וופי גולדברג

ביוגרפיה

גולדברג נולדה בשם קרין איליין ג'ונסון (Caryn Elaine Johnson) במנהטן, ניו יורק למשפחה אפרו-אמריקאית. אימה הייתה אמה האריס מורה ואחות, ואביה היה רוברט ג'יימס ג'ונסון איש דת נוצרי. אביה עזב את ביתם בצעירותה ויחד עם אחיה היא גדלה בחסות אימם במשפחה חד-הורית ובמצב כלכלי רעוע. גולדברג מצאה נחמה בהופעות ילדים במרכזי קהילה סמוכים למגוריה.
בשנותיה הראשונות עבדה במספר עבודות מזדמנות לפני שהחליטה לנסות את מזלה בקריירת משחק ונסעה להוליווד. בתחילה עבדה גולדברג כאמנית סטנד אפ ובתפקידים קטנים ומזדמנים. בתקופה זו החלה להשתמש בשם הבמה המוכר כיום - וופי גולדברג. היא בחרה בכינוי "וופי גולדברג", כיוון ש"וופי קושין" (כרית שעושה רעש של נפיחות) היה דבר שתמיד הצחיק אותה, וכיוון שאמה אמרה לה כששמעה על רצונה לנסות את מזלה בתחום הבידור שהיא לא תצליח אם לא יהיה לה שם יהודי, היא בחרה בשם "גולדברג".

קריירה כשחקנית

גולדברג הגיעה לפריצת הדרך שלה כאשר הבמאי מייק ניקולס הציע להעלות את הצגת היחיד שלה "The Spooky Show" בברודוויי, שם זכתה להצלחה רבה. הופעתה תפסה את עינו של סטיבן ספילברג וזה הציע לה את תפקיד ראשי בסרטו "הצבע ארגמן". גולדברג הסכימה להצעתו והופיעה בסרט בתפקיד הראשי. כאשר הסרט יצא ב-1985 הוא הפך לחביב המבקרים והקהל וזיכה את גולברג בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (הראשון והיחיד לשחקנית אפרו-אמריקאית) ובמועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
גולדברג המשיכה להופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה אשר זכו גם הם להצלחה, כמו סרט הקולנוע "ג'ק פלאש המקפץ" ב-1985, שבוים על ידי פני מרשל. במשך השנים הבאות היא שיחקה בסרטים "הפורצת מסן פרנסיסקו", "יופי קטלני" ו"הטלפון" שלא היוו הצלחה כמו סרטיה הראשונים. בשנת 1988 היא שיחקה בסרט "הלב של קלרה" שעליו היא קיבלה ביקורות מהללות. בסוף שנות ה-80 היא השתתפה לצד אמנים כמו רובין ויליאמס ובילי קריסטל בתוכניות הטלוויזיה "Comic Relief USA".
בשנת 1990 היא שיחקה בסיטקום "Bagdad Cafe" של רשת CBS. באותה שנה היא גם שיחקה בסרטים "ארוכה הדרך הביתה" ו"רוח רפאים". הופעתה בסרט האחרון בתפקיד משנה זיכתה אותה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה כאודה מיי, מדיום צבעונית שמתקשרת עם אהובה המנוח של מולי (דמי מור). גולדברג הפכה לשחקנית האפרו-אמריקאית השנייה שזכתה בפרס זה לאחר 51 שנים מהזוכה האחרונה.
לאחר מכן הופיעה במספר פרקים בסדרת המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים: הדור הבא" ובסרט "בועות של אהבה". בשנת 1992 היא שיחקה בסרט "הנזירות בלוז" שגרף למעלה מ-200 מיליון דולר וזיכה אותה במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. במשך השנים הבאות היא שיחקה בכמה סרטים נוספים כמו "הנזירות בלוז 2" (1993), "מלך האריות" (1994) ו"גברים בצד" (1995). בשנת 1994 היא הנחתה בפעם הראשונה את טקס האוסקר, מה שהפך אותה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהגיעה להישג זה. בנוסף, היא הפכה לאישה הראשונה שהנחתה את הטקס בגפה. את הטקס היא הנחתה גם בשנים 1996, 1999 ו-2002. במהלך צילומי הסרט "אדי" היא החלה לצאת עם עמיתה, השחקן פרנק לנגלה.
בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 גולדברג שיחקה בסרטים מצליחים כמו "סטלה חוזרת לעניינים" (1998), "נערה בהפרעה" (1999), "ממלכת השמיים" ו"מיליונר מי שגומר ראשון" (שניהם בשנת 2001). היא החלה לדבב ולהופיע בסדרות טלוויזיה כמו "אוטובוס הקסמים". בשנת 1998 עד 2002 היא החלה להפיק ולהשתתף בשעשועון הטלוויזיה "תשע בריבוע" שעליו היא הייתה מועמדת לארבעה פרסי אמי. ביום הולדתה ה-48 היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בנוסף, היא המשיכה להפיק ולשחק בסדרות טלוויזיה. בשנת 2005 היא הופיעה בתיאטרון בברודוויי בהצגת יחיד לכבוד 20 שנים לפריצתה.
בשנת 2001 היא הנחתה טקס מיוחד לכבוד יובל לסיטקום "לוסי אהובתי". בטקס כובדו לוסיל בול, דסי ארנאס ומשתתפי הסדרה. בשנת 2004 היא הודחה מהקמפיין של ג'ון קרי לנשיאות ארצות הברית עקב הערה סקסיסטית כלפי ג'ורג' ווקר בוש. בשנת 2008 היא החלה להנחות תוכנית רדיו סאטירית בשם "Wake Up With Whoopi". באותה שנה היא הפיקה את בתיאטרון את המחזמר "הנזירות בלוז: המחזמר".
גולדברג הופיעה במספר סדרות ותוכניות בתפקידי אירוח בהן; "מטבחי הגיהנום", "צעצוע של סיפור 3", "רוק 30", "מקום טוב באמצע", "Glee", "פרברי הגיהנום".

