תווחידה בן א-שייח'

תווחידה בן א-שייח' (בערבית: توحيدة بن الشيخ; 2 בינואר 1909 – 6 בדצמבר 2010) הייתה רופאה תוניסאית, רופאת הנשים ורופאת ילדים, הרופאה המוסמכת הראשונה בקרב האוכולוסיה המוסלמית בעולם הערבי.

ביוגרפיה

תווחידה בן א-שייח' נולדה למשפחה מהמעמד הבינוני, אמה הייתה בת למשפחה אמידה שנחשבה מהמשפחות העשירות בבירת תוניסיה. אביה נפטר בהיותה ילדה, אמה של תוחידה גידלה את ילדיה לבד, כשהיא מאפשרת להם ללמוד לימודים אקדמיים. תוחידה לא נישאה ונשארה רווקה כל חייה. השקעתה הרבה בחייה המקצועיים, שנעו בין צרפת לבין תוניסיה, התנגשה במידה רבה עם כל ניסיון שלה להינשא ולהקים משפחה יציבה.

לימודיה

בן א-שייח החלה את לימודיה בבית הספר היסודי "נהג' אל-באשא" (نهج الباشا), היא סיימה אותו בשנת 1922, והמשיכה את לימודיה התיכוניים בבית הספר "ארמאן פלייר"  (معهد أرمان فاليار). היא החלה את לימודיה האוניברסיטאיים בעיר הבירה תוניס וקיבלה תואר ראשון בהצטיינות בשנת 1928 במגמות כימיה, פיזיקה וביולוגיה. בן א-שייח הייתה האישה הראשונה שקיבלה תעודה מסוג זה, מאחר שעד אז חל איסור על נשות תוניס ללמוד בלימודי השכלה גבוהה בתוניס וגם בחו"ל. למרות זאת בן א-שייח קיבלה תמיכה מאמה ללימודיה. מתוניס היא עברה לצרפת עם חברת המשפחה לידיה בורנה, אשתו של אטיין בורנה (Burnet), רופא וחוקר צרפתי במכון פסטר בתוניסיה שסייע לה.
בהיותה בצרפת היא המשיכה את לימודי הרפואה וסיימה אותם בשנת 1936 והפכה בכך לרופאה התוניסאית הראשונה. היא חזרה לתוניסיה והתמחתה ברפואת ילדים ולאחר מכן בגינקולוגיה.

ההתמחות בגינקולוגיה

בן א-שייח' ייחסה את החלטתה להתמחות בגינקולוגיה למעמד האישה בעולם הערבי בתקופה ההיא. חלק גדול מהנשים היו שמרניות ואמהות חד-הוריות, והן סירבו להיבדק על ידי גברים, ובמיוחד נשים חד-הוריות, בגלל הפחד משערוריה ורצח בטענת חילול כבוד המשפחה, לכן היה חשוב שתהיה רופאת נשים שתנגיש את כל הטיפולים והבדיקות הדרושים לנשים ברמה מקצועית, והרחקת נשים אלה ככל האפשר מהמיילדות המסורתיות שסיכנו את היולדת ותינוקה. למרות הקושי שהיה לנשים באותה עת ללמוד, מצבן המסוכן של הנשים שנעזרו במיילדות חסרות השכלה ובלי הכשרה מתאימה, איתגר אותה להתמחות בגינקולוגיה. לכן היא לקחה על עצמה את האחריות להרחיק נשים אלה מסכנה זו.
גם הצורך של חלק מהנשים להזדקק לרופא מנתח בעת לידה בסיכון היווה בעיה עבורן, הן נדרשו לעיתים לקבל טיפול מרופא ממין זכר למרות המסורת והביישנות, מצב שהעמיד אותן בסיטואציה קשה האם לאבד את התינוק ואפילו את חייהן, או לחשוף את גופן בפני הרופא הזכר במטרה להציל את חייהן וחיי תינוקן.

