google/wiki40b huggingface dataset:
מנחם אלקינד

תולדות חייו

מנדל אלקינד נולד בעיירה בֵּרִיסְלָב (Берислав) שבפלך חרסון, בתחום המושב היהודי באימפריה הרוסית, כבן בכור למשפחה יהודית אורתודוקסית. והיה הבכור בין 7 אחים, אח ושש אחיות. (שניים מאחיו הגיעו אחר כך, בעקבותיו, לגדוד העבודה.) אביו, שלמה, שימש רב בעיר סימפרופול, בחצי האי קרים (כיום ברוסיה, לפני זמן קצר היה חלק מאוקראינה). בשנים ההן היה נהוג באימפריה הרוסית ה"נומרוס קלאוזוס", אשר איפשר רק לילד יהודי אחד ללמוד בכל כיתה. משהגיע הנער לגיל בית הספר התיכון, לא נמצאה כיתה שבה יוכל להיקלט. אביו עבר בין הגויים והבטיח מימון לימודיהם, כדי לאפשר לבנו את הלימודים בתיכון. משנסתיימה השנה נתפזרו ילדי הגויים, והמשפחה לא הייתה יכולה עוד לממן שני ילדים. מנדל אלקינד נשלח לקייב להמשיך את לימודיו, ושם פגש בדעות חדשות; ציונות, סוציאליזם וקומוניזם, ונתפס אליהן. עם תום לימודיו חזר לבית הוריו ונקלע למלחמת אזרחים בין הצבא האדום לצבאות הלבנים, שבמסגרתה נערכו גם פוגרומים ביהודים. כל אחד מן הצבאות גייס נערים לשורותיו בכפייה. המשפחה, שהחליטה להצילו מגורל מר (חטיפה לצבא או פוגרום), רכשה סירת דיג מאחד משכניהם, ציידו אותה כראוי, ואלקינד ואחד מחבריו הפליגו בה לטורקיה. בטורקיה הצטרף אלקינד לקיבוץ הכשרה, שהקים שם יוסף טרומפלדור. זמן רב חולף עד שנודע גורלו בביתו, ועוד שנים רבות שילמה המשפחה את מחיר הסירה וציודה. לקראת 1920 הגיע אלקינד לארץ ישראל והצטרף למייסדי "גדוד העבודה", שנקרא על שמו של יוסף טרומפלדור, לאחר שנפל בתל חי. עד מהרה התבלט בזכות כישרונותיו, והפך לגזבר פלוגת העבודה שלו ואחר כך לגזבר הגדוד. לדברי החוקרת אניטה שפירא, אישים שהכירוהו אז ראו בו את אחד מעמודי התווך של הציונות הסוציאליסטית בארץ ישראל, יחד עם יצחק בן צבי, ברל כצנלסון ודוד בן-גוריון, ולא היה ספק בלבם שלו היה חי בארץ היה הופך לאחד המנהיגים המרכזיים של אחדות העבודה.

