google/wiki40b huggingface dataset:
ביחאווה

יהודי ביחאווה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מאמצע המאה ה-17. עם העברת העיירה לשלטון רוסי בסוף המאה ה-18, דרשו תושביה הפולנים לאסור על ישיבת יהודים בה, אך תביעה זו לא התקבלה. בשריפות שפרצו ביישוב בשנים 1892 ו- 1910 נשרפו רבים מבתי היהודים במקום.
ביישוב הוקמו בית כנסת ובית מדרש, ורוב היהודים בו היו חסידים. באמצע במאה ה-19 ישב בעיירה הרב נחמיה יחיאל רבינוביץ', בנו של יעקב יצחק מפשיסחה, אשר ייסד במקום אדמו"רות, שפעלה עד השואה. בשנת 1900 נמנו בעיירה כ-2,300 יהודים, מתוך כ-2,800 תושבים.
פעילות ציונית התקיימה בעיירה משנת 1904, עם הקמת ארגון "בני ציון" בה, ובשנת 1917 נוסד בעיירה סניף של המזרחי. בימי מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה ממעשי ביזה והתנכלות מצד חיילי הצבא הרוסי, ורבים מהם עזבו את היישוב.
לאחר המלחמה גברה בעיירה הפעילות הציונית. בשנת 1921 הוקם בעיירה בית ספר עברי, ובשנת 1925 החל לפעול בה סניף של פועלי ציון, והוקם בה בית תרבות יהודי. בין מלחמות העולם פעלו בעיירה תנועות הנוער החלוץ, בית"ר, השומר הלאומי והנוער הציוני, שהקימה בעיירה קיבוץ הכשרה.
בשנות השלושים המאוחרות נפגעו יהודי העיירה מהחרם הכלכלי הפולני על עסקי יהודים.

בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ערכו פולנים מקומיים ביזה של רכוש יהודי בעיירה. בסוף ספטמבר 1939 נכנס לעיירה הצבא האדום, אך כעבור מספר ימים נסוג, ולעיירה נכנסו הגרמנים. עם כניסתם, שרפו הגרמנים ספרי תורה מבית הכנסת המקומי, והחלו בלקיחת יהודים לעבודות כפייה. בד בבד, הוצא צו שחייב את היהודים לגלח את זקנם, וכאשר רב הקהילה סירב לכך, נשלח למאסר, ונפטר זמן קצר לאחר מכן. כמו כן, הוטלו על יהודי העיירה הגבלות תנועה, והם חויבו בנשיאת סרט עם מגן דוד על זרועם.
בראשית 1940 מונה בעיירה יודנרט, בראשות ברוך הירשמן, אשר נצטווה לספק לגרמנים תשלומי כופר, רכוש ועובדים לעבודות כפייה. במקרה אחד שבו לא הועברה המכסה הנדרשת, הוציאו הגרמנים להורג 7 יהודים כעונש. קבוצה גדולה של גברים יהודים מהעיירה נשלחה לעבודות כפייה בבניית ביצורים לאורך נהר בוג.
ביולי 1940 הובאו לעיירה כמה מאות יהודים שגורשו מקרקוב ומלודז', ובפברואר ומרץ 1941 הובאו אליה כ-250 יהודים נוספים. ביולי 1941 הגיע מספר יהודי העיירה לכ-2,850 איש. בתקופה זו מונה לראש היודנרט בעיירה יהושע לובלסקי.
בתחילת 1942 נצטוו יהודי העיירה למסור לגרמנים את פרוותיהם. עקב טענת הגרמנים לאי מילוי קפדני של ההוראה, הוצאו להורג חבר היודנרט שמואל ניסנבוים ומספר יהודים נוספים. בהמשך אותה שנה נרצחו בעיירה 11 יהודים נוספים. בנוסף, רבים מיהודי העיירה נפטרו כתוצאה מתנאי המחיה הקשים.
ב-10 באוקטובר 1942 לפנות בוקר פרצו אנשי ס"ס לבתי היהודים בעיירה, וריכזו אותם בכיכר המרכזית בה. או אז פתחו הגרמנים בירי אקראי לכיכר, ורבים מהיהודים בה נרצחו. למחרת גורשו יהודי העיירה לגטו בלז'יצה, רובם ברגל, ומשם שולחו עם יתר יהודי הסביבה למחנה ההשמדה בלז'ץ. כ-500 מיהודי העיירה שהושארו בה, ובהם ילדים רבים, נכלאו במחנה עבודה סגור, ממנו הועברו ב-8 במאי 1943 למחנה עבודה נוסף, ומשם למיידאנק.
מקהילת העיירה שרדו את השואה כ-50 יהודים.
מיקרואלקטרוניקה

מיקרואלקטרוניקה היא תחום באלקטרוניקה, העוסק בתכנון ובייצור מעגלים אלקטרוניים זעירים. מעגלים אלקטרוניים הם מעגלים חשמליים העובדים בזרמים ומתחים נמוכים ונקראים גם מעגלי זרם חלש.

