google/wiki40b huggingface dataset:
זבולון המר

קורות חייו

זבולון המר נולד בחיפה, למד בתיכון "יבנה" בחיפה, היה חבר בתנועת בני עקיבא, קומונר וחבר ההנהלה הארצית. שירת בחיל השריון של צה"ל במסגרת הנח"ל.
בוגר תואר ראשון ביהדות וחינוך מאוניברסיטת בר-אילן. בוגר המכללה לביטחון לאומי במחזור השלישי ובעל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן, ישיבה יוניברסיטי בניו יורק, טורו קולג' והאוניברסיטה הפתוחה.
נשא את מנחמיה בשנת 1960 ונולדו להם ארבעה ילדים.
את דרכו הפוליטית החל כיו"ר אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1957 נכנס לעבוד כמרכז בשכר של "המשמרת הצעירה" של המפד"ל, שפעלה להקמת סניפים לצעירים של הפועל המזרחי ברחבי ישראל, שיהוו מקום בילוי עבורם ויקרבו אותם אל התנועה. המר הועמד בראש מחלקת הנוער והקים את "רשות הנוער" של המפד"ל כדי לקרב את הנוער אל התנועה. במקביל הטיח המר ביקורת במפלגה על חוסר פעילות ומבלי לחלוק על דרך התנועה דרש שהמפלגה תעסוק יותר בענייני חברה, חוץ וביטחון ולא תמקד את עיקר פעילותה בנושאים דתיים. בבחירות לכנסת השישית הוא הוצב במקום ה-15 ברשימת המפד"ל.
לקראת הבחירות לוועידת המפד"ל בשנת 1967, הבחירות הראשונות המשמעותיות מאז החל המר בפעילותו עשור קודם לכן, התאחדו אנשי כלל הסיעות הוותיקות, חיים משה שפירא, יוסף בורג, זרח ורהפטיג ויצחק רפאל, למרות היריבויות ביניהם, כדי להתמודד עם הכוח הצעיר העולה של המר. בבחירות אלו זכו הצעירים בכ-25% מהקולות ובעקבות זאת דרשו ייצוג הולם של 3 מושבים ברשימה לכנסת בבחירות לכנסת השביעית בשנת 1969. משלא נענו דרישותיהם, איימו שיתמודדו ברשימה נפרדת שבראשה יעמוד הרב משה צבי נריה. בעקבות זאת, הושגה פשרה על פיה הוצבו הרב נריה והמר במקומות ריאליים ברשימה ונציג שני של הצעירים, יהודה בן מאיר, הוצב בשולי הרשימה ונכנס לכנסת בעקבות מותו של אביו, בשנת 1971. בנוסף, הביאו המר וחבריו לציון שלימות הארץ במצע המפלגה.
המר נבחר לכנסת השביעית ומאז כיהן כח"כ עד יום מותו. בפברואר 1974 היה ממקימי "גוש אמונים", אך בהמשך דרכו הפוליטית ובמיוחד מאז מונה לשר בממשלה התמתנו דעותיו לכיוון הפלג המרכזי המתון בתנועה.
שימש כסגן שר החינוך ובנובמבר 1975, מספר חודשים לאחר פטירת השר יעקב מיכאל חזני, נבחר המר למלא את מקומו, ונכנס לראשונה לממשלה כשר הסעד. הוא פוטר יחד עם שרי המפד"ל ב-22 בדצמבר 1976 במסגרת התרגיל המבריק. לאחר המהפך מונה המר לשר החינוך, וכיהן בתפקיד במשך 7 שנים. הוא הביא למימון ממשלתי של שכר הלימוד בתיכון והביא לחינוך חינם עד כיתה י"ב כבר בקדנציה הראשונה שלו. ב-1984 פרש יחד עם יהודה בן-מאיר מהמפד"ל עמו הקים סיעה בשם גשר - מרכז ציוני דתי, אך הסיעה שבה והתאחדה עם המפד"ל לאחר זמן קצר. המר כיהן 4 שנים כשר הדתות (1986-1990), ולאחר התרגיל המסריח, בשנת 1990, שב לכהונה נוספת בת שנתיים במשרד החינוך.
בשנת 1996 נבחר המר לכהן כהונה שלישית כשר החינוך. נוסף לכך כיהן המר כסגן ראש הממשלה, ובחלק מהקדנציה גם כשר הדתות. המר כיהן בתפקידים אלו עד יום פטירתו.
לפי אתר משרד החינוך, המר כשר חינוך ביצע מספר רב של פעולות לעיצוב סדר היום החינוכי של תלמידי ישראל: הוא יזם לקראת סוף כהונתו את יום הלימודים הארוך, הכניס לספרי הלימוד את תולדות מורשת יהדות המזרח, החינוך היהודי בתפוצות והקשר לישראל. הוא הקים תנועה של בתי-ספר קהילתיים, האמין וטיפח מתן אוטונומיה חינוכית לבתי-ספר, יזם הקמת רשת של מוסדות חינוך ותרבות יהודיים במדינות חבר-העמים והניח את היסודות לפרויקט נעל"ה (נוער עולה לפני הורים).
המר נפטר ממחלת הסרטן בירושלים ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
אורוגוואי במשחקים האולימפיים

