google/wiki40b huggingface dataset:
אוטו ואליזה המפל

אוטו ואליזֶה הַמְפֶּל (Otto & Elise Hampel) היו זוג גרמני ממעמד הפועלים, שהתגורר בברלין ופיזר עלונים וגלויות ברחבי העיר נגד המשטר הנאצי במשך כשנתיים. הם נתפסו, הועמדו לדין, הורשעו והוצאו להורג ב-8 באפריל 1943.

רקע

אוטו הרמן המפל נולד ביוני 1897. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה, ולאחריה החל לעבוד במפעל סימנס לחוטי וכבלי חשמל בברלין.
בשנים 1933-1928 היה חבר בארגון ותיקי מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1935 הוא נישא לאליזה לבית לֶמִה.
אליזה נולדה באוקטובר 1903 ועבדה כמשרתת. היא הצטרפה ב-1936 ל"תנועת הנשים הנאצית" (NS-Frauenschaft) ועמדה שם בראשות צוות נשים עד שנת 1940.

פעילותם כנגד המשטר הנאצי

בעקבות נפילתו של אחיה של אליזה בתחילת מלחמת העולם השנייה, במהלך המערכה על צרפת, החל הזוג בספטמבר 1940 בפעילות כנגד המשטר הנאצי. בני הזוג הדפיסו מאות גלויות וכתבו למעלה מ-200 עלונים בכתב-יד והפיצו אותם בתיבות דואר ובחדרי מדרגות ברחבי ברלין, בעיקר באזור מגוריהם בשכונת ודינג, בצפון העיר. הגלויות והכרוזים קראו לאי-השתתפות בעצרות המונים שארגנו הנאצים, להשתמטות מן השירות הצבאי ולהפלת היטלר מן השלטון. במיוחד דרבנו אנשים לא לתרום למפעל העזרה לחורף, שהיה מפעל צדקה מדומה של הנאצים, שהפעיל לחץ על האזרחים לתרום כסף, ששימש למעשה למימון המלחמה.
עקב הלשנה נעצרו בני הזוג ב-20 באוקטובר 1942. עם מעצרם הכריז אוטו המפל בפני השוטרים "המחשבה על כך שזכיתי להביע את מחאתי כנגד היטלר ומשטרו עושה אותי מאושר". 
במשפטם בפני הפולקסגריכטסהוף (בית המשפט העממי, בפניו ערכו הנאצים את משפטי הראווה שלהם) הודו בהאשמות כלפיהם, והסבירו את מניעיהם בכך שהושפעו מכמות האבידות שנסובו לגרמנים, ובייחוד מנפילתו של אחיה של אליזה. עם זאת עמד אוטו על כך שפעל לבדו, ואשתו לא הייתה מעורבת במעשיו. השניים נמצאו אשמים ב"גרימת דמורליזציה בקרב הצבא" וב"הכנות לבגידה" ונדונו למוות.
הם הוצאו להורג בגליוטינה בכלא פלצנזה (Plötzensee) ב-8 באפריל 1943.

הנצחתם

בשנת 1946 מסר שר התרבות של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, המשורר יואכים בכר את תיק החקירה של הגסטפו על בני הזוג לסופר הנס פאלאדה, ובשנת 1947 פרסם הלה את הספר "לבד בברלין", המבוסס על סיפור חייהם של אוטו ואליזה המפל. הספר היה להצלחה, וזכה לשבחים רבים. בשנת 2009 תורגם הספר לראשונה לאנגלית, והביא לגל מחודש של עניין בזוג המפל ובמעשיו.
ביום השנה להוצאתם להורג בשנת 1989 נתלה לוח זיכרון על חזית הבית שבו התגוררו בשכונת ודינג בברלין.
תמי ביטון

תמר (תמי) ביטון (נולדה ב-1 באוקטובר 1971), היא אשת חינוך ישראלית, ראשת מדרשת "אמי"ת באר" בירוחם ובאשדוד.

ביוגרפיה

נולדה בירושלים, הגיעה לירוחם במסגרת שירותה הצבאי בגרעין נח"ל ונשארה להשתקע בה. בוגרת תואר שני במדרש ואגדה מהחוג לספרות עברית של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת תשנ"ז (1997) הקימה יחד עם דבורה גולן את "במידבר - בית מדרש יוצר בירוחם", כבית מדרש קהילתי – מרכז ללימוד פלורליסטי של המורשת היהודית-ישראלית לדורותיה, יחד עם יצירה אמנותית ועשיה חברתית.
בשנת תשס"ג (2003) הקימה את המדרשה הקהילתית "באר", בראשה היא עומדת עד היום. המדרשה משלבת לימוד תורה, עבודה בקהילה ושירות צבאי מלא לבנות. בשנת תשע"ז נפתחה שלוחת המדרשה באשדוד.
בשנת תשס"ז (2007) הקימה יחד עם שולה לוי את מדרשיית "קמה", תיכון לבנות דתיות בירוחם. 
נשואה לדוד ואם לארבעה. ביטון היא בתו של פרופ' אביעזר רביצקי וגיסתו של ראש מועצת ירוחם לשעבר מיכאל ביטון.
Time to Live

Time to Live או בקיצור TTL (בעברית: זמן חיים), הוא מנגנון המגביל את זמן החיים של מידע במחשב או ברשת.
ניתן להשתמש ב-TTL כחותם זמן או מונה המוצמד או משולב בתוך המידע. ברגע שהזמן המוגדר חלף, המידע מושלך. ברשתות מחשבים, TTL מונע מחבילת מידע להסתובב באופן אין סופי ברשת. בישומי מחשב TTL משמש לשפר את זיכרון המטמון ולהגביר את הפרטיות.