היסטוריה

תחילתו של תחום המיקרואלקטרוניקה בהמצאת הטרנזיסטור, שהחליף את שפופרות הריק ששימשו עד אז בתעשיית האלקטרוניקה. הטרנזיסטור התבסס על שימוש בחומרים הנקראים מוליכים למחצה, בעלי תכונות הולכה הנעות בין חומרים מוליכים לבין חומרים מבודדים. 
ניתן לקבוע תכונות אלו בזמן תהליך הייצור ולשלוט עליהן (עד למידה מסוימת) בזמן הפעלת המעגל.
מידותיו המזעריות של הטרנזיסטור איפשרו הקטנה משמעותית בגודלם הפיזי של מעגלים חשמליים שהיו בשימוש אז. כמו כן, התפתחו שיטות הייצור של הטרנזיסטור לכדי שיטות של ייצור המוני (mass production) בעלות נמוכה. כתוצאה מכך, הפך הטרנזיסטור לרכיב זול ונפוץ מאד, מה שאפשר תכנון וייצור של מעגלים אלקטרוניים מורכבים ומסובכים יותר ויותר, המתבססים על מספר גדל והולך של טרנזיסטורים. כיום המיקרואלקטרוניקה היא בפועל ננואלקטרוניקה בה מיוצרים רכיבים בקנה מידה ננומטרי הכוללים ננו-מעגלים.
פריצת הדרך הבאה בתור, הייתה התפתחות תהליכי הייצור, לכדי תהליכים המאפשרים לחבר מספר טרנזיסטורים ביחד עם רכיבים נוספים, כגון דיודות, קבלים ונגדים, למעגל אלקטרוני מזערי על גבי פרוסת סיליקון של המוליך למחצה שממנו מיוצר הטרנזיסטור. מעגלים אלה נקראו מעגלים משולבים (Integrated Circuits או בקיצור IC).
המעגלים המשולבים הראשונים היו מעגלים פשוטים יחסית, המונים עשרות עד מאות אחדות של טרנזיסטורים. מעגלים אלה נקראים כיום Small Scale Integrated Circuits או בקיצור SSI. עם התפתחות תעשיית המיקרואלקטרוניקה, גודלם הפיסי של הטרנזיסטורים הלך וקטן, בעוד שהמעגלים המיוצרים בשיטה זו (הנקראים גם רכיבים) הלכו והתרחבו וכללו מספר גדל והולך של טרנזיסטורים. כיום, רכיב מיקרואלקטרוניקה יחיד, כדוגמת מעבד, יכול להכיל מאות מיליוני טרנזיסטורים. רכיב כזה נקרא Very Large Scale Integrated Circuit או בקיצור VLSI.
התפתחות כלי תכנון ממוחשבים (Computer Aided Design או בקיצור CAD), מאפשרת בתחילת המאה ה-21 שילוב של מספר מעבדים (CPUs) והתקני מולטימדיה (לדוגמה, כרטיס קול וכרטיס מסך) ו/או התקנים אחרים על אותו רכיב VLSI.
בתחילת המאה ה-21, מדברים החוקרים על חומרים פלסטיים שישמשו כמוליך למחצה, אשר בתהליכי הדפסה יעוצבו להתקנים חשמליים או התקנים פולטי-אור. אלה, מן הסתם, לא יחליפו את הסיליקון בזמן הקרוב אלא יוסיפו תכונות וישומים נוספים כמו מסכים גמישים.

בישראל

ההיסטוריה של מיקרואלקטרוניקה קשורה במרכז ההדרכה והמחקר אשר הוקם בשנת 1979 בטכניון על ידי פרופסור י. קדרון ופרופסור א. בר-לב.

תהליך הייצור

תהליכי ייצור של רכיבי מוליכים למחצה מתבסס על מגוון רחב של תהליכי ננוליתוגרפיה כימיים ואחרים, ביניהם פוטוליתוגרפיה, השתלות יונים ואיכול כימי המקנים לחומר תכונות שונות באזורים שונים שלו. 
רוב הייצור הסדרתי כיום מתבסס על שימוש בפרוסות של סיליקון גבישי (wafers). בתום תהליך הייצור, מכילה כל פרוסה כזו מאות או אף אלפים של רכיבים זהים, שצורתם בדרך כלל מרובעת. רכיבים אלה מופרדים בתום התהליך על ידי חיתוך הפרוסה לאורך ולרוחב. כל מרובע כזה, המכיל רכיב אחד, נקרא פיסת סיליקון 
(באנגלית die).
הרכיבים שהופרדו מהפרוסה עוברים תהליך שנקרא זיווד, שבסופו כל רכיב ארוז בתוך אריזה מחומר פלסטי או קרמי, שממנו נשלחים מוליכים לצורך חיבור הרכיב לתוך המעגל האלקטרוני. הרכיב הארוז נקרא שבב (Chip) והוא משמש להרכבת מעגלים מודפסים.
אלן דייוויס

ביוגרפיה

דייוויס נולד בלוטון שבמחוז אסקס. את שנות ילדותו בילה בצ'ינגפורד שבלונדון. אמו מתה מלוקמיה כשהיה בן שש, ואביו גידל אותו.
הוא למד בבית הספר סטייפלס רואד בלוטון, ואחר כך בבית הספר העצמאי "בנקרופטס סקול" בוודפורד גרין, שם עבר את בחינות ה-O-Levels. בהמשך למד בקולג' בלוטון, ועבר בחינות O-Levels נוספות ובחינות A-Levels (בתקשורת ובלימודי תיאטרון). ב-1988 סיים תואר בדרמה ובלימודי תיאטרון באוניברסיטת קנט. ב-2003 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה.