היסטוריה

בהופעתה הראשונה במשחקים, באולימפיאדת פריז, זכתה נבחרת הכדורגל של אורוגוואי במדליית הזהב, לאחר שהביסה במשחק הגמר את נבחרת שווייץ 0-3. שחקן הנבחרת פדרו פטרונה בן ה-19 הבקיע 5 שערים בארבעת משחקי הנבחרת, והוכתר כמלך השערים של הטורניר. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) שמרה הנבחרת על תוארה, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת ארגנטינה בתוצאה 1-2. משחק הגמר נערך פעמיים, מאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו 1-1. הייתה זו מדליית הזהב האולימפית האחרונה בה זכתה אורוגוואי. נבחרת הכדורגל הוכתרה שנתיים מאוחר יותר כאלופת העולם הראשונה. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) לא נערך טורניר כדורגל, ואורוגוואי שלחה ספורטאי אחד, החותר גיז'רמו דוגלס, שזכה במדליית ארד. באולימפיאדת ברלין (1936) סיימה נבחרת הכדורסל במקום השישי.
ההישגים הבאים של אורוגוואי הגיעו באולימפיאדת לונדון (1948). החותר אדוארדו ריסו זכתה במדליית כסף וצמד החותרים ויליאם ג'ונס וחואן רודריגס זכו במדליית ארד. נבחרת הכדורסל סיימה במקום החמישי. באולימפיאדת הלסינקי (1952) שב רודריגס וזכה במדליית ארד, הפעם עם מיגל סייחס. נבחרת הכדורסל זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת ברית המועצות וניצחה את נבחרת ארגנטינה במשחק על המקום השלישי. באולימפיאדת מלבורן (1956) חזרה נבחרת הכדורסל על הישגה, לאחר שהובסה בחצי הגמר בידי נבחרת ארצות הברית 101-38 וגברה על נבחרת צרפת במשחק על המקום השלישי. באולימפיאדת רומא (1960) ובאולימפיאדת טוקיו (1964) סיימה הנבחרת במקום השמיני. בטוקיו היה וושינגטון רודריגס למתאגרף האורוגוואי הראשון שזכה במדליה אולימפית, לאחר שסיים במקום השלישי בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג.
במשחקים הבאים לא הצליחו הספורטאים האורוגוואים להגיע להישגים גבוהים. באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) העפילה השחיינית אנה מריה נורביס לשני משחי גמר, ב-100 וב-200 מטר חזה, ובשניהם סיימה במקום השמיני. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) שבה נבחרת הכדורסל והתברגה בצמרת, לאחר שסיימה במקום השישי. באותם משחקים סיים השחיין קרלוס סקנבינו במקום העשירי במשחה ל-1500 מטר חופשי. באולימפיאדת סיאול (1988) סיים סקנבינו במקום ה-12 במשחה ל-400 מטר חופשי.
באולימפיאדת סידני (2000) היה רוכב האופניים מילטון וייננטס לאורוגוואי הראשון מזה 36 שנים שזוכה במדליה אולימפית, לאחר שזכה במדליית הכסף במרוץ הנקודות. באולימפיאדת אתונה (2004) לא הצליח וייננטס לשחזר את הישגו, וסיים במקום התשיעי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים רק במקום ה-16, מתוך 23. באולימפיאדת לונדון היה השייט אלחנדרו פוליה הספורטאי הבולט במשלחת האורוגוואית, לאחר שסיים במקום השמיני בדגם לייזר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים אמיליאנו לאסה במקום השישי בקפיצה לרוחק.
שמעון בן יצחק

רבי שמעון בן יצחק בן אבון ממגנצא (רבי שמעון הגדול, 950~ - 1020~) היה רב, מקובל ופייטן. חברו של רבנו גרשום מאור הגולה. כונה "הגדול" בשל גדולתו בכל תחומי התורה.