הירידה מהארץ ואחריה

אלקינד, שעבר לחיות בתל יוסף, הפך למנהיג הפלג השמאלי בגדוד ותמך בתפיסה ריכוזיות על פני אוטונומיה לפלוגות וליישובים, בהעדפת האינטרס הגדודי על זה של המשק הבודד ובעידוד אופי קומוניסטי-מהפכני. הוא גיבש סביבו קבוצה בת כשלושים איש, שראו בברית המועצות וסטלין דגם להערצה והתרחקו אט אט מן הציונות. ב-1926, בליבו של משבר כלכלי קשה ואבטלה, ומתוך ויכוח עז עם הרוב בהנהגת הגדוד, ירדו מנדל וקבוצתו מהארץ והקימו "קיבוץ" בחצי האי קרים, בשם ויוו נובו (דרך חדשה, באספרנטו, משום שלא יכלו לקרוא למקום בשם עברי, ושם ביידיש או רוסית לא רצו). מנדל עצמו יורד עם אשתו מניה ושני בניו.
לגבי גורלו של אלקינד לאחר 1934 ידוע אך מעט. הוא עזב את ויוו נובו ללנינגרד ולמד באוניברסיטה הנדסה, אך לא סיים. ב-1936 עבר למוסקבה ועבד במערכת העיתון היידי הקומוניסטי "דער עמעס". ב-1937 נולד בנו השלישי וסבו בא כדי למול אותו, חודשיים לאחר מכן, ב-2 בדצמבר, נעצר אלקינד (או משום שהייתה הלשנה על ברית המילה, או משום ש"דער עמעס" הפך ללא חוקי או בשל עברו הציוני שהחשידו כמרגל). ב-19 בפברואר שנת 1938 הוצא אלקינד להורג בירייה בעיר מוסקבה
מניה אשתו, שהייתה רופאת ילדים, חיה עם שלושת ילדיה במוסקבה. בכור הבנים, אורי (יליד תל יוסף), התגייס לצבא האדום ונפל בחזית סטלינגרד. שני הבנים הנותרים למדו והמשיכו לחיות ברוסיה.
כביש 5050

ייחודו של הכביש

על אף שמספר הכביש הוא זוגי, מה שבדרך כלל מעיד על היותו כביש אורך שכיוונו הכללי הוא מצפון לדרום, כיוונו הכללי של כביש זה הוא ממזרח למערב, כמו בכבישי רוחב - בעלי מספר אי-זוגי.
וישיסואז

וישיסואז (בצרפתית: Vichyssoise) הוא מרק העשוי בסגנון צרפתי הכולל רסק של כרישה, בצלים, תפוחי אדמה, שמנת וציר עוף. המרק מוגש לרוב קר.

מקור המרק

ישנה מחלוקת בין המלומדים בדבר המקור של מרק זה. יש הטוענים כי מקורו של המרק בצרפת ואחרים טוענים כי המרק הומצא על ידי לואי דיאַט (Louis Diat), שף מלון ריץ קרלטון בניו יורק בראשית המאה ה-20. המרק הופיע בתפריט המלון בשם "Crème Vichyssoise Glacée", ובשנת 1930, כשתורגם התפריט לאנגלית, נותר השם הצרפתי (אם כי בשינוי כתיב המִלה Cream). באותה עת טרם נודעה העיר וישי שבצרפת לדיראון כמקום מושבהּ של ממשלת וישי ששיתפה פעולה עם מדינות הציר.
דיאַט עצמו סיפר בראיון שערך בשנות ה-50 כי נזכר במרק שסבתו נהגה להכין בילדותו בווישי.
לא מן הנמנע שהשף ז'ול גופה (Jules Gouffé), בן המאה ה-19, הוא שהמציא את המרק, שגרסה שלו הופיעה בספרו משנת 1872 שהוקדש למתכוני מרקים ומאכלים מתפוחי אדמה - שם מוגש המרק מחומם. גרסה חמה של מרק זה נקראת בשם Potage Parmentier על שמו של הרוקח פרמנטייה  שהמריץ את הצרפתים להכיר בתפוחי האדמה כמזון ראוי, ולא רק כמאכל לבהמות ולאביונים.
מנהל חשבונות האבטחה