ספרים

בספטמבר 2009 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי של דייוויס "Favourite People and Me, 1978-88" בהוצאת מייקל ג'וזף (ספרי פינגווין). האנשים המועדפים שמופיעים בכותרת הספר כוללים את אנטון צ'כוב, ג'ון בלושי, בארי שין, מרגרט תאצ'ר ("רק במשך כמה ימים"), ג'ון מקנרו וסטארסקי והאץ'. עוד מוזכר בספר מועדון הכדורגל ארסנל שאותו דייוויס אוהד. הספר יצא לאור בכריכה רכה בשם "Rebel Without A Clue: How the 80s Made Me".

חיים אישיים

ב-13 בינואר 2007 התחתן דייוויס עם הסופרת קייטי מסקל. השניים נפגשו ב-2005 מאחורי הקלעים של התוכנית QI. לבני הזוג יש שלושה ילדים.

DVD

המופעים "Urban Trauma" (מ-1998) ו-"Life is Pain" (מ-2013) הופצו על גבי DVD.
מרחצאות פאסילידס

היסטוריה

לפי הגרסה המקובלת וכפי שמעיד עליו שמו, הוקם בית המרחץ בידי הקיסר פאסילידס, ששלט באתיופיה בין השנים 1667-1632, וייסד את גונדר בשנת 1635 או בשנה שלאחר מכן . גרסה אחרת גורסת כי האתר הוקם מאוחר יותר, בימיו של הקיסר ייאסו השני שמלך בין השנים 1755-1730 בחסות אמו, הקיסרית מאנטאוואב. מנגד, הנוסע והרוקח הצרפתי שארל פונסה (Charles-Jacques Poncet), ששהה בגונדר משך תשעה חודשים, בשנים 1700-1699, תיאר בית מרחץ שמיקומו הגאוגרפי ותיאורו מתאימים לאלה של מרחצאות פאסילידס. פונסה הוסיף כי הקיסר ייאסו הראשון ואנשי חצרו חגגו במרחצאות את חג הטמקת. נראה כי חגיגות הטמקת היו המטרה שלשמה הוקמו המרחצאות מלכתחילה, אם כי סביר שהמקום שימש גם את הקיסר ואת בני משפחתו כאתר מנוחה ומרגוע. בימיו של הקיסר סלומון השני, ששלט בין השנים 1779-1777, שימש המקום ככנסייה.

האתר

המרחצאות שוכנים בין ערוצו של נהר אנגאראב התחתון ממערב, לאצטדיון כדורגל ממזרח. צורתו הכללית של המתחם היא כשל מחומש לא משוכלל, אורכו המרבי מדרום-מזרח לצפון-מערב מגיע ל-160 מטרים, ורוחבו עומד על כ-120 מטרים. המתחם מוקף חומה ומבנה שער בן שתי קומות קבוע בצדו הצפוני. בחומה משולבים שישה מגדלי שמירה קטנים, המזכירים מלחיות בצורתם, ובראשם כיפות. עוד משולב בחומה, בפינה הצפון-מערבית של המתחם, מבנה ששימש כאורווה, גם הוא בן שתי קומות.
בלב המתחם נחפרה בריכה גדולה, באורך של 50 מטרים. וברוחב של 30 מטרים. עומקה של הבריכה נע בין שני מטרים ל-2.5 מטרים, והיא ניזונה מערוצו של האנגראב התחתון דרך תעלה תת-קרקעית. תעלה בפינה הדרום-מזרחית של האגן משמשת לפינוי מים עודפים. הבריכה מוקפת בחומה המשמשת גם כמרפסת, ומדרגות יורדות ממנה אל האגן. בצידה הצפוני של הבריכה הותקן גשרון עשוי משתי קשתות, המוביל אל המבנה המרכזי. מבנה זה, שלו שתי קומות, ניצב גם הוא על-גבי קשתות בלבה של הבריכה, ואלה מהוות את קומתו הראשונה. הגשר מתחבר אל הכניסה המרכזית השוכנת בקומה השנייה שבחזית הצפונית של המבנה. בקומה זו שלושה חדרים. משני צדי הכניסה קבועים שני חלונות, וכל שלושת הפתחים מעוטרים בקשת עשויה אבן אדומה ובמשקופים לבנים. מעל דלת הכניסה קבוע פתח דומה במרכזו של מעין גמלון, המשמש כמעקה לגג המבנה השטוח. בחזית הדרומית תולה מרפסת עץ שאליה נפתחים דלת וחלון, מעוטרים באופן זהה לפתחי החזית הצפונית. מעל מרפסת זו, בפינה הדרום-מזרחית של המבנה, הוקם מגדלון, המוסיף למבנה קומה השלישית, וגם בו קבוע פתח המוביל אל מרפסת קטנה יותר. גג המגדלון נושא שינות. שני גרמי מדרגות - אחד בפנים המבנה והאחר מחוצה לו - מובילים מהקומה השנייה אל גג המבנה והמגדלון.
מחוץ למתחם, בצדו המזרחי, שוכן מבנה עגול הכולל כיפה הנישאת על-גבי עמודים. המבנה מכונה "קבר הסוס", אך ייתכן ששימש כעמדת תצפית ופיקוד לקיסרים עת סקרו את חייליהם. מקור שמו של המבנה באגדה על סוסו של אחד הקיסרים, שנקרא "סוביל" או "זובל", שנלכד על ידי סולטאן ממלכת סנאר בעת מערכה צבאית. הסוס לא נכנע לסולטאן ולא ניתן היה להשתלט עליו, והסולטאן החליט להורגו. הקיסר, אז עדיין נסיך צעיר, חילץ את הסוס ורכב על-גבו עד לגונדר. בהגיעם ליעדם, נפל הסוס ומת מתשישות; והקיסר הקים את מבנה הקבר במקום שבו הוטמן הסוס.
ח'אלד אל-אסעד