קריירה כמנחה בתוכנית "The View"

בשנת 2007 החליפה גולדברג את רוזי אודונל כאחת המנחות בתוכנית ראיונות הפופולרית "The View" של רשת ABC. למרות נתוני המדרוג הנמוך יותר, גולדברג הצליחה לייצב אותו במהלך עבודתה. במהלך הופעותיה גולדברג גרמה להרבה סערות תקשורתיות בעקבות פליטות פה.

חיים אישיים

גולדברג הייתה נשואה שלוש פעמים; לאלווין מרטין (בין השנים 1973 ל-1979), לצלם דייוויד קאלזאן (בין השנים 1986 ל-1988) ולשחקן לייל טרכטנברג (בין השנים 1994 ל-1995). בנוסף היה לה קשרים רומנטיים עם פרנק לנגלה וטד דנסון. בשנים האחרונות היא הצהירה שלא תינשא שוב.
ב-9 במאי 1973 גולדברג ילדה את בתה, אלכסנדרה, מאלווין מרטין. וב-13 בנובמבר 1989, ביום הולדתה ה-34, היא הפכה לסבתא. ב-15 במרץ 2014, נולדה לה נינה מנכדתה הבכורה.
באוגוסט 2010 גולדברג נאלצה לעזוב את המחזמר "הנזירות בלוז: המחזמר" עקב מות אימה.
גולדברג הודתה שהיא מכורה לתרופות. בנוסף, היא סובלת מדיסלקסיה. היא עישנה מריחואנה לפני טקס האוסקר שבו היא זכתה בפרס.
כיום גולדברג גרה בניו ג'רזי.

פרסים והוקרה

גולדברג הייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר על תפקידיה בסרטים "הצבע ארגמן" ו"רוח רפאים". היא השחקנית האפרו-אמריקאית הראשונה שהשיגה מעל מועמדות אחת לפרס. בשנת 1985 היא קיבלה פרס טוני מיוחד על הצגת יחיד. היא הייתה מועמדת לשמונה פרסי אמי בדיי-טיים וזכייה בשניים. בנוסף, היא הייתה מועמדת לחמישה פרסי אמי בפריים-טיים. בשנת 1985 היא זכתה גם בפרס טוני וגם בפרס גראמי על הפקת המחזמר "Thoroughly Modern Millie". היא זכתה בשלושה פרסי "People's Choice Awards". בשנת 1999 היא קיבלה פרס מיוחד מהליגה נגד השמצה על תרומתה לקהילה הלהט"בית. היא הייתה מועמדת לחמישה פרסי "American Comedy" וזכתה בשניים. בשנת 2009 היא זכתה בפרס אמי בדיי-טיים על הנחיית תוכנית האירוח "The View". היא חלקה את הפרס עם ג'וי בהר, שרי שפרד, אליזבת הסלבק וברברה וולטרס.
גולדברג היא אחת מהאישים הבודדים שזכו בפרסי אוסקר, גראמי, טוני ואמי. היא שיחקה בלמעלה מ-150 סרטים. בשנת 1987 היא זכתה בפרס על שם הנס כריסטיאן אנדרסן על הישגיה על אף קשייה כדיסלקטית.
בשנת 1993 גולדברג הפכה לשחקנית עם המשכורת הגבוה ביותר בהוליווד על תפקידה בסרט "הנזירות בלוז 2". היא קיבלה שכר הנע בין 7 ל-12 מיליון דולר.