google/wiki40b huggingface dataset:
גזר דין

בתחום המשפט הפלילי, גזר דין הוא החלטת בית משפט הקובעת את עונשו של נאשם לאחר שבהכרעת דין נקבעה אשמתו והוא הורשע. גזר הדין בשילובו עם הכרעת הדין, מהווה את פסק הדין. בישראל נקבע נוהל מתן גזר הדין בסעיף 193 לחוק סדר הדין הפלילי: "בתום הטענות לעניין העונש יגזור בית המשפט את דינו של הנאשם; בית המשפט יקרא את גזר הדין בפומבי, יחתום עליו ויסמנו בתאריך קריאתו".

שיקולי בית-המשפט בעת מתן גזר דין - שיקולי ענישה

בית המשפט שוקל שיקולים כלליים ושיקולים אינדיבידואליים, בהתאם למצבו הספציפי של הנאשם ובהתאם לנסיבות המקרה, בעת מתן גזר דין. בין שיקולים אלו נכללים שיקולים לחומרא ושיקולים לקולא, תוך שבית המשפט מייחס חשיבות מכרעת מחד לאינטרס ההגנה על שלום הציבור ומאידך על הפגיעה בנאשם, בבני משפחתו ובזכויותיו.

מתחם הענישה - הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה

תיקון מס' 113 לחוק העונשין עוסק בקביעת מתחם ענישה לכל עבירה הניצבת בפני בית המשפט. המטרה בתיקון זה היא לקבוע את העקרונות והשיקולים המנחים בענישה, המשקל שיש לתת להם והיחס ביניהם, על מנת שבית המשפט יקבע את העונש המתאים לנאשם בנסיבות העבירה ובכך להטיל עונש שוויוני על כלל הנאשמים. העיקרון המנחה הוא קיומו של יחס הולם בין חומרת העבירה ומידת אשמו של הנאשם, לבין סוג ומידת העונש המוטל עליו, על-מנת לקבוע את מתחם העונש ההולם, בכל תיק ותיק, למעשה העבירה שהנאשם שבפניו ביצע.
יין שי

יִין שִׂי (סינית מסורתית: 尹喜 פין-יין: yǐn xǐ), הקרוי גם "יִין מהמעבר" (גְווָאן יִין) ו"אדון המעבר" (גונְג דוּ), שימש מפקד מעבר ההרים הָאנְגוּ בתקופתו של המלך גָ'או מג'וֹאוּ, בתחילת המאה ה-10 לפנה"ס. 

על פי ספרי ההיסטוריה העתיקים, יִין שִׂי היה מי שקיבל לידיו מלאו דזה את הספר הנודע "דאו דה ג'ינג": 
לאו דזה התקין את "הדרך והסגולה", תלמודו קם על הנסתר ועל שאין לו שם. הוא חי זמן רב בג'וֹאוּ, אך משראה בהדרדרותה של ג'וֹאוּ, עזב לבסוף. כשהגיע למעבר ההרים, אמר שומר המעבר יִין שִׂי: "החכם מבקש את הנסתר! אזור כוח ועשה לי ספר." וכך כתב לאו דזה שני כתבים, תיאר את מחשבת הדרך והסגולה בכחמשת אלפים מילים והלך לו, ואיש לא ידע לאן
— "רשומות ההיסטוריון", ביוגרפיות חלק 3, "הביוגרפיות של לאו דזה והָאן פֵיי", מגילה 63, תרגום ישיר.
בספרות הדאואיסטית הורחב כבר הדיבור על יִין שִׂי, מעצם היותו מראשוני הדאואיסטים:
בתקופת המלך קָאנְג מג'וֹאוּ שימש יִין שִׂי בתפקיד שר, ולאחר מכן חשב להשיג את הדאו בעזרת בחינת הלכי השמיים והארץ ובעזרת מדיטציה והתבודדות. יום אחד הביט למזרח וראה אות בר מזל: עננים סגולים עולים ובאים אל המערב, אז ידע כי איש קדוש עומד לחצות את המעבר, וביקש לשמש מפקד מעבר ההרים הָאנְגוּ. כשפגש בלאו דזה, חלק לו כבוד של מורה, וביקש למצוא את הדאו, לפיכך כתב לאו דזה את "הדרך" ו"הסגולה" בחמשת אלפים סימנים ומסר אותם ליִין שִׂי. שִׂי שמח בהם וקרא בהם ללא לאות, והצליח בחיפושיו את הדאו.
— "מראה באשר לנקיטת דרך הישר של בני האלמוות האמיתיים שעברו בעולם"
בספר "הגדות על בני אלמוות מופתיים" מציין לְיוֹ שְׂיָאנְג בפרק על יִין שִׂי כי גם הוא השאיר כתבים: "נהנה לכתוב ספרים, סך כולם תשעה דפים, וייקרא שמם 'גְווָאן לִינְג דְזְה'". בחלק "תיעוד הספרות" בספר האן מוזכר הספר בשם "גְווָאן יִין דְזְה" בתשעה דפים ומיוחס ליִין שִׂי מתקופת ג'ואו. ספר זה כבר אבד, והגרסה הקיימת בימינו, אשר קיבלה מאוחר יותר את השם "קלאסיקת האמת של ראשית הספרות", מקורה בתקופת שושלת סונג הדרומית. גם בג'ואנג דזה מצוינים "גואן ין ולאו דאן", הם יִין שִׂי ולאו דזה, בנשימה אחת כמי שהבינו את הדרך.
בדאואיזם מכונה יִין שִׂי "איש האמת של ראשית הספרות". מבין אסכולות הדאו, אסכולת ראשית הספרות ואסכולת שומרי המגדל רואים ביִין שִׂי את אבי האסכולה שלהם.
קפה גרקו

