה מוצקה, נרחבת למדי, אך הם אינם נפוצים. הם מופיעים בסלעים מותמרים סלעי יסוד ומטאוריטים.
המופע בסלעים מותמרים מתרחש בסלעי גיר שאינם טהורים שעברו התמרה בטמפרטורה גבוהה. לדוגמה, מליליט מופיע בכמה מסלעי הסקארן שנוצרו בטמפרטורה גבוהה.
מינרלים של מליליט מופיעים גם בסלעי יסוד דלים בסיליקה. נראה כי חלק מסלעים אלו נוצרים בתגובה בין מאגמה לאבן גיר. סלעי יסוד אחרים המכילים מליליט מתגבשים ממאגמה שמקורה במעטפת כדור הארץ שכנראה לא הזדהמה על ידי קרום כדור הארץ. קיומם של מינרלים של מליליט הוא מרכיב חיוני בכמה מסלעי היסוד הנדירים, כדוגמת אוליבין מליליט. סלעי יסוד נדירים במיוחד מכילים עד 70% מליליט, יחד עם מינרלים כדוגמת פירוקסן ופרוביסקיט.
מינרלים של מליליט הם מרכיבים של חלק מהתכלילים העשירים בסידן ובאלומיניום (Cal) במטאוריטים של כונדריט. ליחסים בין האיזוטופים של המגנזיום ויסודות אחרים בתכלילים אלו יש חשיבות גדולים בהסקת מסקנות לגבי תהליכים שיצרו את מערכת השמש שלנו.
כאמור תפוצת המליליט רחבה למדי. נכון לשנת 2010 ישנם 130 אתרים ברחבי העולם בהם מוצאים מליליט והם כוללים את: אלג'יריה, אנטארקטיקה, בוליביה, ברזיל, סין, גרמניה, צרפת, גרינלנד, ישראל (תצורת חתרורים), איטליה, תימן, קנדה, קזחסטן, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מדגסקר, מקסיקו, מרוקו, נמיביה, נורווגיה, אוסטריה, רומניה, רוסיה, שוודיה, שווייץ, טנזניה, צ'כיה, ארצות הברית ובריטניה.
4 תחנות

רצועות

כל הרצועות נכתבו והולחנו בידי שלום חנוך, אלא אם צוין אחרת.
שמורת ערבת עברונה

שמורת ערבת עַבְרוֹנָה או מלחת עַבְרוֹנָה היא שמורת טבע שנמצאת כ- 15 ק"מ צפונית לעיר אילת. זוהי המלחה הגדולה ביותר משלוש המלחות של הערבה הדרומית.

מיקום

שמורת ערבת עברונה משתרעת בין הר עמרם השחור- ממערב, הרי אדום- ממזרח ומדרום לה - שטחי חקלאות.
השמורה נמצאת כ- 15 ק"מ צפונית לעיר אילת. חלקה העיקרי של השמורה נמצא מזרחית לכביש הערבה, לאורך גבול ירדן. השמורה כוללת גם שטחים ממערב לכביש מס' 90, השומרים על אגן הניקוז של נחל עברונה, גבעות צפרה ומישור הסחף במוצא נחל צפונות לערבה.

חי וצומח בשמורה

בשמורה נמצאת אחת האוכלוסיות הגדולות ביתר של צבי הנגב. חיה זו ניזונה מפירות השיטית. כמו כן, חיים באזור טורפים כמו קרקל, זאב וצבוע. 
בשמורה קיים ריכוז גדול של עצי שיטה: שיטה סוככנית ושיטה סלילנית. כמו כן גדלים שם צמחי מלחה אופייניים: ימלוח פגום, הגה מצויה, מלוח קיפח, וכן צמחים אחרים. 
בדרום השמורה גדלים דקלי דום. זהו עץ שגדל בעיקר במזרח אפריקה ונדיר מאד בחופי מזרח סיני, וכאן מגיע לגבול תפוצתו הצפוני ביותר בעולם. בעקבות קידוחי המים בערבה ירד מפלס מי התהום, ולפיכך מושקים הדקלים בטפטפות.