חבילת IP

בפרוטוקול האינטרנט ה-TTL הוא שדה בן 8 סיביות. הוא מיוצג במבנה הפתיח (header) של IPv4 בשם TTL, ובמבנה הפתיח של IPv6 בשם Hop Limit. הערך המקסימלי של TTL הוא 255. ערך ה-TTL נחשב לזמן המרבי שבו חבילת מידע יכולה להיות ברשת האינטרנט.
ערך ה-TTL נקבע על ידי השולח של חבילת המידע, ומופחת ב-1 על ידי כל נתב שחבילת המידע מנותבת דרכו. אם הערך מגיע ל-0 לפני שחבילת המידע הגיעה ליעדה, היא מושלכת ומנגנון ה-ICMP מחזיר שגיאה לשולח שהייתה חריגה ממשך הזמן המוקצב במהלך המעבר. המטרה של מנגון ה-TTL היא למנוע מצב שבו חבילת מידע שלא מצליחה להגיע ליעדה, תסובב באופן אין סופי ברשת האינטרנט, ולבסוף תביא לקריסתה עקב מספר רב של חבילות מידע שזמן השהייה שלהן בלתי מוגבל.
קלייר קוטרל

קריירה

קליירו החלה להקליט שירים בגיל 13 בטלפון שלה, בעיקר גרסאות כיסוי. מאוחר יותר העלתה את הקלטותיה למגוון רשתות אינטרנט, ובתחילה זכתה למידה מועטה של פופולריות, אם כי לא לאנונימיות מוחלטת. בגילאים יותר מאוחרים החלה ליצור ולפרסם שירים מקוריים. ב-4 באוגוסט 2017 קוטרל העלתה ליוטיוב את "Pretty Girl", שיר מקורי שזכה לפופולריות רבה. בזכות הצלחת השיר קוטרל חתמה על חוזה עם חברת התקליטים העצמאית "פיידר" (FADER Label) המבוססת בניו-יורק. ב-25 במאי 2018 הוציאה את המיני-אלבום Diary 001, התוכן הראשון שהוציאה במסגרת מקצועית. כמו כן, היא הופיעה מספר פעמים כמופע הפתיחה של זמרת הפופ דואה ליפה, ובנוסף במגוון הופעות יחיד ופסטיבלי מוזיקה (כגון קוצ'לה).
ב-2 באוגוסט 2019 קוטרל הוציאה את אלבומה הראשון (תחת חברת תקליטים), Immunity. לקראת יציאתו, התפרסמו 3 סינגלים: Bags, Closer to You ו-Sofia.

חיים אישיים

קוטרל התגוררה בתקופות שונות בחייה באטלנטה, סיאטל, ובעיירה קטנה ליד בוסטון.
היא מתארת את ילדותה כשמחה ורגילה. משפחתה חובבת מוזיקה. אביה ג'ף הוא איש שיווק וניהול, אשר עבד בין השאר בתפקידים הקשורים לתעשיית המוזיקה, כגון סגן הנשיא של חברת התקליטים של סטארבקס Hear Music  וכחבר דירקטוריון בארגון הפילנתרופי MusiCares. אימה, אליסון, היא צלמת.
קוטרל מגדירה את עצמה כביסקסואלית.
היילמריאם דסלן

ילדותו, צעירותו ולימודיו

היילמריאם דסלן נולד בשנת 1965 בבולוסו סורה, מחוז של אזור וואליטה בדרומה של אתיופיה. הוא גדל וחי את רוב שנות נעוריו באזור זה. 
הוא נולד במשפחה של בני ווליטא, דוברי שפה מן הקבוצה האומוטית.
שמו הפרטי "היילמריאם" משמעותו היא בשפה געז "כוחה של מרים (הקדושה)", דסלן בושה הוא שם אביו, כש"דסלן" מובנו "אני מאושר" באמהרית.
אחרי שסיים בשנת 1988 תואר ראשון בהנדסה אזרחית באוניברסיטת אדיס אבבה, היילמרים עבד כמדריך במכון לטכנולוגיית המים ארבא מינץ' (כעת - אוניברסיטת ארבא מינץ'). כעבור שנתיים הוא זכה למלגה באוניברסיטת טאמפרה בפינלנד שבה סיים תואר שני בהנדסה תברואתית. בשובו למולדת, עבד בכמה תפקידים אקדמיים ומנהליים, וכיהן למשך 13 שנה כדקאן של המכון לטכנולוגיית המים. בינתיים סיים גם תואר שני למנהיגות ארגונית באוניברסיטת אזוסה פסיפיק בקליפורניה, בארצות הברית.