חייו

רבי שמעון הגדול היה מאחת המשפחות המיוחסות שבאשכנז, נכדו של רבי אבון הגדול, והיה תלמיד של רבי משולם בר קלונימוס. בספר אור זרוע מופיע כי רבי משולם הפנה אליו דין תורה, אך רבי שמעון לא רצה להכריע בו מפאת גילו הצעיר. ככל הנראה, היה עניו גדול. הן בפיוטיו הוא דן רבות במידת הענווה, וניתן לראות זאת גם מהעובדה, שלמרות שהיה מבוגר מרבינו גרשום, כאשר התמנה רבינו גרשום לרבה של מגנצא, לא הקפיד על כך, וביניהם שררה ידידות, עד כמה שניתן ללמוד מן המקורות. מכל קדמוני אשכנז, נקשרו לו הכתרים הרבים ביותר, כצדיק, מלומד בנסים, קדוש ועוד.
רבי שמעון הצטיין בתורת הנגלה וכן בתורת הסוד. צהר לידיעותיו בחכמה זו ניתן לראות בפיוטיו.
על פי אגדה עממית, בנו אלחנן שנחטף בגיל קטן והושם במנזר, הוא האפיפיור ויקטור השלישי, שלאחר שגילה את זהותו האמיתית, נטש את הנצרות ולאחר כמה שנים נרצח על ידי הצלבנים. אגדה זו ככל הנראה אין לה מקורות ברורים, וגם הכרונולוגיה לא מתאימה - מסע הצלב הראשון היה למעלה משבעים שנה לאחר פטירתו של רבי שמעון.
מתלמידיו היה ככל הנראה רבי יקר, אביו של רבי יעקב בר יקר, וכן רבי אליעזר הגדול בן יצחק.

פיוטיו

רבי שמעון היה ממניחי היסוד לפייטנות האשכנזית, והפייטן האשכנזי היחיד שכתב קדושתאות, הסוג הנכבד ביותר בפיוט. פיוטים רבים שלו הוכנסו למחזור האשכנזי, ביניהן קרובות מקיפות לראש השנה, לשבועות, ולשביעי של פסח. בנוסף, כתב מספר רב של סליחות, בהם פיוטים שהושפעו מהקבלה. 
מפיוטיו לימים הנוראים - הוא חיבר את הקרובה - כלומר, כל הפיוטים לחזרת הש"ץ של שחרית - ליום שני של ראש השנה. קרובה זו כוללת "מלך עליון אמיץ המנשא", וכן "שמו מפארים עדת חבלו, ונערץ באראלי קדש הלולו" שבו חתם את שמו בכל שורה ושורה (פזמונים לפיוט "אדר והוד").
בפירוש הקדום מלפני שלש מאות שנה, "מטה יהודה" על זמירות שבת, כתב שרבי שמעון הגדול מוזכר במדרש (...) שהיה פייטני.
אחד מפיוטיו הוא זמר לשבת המתחיל במלים "ברוך ה' יום יום", העוסק בארבע הגלויות ובגאולה, בו הוא מבכּה גם את מצב העם באותן שנים:
נסגרתי לאדום ביד רעי מדני,
שבכל יום ויום ממלאים כרסם מעדני,
עזרתו עמי לסמוך את אדני...
וציפיה לגאולה קרובה:
בבאו מאדום חמוץ בגדים,
זבח לו בבצרה וטבח לו בבוגדים,
ויז נצחם על מלבושו להאדים...
גם לאחר מותו נשמר זכרו בקרב גדולי אשכנז ביניהם ר' יצחק בן משה והמהרש"ל המזכירים אותו בכתביהם.
סליחה שכתב רבי שמעון היוותה חלק מהמלים לשיר "תורה הקדושה" של הזמר החסידי מרדכי בן דוד.
When Your Heart Stops Beating

קבלת האלבום

הביקורות לאלבום היו מעורבות. מוזיקאי רוק ופאנק אהבו את האלבום ונתנו לו ציון גבוה, אך המגזינים "AP" והרולינג סטון התרשמו ממנו פחות ונתנו לו ציון נמוך.
ארטיומס רודנייבס

קריירת מועדונים

רודנייבס התחיל את הקריירה שלו בדאוגבה דאוגבפילס. בפברואר 2009 חתם בזלאגרסגי ההונגרית, אך דאוגבה טענה כי יש לו חוזה. בסופו של דבר במאי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשחקן זלאגרסגי הוא הבקיע 20 שערים ב-30 משחקים.
ביולי 2010 לך פוזנן גילתה עניין בשחקן. לאחר שהרשים באימונים, הוא חתם על חוזה ל-4 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפוזנן נגד וידזב לודז'. עד מהרה רודנייבס תפס את מקומו בהרכב והרשים כאשר ב-5 משחקי הליגה הראשונים הוא כבש 3 שערים. ב-16 בספטמבר 2010 רודנייבס הבקיע שלושער בתיקו 3-3 עם יובנטוס במסגרת הליגה האירופית כאשר את השער האחרון הוא הבקיע בתוספת הזמן של המשחק. ב-1 בדצמבר 2010 רודנייבס הבקיע שוב נגד יובנטוס, המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ופוזנן עלתה לשלב הבא בליגה האירופית. עם 5 שערים בליגה האירופית, רודנייבס סיים במקום ה-4 בטבלת כובשי השערים באותה עונה בליגה האירופית. את עונת 2011/2012 רודנייבס פתח עם 18 שערים ב-17 משחקים, והוא הוכתר לשחקן השנה בפולין לשנת 2011 על ידי ההתאחדות הפולנית. עד סיום העונה הוא כבש 22 שערים ב-29 משחקים והפך למלך השערים של הליגה.
ב-11 במאי 2012 חתם בהמבורג והפך ללטבי הראשון בבונדסליגה. ב-26 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בתיקו 2-2 נגד בורוסיה מנשנגלדבך. את עונת 2012/2013 הוא סיים כמלך השערים של המועדון לצידו של סון יונג-מין עם 12 שערים כל אחד. בעונת 2013/2014 הוא איבד את מקומו בהרכב, וב-9 בינואר 2014 הושאל להנובר 96. בסיום העונה חזר להמבורג.
ב-15 ביוני 2016 חתם בפ.צ. קלן אליה הגיע בהעברה חופשית. ב-29 בספטמבר 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.