קפה גרקו (באיטלקית: Caffè Greco) המכונה גם אנטיקו קפה גרקו (Antico Caffè Greco) הוא בית קפה המהווה אתר היסטורי מוכרז בעיר רומא, בירת איטליה.
בית הקפה נפתח בשנת 1760 במיקומו הנוכחי - ויה קונדוטי מספר 86. בית הקפה נחשב לידוע בבתי הקפה בעולם, והוא בית הקפה השני בעתיקותו בעולם (לאחר קפה פלוריאן בוונציה שבאיטליה, שנפתח בשנת 1720) הפעיל כיום. 
בקפה זה נהגו לסעוד גתה, סטנדל, לורד ביירון, פרנץ ליסט, ג'ון קיטס, הנריק איבסן, הנס כריסטיאן אנדרסן (אשר התגורר בקומה שמעל בית הקפה), צ'ארלס דיקנס, ריכרד וגנר ופליקס מנדלסון (אשר פגש בבית הקפה לראשונה את המלחין ברליוז ובו החלה ידידותם של השניים). המלחין ג'ואקינו רוסיני נהג לשבת בבית הקפה ולהלחין יצירות, והסופר הרוסי ניקולאי גוגול כתב בבית הקפה את "נפשות מתות".
בבית הקפה ארבעה חדרים. בר הקפה נמצא בחדר הראשון, ומקומות ישיבה בשאר החדרים (באחד מהם שמורה הכורסה שעליה נהג לשבת הנס כריסטיאן אנדרסן).
ניקי אמוקה-בירד

ביוגרפיה

ניקי אמוקה-בירד נולדה במדינת דלתה שבניגריה, שם חי אביה. בגיל צעיר היא עזבה את ניגריה עם אמה וגדלה באנגליה ובאנטיגואה. בבריטניה למדה בפנימיה. בתחילה קוותה להיות רקדנית אך שאיפתה זו סוכלה בגלל פגיעה בגבה. "כאשר נפגעתי בגבי הייתי בשלב שבו חשבתי מה ללמוד באוניברסיטה, וחשבתי לנסות ללמוד בקולג' לדרמה כי ידעתי שאוכל לרקוד שם. רק כאשר הלכתי לבית הספר למשחק נפתח לפני עולם המשחק והתאהבתי בו והפכתי להיות אובססיבית כמו כולם". היא למדה באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) ואחר כך הופיעה בפעם הראשונה עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
בתיאטרון שיחקה אמוקה-בירד במחזה "Welcome to Thebe" (התיאטרון המלכותי הלאומי); "הלילה השנים עשר" (תיאטרון בריסטול אולד ויק) עליו הייתה מועמדת לפרס איאן צ'ארלסון לשנת 2004 על תפקידה כוויולה; "World Music" (תיאטרון קרוקיבל בשפילד ודונמאר ורהאוס); "נשים בצמרת" (Oxford Stage Company); "חלום ליל קיץ", "הסערה" והמחזה "משרתם של שני אדונים" (הלהקה השייקספירית המלכותית); "Doubt: A Parable" (תיאטרון טריסייקל).
בקולנוע הופיעה אמוקה בירד בסרט "אות משמיים" (עיבוד מחודש מ-2006) "קארגו", "Almost Heaven" וכן בעיבוד לרומן "סוכנות הבלשיות מס 1" מאת אלכסנדר מק'קול סמית.
בטלוויזיה הופיעה בסדרה "ספוקס", במיני-סדרה "קו היופי", "The Last Enemy", בסדרה "רובין הוד", בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" והשתתפה בסדרה "ניצולים" של ה-BBC המציגה עולם אפוקליפטי. ב-2010 שיחקה בתפקיד פקד בילוש גיינור ג'נקינס בסדרת הטלוויזיה "עדות אילמת".
עוד הופיעה אמוקה-בירד בעיבוד של ה-BBC לרומן זוכה הפרסים של אנדראה לוי  "אי קטן" ששודר בדצמבר 2009.