קריירה פוליטית

היילמריאם דסלן הוא מאותו דור של פוליטיקאים שלא השתתף כלוחם מחתרת במלחמת האזרחים.
בשנים 2001-2006 קודם לתפקיד של יושב ראש המחלק לאומות, לאתניות ולעמים של הדרום 
בשנות ה-1990 המאוחרות ושנות ה-2000 המוקדמות, התגייס היילמריאם בפוליטיקה כחבר במפלגה השלטת - החזית המהפכנית דמוקרטית של עמי אתיופיה EPRDF  ונבחר לסגן יוב ראש המיחלק לאומות, האתניות והעמים של הדרום. הוא החליף בתפקיד זה את אבאטה קישו שהודח בגלל האשמות שחיתות, ואולי גם סיבות פוליטיות או אחרות.
כבעל תפקידים בכירים במפלגה תרם  היילמריאם לעלייה ניכרת במספר חברי המפלגה מ-400,000 ל-5,000,000 בשנת 2010.
משנת 2010 מילא את התפקידים של סגן ראש הממשלה ושר החוץ.

ראש ממשלה

ב-20 באוגוסט 2012 בעקבות מותו ממחלה של ראש הממשלה מלס זנאווי שניהל למעשה את המדינה מזה 22 שנה, היילמריאם התמנה לראש ממשלה זמני וב-21 בספטמבר 2012 הפך לראש ממשלה קבוע.
היילמריאם דסלן נשוי לרומן דספיי ולזוג שלושה ילדים.
הוא דובר ולייטיניה, אמהרית ואנגלית.
תיבת תהודה

תיבת תהודה, היא חלל ריק שתפקידו להגדיל את עוצמת הצליל, לתת לו סאונד משובח ועמוק יותר (בעל ״הד״) ולהוציא אותו אל חלל החדר. תיבת התהודה משמשת בכלי נגינה (כמו גיטרה למשל). ללא תיבת התהודה הצליל היה חלש ולא היה נשמע לאוזן. דפנות תיבת התהודה מקבלות את התנודות מהמיתרים ויוצרות תנודות באוויר שבתיבה.
 תיבת התהודה אינה הדרך היחידה להגביר את הצליל של כלי נגינה. בגיטרה חשמלית, למשל, הגיטרה מוגברת באמצעות פיקאפ אשר מעביר את האות מהגיטרה למגבר. ניתן להשתמש במגבר במקביל לתיבת התהודה, אם כי תיבת התהודה יכולה לגרום למשוב (פידבק) כאשר משתמשים בה ביחד עם המגבר.
דוגמה לתיבת תהודה הוא גופן של הגיטרות האקוסטיות והקלאסיות שבמרכזן, מתחת למיתרים, יש חור. 
ככל שתיבת התהודה יותר גדולה, כך גם הצליל יהיה יותר חזק: בקונטרבס, למשל, הצליל רם יותר מאשר בכינור.
בכלי פריטה עתיקים, כגון הלירה, תיבת התהודה הייתה עשויה משריון צב.
ברמקולים למשל, משתמשים גם כן בתיבות תהודה כדי ליצור צליל איכותי וטוב יותר.
ניגוני מירון

ניגוני מירון הוא כינויים של ניגונים המנוגנים מדי שנה במירון בעת הילולת רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר על ידי כליזמרים.

היסטוריה

מנהג השמחה והשירה בל"ג בעומר מקורו בסיפור אודות האר"י שהביא את ילדו בן השלוש ל'חלאקה' ביום ל"ג בעומר במירון ורקד עם תלמידיו בחצר המערה. מאות אלפי אנשים נוהגים לעלות להר מירון בל"ג בעומר כדי להשתתף בהדלקת המדורה על גג המערה ולהתפלל על קברו של רבי שמעון בר יוחאי. התפילות נערכות במערת הרשב"י, והריקודים נערכים בחצר המערה במקום שלפי המסורת רקד האר"י. עם השנים השתרשו ניגונים רבים שמושרים בעיקר בל"ג בעומר במירון וכונו ניגוני מירון.
מקורות הניגונים הם רבים: מחצרות חסידיות ממזרח אירופה, מלחנים שמקורם בתיאטרון היידיש והובאו על ידי העולים, ניגונים צועניים או ברוח צוענית מרומניה, מולדובה ומארצות הבלקן בעיקר מבולגריה וניגונים דרוזיים.
המנגנים המפורסמים משנות קום המדינה היו יצחק "שפילער", שמעון "קלינטער", אריה לייב ואברהם סגל (אברום קרלינט'ר). הנוהג היה שהעולים היו מבקשים מהכליזמרים לנגן ניגון ובתמורה היו מעניקים להם מטבע כשכר. חלק מהניגונים מכונים על שם מי שהיה מבקש בשנים עברו לנגנם כמו למשל: ניגונו של ר' ישעיה אשר זעליג מרגליות (המוכר גם כשיר 'משה אמת'). בתקופה זו התבלטו גם המזמרים והרוקדים כמו ר' זושא ברנדויין, ר' אברהם לייב זילברמן ובנו ר' בערל, ר' אשר זעליג מרגליות ועוד.
כיום אין מנגנים קבועים וכל מי שיודע לנגן יכול לעלות לבמת התזמורת בחצר המערה, שם מנגנים חוץ מניגוני מירון גם ניגונים חסידיים.
מלבד ההדלקה התפילות והחגיגות על ציון רבי שמעון בר יוחאי, מתקיימת הדלקה ונגינה על קבר רבי יוחנן הסנדלר. מנהג זה נוצר כדי לא לבייש את רבי יוחנן הסנדלר שלא מגיעים לקברו שעה שעשרות אלפים מגיעים לקבר רבי שמעון. חגיגה זו מתחילה בשעות הצהריים של ערב ל"ג בעומר עם תהלוכת הכנסת ספר תורה מצפת למירון, מסורת צפתית עתיקה, במהלכה מנגנים ניגונים קבועים מסורתיים. בשעה 2 בלילה מתכנסים חוגגים לקברו של רבי יוחנן הסנדלר, שם יושבים נגני כליזמר ומנגנים במשך כמה שעות אוסף ניגוני מירון, ביניהם, נגני הקלרנית מוסא ברלין וחיליק פרנק (שהוציאו מספר אלבומים של ניגוני מירון) ודוד וינקרייץ נגן האקורדיון. את האירוע ניהל ר' צבי הירש הרץ ("ר' הערשל שמש") מצפת. לאחר פטירתו בשנת תשכ"ג מילא את מקומו חתנו אברהם שפר, למשך 50 שנה, עד לפטירתו לפני ל"ג בעומר תשע"ד.
רבי חיים מאיר מויז'ניץ ביקר במירון בשנות ה-30 ושמע ניגונים אלו ומאז הנהיג לשיר בשולחנו מספר ניגוני מירון.
אריסטידס