קריירה בינלאומית

ב-12 בנובמבר 2008 רודנייבס זומן לראשונה לסגל נבחרת לטביה לקראת משחק ידידות נגד אסטוניה. ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
בשירים עבריים

סקירה

השירים הבולטים מן האלבום הם "כנרת" (מוכר גם כ"שם הרי גולן") מאת רחל המשוררת, שירו של חיים גורי "פנס בודד", "מקהלה עליזה" של לאה נאור שהולחן על ידי נורית הירש ו"מכתב לאברהם דחרוג" שנכתב על ידי אורי אסף, שהיה מפקדו.
Blood Sugar Sex Magik

היסטוריה

החומרים לאלבום נכתבו והוקלטו בטירה מבודדת בלוס אנג'לס, אותה שכר עבור ההקלטות מפיק האלבום ריק רובין. שיטת העבודה המיוחדת של רובין והאווירה שיצר להקלטות דרבנו את הלהקה ליצור אלבום סוחף ושאפתני אשר מהווה את אחת מפסגות הקריירה של הלהקה. מאז ועד היום הפיק רובין את כל אלבומי הלהקה.   
הסאונד של האלבום הוא ברובו שילוב מוצלח בין רוק רועש ופאנק (Funk) אך בנוסף כולל האלבום בתוכו גם שירים רגועים ואקוסטיים. הרצועות באלבום נעות בין שירים קיצביים ומקפיצים לבלדות שקטות ומרגשות. 
השירים מדברים על נושאים כגון אהבה, אחווה, סמים, מין ועוד. 
האלבום מכר מיליונים, הביא ללהקה הצלחה והכרה חסרת תקדים והפך אותה לאחת הלהקות המפורסמות בעולם. באלבום נכללים להיטים כגון "Under The Bridge" ו-"Give It Away", אשר הווידאו קליפים שלהם שודרו ללא הפסקה ברשת MTV. להיטים נוספים מן האלבום היו הבלדה האקוסטית "Breaking The Girl" ו-"Suck My Kiss", לשניהם יצאו גם כן וידאו קליפים אשר שודרו בערוץ.
במהלך ההקלטות התגוררו שלושת חברי הלהקה אנתוני קידיס, מייקל בלזארי (פלי) וג'ון פרושיאנטה בטירה. המתופף צ'אד סמית' סירב מכיוון שהדעה הרווחת של חברי הלהקה ושאר הצוות אשר השתתף בהקלטות הייתה כי הבית רדוף ברוחות. האלבום נכנס גם לרשימת 500 האלבומים הטובים ביותר של רולינג סטון.
ניתן לייחס השפעה מסוימת של הביטלס על האלבום על ידי הקבלה בינו לבין Abbey Road של הביטלס. שני האלבומים מהווים נקודות שיא בקריירה של 2 הלהקות. שניהם מכילים 17 שירים, כאשר השיר האחרון קצר ומהווה מעין תוספת לסוגר האמיתי של הדיסק - רצועה 16. 
ב-Blood Sugar Sex Magik רצועה 16 היא "Sir Psycho Sexy", אחד השירים המרשימים ביותר באלבום. השיר שונה בסגנונו משאר השירים בדיסק. זהו השיר הארוך ביותר והוא מחולק לשני חלקים כאשר החלק הראשון מכיל בתוכו מילים מוטרפות לצד ליווי של גיטרה עם אפקט ווא-ווא (אשר כמעט ולא נעשה בו שימוש בשאר האלבום). החלק השני רגוע יותר ואינסטרומנטלי.