חיים אישיים

אמוקה-בירד נשואה לשחקן ג'פרי סטרטפילד  אותו פגשה כשהיו יחד בסיור הופעות עם הלהקה השייקספירית המלכותית ביפן.
בסטיאן אוצ'יפקה

קריירת מועדונים

אוצ'יפקה שיחק כנער במועדונים מקומיים של ברגיש גלדבאך, ובשנת 1999, כאשר היה בן 10, התגלה על ידי סקאוטים של באייר לברקוזן. אוצ'יפקה העביר את כל נעוריו בבאייר לברקוזן, ובשנת 2008 החל להשתייך לסגל של הקבוצה הבכירה. עם זאת, אוצ'יפקה לא שיחק בבונדסליגה כלל במדי באייר לברקוזן, וכבר בעונת 2008/09 הושאל להאנזה רוסטוק מהבונדסליגה השנייה. בעונת 2008/09 אוצ'יפקה והאנזה רוסטוק סיימו את העונה במקום ה-14 בבונדסליגה השנייה, כשאוצ'יפקה שיחק כשחקן הרכב קבוע. במחצית הראשונה של עונת 2009/10 אוצ'יפקה המשיך לשחק בקביעות בהאנזה רוסטוק, אך בפגרת החורף חזר לבאייר לברקוזן והושאל שוב, הפעם לפ.צ. סנט פאולי, גם היא מהבונדסליגה השנייה. עד מהרה הפך אוצ'יפקה לחלק חשוב בפ.צ. סנט פאולי, והעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה בתום עונת 2009/10. בעונת 2010/11 אוצ'יפקה המשיך את תקופת ההשאלה בסנט פאולי, וערך 20 הופעות, בעונה שבסיומה נשרה סנט פאולי בחזרה לבונדסליגה השנייה מהמקום האחרון. בעונת 2011/12 חזר אוצ'יפקה לסגל של באייר לברקוזן, ולראשונה שיחק במדיה במסגרת הבונדסליגה. עם זאת, אוצ'יפקה לא הצליח לתקוע יתד בקבוצת נעוריו, וערך תשע הופעות ליגה ושלוש הופעות במסגרת ליגת האלופות בלבד. בבונדסליגה הגיע אוצ'יפקה עם באייר לברקוזן למקום החמישי, ובליגת האלופות נטל חלק בתבוסה 7-1 לברצלונה בשמינית הגמר, כאשר החליף את רנאטו אוגוסטו.
בתום עונת 2011/12 עזב אוצ'יפקה את באייר לברקוזן, אליה השתייך במשך 13 שנים, ועבר לאיינטרכט פרנקפורט. אוצ'יפקה עד מהרה השתלב בהגנת הקבוצה, ושיתף פעולה עם קרלוס סמבראנו, סבסטיאן יונג, סטפנו סלוצי, אנדרסון במבה וסבסטיאן רודה. בתום עונת 2012/13 סיימו פרנקפורט ואוצ'יפקה במקום השישי בבונדסליגה והשיגו כרטיס למפעל הליגה האירופית. בעונת 2013/14 אוצ'יפקה ופרנקפורט סיימו במקום ה-13 בבונדסליגה, ובליגה האירופית צלחו את שלב הבתים והודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי פורטו בשערי חוץ. בעונת 2014/15 סיימו אוצ'יפקה ופרנקפורט במקום התשיעי בבונדסליגה. במחזור ה-32 של עונה זו הבקיע אוצ'יפקה את שער הליגה הראשון שלו במדי פרנקפורט, בניצחון 3-1 על הופנהיים. באותה עונה האריך אוצ'יפקה את חוזהו בפרנקפורט עד לתום עונת 2017/18. בעונת 2015/16 פרנקפורט ואוצ'יפקה נאבקו במאבקי תחתית, וסיימו את העונה במקום ה-16. מיקום זה אילץ אותם להתמודד במבחני הישרדות על המקום בבודנסליגה מול נירנברג שסיימה שלישית בבונדסליגה השנייה. אוצ'יפקה שיחק את מלוא הדקות בשני המשחקים שהסתיימו בתיקו 1-1 בקומרצבנק ארנה בפרנקפורט, וניצחון 1-0 של פרנקפורט בנירנברג, דבר שהשאיר את אוצ'יפקה ופרנקפורט בבונדסליגה. בעונת 2016/17 סיימו אוצ'יפקה ופרנקפורט במקום ה-11 בבונדסליגה, כשהקבוצה נחלשה במחזורים האחרונים, לאחר שבחלק גדול מהעונה פרנקפורט הייתה במקומות המובילים לגביעי אירופה. 
בתום עונת 2016/17 עזב אוצ'יפקה את איינטרכט פרנקפורט, וחתם בשאלקה 04. אוצ'יפקה השתלב מיד בהגנה של שאלקה, וערך את הופעת הבכורה שלו במחזור הראשון של עונת 2017/18, בו ניצחה שאלקה 2-0 את ר.ב. לייפציג. עונה זו הסתיימה בצורה מוצלחת עבור אוצ'יפקה ושאלקה, שסיימו במקום השני בבונדסליגה והבטיחו מקום בליגת האלופות לעונת 2018/19.