אריסטדיס (יוונית: Αριστείδης; ‏530-468 לפנה"ס) מדינאי אתונאי, כינויו היה "הצודק". אפלטון קרא לו "האיש היחיד באתונה ששווה להעריצו".

חייו

אריסטדיס היה בנו של ליסימאכוס, וחלק ממשפחה מתונה בעלת הון. על שחרותו ידוע רק שהיה תלמידו של המדינאי קליסתנס והיה חלק מן הסיעה האריסטוקרטית באתונה העתיקה. הוא הגיע לתודעה הציבורית לראשונה כסטרטגוס, כאשר פיקד על שבטו האנטיוכי בקרב מראתון, וזכה בכבוד רב בעקבות המלחמה, כבוד שבא לידי ביטוי במינויו לארכון ב-488 לפני הספירה. פעילותו השמרנית כוונה לשמירה על כוחה היבשתי של אתונה, והוא היה אחד המתנגדים הבכירים למדיניותו הימית של תמיסטוקלס.
הקונפליקט בין שני המנהיגים תם בעקבות האוסטרקיזם של אריסטידס, שהתרחש מתישהו בין השנים 485 -482 לפנה"ס. מסופר שמצביע אנאלפביתי, שכלל לא הכירו, ניגש אליו, ונתן לו את האוסטרקון בהצבעה, וביקש ממנו לכתוב עליו את שמו של אריסטידס. האחרון שאל אותו אם אריסטידס גרם לו עוול, והוא השיב בשלילה ואמר "אינני מכירו אפילו, אבל פשוט נמאס לי לשמוע את כולם אומרים 'הצודק' בכל מקום". אחרי ששמע זאת אריסטידס רשם את שמו על החרס. בעקבות ההצבעה, הוא הוגלה לתקופה של חמש שנים. גלותו הסתיימה לפני המועד, בשנת 480 לפנה"ס, בזכות פסק דין שקרא לו לחזור מהגלות על מנת לסייע לאתונה להגן על עצמה מפני הפלישה הפרסית, וכשחזר נבחר להיות סטרטגוס. במהלך קרב סלמיס הוא תמך בתמיסטוקלס, וזכה בניצחון אחרי שהנחית את חיל הרגלים האתונאי על האי פסיטאליה והשמיד עמו את חיל המצב הפרסי ששהה שם.
ב-479 לפנה"ס הוא נבחר מחדש לסטרטגוס, וקיבל לידיו סמכויות מיוחדות כמפקד הצבא האתונאי בקרב פלטאיה. נאמר גם שהוא דיכא קשר שניסו לרקום אוליגרכים לא מרוצים בצבא. הוא זכה בתמיכת בעלי בריתו מאיוניה, לאחר שהתמרד מול האדמירל הספרטני פאוסאניאס, הם נתנו לו את השליטה על הצבא ונתנו לו לפעול באופן חשאי לתיקון המיסים של הקונפדרציה החדשה, הליגה האטית-דלית. הערכתו הייתה מקובלת ונחשבה הוגנת, והיא הוותה בסיס בהמשך להטלת מיסוי למען המשך פעולתה של הליגה.
הוא המשיך לכהן במשרות חשובות באתונה. נראה שיחסיו המחודשים והנוחים עם תמיסטוקלס נמשכו והוא עזר לו לשכנע את ספרטה להמשיך בבניית החומות לאתונה. מספר גורמים טוענים שאריסטידס נפטר באתונה, מקורות אחרים טוענים שהוא נפטר במהלך מסע בים השחור. נפוס הכריז על תאריך מותו, 468 לפני הספירה. הוא זכה לראות בחייו את האוסטרקיזם של תמיסטוקלס, אך נפטר לפני עלייתו של פריקלס. נכסיו כנראה ניזוקו קשות בעקבות הפלישות הפרסיות, והוא לא השאיר מספיק כסף לממן את קבורתו. וידוע שצאצאיו קיבלו קיצבה מהמדינה אפילו במאה הרביעית לפנה"ס.
מפעל הש"ס העולמי

