google/wiki40b huggingface dataset:
ויין (נהר)

נהר וִיֶין (בצרפתית: Vienne, באוקסיטנית: Vinhana) הוא מחשובי הנהרות בדרום-מערב צרפת, ואורכו 363.3 ק"מ. הנהר הוא אחד מיובליו של נהר הלואר. הנהר חוצה את חבל לימוזן ופואטו-שראנט ולאורך מסלולו נבנו תחנות כוח הידרואלקטריות. שני מחוזות צרפת קרויים על שם הנהר, ויין בחבל פואטו-שראנט וויין עילית בחבל לימוזן.
תחילתו של הנהר כמעיין במחוז קרז שבחבל לימוזן, זורם מערבה לכיוון העיר לימוז', שם עזר לפיתוח תעשיית הפורצלן הענפה בעיר. לאחר מכן פונה הנהר צפונה, ובסיומו של דבר נשפך לתוך נהר הלואר.
צבי באומינגר

צבי (השיק) באומינגר (1917 קרקוב, פולין - פברואר 1943 קרקוב) חבר תנועת "השומר הצעיר", מפקד מחתרת "איסקרא" (הניצוץ) ומראשי המחתרת היהודית המאוחדת בקרקוב בתקופת מלחמת העולם השנייה. ממנהיגי מרד גטו קרקוב. נהרג במהלך ניסיונם של הגרמנים ללוכדו.
Kiss (אלבום של קיס)

מידע על האלבום

האלבום הוקלט באולפני Bell Sound בניו יורק סיטי, שהיו בבעלות החברה שבבעלות Buddah Records. ניל בוגארט, מייסד Casablanca Records, היה מנהל ב-Buddah לפני הקמת Casablanca. חברת Casablanca Records קיימה מסיבה במלון Century Plaza בלוס אנג'לס כדי לחגוג את שחרור האלבום בחוף המערבי (ב-8 בפברואר) ולהציג את חברת התקליטים לעיתונות ולמנהלי תעשיית התקליטים.
צחי קומה

ביוגרפיה

צחי קומה נולד וגדל בטבריה. לאחר שירותו הצבאי עבר לתל אביב והחל לעסוק בייעוץ תקשורתי ויחסי ציבור.
ב-2007 החל לשמש ככתב הבידור, התרבות והחברה של "ידיעות אחרונות" ובעל מדור הרכילות "העלוקה", מדור אותו כתב במשך 13 שנים.
החל משנת 2008 הגיש פינת בידור בתוכנית הבוקר של ערוץ 2 וערוץ 10 וכן בתחנות רדיו שונות ובהן רדיו ללא הפסקה ורדיו ירושלים.
בשנת 2009 החל קומה להנחות אירועים שונים ברחבי הארץ.
בשנת 2012 הנחה את תוכנית הראיונות "שמועה אופנתית" בערוץ האופנה. בשל הצלחת התוכנית, ששודרה גם בערוץ 10. בשנת 2013 הגיש את התוכנית "שמועות" בערוץ 10, תוכנית ראיונות אישית בה הוא מעמת ידוענים עם שמועות שהתפרסמו עליהם.
בתחילת 2015 החל להנחות תוכנית שבועית בשם "סלבריישן" בערוץ 2 של רשת.
באוקטובר 2015 החל להנחות תוכנית רדיו ברדיוס 100FM וברדיו לב המדינה בשם "עולים קומה", שם הוא מסכם את השבוע האחרון, כשלצידו ידוען אורח. 
במקביל לעבודתו ב"ידיעות אחרונות", החל קומה ליצור סרטי דוקו לזכיינית ערוץ 2 - רשת. במקביל פיתח את תוכנית האולפן שלו ויצא לראיין את הסלבריטאים בסביבתם הטבעית, בביתם ("סלבריישן עד הבית"). התוכנית שודרה ברצועת הפריים טיים של הערוץ. 
בשנת 2017 פיתח יחד עם רן עוזר את הפורמט הטלוויזיה ״פושאפ״, תוכנית ראיונות עם סלבריטאים בחדר הכושר, בה נוגע קומה בנושאים של דימוי גוף, ביטחון עצמי, הרגלי כושר והתזונה של הסלבריטאים. 
בשנת 2019 הציע נישואים לבן זוגו היחצן רן עוזר
יעקב מורטקוביץ'

יעקב (יאקוּבּ) מוֹרטקוֹביץ' (בפולנית: Jakób Mortkowicz (לעיתים Jakub);‏ 25 במרץ 1876, אופוצ'נו – 9 באוגוסט 1931, ורשה) היה מוציא לאור בשפה הפולנית ומוכר ספרים יהודי-פולני ורשאי.