Under the Bridge

הסינגל Under The Bridge יצא ב-10 במרץ 1992 כסינגל שני מתוך האלבום. ישנה נטייה מוטעית של מעריצים לחשוב ש-"Under The Bridge" נכתב על הלל סלובק, גיטריסט הלהקה לשעבר. למעשה, סולן הלהקה אנתוני קידיס כתב את השיר על מנת לבטא את רגשות הבדידות והדיכאון שחש בעקבות השימוש בסמים, וכמו כן את השפעתם על חייו. בתחילה, קידיס חשב כי השיר לא יתאים לרפרטואר של הרד הוט צ'ילי פפרז וחשש להראותו לחברי הלהקה, עד אשר המפיק ריק רובין הפציר בו לעשות זאת. שאר הלהקה קיבלה את מילות השיר בהבנה, וכתבה את המוזיקה המלווה. 
השיר היה להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה, וקטף את המקום השני במצעד הבילבורד מתוך 100 הסינגלים הגדולים של השנה. מאוחר יותר, זכה "Under The Bridge" בתואר הפלטינה. הצלחתו של הסינגל גדלה עם שחרורו של הקליפ, אשר נוגן לעיתים קרובות בערוצי המוזיקה השונים. הוא זכה ב"פרס בחירת הצופה" וב"פריצת השנה" בטקס פרסי המוזיקה של MTV לשנת 1992. 
עד היום, השיר נחשב לאחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה, והוא מנוגן כמעט בכל הופעה של הרד הוט צ'ילי פפרז. הוא גם נכלל בשני אוספי הלהיטים שלה, ?What Hits אשר יצא בשנת 1992, וב"Greatest Hits" בשנת 2003. 
בסינגל מופיעים, לצד שיר הנושא, גם השירים Sikamikanico, Soul to Squeeze, Search and Destroy.
אדד-ניררי השני

אדד-נִרַרִ השני מלך באשור בשנים 911 עד 891 לפנה"ס. היה בנו של אשור-דן השני, מלך אשור.
אליזבת פריי

רקע משפחתי

אליזבט פריי נולדה בעיר נוריץ' שבאנגליה, למשפחת גורני, משפחה נוצרית קווייקרית. אביה, שהיה שותף בניהול בנק, איפשר למשפחה חיי רווחה. במשפחתה היו 12 ילדים. אליזבת ואחיותיה גדלו ברוח שיוויונית שעודדה לימוד אקדמי, מעורבות פוליטית ומעורבות חברתית אף לנשים, וזאת בשונה מהמקובל באותה תקופה. 
בשנת 1800 נישאה לג'וזף פריי, בנקאי בעל שם ובעל קשרים פוליטיים, קווייקר אף הוא. לבני הזוג נולדו 11 ילדים. בשנת 1811 הוכרה ככומר בכנסייה הקווייקרית.

פעילות הומניסטית נוספת

בין פעולותיה הנוספות סייעה אליזבת פריי לחסרי בית על ידי בניית מקלט ציבורי לחסרי דיור. לפי דבריה הקימה את הבית לאחר שראתה ברחוב גופה של נער שלא שרד את החורף הקשה של 1818. בשנת 1824 ייסדה בעיר ברייטון עמותה ציבורית לביקורי בית לצורך תמיכה בנזקקים. עם פטירת בעלה בשנת 1828 הפך אחיה למנהל העסקים, ובתקופה זו הורחבו פעולותיה הציבוריות. בשנת 1840 פתחה לראשונה בית ספר ציבורי לנשים העוסקות בתפקיד אחיות רחמניות, דבר שהיווה לימים השראה לפלורנס נייטינגייל, מייסדת מקצוע הסיעוד המודרני. פעולותיה אלה, שהיו ראשוניות בגישתן, היוו שינוי משמעותי מהיחס המקובל מצד החברה כלפי אוכלוסיות חלשות, בתקופת המהפכה התעשייתית.
צרויה שלו

חיים אישיים

בינואר 2004 נפצעה בפיגוע בקו 19 בירושלים.
שלו נישאה לדניאל מרום, ולהם בת משותפת. היא נישאה בשנית לסופר איל מגד, ולהם בן משותף. עד שנת 2015 התגוררה בירושלים. בשנת 2016 עברה להתגורר עם איל מגד בשכונת דניה בחיפה. מנהלת אורח חיים צמחוני.
אחיה של שלו הוא המתמטיקאי והסופר ענר שלו. היא אחייניתו של הסופר יצחק שלו ובת דוד של הסופר מאיר שלו.
אומץ לסרב

היסטוריה

תנועת "אומץ לסרב" הוקמה בינואר 2002, כאשר 51 חיילים וקצינים במילואים חתמו על מכתב שכונה מכתב הלוחמים בו  הודיעו על סירובם לשרת בשטחי יהודה שומרון וחבל עזה מטעמי מצפון. מאז חתמו על המכתב יותר מ-600 לוחמים במילואים. את "מכתב הלוחמים" חיברו דוד זונשיין ויניב איצקוביץ', שני סגנים במילואים. 
בהמשך שנת 2002 עתרו זונשיין ואיצקוביץ', עם עוד שישה לוחמים, לבג"ץ, על מנת שיורה לבטל את הרשעתם בדין משמעתי על סירובם לשרת במילואים בשטחים וישלול את חוקיות החלטתו של שר הביטחון שלא לתת להם פטור מחובת שירות מילואים בשל טעמים שבסרבנות מצפון סלקטיבית. העתירה נדחתה, וזונשיין ישב 35 יום בכלא צבאי על סירובו לשרת בשטחים.