קריירה בינלאומית

אוצ'יפקה שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה, אך לא זומן עד כה לנבחרת גרמניה הבכירה. לאוצ'יפקה ישנה אפשרות לשחק בנבחרת פולין אם יבחר בכך, עקב העובדה שיש לו שורשים פולניים במשפחה.
קייטי מקגראת'

ביוגרפיה

מקגראת' נולדה ב-1983 באדפורד שבמחוז ויקלו, אירלנד לפול, מעצב מחשבים ולמרי, מעצבת ויש לה שני אחים גדולים. היא למדה בקולג' סנט אנדרו בדבלין ולאחר מכן המשיכה לטריניטי קולג' בו למדה לתואר בהיסטוריה ובעיקר בהיסטוריה של רוסיה.
משחקה הראשון היה בטלוויזיה האירית בסרט "Damage" מ-2007 והיא הופיעה ב"פסטיבל דבלין" באותה שנה בהצגה "La Marea". בשנה שלאחר מכן שיחקה בסדרה נוספת, "Eden" וגם בשושלת טיודור בתפקיד בס. היא גם הופיעה באותה שנה בסדרה מרלין, בה שיחקה את המכשפה מורגנה למשך 5 עונות וזהו תפקידה הידוע ביותר, עליו הועמדה לפרסים מפסטיבל מונטה קרלו בשתי קטגוריות.
ב-2011 הופיעה בתור תלמה פורנס בסרט הדרמה הרומנטית ".W.E" המבוסס על חיי המלך אדוארד השמיני בכיכובם של אבי קורניש, אנדראה רייסבורו ואוסקר אייזק.
ב-2013 הופיעה בסדרת הדרמה "Dates" בתור קייט פוסטר ובסדרת הדרמה דרקולה בה היא משחקת את לוסי וסטנרה.
ב-2015 שיחקה בשובר הקופות של קולין טרוורו עולם היורה בתפקיד זארה שלי (לעיתים מכונה ינג), העוזרת של קלייר דירינג (ברייס דאלאס הווארד) הנאלצת לשמור על שני אחייניה (ניק רובינסון וטיי סימפקינס).
ב-2016 הופיעה בסדרה "Frontier" למשך שתי עונות בתור אליזבת קרותרס. באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת האנתולוגיה הקנדית "סלאשר" בתור שרה בנט. החל מאותה השנה הצטרפה לקאסט העונה השנייה של סדרת גיבורי העל "סופרגירל" בתור לינה לות'ר, אחותו למחצה של לקס לות'ר.
ב-2017 שיחקה בסרט הפנטזיה "קינג ארתור: אגדת החרב" בתור אלסה.
אחידיו ארבאלו ריוס

קריירה

ארבאלו התחיל לשחק בקבוצת הנוער של פאיסנדו בז'ה ויסטה בעיר הולדתו פאיסנדו ב-1999 וכעבור שנה עבר לשחק בקבוצה הבוגרת במשך שנה. בשנים שלאחר מכן הוא שיחק בבז'ה ויסטה, פניארול, מונטריי במקסיקו, דאנוביו באורוגוואי וסן לואיס במקסיקו. ב-2009 הוא חזר לשחק בפניארול למשך עונה וזכה אתם באליפות אורוגוואי. לאחר מכן הוא עבר לבוטפוגו בברזיל, שם שיחק משחק אחד בלבד, ואז עבר לטיחואנה במקסיקו.
כעבור עונה הוא עבר לפאלרמו מהסרייה א' האיטלקית. כעבור שנה הוא הושאל לשיקגו פייר מליגת ה-MLS בארצות הברית לשארית עונת 2013.
לאחר מכן הוא נמכר לטיגרס המקסיקנית ומיד הושאל לשישה חודשים למונרקס מורליה. ביוני 2016 חתם בצ'יאפס. ב-2017 עבר לוראקרוס.

נבחרת אורוגוואי

ארבאלו התחיל לשחק בנבחרת אורוגוואי ב-2006.
ארבאלו נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010, אשר בו הנבחרת סיימה במקום הרביעי. הוא השתתף בכל המשחקים של הנבחרת בטורניר. ב-2011 הוא זכה עם נבחרתו בקופה אמריקה. ב-2012 הוא נבחר על ידי מאמן הנבחרת אוסקר טבארס להיות אחד משלושת השחקנים הבוגרים בנבחרת האולימפית של אורוגוואי לאולימפיאדת לונדון, והיה הקפטן של הנבחרת. הנבחרת הודחה בשלב הבתים.
ארבאלו נכלל גם בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. נבחרת אורוגוואי סיימה את המונדיאל בשלב שמינית הגמר.
הימורים חברתיים

הימורים חברתיים הם ז'אנר בתחום המשחקים החברתיים ברשת. המשחקים כוללים משחקי קזינו וירטואליים בהם ניתן לשחק ברשתות החברתיות ובטלפונים ניידים חכמים.
משחקי קזינו חברתיים משלבים אלמנטים מעולם המשחקים החברתיים ומעולם ההימורים המקוונים (online gambling).
בין ז'אנר זה ניתן למצוא משחקים דמויי מכונות מזל, פוקר, רולטה, בינגו ועוד.
המודל העסקי של תחום זה סובב בעיקר סביב מודל Free to play, המציע את המשחק בחינם ומאפשר רכישה ביישום של סחורות ומטבע וירטואלי לשימוש במשחק. השחקנים יכולים לזכות במטבע וירטואלי אך הם אינם יכולים לפדות או להמיר אותו לכסף אמיתי. תפקידו במשחק להאריך את חוויית הבידור שלהם, לפתוח שלבים חדשים ולרכוש מתנות לשחקנים אחרים.
משחקי הימורים חברתיים נכללים בקטגוריה של משחקים חברתיים. הם אינם נחשבים הימורים ואינם נמצאים תחת חוקי ההימורים בעולם.
הימורים חברתיים באתר בנקרים
הסיוע המשפטי