ביוגרפיה

יעקב בן אליהו מורטקוביץ' נולד בשנת 1876 באוֹפּוֹצְ'נוֹ שבפולין הרוסית במשפחה יהודית. סיים לימודים תיכוניים בעיר ראדום, ולאחר מכן, משלא התקבל ללימודים גבוהים בוורשה מסיבות פוליטיות, נסע ללמוד במינכן, בריסל ואנטוורפן, שם סיים את לימודיו באקדמיה למסחר. בעת לימודיו שם היה חבר אגודת הסטודנטים הפולנים והתאחדות הצעירים הסוציאליסטים. לאחר שובו לפולין עבד עבור הבנק של היפוליט ואוולברג . הוא המשיך בפעילותו הסוציאליסטית, הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הפולנית, ובגין פעילותו זו, שכללה בין היתר הפצת עיתונות בלתי-חוקית, הוא נכלא ב-1899 במבצר ורשה  ולאחר מכן הוגלה בכפייה להרי הקווקז.
לאחר ששב מגלותו לוורשה בשנת 1903, נכנס כשותף בעסקי מכירת הספרים של גבריאל צֶנטנֶרשוֶור (Centnerszwer, (פול')), וב-1912 היה לבעלי העסק. בשנת 1915 ייסד את הוצאת הספרים מורטקוביץ' בוורשה (Mortkowicz Towarzystwo Wydawnicze w Warszawie), שהייתה מהוצאות הספרים החשובות ביותר בפולין שלפני המלחמה.
בין מפעליו החשובים היה הוצאה לאור של כל כתבי ניטשה בתרגום לפולנית. בין הסופרים שהוציאו את ספריהם אצל מורטקוביץ' היה הפדגוג וסופר הילדים יאנוש קורצ'אק.
למורטקוביץ' הוענק צלב הקצונה של מסדר תחיית פולין (Polonia Restituta, ).
מורטקוביץ' התאבד בירייה ב-1931, בגיל 55, בעקבות דיכאון על רקע תוצאותיו של המשבר הכלכלי העולמי.

נקבר בבית העלמין היהודי בוורשה.
מורטקוביץ' היה נשוי למתרגמת ינינה מורטקוביץ;‏ 1875–1960).
בתם האנה מורטקוביץ'-אוֹלצָ'קובה הייתה משוררת וסופרת, שכתבה יצירות רבות לילדים. בתה שלה (נכדתו של מורטקוביץ'), יואנה אולצ'ק-רוניקר , היא סופרת ותסריטאית.
טאונסוויל

היסטוריה

התושבים המקוריים של האזור הם האבוריג'ינים שעד היום מתנהל דיון בבית המשפט הפדרלי של אוסטרליה לגבי תביעתם לבעלות על השטח. 
ג'יימס קוק הגיע לאזור לראשונה ב-1770, אך לא נחת שם כלל. קוק קרא למקום כף קליבלנד, מפרץ קליבלנד ואי המגנט. ב-1819 קפטין פיליפ פרקר קינג והבוטנאי אלן קניגהאם היו האירופאים הראשונים לנחות במקום. ב-1846 ג'יימס מוריל שספינתו נטרפה על חופי המקום, חי שם 17 שנים בקרב הילידים עד שנמצא על ידי לבנים מבריסביין ופונה משם.
ההצפות העונתיות של נהר בורדקין חייבו את הקמתו של נמל ים מצפון לנהר לשימוש תעשיית הבקר המתהווה. משלחת מסודרת ראשונה הגיעה למקום באפריל 1864 ובנובמבר אותה שנה ביקר במקום רוברט טאונס (Robert Towns), איש עסקים שמימן את הקמת המקום ועל שמו נקראה העיר. העיר הוכרזה בפברואר 1866 והתפתחה במהירות להיות נמל ומרכז שירותים באזור. תעשיית הסוכר גרמה לעיר לשגשג עוד יותר. ב-1882 מנתה אוכלוסיית העיר 4,000 איש וגדלה ל-13,000 ב-1891. ב-1896 פתחה יפן את הקונסוליה הראשונה שלה באוסטרליה בטאונסוויל כדי לתת שירות ל-4,000 פועלים יפנים שעבדו שם בתעשיית הסוכר, בגידול צבי ים ומלפפוני ים למאכל ובתעשיית הפנינים. עם עלייתה של מדיניות אוסטרליה הלבנה שהעדיפה באותה תקופה מהגרים מארצות אירופה, פחת מספר הפועלים היפנים והקונסוליה נסגרה ב-1908.
במהלך מלחמת העולם השנייה אירחה העיר 50,000 חיילים ואנשי צוות אוויר אמריקנים ואוסטרלים והייתה בסיס חשוב לקרבות בדרום מערב האוקיינוס השקט. הכוחות האמריקנים התמקמו בשבעה בסיסים מסביב לעיר. ביולי 1942 נערכו שלוש פשיטות אוויריות יפניות על טאונסוויל שבה שכן אז בסיס חיל האוויר החשוב ביותר באוסטרליה. כמה פצצות כבדות הוטלו על הנמל ועל שדה התעופה ואת המכתשים שיצרו ניתן לראות עד היום. לא היו אבדות בנפש והנזקים היו מזעריים.
בערב חג המולד 1971 הכתה סופת ציקלון את העיר ואת אי המגנט וגרמה לנזקים נרחבים. שני בתי מלון נהרסו. בפברואר 2019 סבלה העיר משיטפון כתוצאה מגשמי מונסון בעצמה העולה על פי 20 מהממוצע השנתי.
ס'מור

סְ'מוֹר, סְמוֹר או ברבים סְמוֹרְס (באנגלית: s'more או smore) הוא קינוח אמריקאי הנאכל באופן מסורתי במהלך מחנאות כשמכינים אותו באמצעות מדורה. הקינוח נפוץ גם בקנדה.
קינוח זה כולל מרשמלו שנצלה במדורה, ומונח בין שני ביסקוויטים (לרוב ביסקוויטים מסוג גרהם קרקר) שעליהם מרוח ממרח שוקולד או מונחת קוביית שוקולד. 
שמו של הקינוח הוא קיצור של המילים "עוד קצת" באנגלית ("some more").