אידאולוגיה

תנועת "אומץ לסרב" מכירה בצורך בשירות בצה"ל, ומתפארת בכך שרבים מחבריה הם קצינים ולוחמים שנאמנותם למדינה ולצה"ל אינה מוטלת בספק ואשר מוכנים ברצון לשרת בצבא, אך לא ביהודה, שומרון וחבל עזה. הטענה המרכזית של חברי התנועה היא שדווקא כלוחמים אשר שרתו בשטחים הם יודעים כי רבות מפעולות הצבא בשטחים - אין דבר בינן לביטחון המדינה, וכל תכליתן היא דיכוי העם הפלסטיני, ולכן הם מסרבים לקחת חלק בפעולות אלה.
סיסמאות התנועה מקפלות בתוכן את הרעיון שסירוב אינו סותר את הציונות, לדוגמה: "מסרבים למען ישראל", "סירוב לכיבוש זו ציונות" או "ישראלי. ציוני. לוחם. סרבן".
סמל האיים הקנריים

סמל האיים הקנריים הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית האיים הקנריים שבספרד.
הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" כחול ובו שבעה איים לבנים מסודרים בשלושה צמדים אחד מעל השני, והשביעי בתחתית. הם מעוצבים כהרים ומסמלים את שבעת איי האוטונומיה שנוצרו מהרי געש תת-ימיים. במגן תומכים שני כלבים חומים זקופים שלצוואריהם קולר כחול מקושט בפנינים. הם מייצגים את משמעות שמם של האיים: בלטינית Canariae Insulae משמעו אי הכלבים. דמות כלב מופיעה בסמלים ההיסטוריים של האיים כבר ממאה ה-16 ועיצוב המגן עם שבעת האיים היה בשימוש במאה ה-17. מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד, ומעליו המוטו "Oceano" באותיות שחורות על סרט לבן, לסמל את מיקומם של האיים באוקיינוס האטלנטי.
הסמל עבר שינויים לא משמעותיים במהלך השנים. עיצוב דומה לנוכחי נקבע בחוק ב-1982 והוא השתנה בפעם האחרונה ב-1990. עיצוב גרפי נוסף נעשה ב-2005 אך הוא נועד לשימוש במסמכים וכדומה, ואינו סמל הרלדי.
פרוטונציה

בכימיה, פרוטונציה היא ההוספה של הידרון (⁺H) לאטום, מולקולה או יון. חומצת ברונסטד-לאורי מוגדרת כחומר כימי הגורם לפרוטונציה של חומר אחר. פרוטונציה או דה-פרוטונציה של מולקולה או יון גורמים לשינוי המטען החשמלי שלו ותכונות אחרות, כמו נטייה ליצירת קשרי מימן.
סבינה ליבלינג

סבינה ליבלינג (1 באפריל 1908 - 21 במאי 1999) הייתה רופאת עיניים, מנהלת מחלקת עיניים בבית החולים איכילוב, (1963) - (1970), האישה הראשונה שניהלה מחלקת עיניים במדינת ישראל, והאישה הראשונה שנתמנתה למנהלת מחלקה בבית החולים איכילוב.

ביוגרפיה

ליבלינג למדה רפואה בגרמניה עד שגורשה על ידי הנאצים וסיימה את לימודיה בשווייץ. עלתה לארץ ללא ניסיון רפואי וללא ידיעת השפה ותוך זמן קצר התאקלמה. התמחתה בבית החולים הדסה תל אביב, ובמהלך השנים התמנתה לסגנית מנהל המחלקה. עסקה רבות בכירורגיה של העין, ובניתוחי "טוטי" אשר למדה מעמיתה הד"ר יוליוס יעקובי.
ליבלינג התגוררה בקרבת בית החולים הדסה, ברחוב ג'ורג' אליוט 9, ולפני שהיה בביתה מכשיר טלפון, בזמן חרום רפואי, אח או סניטר היה דופק על מפתן ביתה, ותוך מספר דקות הייתה מתייצבת בחדר מיון.
ליבלינג הרחיבה את שירותי מרפאות העיניים, והמחלקה גדלה בתקופתה ל-25 מיטות אשפוז.

ד"ר אפרים סיני שבמחלקתו התמחתה ועבדה תחתיו כרופאה בכירה שנים רבות נזכר : 
"היו לה  נתונים טובים, גם עיניים טובות ויד עדינה ובטוחה ".
 בשנים האחרונות בהדסה נשאה בעול המחלקה ובשנת 1963 קיבלה את ניהול מחלקת העיניים באיכילוב עד לפרישתה לגמלאות ב-1970, ובכך הפכה לאישה הראשונה שניהלה מחלקה באיכילוב.
לפני צאתה לגמלאות התחילה בהליכי הקמת "בנק הקרניות הארצי", שהיה ממוקם באיכילוב ושירת את כל מחלקות העיניים בארץ, פרופ' משה לזר שקיבל את ניהול המחלקה לאחר יציאתה לגמלאות פתח את "בנק הקרניות".
לאחר צאתה לגמלאות עבדה באופן פרטי ובמוסד לביטוח לאומי כפוסקת רפואית.
נפטרה ב-1999, נקברה בבית העלמין ירקון.
טטיאנה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