הסיוע המשפטי הוא גוף במשרד המשפטים הפועל מאז 1975 בהתאם לחוק הסיוע המשפטי, התשל"ב-1972, ומעניק סיוע משפטי בתחומי המשפט האזרחי ללקוחותיו. שירותי הסיוע המשפטי מיועדים בדרך כלל למעוטי יכולת שאינם יכולים לממן בעצמם את שכר טרחתו של עורך דין, אף שיש נושאים מסוימים הקבועים בחוק בהם ניתן סיוע ללא מבחן הכנסה (למשל בהליכים בבית הדין לעבודה שהמוסד לביטוח לאומי הוא צד בהם). יש להבחין בין גוף זה לבין הסניגוריה הציבורית, המעניקה סיוע משפטי בעניינים פליליים.
הסיוע המשפטי כולל ייעוץ משפטי ואף ייצוג הלקוחות בערכאות על ידי עורכי דין הממונים על ידי הארגון. הסיוע ניתן ללא תשלום, למעט אגרה. הזכאות למתן סיוע משפטי מותנית בקיום שני תנאים מצטברים: זכאות כלכלית (על פי קריטריונים שנקבעו) וסיכוי משפטי. על החלטת הסיוע המשפטי שלא לאשר לאדם עורך דין שיסייע לו ניתן להגיש ערעור, המתברר בבית המשפט לעניינים מנהליים. מחוזות הסיוע המשפטי פועלים כיום בשש ערי מחוז: ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע ונצרת. באפריל 2017 נפתח מחוז חדש בעיר לוד לתושבי המרכז.
בראש הסיוע המשפטי עמד בין השנים 2007-2014 עורך הדין אייל גלובוס. החל משנת 2015 עומד בראש הסיוע המשפטי עורך הדין גלעד סממה, שכיהן בעברו כמנכ"ל המשרד לאזרחים ותיקים.
ריקארדו קוואלקנטה מנדס

ברזיל

ריקארדיניו החל את הקריירה שלו במועדון הנוער הברזילאי "סנטו אנדרה". בעונת 2009 שיחק משחק אחד בליגת העל הברזילאית ו-6 משחקים באליפות סאו פאולו. בשנת 2010 הוא חתם על חוזה עם קבוצת "מוג'י מירים".

פולין

בפברואר 2011 הוא הושאל לתקופה של שישה חודשים למועדון הפולני "גורניק" מלנצ'נה. שיחק 16 משחקים בליגה הראשונה והבקיע 5 שערים. בקיץ 2011 עבר לקבוצת "ויסלה" מפלוצק, בשורותיה הברזילאי הבקיע 12 שערים ב-33 משחקים. ביולי 2012, הכדורגלן חתם על חוזה עם קבוצת הכדורגל לכיה גדנסק, מליגת העל הפולנית, את עונת 2012/13 ריקארדיניו העביר עם 27 הופעות וכשהוא מבקיע 7 שערים.

שריף

ביוני 2013 חתם על חוזה עם "שריף" מטירספול, על פי דיווח בעיתון פולני עלות העברתו הגיעה לכדי 350 אלף יורו. את עונת 2013/14 שיחק עם הקבוצה בשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-3 באוקטובר 2013 הצליח להבקיע שער במסגרת ליגת אירופה, הברזילאי הבקיע בדקה ה-87 במשחק נגד "טרומסו" הנורווגית, ובכך עזר לקבוצתו להימנע מתבוסה. הקבוצה הוכתרה לאלופת מולדובה בעונת 2013/14. באליפות 2014/15 התקשה להתבלט. ב-13 בדצמבר סייע לניצחון המוחץ של "שריף" נגד "דינמו-אבטו" בתוצאה 7:2. בסוף העונה "שריף" סיימה במקום השלישי באליפות מולדובה וריקרארדיניו הפך למלך השערים של העונה, כשהבקיע 19 שערים. ב-24 במאי 2015 זכה עם הקבוצה בגביע מולדובה 2014/15. ב-25 ביולי זכה עם הקבוצה גם בסופרקאפ המולדובי 2015, במשחק נגד "מילסאמי" שהסתיים בתוצאה 3:1 כאשר ריקארדיניו עוטה את סרט הקפטן. בסיכום עונת 2015 הוכתר לחלוץ הטוב ביותר בליגת העל המולדבית.

"שארג'ה"

בינואר 2016, הושאל למועדון הכדורגל "שארג'ה" מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות אבל בחודש יוני של אותה שנה עזב את הקבוצה, לאחר ששיחק 5 משחקים וכבש שער אחד.

שריף

ב-5 ביולי 2016 חזר לטירספול. בעונת 2016/17 הצטיין שוב והפך למלך השערים של האליפות וזכה עם המועדון באליפות ובגביע. ב-16 ביוני 2017 עבר למועדון הכוכב האדום מליגת העל הסרבית; הוא נשאר בסרביה עד דצמבר אותה שנה.