היסטוריה

מקורו של המאכל אינו ידוע. האזכור הראשון של מתכון הקינוח הופיע בפרסום "מטיילים עם בנות הצופים" משנת 1927, ומצוין שם כי המתכון ניתן על ידי לורטה סקוט קרו, שהכינה את הקינוח עבור בנות תנועת הצופים שטיילו עמה. מסורות אמריקאיות משייכות את המצאת המאכל לבנות ארגון הצופים אשר קנו את מרכיביו בטרם יצאו למחנאות וצירפו אותם יחד להכנת קינוח. 
עם הפיכת הקינוח לפופולרי החלו חברות שונות, ובהן חברת הרשי, ליצור גרסאות של המאכל, השונות לרוב בצורתן מהמאכל המסורתי (כך, לדוגמה, בגרסת הרשי ציפוי השוקולד עוטף את הקינוח).
המצוד (ספר)

על הסופר

ג'קי ירחי נולד ב-1965 בתוניסיה. הוא אמן, מאייר, קריקטוריסט וקומיקסאי צרפתי-ישראלי.
ירחי החל לצייר ולהתפרנס מפרי עטו בגיל צעיר בעודו תלמיד תיכון. בראשית דרכו צייר ירחי ציורי שמן על בד והציג אותם בתערוכות בגלריות שונות בפריז ובלוס אנג'לס.
במהלך שהותו בארצות הברית, פנו אליו ממארוול קומיקס והציעו לו לעבוד עמם. בסופו של דבר בחר ירחי לסרב להצעה, ללכת אחרי חזונו הציוני ולעלות לישראל ב-1992.
לאורך השנים, ירחי הוציא לאור מספר רב של ספרי קומיקס, כולם בעלי אוריינטציה תנ"כית/ דתית או ציונית בשפות עברית, צרפתית ואנגלית. ירחי עובד עם מספר עיתונים בארץ, כגון "ידיעות אחרונות", "נקודה", "אותיות", "כולנו" ו"יום יום".

תקציר העלילה

בספר מתואר סיפור לכידתו של אדולף אייכמן והבאתו ארצה על מנת להעמידו לדין, על פי עדות אחד מהאנשים שהשתתפו במבצע. הספר מגולל את התרחשות הדברים החל מהטיפ הראשוני של פריץ באואר, ועד משפטו של אייכמן בארץ. הסיפור לא מתנהל באופן כרונולוגי אלא מתחיל מתיאור מעשה חטיפת אייכמן בארגנטינה. אחר כך, קופץ הסיפור אחורה לרמז הראשוני שהוביל את המוסד למקום הימצאו של אייכמן, ומשם הוא ממשיך עם קפיצות מזדמנות למתרחש בהווה, כאשר העדות נגללת בפנינו. החל מעדות בתו של אדם עיוור בנוגע לבנו של אייכמן, ניקולאס, וחשדותיה בו, הלאה מכך עם הגעת הסוכנים הישראלים הראשונים לארגנטינה, ועד ללכידתו של אייכמן בארגנטינה והעמדתו לדין בישראל.

מקורות השראה של הסיפור

כל ספריו של ירחי שיצאו לאור בישראל עוסקים בהיסטוריה יהודית, כגון: האינקוויזיציה, הקמת המדינה ועוד. כשנשאל על הנושא ענה ירחי: "אלה הנושאים שמעניין אותי לכתוב עליהם. בארץ רגילים שקומיקס צריך להיות סיפור קליל, ולמה להתעסק עם נושאים רציניים. אבל אני חושב אחרת. אני אוהב את ההיסטוריה היהודית, וקומיקס הוא דרך נהדרת להנחיל היסטוריה".
ספרים המבוססים על מעשים היסטוריים, דורשים מחקר מעמיק. על המחקר המקדים לכתיבת הספר המצוד כתב הסופר: "כשכתבתי ספר על המצוד אחר אייכמן – היה קשה יותר למצוא מידע. רוב המעורבים כבר לא בין החיים, ובכל מקרה מדובר על מקרה שהמוסד הוא זה שהתעסק איתו. בסופו של דבר, המקור העיקרי שלי היה 'הבית ברחוב גריבלדי' של איסר הראל, שקיבל את אישור הצנזורה".