כרופאה

לאחר סיום לימודיה וחזרתה לתוניסיה, התחילה תווחידה את עבודתה כרופאה, והקימה את מרפאתה הפרטית הראשונה. בין ה-שנים 1955–1964 היא עבדה בתחום בריאות הציבור ומונתה כאחראית על מחלקת היולדות בבית החולים שארל ניקול, ובו התחילה את הפרויקט שלה שעסק בנושא ההדרכות בנושאי תכנון משפחה, אותו ייסדה בשנת 1963. לאחר מכן עברה לבית חולים עזיזה עותמאן ובו מונתה כאחראית על מחלקת הטיפול בתינוק והיולדות, והמשיכה לעבוד בו עד יציאתה לפנסיה בשנת 1977. באותה תקופה התחילה בן א-שייח' לפעול להקמת בית ספר למיילדות, ובשנת 1970 מונתה לתקופה של שנה, כמנהלת המשרד הלאומי לתכנון משפחה.

פעולותיה בעמותות

בן א-שייח' הייתה פעילה במספר עמותות גם בצרפת וגם בתוניסיה לאחר חזרתה לשם. אחת העמותות אליהן השתייכה הייתה איגוד שפעל בצרפת, הסטודנטיות המוסלמיות בצפון אפריקה (Association des étudiants musulmans d'Afrique du Nord), אשר פעלו והתנגדו לכל נושא מילת נשים. 
בשנת 1931 היא הוזמנה לנאום בכנס של איגוד נשים צרפתיות, בו היא דנה במצבה של האישה המוסלמית במדינות הכבושות על ידי צרפת. תוחידה התייחסה לאלימות נגד נשים במדינות ערביות. היא הסבירה שהאלימות מתחילה כבר מילדותה של התינוקת, והסוג הכי גרוע הוא מילת הנשים, אותו הגדירה כפשע ברברי אכזרי, המבוצע נגד ילדות קטנות, במטרה לשלול מהן את זכויותיהן ליהנות מחיי מין. בן א-שייח' הקדישה חלק גדול מחייה למניעת מנהג מילת הנשים, וניסתה להעלות במשך שנים רבות את המודעות לגבי הסכנה הנשקפת לבנות ונשים ממנהג זה, והצליחה לבצע שינוי חלקי, ולהפחית את אחוז מילת הנשים בקרב האוכלוסייה המוסלמית בתוניסיה. בנוסף לזה בן א-שייח' העלתה לדיון ציבורי במסגרת העמותות בתוניסיה ובצרפת נושאים נוספים כמו: נישואין מוקדמים, אונס ורצח על רקע של כבוד המשפחה, במטרה למצוא פתרונות אמתיים. 
בחזרתה לתוניסיה השתתפה בן א-שייח' בשנת 1936, עם נשים פעילות כמוה, בהקמת ארגון איחוד הנשים המוסלמי התוניסאי ( الاتحاد النسائي الاسلامي في تونس). והוא נחשב לארגון הראשון שהמתמקד בהגשת עזרה וצדקה לסטודנטים תוניסאיים הלומדים בצרפת.
בזמן מלחמת העולם השנייה 1939–1945, ייסדה בן א-שייח' עמותה להגשת טיפול חברתי ומונתה לעמוד בראשה. העמותה הזאת סייעה בהקמת בית היתומים לבנות בשנת 1950. באותה שנה ייסדה את עמותת אל-קמאטה א-תונסיה (جمعية القماط التونسية للعناية بالرضع) המטפלת בילדים ממשפחות עניות. 
בן א-שייח' תרמה גם לעיתונות, היא התחילה לכתוב בהיותה סטודנטית, בעלון השנתי של סטודנטים מוסלמים מצפון אפריקה, ובשנת 1936 התחילה לכתוב בשבועון "לילה" לדוברי צרפתית, אשר נחשב למגזין הנשים התוניסאי הראשון.