מפעל הש"ס או בשמו המלא מפעל הש"ס הכללי בהיכלי התורה הוא מיזם שנוסד בשנת ה'תשל"ח על ידי האדמו"ר מצאנז, רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, אשר ראה בלימוד מקיף, ובקיאות בכל הש"ס, בסיס ללימוד נכון וראוי, והדגיש זאת בשיחותיו השונות.
במסגרת המיזם נבחנים מדי חודש על שבעים דפי גמרא, רש"י ותוספות, ובכל חודש רביעי נבחנים על שלושת החודשים הקודמים. יחידת הלימוד מורכבת משתי מסכתות שונות, וכשאחת מהן נחשבת לקשה מהרגיל השנייה היא קלה מהאחרות. כמו כן, בחודשי החגים, ניסן ותשרי, נבחר חומר לימודים קל במעט. בתחילה היה מיועד מסלול לימוד זה רק לתלמידים בכולל ש"ס - מסגרת לימודית שנועדה לחזק את מפעל הש"ס ולאפשר סיום ומבחן על כל הש"ס תוך שלוש שנים.
בעקבות מחזור הלימוד הראשון שבו התגלו תלמידים שלא עמדו בקצב, נוצרו עוד שני מסלולי לימוד, של עשרים דפים לחודש ושלושים דפים לחודש לפי סדר הש"ס. כמו כן, בשנת ה'תשמ"ג הורחבה הפעילות לערים שונות, ולא רק לחניכי כוללי הש"ס. עם הזמן נוספה גם תוכנית לימודית בהלכה הכוללת לימוד מסיבי של הטור ושו"ע ומפרשיו, ובה שני מסלולים: האחד אורח חיים ויורה דעה, ומסלול שני בו נבחנים על חושן משפט ואבן העזר, כאשר יחידת לימוד חודשית חופפת בכמותה בערך ליחידת לימוד של שלושים דף גמרא. בכל המסלולים, בכל חודש רביעי נבחנים על החומר הנלמד בשלושת החודשים שקדמו לו. 
המבחנים בכל רמות הלימוד השונות כוללים תמיד עשרים וחמש שאלות וכל מי שעובר בהצטיינות (ציון של לפחות 70%) מקבל מלגה (המלגות כולן ממומנות מתרומות בלבד) המלגות הן חודשיות (לאברכים) או חצי שנתיות (לרווקים) וגובהן מותנה בציון ובמצב האישי של הנבחן. 
הדרישות כיום על מנת להתקבל למפעל הש"ס עומדות על לימוד בישיבה ואישור של ראש הישיבה שהמועמד מתאים לעמוד במסגרת הלימודים. קבלת אברכים למפעל הש"ס אינה מצריכה אישור של ראש הכולל. מבחני מפעל הש"ס נערכים פעם בחודש (לרוב בראש חודש למעט מקרים של תאריכים בעלי משמעות מיוחדת בישיבות) במקומות הבאים בארץ ישראל: ירושלים, בני ברק, נתניה, אשדוד, עמנואל, חיפה, באר שבע, צפת, קריית ספר, חצור הגלילית ובית שמש. מלבד המבחן החודשי במסלול 70 דף הנערך בקריית צאנז נתניה בלבד.  
כדי לשוות לו מעמד של ארגון כלל חרדי ולא פרטי של חסידות צאנז, הקים האדמו"ר ועדה של ראשי ישיבות מהשורה הראשונה, רובם מהמגזר הליטאי ומיעוטם מהמגזר החסידי, הנקראת "נשיאות מפעל הש"ס" בראשותו עומד היום בנו, האדמו"ר מצאנז הרב צבי אלימלך הלברשטאם. אחת לשנה מתכנסים הרבנים חברי הנשיאות לישיבה רשמית ופורמלית, הנערכת בכל שנה במעונו של חבר אחר מבין חברי הנשיאות, בה נישאים דברי ברכה ובה מוכרז החומר הנלמד במהלך השנה הבאה לפי סדר הקבוע וידוע מראש.
Truth Hurts

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ליזו, ריקי ריד, ג'סי סיינט ג'ון וסטיבן צ'אונג והופק על ידי ריקי ריד וטֶלי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הטראפ. שני הסגנונות המוזיקליים הללו מאפיינים שירים נוספים של ליזו, כדוגמת השיר "Tempo".
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בסמוך לצאתו.