פרסים

בשנת 2014 זכה ירחי באות הוקרה מאת האוניברסיטה העברית בירושלים אשר בחרה להוסיף את אלבומי הקומיקס מהסדרה "עבר-הווה-עתיד" למדפיה, שהספר המצוד הוא אחד מספרי הסדרה.
רשימת בקרת גישה

רשימת בקרת גישה (שם מצוי וכך להלן: ACL קיצור מאנגלית של access control list) בהקשר למערכת קבצים של מחשב, היא רשימה של הרשאות המוצמדות לקובץ, תהליך תוכנית מחשב וכדומה. ה-ACL מגדיר איזה משתמש או מערכת מותרים בגישה אל הקובץ וכן לביצוע פעולות על הקובץ. כל רשומת ACL קלאסית מגדירה את המשתמש ואת הפעולה הרלוונטית. לדוגמה ACL שמכילה בתוכה את הרשומה (Alice, delete) פירוש הדבר הוא שלמשתמש אליס (Alice), ישנה הרשאת מחיקה (delete) לקובץ.

מודלי אבטחה מבוססי ACL

במודלי אבטחה מבוססי ACL, כשמישהו (משתמש או מכונה) מנסה לבצע פעולה על קובץ, מערכת ההפעלה בודקת ראשית אם יש לו את הרשאות הגישה המתאימות על פי המופיע ב-ACL. נושא מרכזי על פי מודל זה, הוא ההחלטה כיצד ניתן לערוך הרשאות, כלומר איזה משתמש או תהליך מורשים לשנות את ה-ACL.

יישומים

הרבה מערכות מיישמות את ה-ACL או שיש להם היסטוריה של יישום שכזה

במערכות קבצים

בשנות ה-90 מודלי בקרת הגישה ACL ו-RBAC נוסו והיו בשימוש נרחב, לשם ניהול הרשאות. ACL של מערכת קבצים היא מבנה נתונים (בדרך כלל טבלה) המכיל רשומות של הרשאות גישה לבודדים או קבוצות, אל פריט על המחשב, כדוגמת תוכניות תהליכים או קבצים. רשומות אלו ידועות בקיצור ACEs המהווה קיצור מאנגלית של "רשומות  בקרת גישה"במערכות ההפעלה Microsoft Windows NT,‏ OpenVMS, דמויות יוניקס, ו-Mac OS X. כל אובייקט שניתן לגשת אליו (לדוגמה קובץ) מכיל מזהה ייחודי המאפשר גישה אל ה-ACL השייך לו. ההרשאות כוללות זכויות גישה פרטניות, לדוגמה איזה משתמש יוכל לקרוא מ-X, לכתוב ב-X או להריץ את X. בחלק מהיישומים ה-ACL  מכיל רשומה המגדירה מי יוכל לשנות את ה-ACL עצמו.
רוב הפצות היוניקס ודמויות היוניקס תומכות ב-ACL של תקן POSIX.1e המבוסס על טיוטה של POSIX קודמת יותר שננטשה. הרבה מהם החל מגרסה 10.4, או סולאריס במערכת הקבצים ZFS, תומכות ב-ACL של NFSv4, המהווה את חלק מהתקן של NFSv4. קיימים שני ישומים נסיוניים של ACL של NFSv4, ללינוקס, אחד התומך במערכת הקבצים ext3, ולאחרונה Richacls, התומך במערכת הקבצים ext4.

ברשת

בחלק מסוגי חומרות מחשב קנייניות, בפרט נתבים ומתגים, ACL מתייחס לכללים המוחלים על מספרי פתחות (פורטים) וכן על כתובות IP, הזמינים על שרת או רכיב אחר משכבה 3, כל אחד עם רשימת השרתים או רשתות המותרים לשימוש בשירות. אף על פי שיש דרך נוספת להגדיר בקרת גישה המבוססת על שמות מתחמי רשת, הדבר לא תמיד טוב, משום שחבילות בודדות בפרוטוקולי TCP,‏ UDP, ו-ICMP, לא מכילות שמות מתחם. כתוצאה מכך ההתקן האוכף את ה-ACL חייב להמיר בנפרד שמות לכתובות מספריות. דבר זה מרחיב את אפשריות התקיפה של פצחן פוטנציאלי שמנסה להתגבר על אבטחת ACL. גם שרתים וגם נתבים יכולים להשתמש ב-ACL. ניתן באמצעות ACL לנטר תעבורת רשת יוצאת ונכנסת, ובהקשר הזה ה-ACL דומה לחומת אש. בשל היותו קשור לנושאי אבטחת מידע תקניו נקבעים על ידי ארגונים המטפלים בנושא כדוגמת PCI DSS.

ישומים ב-SQL

האלגוריתם של ACL עבר Porting ל- SQL ולמסדי נתונים יחסיים. מערכות מודרניות מבוססות SQL כמו מערכת לתכנון משאבי ארגון ומערכות לניהול תוכן, משתמשים במודל ACL  במודולי הניהול שלהם.