ילדות ואופי

טטיאנה נולדה בארמון פטרהוף שבסנקט פטרבורג ב-10 ביוני 1897. היא הייתה הבת השנייה של ניקולאי השני, קיסר רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת הסן. הייתה לה אחות גדולה בשם אולגה, שתי אחיות קטנות: מריה ואנסטסיה ואח בשם אלכסיי. היא נקראה "טטיאנה" על שם הדמות טטיאנה ברומן המפורסם של אלכסנדר פושקין, "יבגני אונייגין". הצאר נהנה מאוד מכך שיש לו שתי בנות שנקראות אולגה ואנסטסיה כמו האחיות ברומן המפורסם.
ילדי הצאר גדלו בצורה פשוטה ביותר. הם ישנו במיטות מחנה קשות ללא כריות למעט כשהיו חולים, בבוקר התרחצו באמבטיה קרה והיו אמורים לסדר בעצמם את חדריהם. כאשר הם לא היו עסוקים בדבר מה אחר, היה עליהם להכין מעשי רקמה שנמכרו באירועי צדקה שונים. רוב בני הבית, כולל המשרתים, לרוב פנו אל הנסיכה בשמה הפרטי, או בשמות החיבה "טניה" או "טאטיה" או "טטיאונצ'קה". היא הייתה קשורה במיוחד לאחותה אולגה. הן חלקו חדר ונהגו ללבוש את אותן בגדים. בשל כך הן כונו בארמון "הזוג הגדול" בעוד מריה ואנסטסיה כונו "הזוג הקטן". טטיאנה העריצה את אולגה, וכאשר אולגה חלתה בטיפוס, טטיאנה פרצה בבכי כשראתה אותה ולקח לאומנת שלה זמן רב לשכנע אותה שהיא תחלים. במראה החיצוני, היא דמתה מאוד לאמה, ונחשבה ליפה ביותר מבין ארבע בנותיו של הקיסר. היא הייתה רגילה שפונים אליה בשמה הפרטי, ונלחצה כאשר פנו אליה כאל "הוד רוממותך". היא הייתה מעשית וסמכותית מאוד, והיה לה כישרון מנהיגות טבעי. אחיותיה העניקו לה את הכינוי "האומנת", ואפילו אולגה המבוגרת לא התנגדה להעניק לה סמכות. האחיות נהגו לשלוח אותה כנציגתן כאשר רצו להשיג מהוריהן דבר מה. היא גם הייתה קרובה מאוד לאמה, ונחשבה לבת המועדפת על הצארינה. היא הקפידה מאוד על לבושה ותסרוקתה, ועקבה באדיקות אחר האופנה. כמו אמה היא גם הייתה דתייה מאוד, וקראה בקביעות בתנ"ך. בתור נערה צעירה היא קיבלה דרגת כבוד של קולונל ברגימנט פרשים ונהגה לצאת בקביעות לסקור את מסדריו.

מלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה, התבלטה טטיאנה בדעותיה הפטריוטיות, ופעם התבטאה בגנות הגרמנים בנוכחות אמה שהייתה גרמנייה בעצמה. אמה נפגעה, וטטיאנה שלחה לה מכתב התנצלות והסבירה ששכחה כי אמה היא ממוצא גרמני והתייחסה אליה כאל רוסייה בלבד. אלכסנדרה ענתה לה שהיא אכן מרגישה רוסייה לכל דבר, והיא לא נפגעה מדבריה של טטיאנה אלא מהרכילות על קשריה עם הגרמנים, וממעשיהם של בני ארצה לשעבר. טטיאנה ואולגה שימשו כאחיות בצלב האדום וטיפלו בפצועי מלחמה. טטיאנה התמסרה לעבודה והצטערה שבגלל נעוריה נמנעים ממנה המקרים הקשים באמת. החוויה הייתה ייחודית עבור האחיות כיוון שהן נהנו מחופש תנועה גדול יותר מזה שהיה להן בארמון, ויכלו לדבר עם נשים אחרות פשוטות עם. באחת הפעמים הן אף ניסו לצאת לקניות, אולם עד מהרה גילו שהן לא יודעות להשתמש בכסף. עם הזאת, הקרבה הרבה לחיילים פצועים וגוססים, גבתה בסופו של דבר את מחירה מעצביה של אולגה. היא הפכה לדיכאונית ועצבנית, ובכמה הזדמנויות ניפצה שמשות והרסה מלתחות. בשל כך, היא הועברה מתפקיד אחות לעבודה משרדית בבית חולים. טטיאנה הייתה גם פטרונית של ארגון סיוע לפצועי מלחמה שכונה "ועדת טטיאנה" על שמה. טטיאנה הכירה באחריות שמוטלת על כתפיה כנסיכה, והופיעה בפומבי פעמים רבות כדי להעלות את המורל הלאומי. היא הפכה למפורסמת יותר משלוש אחיותיה. היא גם נהגה לעיתים קרובות באי-רשמיות, ולאנשים שלא זיהו אותה הזדהתה כ"טטיאנה ניקולייבנה" ללא תואר נוסף.
מגשימי תקוותנו