הצלחה

תחילה, לא זכה השיר כלל להצלחה ולא דורג באף מצעד רשמי. שנתיים לאחר צאתו המקורית, הפך השיר לתופעת אינטרנט ולוויראלי ב-TikTok. הדבר עורר התעניינות סביב השיר וליזו כאחד, ובעקבות כך החל להתנגן בתחנות הרדיו השונות ברחבי העולם. השיר זכה לפופולריות נוספת כאשר הופיע בסרט "Someone Great" של נטפליקס.
לאחר כל המאורעות הללו, זכה השיר להצלחה בינלאומית תוך שהצליח להיכנס אל עשרות מצעדים שונים, ואף כבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.
באוגוסט 2019, ליזו הופיעה בטקס פרסי VMA עם השיר "Truth Hurts" ו-"Good as Hell" בהופעה שזכתה לשבחים רבים; מגזין קוסמופוליטן כתב שהופעתה הייתה "החלק הטוב ביותר בטקס", מגזין אסקווייר כינה את הופעתה "בלתי נשכחת" ומגזין Parade  כתב שהופעתה הייתה "פורצת דרך עבור נשים בכל הצבעים והמידות".

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר עוצב על ידי ברוק קנדי והועלה לערוץ היוטיוב של ליזו ב-25 בספטמבר 2017, כמה ימים לאחר שיצא כסינגל. בקליפ ניתן לראות את ליזו לבושה ככלה, בדיוק כמו בעטיפת הסינגל. הקונספט של הקליפ הוא חתונה.
נכון לספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-105 מיליון צפיות.
הפרדת חומרים

הפרדת חומרים היא שם כולל למספר תהליכים, שבהם ניתן להפריד תערובות/תרכובות לחומרים המרכיבים אותם, כמו למשל: תערובת מי מלח תופרד למים ולמלח ובעוד מים יופרד לחמצן ולמימן.

לשם מה להפריד חומרים

העולם רב בתערובות ובתרכובות שאותם לפעמים בני האדם מעוניינים להפריד על מנת לקבל את הרכיבים להם הם זקוקים, לשם כך פיתחו עם השנים טכנולוגיות שונות שבהן ניתן להיעזר על מנת להפריד את התרכובות או התערובות שברצוננו להפריד. במקרים מסוימים בהם אנו רוצים להפריד חומרים למטרות ניצול אותו החומר אנו דרושים להפרידו בצורה כלשהי בין אם זה בצורה פשוטה בעזרת אמצעים המצויים בכל אחד מן הבתים ובין אם זה הפרדת חומרים בדרכים מורכבות יותר על מנת לקבל את החומרים הדרושים ניתן להפריד תרכובות ותערובות בדרכים שונות,
תרכובות ניתנות להפרדה באמצעים כימיים כמו מיצוי וכרומוטוגרפיה בעוד שתערובות ניתנות להפרדה על ידי שימוש באמצעים פיזיקליים כגון סינון, חימום או קירור, מגנוט, אידוי וזיקוק.

זיקוק

זיקוק: על פי שיטה זו נעשה תהליך של הפרדת תערובות נוזליים בהתבסס על הבדלי טמפרטורות הרתיחה שלהם. בתהליך זה נעשה פעולת הרתחה של התערובת ואת האדים המתקבלים אוספים לתוך מיכל שבתוכו חוזרים האדים לחומר הנוזלי שהותך (נעשה תהליך של עיבוי), כך מרתיחים את התערובת עד שכל החומרים המרכיבים אותה הפכו לאדים (הנוזל הראשון שיתאדה הוא הנוזל עם טמפרטורת הרתיחה הנמוך ביותר, בנוסף, את כל הנוזלים שהתאדו אוספים לתוך כלים נפרדים מקוררים שכן האדים הופכים חזרה לנוזל, נעשה תהליך עיבוי).

מיצוי

מיצוי הוא תהליך אשר משמש להפרדת חומרים בתוך תערובת נוזלית (מיצוי הנקרא מיצוי נוזל-נוזל) ובנוסף משמש גם להפרדת חומרים בתערובות מוצקים (מיצוי הנקרא נוזל-מוצק). תהליך זה מתבצע כאשר מוסיפים לתערובת חומר שיש ביכולתו להמס את החומר שאנו רוצים להפרידו, לאחר הוספתו של החומר הממס, מרחיקים את החומר שאנו רוצים לקבל עם הפאזה הנוזלית שנוצרה באמצעות מכשיר הפרדה כמו משפך מפריד. לאחר שבידנו את החומר שברצוננו לקבל עלינו להיפתר מהחומר הממס על ידי אידוי בחימום תחת ריק.

כרומוטוגרפיה

כרומוטוגרפיה היא שיטת הפרדה המאפשרת להפריד, לזהות ולקבוע את כמות החומרים הנמצאים בתערובת. משתמשים בשיטה זו בתחומים רבים כגון: מחקר, זיהוי פלילי, מזון והרפואה.
פירוש המילה כרומוטוגרפיה הוא צביעה גרפית – כרומו: צבע, גרפיה: גרף.
DJI (חברה)

דא-ג'יאנג חידושים מדע וטכנולוגיה, או בשמה השיווקי DJI (בסינית: 大疆创新科技有限公司
) היא חברת טכנולוגיה סינית שנוסדה ב-2006 על ידי פרנק ואנג. החברה מבוססת בשנזן, גואנגדונג, מייצרת ומשווקת כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מ) עבור צילום ווידאוגרפיה אוויריים, מייצבים (גימבאל), פלטפורמות טיסה, מצלמות, מערכות הנעה, מייצבי מצלמות ובקרי טיסה.
על פי האקונומיסט כבר ב-2015, החברה הייתה בחזית תעשיית הכטב"מים האזרחית.
לחברה מספר סדרות של רחפנים, החל מרחפנים זולים במחיר לכל כיס ועד לרחפנים מקצועיים ויקרים המשמשים בצילום מקצועי ובתעשיית הקולנוע.