השוואה ל-RBAC

החלופה המרכזית ל-ACL הוא מודל RBAC. ניתן להשוות את RBACm, המהווה גרסה מינימלית של RBAC, לאופן הפעולה של ACL, ב-ACLg, שבו רק קבוצות מורשות להיכנס ל-ACL. ג'יי ברקלי הראה ב-1997 ש-RBACm ו-ACLg שוים למעשה.
שבוע האופנה בפריז

שבוע האופנה בפריז הוא אירוע חצי שנתי שמתקיים בפריז וכולל סדרת תצוגות אופנה של חברות שונות במהלך כמה ימים. האירוע נערך בשתי תצוגות שונות: ״מוכן ללבוש״ ו-״הוט קוטור״. שבוע האופנה הפריזאי  נערך בשני מועדים שונים; מועד סתיו/חורף ומועד אביב/קיץ. כל מועד מכיל את שתי האופנה המוזכרות לעיל, בתאריכים נפרדים. כל שבוע אופנה מביא עמו טרנדים חדשים בעולם העיצוב, דגמים חדשים וכמובן קולקציות מבתי המעצבים הגדולים.

היסטוריה של שבוע האופנה

תצוגות האופנה הראשונות, עוד לפני שקיבלו את השם ״שבוע האופנה״ התרחשו בארצות הברית, בעיר ניו-יורק בשנת 1903. בשנת 1920 מופעי האופנה הפכו לאירועים מרכזיים יותר ויותר בחברה והתבצעו בבתי מלון בעיקר. רק בשנת 1943 עלה הרעיון להקים שבוע אופנה מלא בעיר פריז. למעשה, שבוע האופנה הראשון בעיר פריז התרחש בשנת 1945 בתצוגת ההוט קוטור בלבד אך בתלבושות ״יום״ ותלבושות ״ערב״.
בין בתי האופנה והמעצבים אשר מציגים במסגרת שבוע האפנה ניתן למנות את לואי ויטון, זיבנצ׳י, ולנטינו, שאנל, סטלה מקרטני, הרמס, אלכסנדר מקווין וכמו כן גם רשתות האפנה המתמחות בייצור המוני כגון H&M.

הפדרציה הצרפתית לתפירה ואופנה עילית

״הפדרציה הצרפתית לתפירה ואופנה עילית״ הוא הארגון אשר מנצח על שבוע האופנה הפריזאי. הארגון נוסד בשנת 1868 ואז היה נקרא בשם: ״Chambre Syndicale de la Couture״.  הצוות המקצועי של הפדרציה הצרפתית אחראי על הנושאים שכלולים בשבוע האופנה. הצוות מונה 6 חברים: נשיא, סגן נשיא וארבעה חברי צוות נוספים, שנבחרים על ידי הנשיא וסגנו. חלק מחברי הצוות של הפדרציה הצרפתית הם ראשי בתי אופנה גדולים - כמו 'שאנל', 'הרמס' וחברות נוספות. כיום, מאז שנת 1973 האירוע עבר לניהול על ידי ה״פדרציה הצרפתית לאופנה״.

ייצוג ישראלי

במהלך תצוגת חורף 17–2016 הייתה גליה להב לישראלית הראשונה שהציגה במסגרת תצוגות ההוט קוטור בשבוע האופנה בפריז. הד מיינר מעצב האפנה לגברים היה לישראלי השני שהציג בשבוע האופנה את תצוגותיו לקיץ 2018 אשר נערכה ביולי 2017.
מארק נולנד

ביוגרפיה

נולנד סיים ב-1985 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. סיים קורס טיס ושירת כמדריך טיסה בבסיס חיל האוויר ויליאמס באריזונה ובבסיס רנדולף בטקסס. הוכשר כטייס F-15 איגל ושירת בטייסת הקרב 71 ובכנף 85 שהוצבה באיסלנד. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר שירת במטה כוחות האוויר של פיקוד אירופה בבסיס רמשטיין שבגרמניה. ב-2001 מונה לעוזר קצין המבצעים של טייסת הקרב 94 וב-2002 לקצין המבצעים של טייסת הקרב 71. 
בשנים 2003–2004 פיקד על טייסת תעופה בכנף הקרב הראשונה. בשנים 2005–2007 שירת באגף המבצעים של המטות המשולבים. ביולי 2007 מונה לסגן מפקד כנף הקרב 48 בבסיס חיל האוויר המלכותי לייקהית' באנגליה. ביולי 2008 מונה למפקד כנף האימונים 71 בבסיס חיל האוויר ואנס שבאוקלהומה. במאי 2010 מונה לראש מחלקת תכנון, דרישות וההערכה בפיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר. ביולי 2012 מונה לראש אגף אסטרטגיה, מדיניות ותכנון במטה פיקוד דרום של ארצות הברית וביולי 2013 מונה לראש מטה הפיקוד. 
בדצמבר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-12 בפיקוד הקרב ולמפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום. באוקטובר 2016 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר ושירת בתפקיד עד פרישתו באוקטובר 2018.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-3,600 שעות טיסה על מטוסי T-6 טקסאן II,‏ T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15 איגל ו-A-10 ת'נדרבולט II. 
נולנד בעל תואר שני באווירונאוטיקה מאוניברסיטת האווירונאוטיקה אמבר-רידל בפלורידה. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה ומכללת המלחמה של חיל האוויר, ובוגר קורס הפסגה של האוניברסיטה לביטחון לאומי.
ארמיית הפאנצר אפריקה (ורמאכט)