ח'אלד אל-אסעד (ערבית: خالد الأسعد; 1934 - 18 באוגוסט 2015) היה ארכאולוג סורי ומנהל העתיקות של העיר העתיקה תדמור.

חייו

ח'אלד אל-אסעד נחשב לחלוץ בארכאולוגיה הסורית. היה לו תואר בהיסטוריה ובחינוך מאוניברסיטת דמשק. במהלך הקריירה שלו הוא עסק בחפירות ובשימור של תדמור. משנת 1963 ואילך כיהן כמנהל רשות העתיקות בתדמור במשך 40 שנה, עד לפרישתו בשנת 2003, כדי להפוך למומחה במחלקת העתיקות והמוזיאונים. ממצאיו הארכאולוגיים הביאו לקביעת תדמור כאתר מורשת עולמי של ארגון אונסק"ו.
הוא שלט בשפה הארמית ותרגם טקסטים בשפה זו עד שנת 2011.
בשנת 2001 הכריז על גילוים של 700 מטבעות כסף מהמאה ה-7, הנושאים את דמותם של המלכים ח'וסרו הראשון וח'וסרו השני מהאימפריה הסאסאנית ששלטה בפרס לפני הכיבוש המוסלמי של פרס. בשנת 2003 היה חלק מצוות סורי-פולני שחשף פסיפס מהמאה ה-3 שתיאר מאבק בין אדם לחיה מכונפת. הוא תיאר את הפסיפס כ"אחת התגליות היקרות ביותר שנעשו אי פעם בפלמירה".
הוא היה חבר במפלגת הבעת' הסורית  מאז 1954. קיבל את אות מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין ‏ (1998).
היה אב ל-11 ילדים, 6 בנים ו-5 בנות, ששמה של אחת מהן זנוביה, על שמה של זנוביה מלכת תדמור. כאשר פרש בשנת 2003, העביר את שני תפקידיו באתר בתדמור לבנו ואליד. דווח ששניהם נעצרו על ידי דאעש באוגוסט 2015. גורל בנו עדיין אינו ידוע.

מותו

במאי 2015 עברה תדמור לשליטתו של ארגון המדינה האסלאמית (דאעש). ח'אלד אל-אסעד עזר לפנות את המוזיאון של העיר עוד לפני ההשתלטות של דאעש, הנוהג לבזוז עתיקות ולהשמידן או למוכרן לצורך מימון פעולותיו. אל-אסעד נתפס, ואנשי דאעש ניסו לגרום לו לגלות להם את המקום שבו עזר להחביא את המוצגים. 
מאז 27 במאי 2015, התיאטרון הרומי בתדמור שימש כמקום להוצאה להורג פומבית של מתנגדי דאעש. סרטון וידאו שנעשה על ידי דאעש מראה את הריגתם של 20 אסירים בידיהם של מוציאים להורג בני עשרה, לעיני מאות גברים וילדים. 
ח'אלד אל-אסעד עונה במשך חודש ימים כדי להשיג מידע על אוצרותיה החבויים של העיר, אך סירב למסור כל מידע לשוביו. ב-18 באוגוסט 2015 נלקח אל-אסעד בן ה-81 לכיכר העיר, שם נושא-חרב רעול-פנים ערף את ראשו אל מול קהל. גופתו ערופת הראש והספוגה בדם הוצגה לראווה כשהיא קשורה בחוט אדום לעמוד חשמל בכיכר מרכזית בתדמור החדשה (ולאחר מכן על עמוד רומי בעיר העתיקה) וראשו מונח על הרצפה בין רגליו והמשקפיים עדיין מורכבים עליו. על מותניו נתלה שלט המפרט את "פשעיו": נאמנות לנשיא סוריה בשאר אל-אסד, ייצוג סוריה ב"וועידות של כופרים" והיותו "מנהל עבודת האלילים" בתדמור, ביקור באיראן, ויצירת קשר עם אח בשירותי הביטחון הסוריים.
בתגובה למותו הודיע דאריו פראנצ'סקיני , השר האיטלקי למורשת ופעילויות תרבות ותיירות , שדגלי כל המוזיאונים באיטליה יורדו לחצי התורן לכבודו של אל-אסעד. אונסק"ו והמנהלת הכללית של הארגון, אירינה בוקובה, גינו את רצח אל-אסעד, באומרם: "הם רצחו אותו כי הוא לא הסכים לבגוד במחויבותו העמוקה לתדמור. כאן הוא הקדיש את חייו".
מייטי מאוס