היסטוריה

שווי החברה הוערך בספטמבר 2016 בכ-10 מיליארד דולר. בנוסף, שלטה החברה בכ־70% משוק הרחפנים. ב 2018 העריך פורבס את שוויה בכ 15 מיליארד דולר.
LAMP (תשתיות תוכנה)

מקור השם

מקור השם LAMP, הוא בכתבה לעיתון שנכתבה על ידי מיכאל קונז בשנת 1998, ובה ניסה להדגים את הכוח הנתון בשילוב של LAMP. כיוון שקונז חשב שקהל הקוראים יאהב ראשי תיבות, הוא יצר ראשי תיבות בעלי משמעות, LAMP (באנגלית: מנורה), כותרת הכתבה, "Let There Be Light", פירושה "ויהי אור".

וריאציות אחרות

מכוון שמדובר בשילוב מומלץ של רכיבים, ישנם מנהלי שרתים רבים שעושים שימוש רק בחלק מהתוכנות הכלולות ב-LAMP ומכאן שנוצרו וריאציות של חבילת התוכנה הזו, שבהן הוחלף אחד מארבעת הרכיבים ברכיב אחר (חופשי או קנייני). למשל כזו המכילה את מערכת ההפעלה BSD במקום לינוקס, כזו שעובדת על "חלונות" ונקראת WAMP, כזו שעובדת על בסיס נתונים שונה, למשל LAPP המשתמש בבסיס נתונים PostgreSQL כתחליף ל-MySQL וכזו המרחיבה את ארכיטקטורת התשתית ליישומים שאינם דווקא באינטרנט באמצעות שרת אפליקציות של קוד פתוח, למשל LAMPJ באמצעות הוספת שרת אפליקציות Jboss.
המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה

היסטוריה

ב-31 במאי 1954 נפתחה המכללה לאחר הכנות שנמשכו כשנה.
ב-1969 שולבו לימודים אקדמאים במסגרת שיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל אביב. כיום מתנהלים הלימודים בחסות אוניברסיטת חיפה.
ב-1989 הוחלט על שינוי מתכונתו של הקורס הארוך לזרוע היבשה ושמו שונה לברק. הקורס בוסס על יסודות מקצועיים-עיוניים לקצינים מבצעיים ומוכר בחלקו לתואר ראשון.
ב-1 בספטמבר 1991 אוחדו הפו"ם והמכללה לביטחון לאומי ועברו לפיקודו של מפקד המכללות במחנה דיין אשר בגלילות.
בשנים 1994–1999 פעל קורס ארוך נוסף לקציני היבשה מחץ (מחשבה צבאית) ונועד לבעלי תואר אקדמאי.
בשנת 1998 בוטלו קורסי המטה הקצרים לשלוש הזרועות והוחלט על קיום קורסים קצרים המשולבים לכל הזרועות יחדיו.
ב-2001 הוחלט לאחד את כל הקורסים הקצרים לקורס אחד בשם אפק וקורס ברק הפך לקורס חובה לצורך תפקיד מג"ד.
לאחר מלחמת לבנון השנייה הוחלט שחניכי האוויר, היבשה והים ילמדו יחדיו במסגרת קורס אחוד אשר נקרא הקורס לפו"ם כללי.
בשנת 2017 נפתח בית הספר לפיקוד לנגדים (במקור בית הספר לנגדים), במסגרתו החלו בחודש אוקטובר שני קורסים שתפקידם הכשרת הנגד בציר הפיקודי: קורס כניסה לקבע מובהק (ארבעה שבועות) וקורס פיקוד ומטה לנגדים במינוי בכיר (שישה שבועות), המהווים תנאי לקידום לקבע מובהק (רב-סמל ראשון) או מינוי למסלול הבכיר. על בית הספר מפקד קצין בדרגת סגן-אלוף, סגן-אלוף אוהד נוימן. בכל קורס שני צוותים עליהם מפקד מפק"ץ (רב-סרן או רב-נגד) ובסך הכל ארבעה צוותים בשני הקורסים. במהלך שנת הפעילות הראשונה הכשיר בית הספר למעלה מ-500 בוגרים בשני הקורסים. 
בבסיס הכשרת הנגדים בבית הספר נמצאת לבנת הפיקוד והמנהיגות השזור לאורך תוכני ההכשרה כולה ובמסגרת זו מתקיימות סדנאות תפיסת תפקיד, פיקוד ומנהיגות.
בשלהי שנת הפעילות הראשונה שונה שמה של המסגרת ונקבע כי תקרא: בית הספר לפיקוד לנגדים, כך ששם זה יבטא את עיקר תפקידו של בית הספר בהכשרת הנגדים בציר הפיקודי.
בתאריך ה-7 בפברואר 2018 התקיים בהיכל צה"ל יום עיון לציון שנה לפעילות בית הספר לפיקוד לנגדים בו השתתפו למעלה מ-350 בוגרי הקורסים השונים.
בימים אלו מתקיימת עבודת מטה נרחבת להגדלת מספר הצוותים בקורס כניסה לקבע מובהק.
גן החיות שנברון