טוסנו

בינואר 2018 חתם על חוזה עם מועדון "טוסנו" מליגת העל הרוסית לתקופה של שנה וחצי, הופיע לראשונה ב-28 בפברואר בשלב רבע גמר הגביע במשחק נגד "לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק" (2:1), כשעלה כמחליף בדקה ה-57. באליפות עצמה הופיע לראשונה במשחק שהתקיים ב-10 במרץ, כשהחליף בדקה ה-80 במשחק נגד "רובין קאזאן" (0:1).
בעקבות פירוקה של טוסנו, שוחרר חצי שנה לאחר החתמתו.
טריולה

טריולה היא סימן מוזיקלי, תרגומה החופשי לעברית הוא שלשת או שלישון (טרי=שלוש).
טריולה היא חלוקה לשלוש של פעמה, כאשר החלוקה הבסיסית של הפעמה היא לשתיים. כך למשל, במשקל ארבעה רבעים, על מנת לחלק רבע בתיבה לשלוש שמיניות (ולא לשתיים), עלינו לסמן מעל השמיניות או מתחתיהן את סימון הטריולה. למעשה, חלוקה זו לשלוש פעמות, במשקל זוגי, היא קשה במקצת לנגינה, משום שההרגל במשקל זה הוא לנגן מספר זוגי של פעמות. כאשר מופיעה טריולה אחת בין רבעים ושמיניות רגילות, התחושה המתקבלת אצל המאזין היא של סינקופה. לעומת זאת, כאשר המנגינה כתובה כולה בטריולות, ניתן לשמוע את משקל המנגינה כ-6/8 במקום כ-4/4, כמו למשל בג'יגים של באך.
מרקוס פוריוס קאמילוס

חייו

קאמילוס נולד למשפחה פטריקית מיוחסת. הוא היה בין הבולטים שבמנהיגי הרפובליקה הרומית במאות החמישית והרביעית לפנה"ס ובין השאר כיהן כטריבון קונסולרי שש פעמים, כדיקטטור חמש פעמים וזכה בעריכתם של שישה מצעדי ניצחון לכבודו. בשנותיה האחרונות של המלחמה בויי פיקד קאמילוס על הצבא הרומי וניצח על כיבוש וחורבן העיר בידי הרומים בשנת 396 לפנה"ס.
לאחר שריפת רומא בידי הגאלים בשנת 387 לפנה"ס מונה קאמילוס לדיקטטור פעם נוספת. כאשר הועלתה הצעה לנטוש את רומא השרופה ולהתיישב מחדש בויי, הוביל קאמילוס את ההתנגדות למהלך זה ואת בנייתה מחדש של רומא. לפי המסורת הרומית קאמילוס אף יצא אחרי הגאלים הנסוגים מרומא, והחזיר את הזהב שניתן להם כשוחד בתמורה לנסיגתם. סיפור זה נחשב כמפוקפק בעיני המחקר המודרני. חורבנה הזמני של רומא הוביל להתמרדות כללית ברומא, בעיקר על ידי האטרוסקים, קאמילוס הצליח לדכא מרידות אלה במהירות ולהחזיר לרומא את מעמדה הקודם. בשנת 367 לפנה"ס הכה צבא בראשותו של קאמילוס את הגאלים ליד אלבה.
קאמילוס פעל רבות כדי לפשר בין הפטריקים והפלבאים ולפי המסורת הרומית אף הקים בשנת 367 מקדש לכבוד "קונקורדיה", שמשמעותה אחדות לבבות, כדי לציין את סיומו של המאבק הבין מעמדי בין הפטריקים והפלבאים.
קאמילוס מת ממחלת הדבר בשנת 365 לפנה"ס.
חג הרווקים (סין)