היסטוריה

בחודשים הראשונים לאחר הגעת קורפוס אפריקה הגרמני ללוב, כדי לסייע לכוחות האיטלקיים שלחמו נגד הצבא הבריטי בצפון אפריקה, הוא היה, לפחות באופן רשמי, כפוף למפקד הכוחות האיטלקיים בזירה. בעקבות תיגבור הכוח הגרמני בצפון אפריקה החליט הפיקוד הגרמני העליון ב-15 באוגוסט 1941 לשנות את מבנה הפיקוד של כוחות הציר בזירת צפון אפריקה. הוקמה מפקדה חדשה בשם קבוצת הפאנצר אפריקה, שכללה את כל כוחות הציר בזירה, תחת פיקוד מפקד קורפוס אפריקה לשעבר, ארווין רומל. קבוצת הפאנצר כללה את קורפוס אפריקה הגרמני, מספר יחידות גרמניות נוספות ושני קורפוסים איטלקיים (הקורפוס ה-21 והקורפוס הממונע ה-20).  
ב-30 בינואר 1942 שונה שמה של קבוצת הפאנצר אפריקה לארמיית הפאנצר אפריקה. ב-1 באוקטובר 1942 שונה שמה של ארמיית הפאנצר אפריקה לארמיית הפאנצר הגרמנית-איטלקית. ב-23 באוקטובר 1942 פתחו הבריטים במתקפה גדולה על כוחות מדינות הציר, ולמחרת מת מפקד ארמיית הפאנצר גנרל גאורג שטומה מהתקף לב, ווילהלם פון תומה מונה למפקד הארמייה למשך יומיים עד שארווין רומל חזר מגרמניה ונטל את הפיקוד על הארמייה.
נחיתת כוחות בעלות הברית באלג'יריה ומרוקו בנובמבר 1942, במסגרת מבצע לפיד, אילצה את הפיקוד הגרמני לשלוח תגבורות חזקות לתוניסיה, כדי למנוע השתלטות של בעלות הברית על החוף הצפון-אפריקני והאגן הדרומי של הים התיכון, החלטה שהביאה לפתיחת המערכה בתוניסיה. הגידול הניכר בסדר הכוחות של הציר בצפון אפריקה חייב עריכת שינוי נוסף במבנה הפיקוד של כוחות הציר בזירה זו. ב-23 בפברואר 1943 הועבר הכוח הגרמני-איטלקי בפיקודו של רומל תחת פיקוד איטלקי, וקיבל את השם הארמייה האיטלקית הראשונה. רומל עצמו מונה למפקד קבוצת ארמיות חדשה בשם קבוצת ארמיות אפריקה, שכללה את הארמייה האיטלקית הראשונה ואת ארמיית הפאנצר החמישית בפיקוד גנרל הנס-יירגן פון ארנים. במרץ 1943 החליף פון ארנים את רומל כמפקד קבוצת הארמיות, לאחר שהאחרון נקרא לשוב לגרמניה, וב-13 במאי 1943 נכנעו הכוחות האחרונים של הציר בתוניסיה לכוחות בעלות הברית והמערכה בצפון אפריקה הסתיימה.
What Hits!?

רשימת שירים

1. Higher Ground (סטיבי וונדר)
מהאלבום (Mother's Milk (1989
2. Fight Like A Brave (אנתוני קידיס, פלי, הלל סלובק, ג'ק איירונס)
מהאלבום (The Uplift Mofo Party Plan (1987
3. Behind The Sun (קידיס, פלי, סלובק, איירונס, מייקל ריינהורן)
מהאלבום (The Uplift Mofo Party Plan (1987
4. Me & My Friends (קידיס, פלי, סלובק, איירונס)
מהאלבום (The Uplift Mofo Party Plan (1987
5. Backwoods (קידיס, פלי, סלובק, איירונס)
מהאלבום (The Uplift Mofo Party Plan (1987
6. True Men Don't Kill Coyotes (קידיס, פלי, ג'ק שרמן, קליף מרטינז)
מהאלבום (The Red Hot Chili Peppers (1984
7. Fire (ג'ימי הנדריקס)
מהאלבום (The Abbey Road E.P. (1988
8. Get Up And Jump (קידיס, פלי, סלובק, איירונס)
מהאלבום (The Red Hot Chili Peppers (1984
9. Knock Me Down (קידיס, פלי, ג'ון פרושיאנטה, צ'אד סמית)
מהאלבום (Blood Sugar Sex Magik (1989
10. Under The Bridge (קידיס, פלי, פרושיאנטה, סמית)
מהאלבום (Blood Sugar Sex Magik (1991
11. Show Me Your Soul (קידיס, פלי, פרושיאנטה, סמית)
מפסקול הסרט אישה יפה
12. If You Want Me To Stay (סלי ומשפחת סטון)
מהאלבום (Freaky Styley (1985
13. הוליווד (אפריקה) (המטרס)
מהאלבום (Freaky Styley (1985
14. Jungle Man (קידיס, פלי, סלובק, מרטינז)
מהאלבום (Freaky Styley (1985
15. The Brothers Cup (קידיס, פלי, סלובק, מרטינז)
מהאלבום (Freaky Styley (1985
16. Taste The Pain (קידיס, פלי, פרושיאנטה, סמית)
מהאלבום (Mother's Milk (1989
17. Catholic School Girls Rule (קידיס, פלי, סלובק, מרטינז)
מהאלבום (Freaky Styley (1985
18. Johnny, Kick A Hole In The Sky (קידיס, פלי, פרושיאנטה, סמית)
מהאלבום (Mother's Milk (1989
Malibu