מנהל חשבונות האבטחה (אנגלית: Security Account Manager או SAM) הוא קובץ במערכות הפעלה מבית מיקרוסופט: Windows XP, Windows Vista, Windows 7 בו נשמרים נתוני האבטחה של המשתמשים והקבוצות.
SAM משמש לאימות זהות בעת התחברות משתמשים מקומיים ומרוחקים אל המערכת ומשתמש באמצעי הצפנה כדי למנוע ממשתמשים לא מאומתים לגשת אל המערכת.
בקובץ זה נשמרים פרטי המשתמש (שם משתמש וסיסמה) בתוך תבנית Hash. הקובץ לא ניתן לפתיחה באמצעות פעולות Windows פשוטות מכיוון שהוא משמש את התהליכים הפנימיים של המערכת ושגיאה בו עלולה לגרום לבעיות אבטחה חמורות, אך עם זאת ניתן לקריאה בעזרת תוכניות מסוימות ונמצא בנתיב הבא: SystemRoot%/system32/config/SAM%
נתוני האבטחה של SAM נמצאים במפתח הרישום HKEY_LOCAL_MACHINE/SAM לא ניתן לראות את תוכן הרישום של מפתח זה כיוון שהוא מכיל מידע והרשאות משתמשים.
בניסיון לשפר את אבטחת הקובץ כנגד התקפות ופיצוח המידע שנמצא בו, הציגה מיקרוסופט את הכלי SYSKEY. כאשר אפשרות זו פעילה ערכי ה-Hash של כל החשבונות המקומיים המאוחסנים ב-SAM מוצפנים באמצעות מפתח.
כל עוד מערכת ההפעלה פועלת, לא ניתן להעביר או להעתיק את קובץ ה-SAM אל מיקום אחר כיוון שזה עלול לגרום לקריסת המערכת.
לאחר שמערכת ההפעלה מתחילה לעבוד מופעלת נעילת קובצי מערכת שתפעל עד לסגירת מערכת ההפעלה או עד להופעת מסך שגיאה כחול.
באמצעות Pwdump ניתן לגשת אל עותק הנתונים השמור בזיכרון ולקבל את הסיסמאות שנמצאות בקובץ ה-SAM.

בעיות אבטחה

במערכות ההפעלה Windows NT 3.51, Windows NT 4.0, Windows 2000, התגלתה פגיעות, כאשר קובץ ה-SAM נמחק מהכונן הקשיח יכל תוקף או כל משתמש אחר להתחבר אל המערכת ללא סיסמה.
במערכת ההפעלה Windows XP הפגיעות תוקנה וכאשר קובץ ה-SAM היה חסר מערכת ההפעלה הציגה שגיאה וכיבתה את המחשב, התיקון שהוציאה מיקרוסופט נחשב לפתרון חלקי מכיוון שניתן היה לטעון קובץ חליפי עם פרטים אחרים בעזרת מערכת הפעלה וירטואלית ובכך לעקוף את תנאי ה-SAM של המשתמש, להחליף סיסמה ולהתחבר אל המחשב עם סיסמה חדשה.
אינוקטיטוט

כתב שפת האינוקטיטוט

האינוקטיטוט נכתבת במספר דרכים. ההבדלים נובעים בעיקרם מניב ואזור, אך לעיתים גם מסיבות פוליטיות והיסטוריות.
במהלך שנות השישים של המאה ה-18, מיסיונרים תרמו ליצירת אלפבית לשפת האינוקטיטוט בגרינלנד המבוסס על האלפבית הלטיני על מנת להפיץ את הדת הנוצרית, ובפרט את התנ"ך, בשפת המקום, כפי שהיה נהוג על ידי המסיונרים בכל העולם. למעשה, ההבדל היחיד בין כתב זה לכתב הלטיני הקלאסי הוא הוספת האות קרא המיוצגת על ידי הסימן ĸ שבהמשך הוחלפה באות Q.
הקַנִיאוּיָאקְפַּאיט (ᖃᓂᐅᔮᖅᐸᐃᑦ), הוא כתב אבוגידה המשמש את האינואיטים דוברי האינוקטיטוט בטריטוריית נונאווט ובחבל נונאוויק. בשנת 1976 הפכה להיות הכתב הרשמי של השפות האינואיטיות, לצד האלפבית הלטיני. הוא מבוסס על כתב הילידים הקנדי. בכתב זה כל אות מיצגת עיצור, וכל תנועה מיוצגת על ידי הרוטציה של אותה האות.
משך

משך, השישי בבני יפת, לאחר יוון ותובל, נכדו של נח.
את משך מקובל לזהות עם מֻשְׁכִּ המוכר ממקורות אשוריים וכן ממקורות קלאסיים מאוחרים יותר כעם מעמי אסיה הקטנה.