היסטוריה

דמותו של מייטי מאוס הופיעה לראשונה בסרטון המצויר הקולנועי הקצר "The Mouse of Tomorrow" (עכבר המחר) אשר יצא לאקרנים בשנת 1942. השם המקורי של הדמות היה "סופר מאוס" (Super Mouse) אך לאחר שפול טרי גילה כי הייתה קיימת כבר דמות קומיקס בעלת אותו השם, הוא החליט לשנות את שמו ל"מייטי מאוס".
מייטי מאוס לבש במקור בגד כחול עם גלימה אדומה, בדומה לסופרמן. בהמשך הוחלט לשנות את צבע הבגד שלו לצהוב. בדומה לסופרמן, מייטי מאוס ניחן במגוון רחב של כוחות-על מסוגים שונים הכוללים: כוח גופני עצום, יכולת תעופה, חוסן גופני ההופך אותו לכמעט בלתי פגיע, מהירות עצומה, יכולת חישה מוגברת אשר מאפשרת לו לראות דרך חומר מוצק ("ראיית רנטגן") ויכולת טלקינזיס אשר אפשרה לו להניע גופים ממרחק. כמו כן, בדומה לסופרמן, מייטי מאוס מסוגל לנוע מהר יותר ממהירות האור, ועל ידי כך לנוע אחורה בזמן.
הסרטונים של מייטי מאוס לא זכו לפופולריות רבה כאשר שודרו במקור בקולנוע, אף על פי כן, דמותו הפכה לסמל תרבות אמריקאי לאחר שפול טרי מכר את זכויות השידור של הסרטונים לרשתות הטלוויזיה. הסרטונים של מייטי מאוס שודרו בארצות הברית לאורך שנות החמישים עד שנות שמונים.
בשנות השמונים האנימטור המפורסם ראלף באקשי הפיק סדרה מצוירת חדשה של מייטי מאוס בשם "The New Adventures of Mighty Mouse" (הרפתקאותיו החדשות של מייטי מאוס). בניגוד לסדרה המקורית, סדרה זו הייתה יותר סאטירית ומיועדת לקהל מבוגר. הסדרה בוטלה לבסוף לאחר שתי עונות בשל מדרוג נמוך ותלונות שהסדרה מכילה הומור על קוקאין.
סרט הקולנוע הראשון המופק באמצעות אנימציית מחשב באורך מלא של מייטי מאוס תוכנן לצאת לאקרנים במהלך שנת 2013 על ידי חברת ניקלודאון. בפועל הפרויקט לא יצא לפועל.
והתזמורת ממשיכה לנגן

עלילה

בפרולוג הסרט מתואר כי ב-1976, אפידמיולוג אמריקאי בשם דון פרנסיס מגיע לכפר על גדות נהר האבולה בזאיר, ומגלה שרבים מהתושבים שהרופא עבד איתם מתו ממחלה מסתורית, שלאחר מכן זוהתה כקדחת אבולה. זוהי החשיפה הראשונה שלו למגפה כזו, והתמונות של המתים שהוא עוזר לשרוף רודפות אותו כאשר לאחר מכן הוא עובד כחוקר במחקר שמתקיים בנושא האיידס ונגיף ה-HIV מטעם המרכז לבקרת מחלות ומניעתן.
בשנת 1981, פרנסיס הופך להיות מודע למספר גדל והולך של מקרי מוות ממקורות לא מוסברים בקרב הומוסקסואלים בלוס אנג'לס, ניו יורק וסן פרנסיסקו, והוא מתבקש לפתוח בחקירה מעמיקה על הסיבות האפשריות. תוך שהוא עובד ללא תשלום, בשטח מוגבל ועם ציוד מיושן, הוא נפגש עם דמויות מובילות בקרב הקהילה הלהט"בית, פוליטיקאים ורופאים, שרבים מהם מתרעמים על מעורבותו בגלל האג'נדות האישיות שלהם. חלק מבין ההומוסקסואלים מסייעים לו, בעוד שאחרים מביעים תרעומת על מה שהם רואים כהתערבות לא רצויה באורח החיים שלהם, ובמיוחד ניסיונותיו לבצע סגר של המקומיים.
כאשר פרנסיס מציג את התאוריה שלו על כך שאיידס הוא מחלת מין שנגרמת על ידי נגיף, התאוריה סופגת מתקפה מגורמים שונים, בהם ה-CDC, שמסרבים לנסות להוכיח שהמחלה מועברת באמצעות הדם; במקביל הוא מותקף על ידי מדענים צרפתים ואמריקאים המתחרים בו על הקרדיט של גילוי הנגיף. בינתיים, מניין ההרוגים מטפס במהירות.