רקע

לאחר שחרורו של אלבום האולפן החמישי של סיירוס, "Miley Cyrus & Her Dead Petz", הזמרת המשיכה לעבוד על אלבום האולפן השישי שלה. באוקטובר 2016 סיירוס הודיעה שהתארסה מחדש לשחקן האוסטרלי ליאם המסוורת'.
אף על פי ששם השיר מתייחס לעיר מליבו שבקליפורניה, השיר כולו עוסק באהבתה של סיירוס לארוסה המסוורת'.
באחד הראיונות של סיירוס למגזין בילבורד, היא אמרה שכתבה את השיר במכונית כשהייתה בדרך ליומה הראשון כמנטורית בתוכנית The Voice.
השיר הופק על ידי אורן יואל, שאיתו סיירוס עבדה גם על אלבומיה הקודמים.
עטיפת הסינגל נחשפה ב־10 במאי 2017. בתמונה רואים את סיירוס שוכבת על הדשא בחצר האחורית של ביתה. התמונה צולמה על ידי ארוסה של סיירוס, המסוורת'.

קידום והופעות

סיירוס הופיעה עם השיר לראשונה ב-13 במאי 2017 ב־Wango Tango. היא הופיעה גם בטקס פרסי בילבורד ובגמר התוכנית The Voice.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי סיירוס ודיאן מרטל, והועלה לערוץ ה־YouTube הרשמי של הזמרת ב־11 במאי 2017.
בקליפ ניתן לראות את סיירוס מקפצת בשמחה בחוף הים, נרגעת לצד המפלים ומשחקת עם כלב בדשא.
הקליפ גרף מעל ל־14 מיליון צפיות ב־24 השעות הראשונות לאחר פרסומו, ומעל ל־50 מיליון צפיות בשבוע הראשון.
ב-1 ביוני עבר הקליפ את רף ה-100 מיליון צפיות ביוטיוב וזכה בתואר "Vevo Certified" רק לאחר 21 ימים לצאתו.
האמנות המינואית והמיקנית

האמנות המינואית

יישנן מעט מאוד עדויות לתקופה זו עקב רעידות אדמה רבות אשר שהשחיתו את אוצרות האמנות של התרבות המינואית וכן היעלמותם של התושבים באופן שאינו ברור.
המבנה המפורסם ביותר שהשתמר הוא ארמון המלוכה בקנוסוס. על פי האמונה הארמון עתיק מאוד ונבנה על ידי המלך מינוס המיתולוגי. הוא מעוטר בסיפור המיתולוגי על תסאוס והשור. בחדרי הארמון כל הקירות צבועים ומצוירים בציוריי פרסקו ואימפסטו צבעוניים בצבעים: אדום, כחול, זהב ושחור שהושגו על ידי מינרלים, צמחים ואדמה בגוונים שונים שקיימת באזור.
ציורי הכדים מכילים אלמנטים דקורטיביים ספירליים ומעוגלים וציורי יצורי ים, בעיקר תמנונים ודגים שונים. ציורי הכדים מדגישים את נפחיות ובטנוניות הכד, בתואם בין הפורמט לדימוי המוצג עליו.

האמנות המיקנית

הציור שטוח כמו בציור המצרי ומתפתח מעט בין המיקני למינואי, אמנות ריאליסטית אך לא נטוריאליסטית. אין תפיסת חלל ועומק, ציור שטוח דמוי צלליות, כל האיברים בדמויות מצוירים מהכיוון בו יראו במלוא צורתם, מתחילה מעט תפיסת נפח בדמויות.
הארמונות המיקניים היו צבעוניים כולם, ציורי פרסקו בדגמים דקורטיביים (כדוגמת ארמון פילוס) וציורים גדולים של חיות מיתולוגיות-דמיוניות ברובן.
בציורי הכדים רצועות אופקיות (frieze) שעליהן תיאור של סיטואציות שונות כגון תהלוכות אבל וחגיגות שונות. ציורים שטוחים, גרפיים, מוטיב אימת הריק
(horor vqaui) - אי השארת שטחים ריקים בציור. ציוריי חיות ים מציגים תואם צורת הדימוי מול מבנה הכד.
אכילאס קאימקלי

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1943, כאחד המועדונים המייסדים של ליגת הכדורסל הקפריסאית. הקבוצה מייצגת את הפרוור הכי צפוני של העיר ניקוסיה, ליד הגבול עם הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין.
החל מעונת 1986/87 משתתפת במפעלים אירופאים. לרוב בגביע קוראץ'.
בחודש אוקטובר 2011, הורדה הקבוצה לליגה השלישית עקב בעיות פיננסיות.
תל פולג

תל פּוֹלֵג הוא תל עתיק בקרבת אודים, כ-6 ק"מ דרומית לנתניה, אשר ממוקם על גבעת כורכר ברום של 25 מ' מעל פני הים, דרומית לשפך נחל פולג. כיום נכלל האתר בתחומי שמורת שער פולג.