מגשימי תקוותנו (צרפתית: CNEF ראשי תיבות של Centre National de Etudiants Francophones en Israël) הוא הארגון הפועל בישראל למען קליטת סטודנטים עולים מארצות דוברות צרפתית.
הארגון מספק לסטודנטים עזרה בתחום החומרי, החברתי והתרבותי, והוא פועל ללא מטרות רווח.

סקירה כללית

הארגון הוקם בשנת 1987 על ידי קבוצת בוגרי תנועת הנוער "תקוותנו" (תנועת הנוער של ה-Consistoire) שעלו לישראל ושאפו להמשיך את פעילותם ההתנדבותית, ובמסגרת זו לסייע לסטודנטים עולים (שברוב המקרים עלו לבדם) בקליטתם במוסדות להשכלה גבוהה, זאת מתוך האמונה כי קליטה מוצלחת של העולים בשנותיהם הראשונות היא המפתח לתחושת השתייכותם למדינה וממילא לנאמנות לה. לכן מתמקד ה-CNEF באוכלוסיית הסטודנטים דווקא, בשל החשיבות הרבה המיוחסת בצרפת להצלחה בלימודים האקדמיים, אשר מהווה למעשה "מבחן מציאות" להתערות העולה בארץ (בעיקר בעיני ההורים, שבמקרים רבים מסתייגים ואף מתנגדים לעליית ילדיהם ארצה).
בשנותיו הראשונות פעל הארגון במתכונת מצומצמת יחסית – תמיכה בסטודנטים גרידא, בעיקר בקמפוסים בירושלים ובאוניברסיטת בר-אילן, אך במרוצת השנים הרחיב הארגון את פעילותו ופנה לקהלי יעד מאוכלוסיות צעירות דוברות צרפתית נוספות. כיום מטפל הארגון בלמעלה מאלף צעירים במוסדות שונים בארץ, וכן הורחבה פעילות הארגון בתחומים נוספים בקליטת עלייה. 
משרד הארגון ממוקם במדרחוב בן יהודה סמוך לכיכר ציון בירושלים ופתוח לקבלת קהל.

סמינרים

במסגרת פעילות הארגון מתקיימות שבתות לכלל הצעירים במקומות שונים בארץ, ובמקביל מתקיימות שבתות אזוריות בפורום מצומצם יותר. שבתות אלה מאפשרות מפגש בין סטודנטים צעירים לוותיקים יותר, ובכך מסייעות להתערותם של הצעירים בארץ. לתוכנית השבתות הכלל-ארציות סדר קבוע, במסגרתו מתקיים טיול רגלי באזור בו מתקיימת השבת ביום שישי, ובמהלך השבת נידונה סוגיה נבחרת בנושאים אקטואליים על ידי דיונים ומרצים מבחוץ.

הרצאות

הארגון מקיים הרצאות בנושאים שונים בקמפוסים ברחבי הארץ, במטרה להרחיב את הידע בנושאים הקשורים לארץ ולחברה הישראלית. ההרצאות מתקיימות בשלושה מוקדים עיקריים: ירושלים, תל אביב וחיפה, המשתנות לפי הדרישות וסוג האוכלוסייה.

התנדבות ותרומה לקהילה

מדי פעם מתארגנות פעילויות התנדבותיות באזורי הפעילות השונים, דוגמת אריזת מזון למשפחות נזקקות, הדלקת נרות חנוכה עם ניצולי שואה, ביקור בבתי-חולים ועוד. לפעילות מסוג זה מושם דגש מיוחד כיוון שהיא מאפשרת לעולה להרגיש שהוא מסוגל לקיים קשר של נתינה עם הקהילה הישראלית ולא קשר של תלות, כפי שהוא רגיל במקרים רבים בשגרה.

חיילים בודדים

ארגון ה-CNEF תמך במהלך השנים גם בחיילים הבודדים, ובשנת 2009 אף הוקם צוות מתנדבים מסודר המורכב מסטודנטים ששירתו בצה"ל ומטרתו לתמוך בהם. הצוות פועל באופן אינטנסיבי ומבקר בטקסיהם של החיילים, שומר איתם על קשר רציף, מסייע להם בהתמודדות עם המערכת הצבאית, הסדרי מגורים ועוד.

מלגות

בשיתוף עם גופים נוספים, פתח הארגון בסיוע לסטודנטים המצויים בקשיים כלכליים.