ראש ממשלת ספרד

התואר הרשמי

ראש הממשלה הספרדי ידוע, בספרדית כ- Presidente del Gobierno אשר בתרגום לעברית פירושו נשיא הממשלה או לחלופין יושב ראש הממשלה. אך עדיין נושא התפקיד נקרא בעברית "ראש ממשלה", שהוא המונח המשמש לראשי הרשות המבצעת שאינם ראשי מדינה ברוב המדינות. עם זאת בספרדית המונח ראש ממשלה מתרגם לספרדית בהתאם לתואר המשמש בשפת המקור - לרוב, המונח יהיה 'Primer Ministro' (כך לדוגמה ראש ממשלת ישראל יקרא בספרדית Primer Ministro de Israel ולא Presidente del Gobierno de Israel), אך, לדוגמה, ראש ממשלת איטליה יכונה 'Presidente del Consejo de Ministros' (מהתואר האיטלקי Presidente del Consiglio dei Ministri, שמשמעו נשיא מועצת השרים), וראש ממשלת צ'כיה יכונה 'Presidente del Gobierno' (מהתואר הצ'כי Předseda vlády, שמשמעו יושב-ראש הממשלה - בתואר הספרדי המונח "נשיא" מחליף את המונח "יושב ראש", שקיים בצ'כית אך לא בספרדית).
בספרד ראש הממשלה נקרא בפשטות "Presidente" משמע "הנשיא". דבר זה הוביל, יותר מפעם אחת, לטעויות בקרב ממשלות ועיתונאים זרים, אשר טעו בחושבם כי ספרד היא רפובליקה ולא ממלכה. כך לדוגמה ג'ב בוש מושל פלורידה התייחס בטעות אל ראש הממשלה הספרדי כ"נשיא הרפובליקה הספרדית" בזמן ביקורו בספרד ב-2003.
הנוהג לקרוא לראש ממשלת ספרד "נשיא" קיים עוד מתחילת המאה ה-19 בזמן שלטונה של איזבלה השנייה, כאשר ראש הממשלה נקרא אז "Presidente del Consejo de Ministros" (נשיא/יו"ר מועצת השרים). לפני 1833 נושא התפקיד היה ידוע בשם Secretario de Estado (מזכיר המדינה), מונח שהיום משמש כשם התפקיד אותו ממלאים שרים זוטרים בממשלה.

הבחירות לתפקיד

כנהוג בדמוקרטיות פרלמנטריות, העם בוחר את הפרלמנט בבחירות כלליות, והפרלמנט הוא שבוחר באחד מחבריו לתפקיד ראש הממשלה (לרוב זהו ראש הסיעה הגדולה ביותר).
בספרד נקרא הפרלמנט הדו-בתי קורטס חנרלס, והגוף הבוחר את ראש הממשלה הוא הבית התחתון שלו הנקרא קונגרס הנציגים (Congreso de los Diputados). הבחירות מתקיימות כסדרן כל ארבע שנים, אך החוקה הספרדית מקנה לראש הממשלה סמכות להקדימן באמצעות פיזור קונגרס הנציגים. כך למשל, השתמש ראש הממשלה לשעבר פליפה גונסאלס בסמכותו שלוש פעמים ופיזר את הקונגרס בשנים 1989, 1993 ו-1996.
לאחר בחירות כלליות, מתחיל יו"ר קונגרס הנציגים בסבב של התייעצויות עם הסיעות השונות על מנת לבחור במועמד המתאים ביותר לתפקיד ראש הממשלה. נכון לשנת 2008 תמיד נבחר ראש הסיעה הגדולה ביותר.
כאשר נמצא מועמד מתאים, פונה יו"ר קונגרס הנציגים למלך על מנת שיציע אותו לתפקיד ראש הממשלה בפני הקונגרס. משהמלך עושה כן (תפקידו הוא סמלי בלבד) מתחיל דיון בן יומיים בקונגרס הנציגים, אשר בו מציג ומסביר המועמד את מטרותיו ועדיפויותיו אם ימונה לתפקיד ראש הממשלה, ומתקיים דיון בשני סיבובים בין הסיעות השונות. לאחר מכן נדרש המועמד לקבל את אמון קונגרס הנציגים באמצעות הצבעה: אם זכה המועמד ברוב מוחלט של הקולות (176 מתוך 350) בסיבוב ההצבעה הראשון, נחשב המועמד כזוכה לאמון הקונגרס. אם לא זכה ברוב מוחלט, מבוצעת הצבעה חוזרת יומיים אחר כך, שבה נדרש המועמד לזכות ברוב רגיל (דהינו יותר תומכים ממתנגדים) על מנת שיחשב כזוכה לאמון הקונגרס. ברגע שבו המועמד השיג את אמון קונגרס הנציגים, מודיע יו"ר הקונגרס למלך על התוצאה, והמלך ממנה אותו רשמית לראש הממשלה. מרגע שמונה, רשאי ראש הממשלה לבחור את שרי ממשלתו, תוך שהוא פונה למלך על מנת שיאשרר את מינוים.
תפקידו של המלך בכל התהליך הוא סמלי בלבד, וכל פעולותיו טעונות אישור נוסף על ידי יו"ר קונגרס הנציגים (עד לבחירת ראש הממשלה) ואחר כך ראש הממשלה הנבחר עצמו. בחוקה הספרדית אין כל הוראה או חוק המעניקים סמכויות חירום כלשהן למלך, וזאת על מנת למנוע כל שריד לתקופה הדיקטטורית של ספרד תחת שלטון פרנקו.