ביקורות

מרבית המבקרים שיבחו את יכולתם של אנשי הצוות בסרט לעבד את ספרו העמוס בפרטים ועובדות של שילץ, לכדי סרט דרמה קוהרנטי. באתר Rotten Tomatoes הסרט זוכה לדירוג של 100% על בסיס שמונה חוות דעת.

פרסים ומועמדויות

הסרט היה מועמד ל-14 פרסי אמי וזכה בשלושה מהם. כן היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב (הסרט הטוב ביותר והשחקן הטוב ביותר), אך הפסיד בשתי המועמדויות. הסרט גם קיבל שבע מועמדויות לפרסי "CableACE" וזכה בפרס אחד (שחקן המשנה הטוב ביותר, איאן מק'קלן).
לודוויג הראשון, רוזן הסן

ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-6 בפברואר 1402 בשפאנגנברג, להרמן השני, רוזן הסן ולמרגרטה מהוהנצולרן-נירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן.
בשנת 1413 מת אביו, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1425 פרץ עימות בין לודוויג לנסיכות הבוחר ממיינץ על תביעות לשלטון בהסן, ובמהלך מלחמת הסן-מיינץ שפרצה כתוצאה מכך, ספג הארכיבישוף קונרד השלישי ממיינץ תבוסה מכרעת בפולדה בשנת 1427. ב-17 בינואר 1458 מת לודוויג, ולאחר מותו רוזנות הסן חולקה בין בניו לודוויג שקיבל את הסן התחתית (הסן-קאסל), והיינריך שקיבל את הסן העילית (הסן-מרבורג).
רופול

תחילת דרכו

רופול נולד בסן דייגו, קליפורניה בשנת 1960. שמו ניתן לו על ידי אימו, ילדת לואיזיאנה. שמו הוא שילוב של המילה (Ru (Roux - רביכה והשם פול. בראיונות מאוחרים ציין כי אימו נתנה לו שם זה מכיוון שרצתה ״שיהיה אדם מיוחד עם שם מיוחד״. בגיל 15 עזב את ביתו ועבר יחד עם אחותו לגור באטלנטה.

קריירה

בראשית שנות ה-80 ניסה להתפרנס כאמן וכיוצר קולנוע מחתרתי. ראשית פרסומו בשנות התשעים, בהן היה דמות קבע בסצנת המועדונים של ניו יורק ואטלנטה. היה חלק משמעותי מזרם ״ילדי המועדונים״ שפרח באותה תקופה. מאז שיחק במגוון סרטים ותוכניות טלוויזיה והקליט מספר אלבומי פופ. 
רופול הנחה בשנות ה-90 את תוכנית האירוח "המופע של רופול" בערוץ VH1.

2009 - היום : RuPaul's Drag Race, הנחיה וזכייה באמי

לאחר שקיעה באנונימיות יחסית בתחילת שנות ה-2000, החל רופול לעבוד על תוכנית ריאליטי בשם מרוץ הדראג של רופול. התוכנית עלתה לאוויר לראשונה בשנת 2009, בערוץ לוגו האמריקני. העונה הראשונה צולמה באופן דל תקציב, ללא תמיכה של חברת הפקות מוכרת, במשך שבועיים ובאיכות ירודה. בתום הקרנת העונה הראשונה, הסדרה זכתה להצלחה מסחררת הן בקהילה הגאה ומחוצה לה. הסדרה הפכה להיות סדרת הדגל של ערוץ לוגו, שביסס את מעמדו כערוץ עבור הקהילה הגאה ורופול עצמו הפך לאחד מסמלי הערוץ. 
נכון לתחילת 2019, הסדרה נמשכת אחת עשרה עונות רגילות וארבע עונות אולסטארז. לסדרה, סדרת בת בשם ״RuPaul Drag U" ששודרה במשך שלוש עונות, וסדרת ספין-אוף בשם ״Untucked" העוקבת אחרי המתמודדות בתחרות. 
בשנת 2016, זכה רופול בפרס אמי, על הנחיית התוכנית. ב-2017 גילם את ליונל, השכן של סופיה בסדרה הקומית "גירלבוס" בנטפליקס.