מקור

מקורו של יום הרווקים באוניברסיטת נאנג'ינג שבנאנג'ינג בשנת 1993, שם נחגג במוסדות השונים במהלך שנות התשעים. החג קיבל את השם "יום הרווקים" כי התאריך מורכב מארבעה מספרי אחד. עם סיום הלימודים, סטודנטים העבירו את המסורת מהאוניברסיטה לחברה. יום הרווקים פופולרי בסין מאז תחילת עידן האינטרנט.
יום הרווקים משמש כסיבה לאנשים לחגוג יחד. החג נחגג בהתחלה רק על ידי רווקים, ומכאן שמו, "יום הרווקים", אבל עכשיו הוא נחגג בכל העולם בידי אנשים רבים. בליינד דייטים נפוצים מאוד במהלך היום הזה כדי שהרווקים ישנו את הסטטוס הזוגי שלהם. אוניברסיטאות רבות מקימות פרויקט מיוחד שמטרתו לכנס רווקים לחגיגות.
2011 שימשה כ"יום הרווקים של המאה", בתאריך זה יש שישה "1" ולא ארבעה. מצב זה הביא את החגיגות לרמה גבוהה יותר. מבצעים רבים ופעילויות היו נפוצים בשנה זו ברחבי סין. אף כי תאריך זה נועד לחגוג את הרווקות, הרצון למצוא בן זוג או בת זוג מתבטא לעיתים קרובות על ידי סינים צעירים בתאריך זה, ונושאים אחרים הקשורים לאהבה מדוברים בתקשורת הסינית.
ישנן מספר סברות קביעת המועד. הראשונה נעוצה תרבות המעונות של אוניברסיטת נאנג'ינג. זו האפשרות המקובלת ביותר למקור יום הרווקים. נקראת "מינגקאווזו" (כל הגברים הרווקים). באוניברסיטת נאנג'ינג, ארבעה תלמידים דיברו על איך למצוא חברה כל לילה לפני השינה במשך זמן רב. במהלך השיחות שלהם, הם הגו רעיון לארגן פעילויות ב-11 בנובמבר. מאז, פעילויות הופצו באופן נרחב לאוניברסיטאות רבות בנוסף לנאנג'ינג. עם סיום לימודיהם באוניברסיטאות, התרבות האוניברסיטאית הזו הובאה לכלל החברה, ובגלל הכמות הגדולה של רווקים והכוח של המדיה החברתית, היום הזה הפך יותר ויותר לפופולרי בחברה הסינית.
לפי הסברה השנייה, צעיר ששמו היה מו גואנג קון, נולד ב-11 בנובמבר 1970. בגלל שמו המיוחד בסינית, הכינוי "גואנג גון" נדבק בו מאז בית הספר היסודי. במהלך השנה השנייה שלו באוניברסיטת נאנג'ינג, הוא התחיל מערכת יחסים רומנטית עם בחורה. עם זאת, הבחורה אובחנה עם סרטן ומתה מאוחר יותר. ביום מותה, הצעיר ניגש לקומה העליונה, שם הדליק נרות לזכרה. מאז אותו לילה הוא הפך לאדם אחר. ביום ההולדת שלו במהלך השנה האחרונה שלו באוניברסיטה, חבריו לחדר הלכו איתו שוב לקומה העליונה כדי שלא ילך לבד, כי הם רצו לשמור עליו, ושמעו את סיפורו. לאחר מכן, סיפור עצוב זה הפך לידוע באוניברסיטת נאנג'ינג ויום ההולדת שלו הוגדר כ"פסטיבל גואנג גון".

חגיגות

בשנת 2011, מספר גבוה ביותר של חתונות נערכו בהונג קונג ובייג'ינג ב -11 בנובמבר. בנוסף למשמעות "יחיד", ארבעת ה-1 של התאריך יכול גם להיות "רק אחד" כמו "היחיד בשבילי". יש אנשים שמשתמשים בתאריך זה ובמשמעות זו כדי לספר למישהו המיוחד שלהם שהוא היחיד בלבם.
ככל שהחג גדל, חברות רבות ניצלו את ההזדמנות להביא אליהם קונים צעירים, כולל מסעדות, בתי קריוקי, ואתרי קניות. לדוגמה, אתר הקניות הסיני Taobao מכר סחורות בסך 3 מיליארד דולר ב-11 בנובמבר 2012. בחודש נובמבר 2016, ענקית הקניות באינטרנט עליבאבא קבעה שיא מכירות ביום הרווקים חדש, סך כל הסחורות הסתכם ב-17.79 מיליארד דולר ברוטו.
מדיהמרקט, חברת קניות מקוונות גרמנית, עושה גם מבצעים באותו היום בחנויות ההולנדיות שלה.
מדיהמרקט הבלגית גם השתתפה, אך התגובות היו שליליות מכיוון שה-11 בנובמבר הוא יום חשוב בהיסטוריה הבלגית, יום הזיכרון הבלגי למלחמת העולם הראשונה, ולכן יום זה הופסק.

סימנים מסחריים

המונח "双 十一" ("אחת עשרה בריבוע") היה סימן מסחרי בסין של קבוצת עליבאבא ב-28 בדצמבר 2012, תחת מספרי הרישום 10136470 ו-10136420. באוקטובר 2014, איימו קבוצת עליבאבא על פעולה משפטית נגד כלי התקשורת על כך שהם מסכימים לפרסם חברות מתחרות יחד עם הסימן הזה.
ג'ואן בלונדל

ביוגרפיה

בלונדל נולדה בניו יורק סיטי לקתרין קיין, בת למשפחה אירית, ולשחקן הוודוויל אד בלונדל, בן למשפחה צרפתית. אחותה הצעירה גלוריה בלונדל הייתה גם כן שחקנית.