ארכאולוגיה

בדרום השמורה נמצאת חווה חקלאית עתיקה, שבתוכה מערכת פוגרות - בארות שרשרת, מערכת השקיה מאותה תקופה. החווה מתוארכת מהתקופה האיסלאמית הקדומה שמתוארכת לשנת 700 לספירה. בעזרת מערכת הפוגרות זו מובלים מים ממפלס מי תהום דרך מערכת תעלות תת-קרקעית המחוברות בפירים. מערכת זו משתרעת לאורך קילומטרים, עד שמגיעה לפני הקרקע, שם נאגרים המים בבריכה. בחווה, ששטחה היה 2,000 דונם, גודלו תמרים, זיתים, שקדים, אפרסקים, חרובים, חיטה ושעורה. מערכת פוגרות לאו הן מן המערכות הבודדות בארץ שהשתמרו בשלמותם. שני פירים באתר שוחזרו, ונתן לרדת אליהם באמצעות דרגיות. באר עברונה, היבשה כיום, נכללת בשמורת הרי אילת ולא בשמורה זו.
ברוס בויטלר

קורות חיים

בויטלר הוא בנו של ארנסט בויטלר (1928–2008), המטולוג שהיגר מברלין לארצות הברית בגיל 7 יחד עם משפחתו היהודית, שנמלטה מגרמניה הנאצית והשתקעה בקליפורניה. ברוס בויטלר למד ביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, והשלים לימודי רפואה באוניברסיטת שיקגו בשנת 1981. בשנים 1985–1986 שימש כפרופסור חבר באוניברסיטת רוקפלר. לאחר מכן כיהן עד לשנת 2000 בתפקידים שונים באוניברסיטת טקסס, ב"Southwestern Medical Center" בדאלאס, ובמכון הרפואי של הווארד יוז. משנת 2000 ועד 2007 כיהן בויטלר כפרופסור במחלקה לאימונולוגיה במכון סקריפס למחקר בלה-הויה, קליפורניה, השייך לאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. מאז 2007 הוא עומד בראש המחלקה לגנטיקה במכון.
בשנת 2011 הוענק לו במשותף עם ז'ול הופמן וראלף מ. שטיינמן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, על גילוייהם בנוגע להפעלת חסינות מולדת.
בספטמבר 2018 פורסם כי בויטלר ופרופסור דייל בוגר הצליחו לפתח חיסון, שבמסגרת טיפול משולב עם מולקולת דיפרובוסים הצליח לחסל לחלוטין סרטן מסוג מלנומה בעכברי מעבדה.

חיים אישיים

בויטלר הוא אב לשלושה בנים.
שרגא אירמאי

ראשית חייו

שרגא אירמאי נולד בשם פייבוש שרגא שפס בעיר לודז' שבפולין, נכד למאיר דנציגר, ממייסדי בית החרושת לטקסטיל "לודז'יה", אתו גם עלה לארץ ישראל בשנת 1924. למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, ולאחר מכן באוניברסיטת לייז' שבבלגיה. בסיום לימודיו קיבל את התארים מהנדס אזרחי ומהנדס קולוניאלי.

פעילותו המחקרית

בשנת 1938 נתמנה לאסיסטנט בטכניון, ובמקביל שימש כמורה בבית הספר. בשנת 1952 הקים את המעבדה ההידרוטכנית למכניקת קרקע בטכניון. שש שנים מאוחר יותר נתמנה לפרופסור בקתדרה להידראוליקה ע"ש דוד מ' סיגל, ונשאר בתפקידו זה עד פרישתו לגמלאות בשנת 1980.
פרסם למעלה מ-300 מחקרים, מאמרים ופרסומים בתקופונים ובאנציקלופדיות בעברית, באנגלית ובצרפתית, בתחומים של מכניקת זורמים, הידראוליקה, הנדסת מים והנדסת קרקע, הנדסה חקלאית, הידרולוגיה, חינוך הנדסי, מינוח ובלשנות. כתב, ערך והשתתף בעריכת יותר מ-100 מילונים טכנולוגיים.

אהבתו ללשון העברית

פרופסור אירמאי פעל רבות לקידום השפה העברית בתפקידים שונים שמילא בוועד הלשון העברית ולאחר מכן באקדמיה ללשון העברית. הוא שימש מזכיר הוועדה המרכזית למונחי הטכנולוגיה, חבר-יועץ של ועד הלשון העברית והאקדמיה ללשון העברית, ויו"ר הוועדה המרכזית למונחי הטכנולוגיה. בין השנים 1975–1980 היה חבר הנהלת האקדמיה ללשון העברית.