היסטוריה

גן החיות שנברון הוקם בתור מתחם מלכותי ב-31 ביולי  1752. מאז הקמתו עבר שינויים רבים, אולם הוא עדיין פעיל במקום בו הוקם. את גן החיות יסד הקיסר פרנץ הראשון, בעלה של מריה תרזה, אשר רצה להקים גן חיות מלכותי במושב הקיץ שלו.
בעבר כלל מספר מועט של מינים שהוחזקו ב-12 כלובי-ברזל קטנים ואחידים, שהיו ממוקמים זה ליד זה כדי לאפשר צפייה בכל בעלי החיים. הקיסר התנגד להבאת טורפים לגן החיות בגלל שריחם הפריע לו, ולכן בתחילת דרכו כלל גן החיות מיני אנטילופות שונים ועופות. עם הזמן, קיבל גן החיות שנברון בעלי חיים נוספים שניצודו בארצות רחוקות בעת מסעותיו של הקיסר ואנשים אחרים או נקנו מקרקסים וגני חיות נודדים. דובי קוטב, לדוגמה, הובאו מהאזור הארקטי בשנת 1873. בעלי חיים אחרים, דוגמת הג'ירף, לא שרדו את המסעות ומתו בדרך. בתקופת התפתחותו של גן החיות בעלי החיים הוחזקו בתנאים לא טובים ורבים מהם סבלו מרעש הקהל הרב, מתזונה לקויה וטיפול לא נכון.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20, עם התפתחות גני החיות ברחבי העולם, השתכלל מאוד גן החיות ותנאי אחזקתן ורווחתן של החיות השתפרו. כיום מחזיק גן החיות מינים רבים מאוד של בעלי חיים, מהם מינים בסכנת הכחדה, במתחמים גדולים יחסית - יותר מבעבר, ונעשים מאמצים לדמות את סביבתן הטבעית של החיות. ב-14 ביולי 1906, בגן החיות שנברון נולד הפיל הראשון שנולד בגן חיות אי-פעם. בשנת 1980 הוחזקו בגן כ-4,000 בעלי חיים ממינים שונים, אולם מאז המספר הצטמצם בשל המגמה לשפר את תנאי חייהן של החיות, וכיום מוחזקים בגן כ-2,500 בעלי חיים.
גן החיות שנברון הוא מגני החיות המעטים בעולם המחזיקים פנדה, בעל חיים המצוי בסכנת הכחדה וקשה מאוד לגדלו בשבייה. מוקדי התעניינות אחרים הקיימים בגן החיות הם ביתן יער הגשם בו עוברים המבקרים דרך צמחייה המדמה את יער האמזונאס וצופים בבעלי חיים שונים ואקווריום גדול המאפשר למבקרים לצפות בבעלי חיים ימיים. גן החיות מציע למבקרים פעילויות סמליות כגון "אימוץ בעל-חיים" בעבור תרומת כסף. פעילויות אחרות כוללות, לדוגמה, השכרה של אזור מסוים בגן החיות עבור קיום אירוע. בנוסף למתחמים הרגילים, בגן החיות מתחמים ייעודיים עבור קבוצות מסוימות של בעלי חיים או עבור אזורי מחיה מסוימים, בהם הם מוחזקים בתנאים המיוחדים המתאימים להם. קיימים מתחמי זוחלים, עופות וחרקים, ומתחמי ביצת מנגרובה, מדבר ומערה. בתחילת 2004 נפתח בגן החיות מתחם "פולריום" (מהמילה polar - קוטב) שבו מוחזקים בעלי חיים מאזור הקוטב, הרגילים לסביבה קרה מאוד.
בשנת 1992 הועבר הגן לבעלות פרטית ומאז ועד שנת 2007 הוא נוהל על ידי הלמוט פכלאנר, המכהן גם כנשיא הקרן העולמית לשימור חיות הבר באוסטריה. פכלאנר הצליח לחדש חלקים רבים בגן החיות. בתחילת 2007 פרש פכלאנק, ומאז מנהלת אותו סגניתו. גן החיות שנברון לוקח חלק בתוכניות שימור מינים בסכנת הכחדה ופעילויות מחקר מדעי, והוא חבר באיגוד גני החיות והאקווריומים האירופאי ובאיגוד גני החיות האוסטרי. גן החיות מפעיל גם תוכניות הכוללות פעילויות חינוכיות עבור קבוצות של ילדים המבקרים בגן מטעם בית ספרם.
בגן החיות שנברון אירעו במשך השנים מספר תאונות טראגיות בין בעלי החיים למטפליהם. בשנת 2002, תקף והרג יגואר עובדת בגן החיות לעיני המבקרים, בשעה שהאכילה אותו. מנהל גן החיות, פכלאנר, ניסה לסייע לעובדת המותקפת, אולם ניסיונותיו נכשלו והוא נפצע ברגלו. בפברואר 2005, מחצה פילה צעירה למוות את אחד מהמטפלים בגן החיות. המקרה עורר עניין בתקשורת, והעיתונות לחצה על פכלאנר להתפטר.