תדמית

רופול מופיע בציבור הן בדראג והן שלא בדראג; בדמותו הנשית כמלכת דראג הוא מזדהה כ"רופול", בעוד כאשר הוא מגלם דמויות גבריות או מופיע כעצמו, הוא מזדהה בשם רופול צ'ארלס. רופול ייחודי יחסית בקרב מלכות הדראג בשל נכונותו לאפשר התייחסויות כלפיו הן בלשון זכר והן בלשון נקבה. בספרו כתב: "אתם יכולים לקרוא לי הוא. אתם יכולים לקרוא לי היא. אתם יכולים לקרוא לי רגיס וקת'י לי; לא אכפת לי! כל עוד תקראו לי."
רופול נחשב לאחת ממלכות הדראג המפורסמות בעולם ולפורץ דרך בתחומו.

עבודות נוספות

בשנת 2018 העניקה את קולה להקלטת ספר הילדים "יום בחייו של מרלון באנדו". באותה שנה דיבבה את דמותה של פרספון בסרט "מילה של כלב".

חיים פרטיים

רופול נמצא במערכת יחסים עם ג'ורג' לבר, צייר מוויומינג מאז 1994. בינואר 2017 הזוג נישא.
לרופול שורשים יהודיים ונראה פעמים רבות עם שרשרת מגן דוד במהלך המרוץ לדראג. רופול למד ויודע לדבר יידיש.
איימליאנוס

בטרם עלייתו לשלטון

איימליאנוס נולד למשפחה שמוצאה לא ברור בפרובינקיה אפריקה הרומית, פרטים נוספים על תחילת חייו לא ידועים, חוץ מהעובדה שהיה נשוי לאישה בשם קרוניליה סופרה.
בשנת 251, לאחר הפיכתו של המושל של פרובינציית מואסיה העלית, טרבוניאנוס גלוס לקיסר הרומי החדש נשלח איימליאנוס להחליפו. הוא שימש בנוסף למושל של מסיה העלית, גם למושלה של מואסיה התחתית ופרובניצית פאנוניה. תפקידו העיקריים היו לאבטח את הגבול הדנובי של האימפריה מפני השבטים הגותים.
גלוס הצליח לייצב את השלטון, והגביל את המגפה שפשטה בעיר רומא, אולם הוא לא הצליח לצבור תמיכה ואהדה בצבא הרומי, וההסכמים שחתם עם הגותים בשנת 251 ופלישת פרס לסוריה הגבירו את מרירות הצבא ואת הרגשתו שהוא מוריד את כבוד האימפריה הרומית לאשפתות. איימליאנוס היה אחד ממנהיגי הצבא שהובילו את ההתמרמרות הזו וכתגובה סירב לשלם את המס למלך הגותי בשנת 253 שהקיסר התחייב אליו.
כתגובה פלשו הגותים, אל מעבר לדנובה, אולם איימליאנוס הצליח להביסם בתחילת הקיץ. הצבא שראה באיימליאנוס מחזיר הכבוד האבוד שלו, הכריז עליו כאימפרטור לאחר הניצחון. איימליאנו נטש את הפרובינצה שלו וצעד בראש צבא לעבר איטליה, בעוד גלוס ובנו ושותפו לקיסרות גייסו צבא משלהם, שתוגבר מכוחת מנהר הריין והתכוננו למאבק על השלטון.

תקופת שלטונו

הקרב בין הקיסר והגנרל המורד מעולם לא התרחש, גלוס ובנו נרצחו על ידי חייליהם, שחששו מתבוסה בלתי נמנעת, ומיד לאחר מכן הוכר איימליאנוס כקיסר החדש.
הסנאט הרומי מיהר לקבל את הקיסר החדש ואישר את תוארו כאוגוסטוס ואת תואר אשתו כאוגוסטה.
שלטונו של איימליאנוס לא החזיק מעמד יותר ממספר חודשים, המפקד של הצבאות על גבול הריין, ומושל הפרובינציות הגרמניות, ולרינוס צעד לרומא בראשות צבאו. כאשר הצבאות נפגשו בערך בחודש ספטמבר של שנת 253, נרצח איימליאנוס על ידי חייליו שלו שמיהרו להכריז על ולרניוס כקיסרם החדש.
קוטקה באסקט

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1927 כחלק מ"מועדון הספורט של קוטקה" (Kotkan Työväen Palloilijat). הקבוצה משתתפת בליגה הבכירה מאז הקמתה, ובמשך השנים שמרה על מקומה בצמרת הליגה וזכתה באליפויות וגביעים.