המיקום הגאוגרפי

האתר ממוקם בסמוך לדרך הים (וִיָה מַארִיס) העתיקה, דבר אשר תרם רבות ליישוב מבחינה כלכלית. תל פולג לא היה התל היחיד במקום אלא חלק מגוש של ארבעה יישובים אשר כולם הוקמו בתקופת הברונזה. שלושת היישובים הנוספים הוקמו מערבה לתל פולג כיישובי-בת: ח'רבת חילפים, ח'רבת פלגית (בשפך נחל פולג) ותל עשיר. יישובים אלו נחשפו בתחומי מכון וינגייט לספורט.
יישוב נוסף התגלה 3.5 ק"מ מדרום-מזרח לתל פולג: תל זוריקיה.

ההתיישבות באתר

תל פולג היה מיושב ברצף החל מתקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הרומית.
במהלך תקופת הברונזה התיכונה עברה פולג תהליך משמעותי של ביצור, שבמסגרתו נבנתה בה מצודה מוקפת חפיר בצִדה הצפוני של העיר. מצודה זו היוותה חלק ממערך הגנת הגבול הצפוני של ממלכת אפק הקדומה.
החל מתקופת הברונזה המאוחרת, דרך התקופה הישראלית ועד לתקופה הפרסית התקיים במקום יישוב פרזות (יישוב שאינו מוקף בחומה).
בתקופה הרומית החל לפעול במקום מפעל ייבוש הביצות של אגן נחל פולג; בעקבות זאת הועמק החפיר הכנעני בצידה הצפונה של פולג והחל לשמש בתור תעלת ניקוז, שאת שרידיה ניתן לראות עד היום בתחומי האתר.
מפעל ייבוש הביצות המשיך לפעול בפולג עד לתקופה הערבית הקדומה, עת נסתמה תעלת הניקוז והוזנחה.
כתוצאה מכך חזרו הביצות לאגן הפולג, מה שגרם לנטישת יישובי האזור.
בתקופה העות'מאנית התקיים במקום יישוב ערבי קטן בשם ח'רבת אלפאליק ומדרום לו יישוב נוסף בשם ח'רבת א-זבאבידה.

גילוי האתר וחקירתו

בשנות ה-50 של המאה ה-20 התבצעה בתל חציבת כורכר גדולה, אשר פגעה בו קשות. בעקבות החציבה התגלו שרידי היישוב הראשונים במקום. בשנות השבעים נערכו במקום מספר עונות חפירה קצרות בראשות פרופ' רם גופנא ואיתן איילון, אשר חשפו ממצאים ארכאולוגיים רבים, בהם מגדל שמירה גדול מתקופת הברונזה, תעלת הניקוז, החפיר ומספר יסודות של בתים ובורות מהתקופה הישראלית.
ישראל הילמן

ישראל הילמן (30 ביולי 1915 – 2 ביוני 1973) היה תעשיין ומנהל ישראלי.

ביוגרפיה

הילמן נולד ביולי 1915 בסנקט פטרבורג שברוסיה, בנם של גיטה לבית בנימינוביץ' והמהנדס הלל הילמן, שניהם ילידי לטביה.
למד בבית ספר תיכון רפורמי בנירנברג שבגרמניה. בעל תואר בוגר בכלכלה מלונדון.
בשנת 1932 עלתה משפחתו לארץ ישראל. ב-1933 ייסד אביו ברמת גן את מפעל "פַּלאָלוּם" (Palalum) לייצור כלי מטבח ובית מאלומיניום והיה מנהלו ומהשותפים בבעלות עליו.
בשנת 1937 הצטרף להנהלת "פלאלום" לצד אביו.
בשנים 1940–1943 כיהן כמנהל מפעל השימורים "פְּרימן". אחר-כך כיהן כמנהל "פלאלום" עד סגירתו ב-1957, ובשנים 1957–1958 כמנהל "חירם".
אחר כך כיהן כמזכ"ל חברת מפעלי ים המלח.
בחודש ספטמבר 1940 נשא את רות לבית פרידמן-לבוב (1917–2010), פסנתרנית ומורה למוזיקה (בתו של אריה פרידמן-לבוב, זמר, מורה לזמרה ומנצח מקהלות, ואחייניתו של דוד בן-גוריון). המשפחה השתקעה ברמת גן, ובני הזוג היו הורים לבן ובת, איתן הילמן ועירית פיין (נולדה ב-1945).
בתחילת שנות ה-60 עברה המשפחה לבאר שבע, שם ייסדה אשתו רות הילמן את הקונסרבטוריון העירוני וניהלה אותו במשך שנים.
הילמן כיהן כחבר הנהלת איגוד תעשיות מתכת בהתאחדות התעשיינים.
בבאר שבע היה חבר לשכת התעשייה והמסחר בעיר.
נפטר ב-1973. נקבר בבאר שבע.