קריירה

בלונדל התגלתה בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 בדרמות של ויליאם ולמן "אויבי הציבור" בתפקיד מיימי ו"אחיות לילה", בסרטיו של מרווין לרוי "שלושה במשחק" בתור אשת הבידור מרי קיטון ו"חופרי הזהב של 1933" בתפקיד הזמרת קרול קינג. בלונדל חיזקה את מעמדה והופיעה בתפקידים ראשיים בסרטים המוזיקליים "Footlight Parade" של לויד בייקון בתור נן פרסקוט מזכירתו של צ'סטר קנט (ג'יימס קאגני), "גברות" בתור נערת השעשועים מייבל אנדרסון ו"חופרי הזהב של 1937". באותם הזמנים הייתה בלונדל לאחת מהשחקניות המצליחות והמרוויחות ביותר בהוליווד.
בשנות ה-40 הופיעה בלונדל בסרט הביכורים של הבמאי האגדי איליה קאזאן "אילן גדל בברוקלין" בתפקיד סיסי אדוארדס, כמו כן גם בפנטזיה הקומית האפלה "טופר חוזר" בתור גאל ריצ'רדס ובדרמה "סמטת הסיוט" בתור מנהלת הקרקס לצידו של טיירון פאוורס.
בלונדל הועמדה בשנת 1951 לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בדרמה "הצעיף הכחול" בתפקיד השחקנית אנני רולינס.
בשנת 1958 הועמדה בלונדל לפרס טוני על משחקה במחזה "The Rope Dancers" .בלונדל הועמדה פעמיים לפרס גלובוס הזהב על הופעותייה בדרמות "הנער מסינסינטי" בתור ליידי פינגרס ו"ליל הפתיחה" של ג'ון קסאווטס בתפקיד שרה אמה של השחקנית מיירטל גורדון (ג'ינה רולנדס).
בנוסף שיחקה בלונדל בקומדיות "אשתו האחרת" בתור פג קוסטלו חברתה של באני ווסטון (קתרין הפבורן), "ההצלחה תהרוס את רוק האנטר?" בתור ויולט מזכירתה של השחקנית המפורסמת ריטה מארלו (ג'יין מנספילד), במערבון "תמוך באקדוחן המקומי שלך" ובדרמת האגרוף "סיפורו של אלוף" סרטה האחרון.
לצד קריירה קולנועית ענפה שיחקה בלונדל גם בסדרת טלוויזיה הקומית של רשת ABC "הנה באות הכלות" בתפקיד בעלת סלון היופי לוטי הטפילד, עליו הועמדה פעמיים לפרס אמי.
פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

ילדותו

פרידריך וילהלם נולד בברלין ב-16 בפברואר 1620 לגאורג וילהלם ולאליזבת שרלוטה מפפאלץ, בתו של פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ. פרידריך וילהלם ירש את הכתר מיד, לפני שהספיק להכיר את עולם הפוליטיקה ומדע המדינה היטב. הוא ירש את הכתר ב-1640 ומיד החל בפעולות נמרצות לשיקום המדינה. הוא סיכם שביתת נשק עם שוודיה ובצעדים זהירים חילץ את פרוסיה מהמצב הבעייתי בו היא נמצאה. הוא הקים צבא, שנשמר כפי שהוא עוד בהקמת הממלכה מאוחר יותר. הצבא עצמו היה די קטן במידותיו, ולכן פנה אל ההולנדים לתמיכה על ידי כך שנשא ללואיזה הנרייטה מנסאו, בתו של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז', דבר שבסופו של דבר לא השתלם במיוחד וכמעט ולא הניב פירות.

שלטונו

בשנת 1640 עלה פרידריך וילהלם לשלטון, לאחר מות אביו. נחלתו כללה את מרקיזות ברנדנבורג, דוכסות קלווה, רוזנות מרק ודוכסות פרוסיה.

קריירה צבאית

פרידריך וילהלם נודע כמפקד צבאי דגול, וצבאו היה היסוד לצבא פרוסיה. במיוחד הוא התפרסם לאחר ניצחונו המשותף עם השוודים בקרב ורשה (1656), אך זמן לא רב לאחר מכן בגדו בו השוודים במצוותו של לואי ה-14, מלך צרפת, ופלשו לברנדנבורג. לאחר צעדה של 250 קילומטרים במשך 15 יום חזרה לברנדנבורג, הפתיע פרידריך וילהלם את השוודים והביס אותם בקרב פהרברלין, ובכך שם קץ למיתוס על הצבא השוודי הבלתי מנוצח. הוא השמיד צבא שוודי נוסף שפלש לדוכסות פרוסיה במסע המזחלות הגדול של שנת 1678.

מדיניות פנים

פרידריך וילהלם הצליח להקים צבא של 40,000 חיילים עד ל-1678, באמצעות משרד המלחמה שבראשו עמד יואכים פרידריך פון בלומנטל. הוא היה חסיד של מרקנטיליזם, מונופוליזם, סובסידיות, מכסים ורפורמות פנים. בעקבות ביטולו של האדיקט של נאנט בידי לואי ה-14 עודד פרידריך וילהלם הגירה של הוגנוטים וולונים וצרפתים לברנדנבורג-פרוסיה באמצעות צו פוטסדאם, וביסס את מעמדה התעשייתי והטכנולוגי של פרוסיה. בעצתו של בלומנטל הסכים פרידריך וילהלם לפטור את האצולה מתשלום מיסים ובתמורה לכך קיבל את הסכמתם לפירוק המדינות הגרמניות. הוא חיבר תעלות ונהרות והקל על השיט בתחומי ברנדנבורג והדוכסות של פרוסיה, מערכת שאותה המשיכו לפתח ארכיטקטים כגון גאורג שטינקה, ונמצאת בשימוש עד ימינו אנו.