השתתפות באירופה

בעונת 1991/92 השתתפה הקבוצה בגביע ספורטה, ובהמשך בשלבים המוקדמים של הסופרוליג (1993, 1994, 1995). בעונת 2013/14 תשתתף בשלב הבתים של היורוצ'לנג'. 
הקבוצה מארחת בסטבקו ארנה, המכיל 2,000 מקומות ישיבה.
אנץ'

יהודי אנץ'

מצבות יהודיות מעידות על הימצאות יהודים בעיר בשנת 1860 ונראה כי יהודים החלו להתיישב במקום במחצית השנייה של המאה ה-19. רובם עסקו במסחר ובחקלאות.
בשנת 1921 נבנה בית הכנסת ובמקום הוקמו חברה קדישא, בית ספר ומוסדות חינוך נוספים.
בשנת 1930 נמנו בקהילה 272 יהודים ובשנת 1944 290 יהודים.
בשנת 1942 גויסו כ-70 צעירים יהודים מאנץ' לעבודות כפייה ורובם נספו. באפריל 1944, לאחר כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הובלו יהודי אנץ' לגטו קושיצה שם שוכנו עם כ-12,000 יהודי הסביבה. וב-15 במאי גורשו כולם למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לעיירה כמה ניצולים אליהם הצטרפו יהודים ממקומות אחרים. הם שיפצו את בניין בית הכנסת וחידשו את חיי הקהילה והקימו אנדרטה לזכר הנספים בשואה. אחרי הקמת מדינת ישראל עלו רוב יהודי אנץ'.
בשנות החמישים המוקדמות נפרצה גדר בית העלמין העתיק ומצבות נהרסו. יהודים נוספים עזבו בשנת 1956 ובשנות השישים כבר לא נותרו יהודים במקום.
תכנון לא-ליניארי

תכנון לא-ליניארי במתמטיקה ובחקר ביצועים בפרט הוא תהליך פתירת מערכת משוואות ואי-שוויונות (הנקראים אילוצים) במספר כלשהו של משתנים לאור פונקציית מטרה שיש להביא למקסימום או למינימום, כאשר לפחות אחד מהאילוצים ומפונקציית המטרה אינם ליניארים. במידה ואכן כולם ליניארים התהליך נקרא תכנון ליניארי.
לתהליך זה שימושים רבים בפתרון בעיות מגוונות שאינן ניתנות למידול כבעיה ליניארית. אם קיים מודל ליניארי מתקבל על הדעת לבעיה, עדיף להשתמש במודל זה על פני מודל לא-ליניארי בשל הסיבוכיות הגבוהה של התכנון הלא-ליניארי לעומת הזה הליניארי.

שיטות לפתרון

אם פונקציית המטרה והאילוצים הם ליניארים, אזי מדובר בבעיית תכנון ליניארי שנחשבת לפתירה בקלות בעזרת שיטות דוגמת סימפלקס. אם פונקציית המטרה היא פונקציה קמורה בבעיית מינימום או פונקציה קעורה בבעיית מקסימום וגם האילוצים מגדירים קבוצה קמורה, אז הבעיה נחשבת לקמורה גם היא ושיטות כלליות לפתרון אופטימיזציה קמורה זמינות לשימוש.
בעיות שאינן נופלות באחת מהקטגוריות הקודמות מצריכות אופטימיזציה לא-קמורה שנחשבת לקטגוריה המורכבת ביותר מבין השלוש ולכן אם אפשר, עדיף לבחור במודל פשוט יותר. קבוצת שיטות נפוצות הן מסוג סעף וחסום (branch and bound) המחלקות את הבעיה לתתי-מחלקות ופותרת קירוב של כל תת-מחלקה כזו באמצעות אופטימיזציה קמורה. בכל שלב החסם העליון על הפתרון והחסם התחתון מתקרבים עד שמגיעים לדיוק הרצוי.
עבור בעיה לא-ליניארית שאילוציה הם כולם משוואות, ניתן להשתמש בשיטת כופלי לגראנז' שמאפשרת למצוא את נקודות הקיצון הפוטנציאליות באמצעות מערכת משוואות הנוצרת מהנגזרת של פונקציית המטרה והאילוצים. אם בנוסף למשוואות יש גם אי-שוויונות, משפט קרוש-קון-טוקר (הידוע בקיצור KKT) מספק תנאים הכרחיים לנקודת קיצון פוטנציאלית. תחת קמירות, תנאים אלו גם מספיקים.
גישה אחרת לפתרון סופגת את האילוצים המוגדרים בבעיה לתוך פונקציית המטרה באמצעות "קנס" על חריגה מהם. גישה זו נקראת גישת מחיר(Penalty Methods) והיא מאפשר רדוקציה לבעיה במרחב ה-n ממדי בלי מגבלות על המרחב.
אודונה הראשון, רוזן סבויה

ביוגרפיה

אודונה נולד בשנת 1023 לאומברטו הראשון, רוזן סבויה ולאנצ'ילה מלנצבורג.
בשנת 1046 אודונה התחתן עם אדליידה מסוזה, בתם של אולדריקו מנפרדי השני, מרקיז טורינו וברטה ממילאנו, ועל ידי כך שלט עמה במרקיזות סוזה ובמרקיזות טורינו.
בשנת 1048 מת אביו אומברטו הראשון, רוזן סבויה, ואחיו אמדאו הראשון, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1051 מת אחיו אמדאו הראשון, ואודונה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1057 מת אודונה, ובנו פייטרו הראשון, רוזן סבויה ירש את כל נחלותיו.