פעילות ציבורית

פרופסור אירמאי היה פעיל רוב חייו גם בענייני הציבור. בין היתר שימש כמזכיר אגודת האסיסטנטים בטכניון, חבר המועצה החקלאית, יושב-ראש ראשון מטעם מדינת ישראל בוועידת האו"ם הראשונה ב-1949 בנושא מים וקרקע, חבר בוועדות משרד החינוך והתרבות (מחקר, רפורמה בבחינות בגרות, שקילות דיפלומות חו"ל, חינוך טכנולוגי גבוה) ובמועצה האקדמית באוניברסיטת בן-גוריון. שימש במהלך השנים יועץ למשרד החקלאות, משרד התחבורה, משרד החינוך, תה"ל, עיריות, תעשייה וכדומה.
היה נשוי לרינה, אב לשני בנים.
ארמיר לניאני

קריירת מועדונים

לניאני נולד בגיילן, קוסובו. בהיותו ילד עבר עם משפחתו לשווייץ ובגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של וינטרטור. ב-8 במרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בליגה נגד תון, במשחק זה הבקיע את שעריו הראשונים בקבוצה הבוגרת. המשחק נגמר בניצחון 2-4 לטובת וינטרטור. עונה לאחר מכן הוא הבקיע 6 שערים ב-29 הופעות.
בקיץ 2010 הושאל לגראסהופרס ציריך על מנת לצבור יותר דקות משחק. ב-17 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בציריך בתיקו 1-1 נגד נשטל גזמאקס. במדי גראסהופרס בסך הכל 6 משחקים בליגה ועוד אחד בגביע בו הבקיע צמד בניצחון קבוצתו 0-12, ובינואר 2011 חזר לוינטרטור.
בינואר 2013 הצטרף לסנט גאלן. ב-3 באוגוסט 2014 בישל את שני השערים בניצחון קבוצתו 1-2 נגד לוצרן.
במהלך חלון העברות של ינואר 2015 נקשר שמו של לניאני למועדונים כמו שטוטגרט והלאס ורונה, אך ב-6 בינואר 2015 חתם בסטאד רן הצרפתית. שבוע לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת רבע גמר גביע הליגה הצרפתי נגד בסטיה. במשחק עצמו לניאני הורחק והשאיר את קבוצתו ב-9 שחקנים. ב-7 בפברואר 2015 לניאני ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד אולימפיק מארסיי. ב-17 באוגוסט 2015 הושאל לנאנט.
ב-26 ביולי 2017 לניאני חזר לשווייץ וחתם בפ.צ. סיון.

קריירה בינלאומית

אף על פי שגדל בשווייץ, לניאני הביע את רצונו לשחק עבור נבחרת אלבניה ובינואר 2013 התחיל בתהליך קבלת דרכון אלבני. ב-8 באוקטובר 2013 לניאני קיבל רשמית אזרחות אלבנית. ב-15 בנובמבר 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד בלארוס שנגמר בתיקו 0-0. ב-11 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד דנמרק במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ערפיח פוטוכימי

ערפיח פוטוכימי הוא ערפיח שאינו נגרם כמקובל משריפת פחם, אלא נובע מזיהום אוויר הנגרם מפליטות של כלי רכב ושל תעשייה, שנפלטים לאטמוספירה ומקיימים בה תגובות כימיות עם מזהמים אחרים, בעקבות חשיפה לקרינת השמש (בעיקר בימים חמים).
ערפיח בדרך כלל נוצר כתוצאה מתגובות פוטו-כמיות הכוללות תרכובות אורגניות נדיפות (VOC) וחומרים מזהמים (בעיקר תחמוצות חנקן או חומצה חנקתית) אשר בנוכחות אור השמש גורמות להיווצרותו של אוזון נמוך מזיק.

מאפייני התופעה

ערפל חום בעל ריח חריף.
מעגל היברידי

מעגל היברידי הוא מעגל חשמלי המורכב ממספר רמות שונות של רכיבים; מעגלים מודפסים, מוליכים למחצה, נגדים, קבלים וכו'. לרוב בגדלים מיניאטוריים. מעגל היברידי לרוב מוכמס בתוך אפוקסי.
בימים המוקדמים של הטרנזיסטורים, שימש המונח גם לתיאור מעגל שבו מצויים גם שפופרות ריק וגם טרנזיסטורים.