המֻשְׁכִּ נזכרים לראשונה במקורות אשוריים מימי תגלת פלאסר הראשון אשר בשנת מלכותו הראשונה (1116 לפנה"ס) ניצח את חמשת מלכי מֻשְׁכִּ והרג בין 12,000 ל-20,000 מחייליהם. ממקורות אלה עולה כי המֻשְׁכִּ שכנו באזור הדרום מזרחי של הרמה האנטולית באזורים שכבשו מידי האשורים כ-150 שנה קודם לכן. התיישבותם באנטוליה היא אחת מתוצאות חורבנה של ממלכת החתים.

האזכור הבא של המֻשְׁכִּ מאוחר בכ-250 שנה, והוא מימי אשורנצרפל השני במחצית הראשונה של המאה ה-9 לפנה"ס שם נזכרים המֻשְׁכִּ כמעלי מיסים על כלי נחושת, בקר ויין.

מבחינת תיעוד המֻשְׁכִּ, בנקודה זו נוצר חלל נוסף של כמאה שנה בהם פנתה ממלכת אשור השוקעת לעסוק בעיקר במלחמות מול ממלכת אררט השכנה ואילו המֻשְׁכִּ מצידם גיבשו ככל הנראה את כוחם בתקופה זו במרכזה של אסיה הקטנה. החל מימי שלמנאסר החמישי אנו שבים ושומעים על התנגשויות בין המֻשְׁכִּ לאשורים, התנגשויות שהגיעו לשיאן בתקופת מלכות סרגון השני (705-722 לפנה"ס). מלכם של המֻשְׁכִּ בתקופה זו נקרא במקורות האשוריים מִתַ אותו יש לזהות עם מידס הפריגי הנזכר במקורות יווניים.

מחלופת המכתבים שבין סרגון לבין שרי צבאו באסיה הקטנה שנמצאה בארכיון המלכותי בנינוה עולה כי מִתַ כרת ברית נרחבת כנגד אשור, יחד עם מלכי כרכמיש, תובל ואררט. עם זאת, לקראת סוף ימיו של סרגון, בשנת 709 לפנה"ס כרתו המִתַ והאשורים ברית.
בימי סרגון מֻשְׁכִּ שימשה גבולה המערבי של ממלכתו ובכמה כתובות מתפאר סרגון על שלטונו "מארץ מצרים ועד ארץ מֻשְׁכִּ" ומכאן ניתן להבין את דברי המשורר בתהילים "אוֹיָה-לִי, כִּי-גַרְתִּי מֶשֶׁךְ; שָׁכַנְתִּי, עִם-אָהֳלֵי קֵדָר" כתיחום גבולות העולם התרבותי בצפון ובדרום.

הצמד "משך ותובל", שני בניו של יפת, חוזר על עצמו במקורות רבים גם בתקופות מאוחרות יותר. בספר יחזקאל נזכרים השניים כעמים העוסקים בתיווך בסחר עבדים וכלי נחושת בין יוון למזרח התיכון. בכתבי הרודוטוס נזכרים השניים, לצד עמים נוספים כבעלי בריתם של ממלכת פרס.

גם ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו זיהה את משך המקראי כאבי המשכיים, שבט פרוטו-איברי שחי באזור קפדוקיה, וקישר גם את שם עירם מזקה לשמו של משך. בתקופות מאוחרות יותר קושר שמו של משך גם לשם המחוז מסכתי (סאמצחה-ג'אוואחתי) שבגאורגיה, או לעיר מצחתה, הבירה ההיסטורית של גאורגיה.
מיפוי לב

מיפוי לב, בדיקה רפואית המצביעה על איכות העברת הדם של העורקים המובילים אל הלב. מטרת הבדיקה לזהות חסימות בעורקים הכליליים המספקים דם ללב.
המיפוי מבוצע באמצעות סימון שריר הלב בחומר רדיואקטיבי הפולט קרינת גמא שמזוהה על ידי מצלמת גמא .
החומרים שמשמשים למיפוי הם thalium 201 .tc99m sestamibi.tc99m tetrofosmin (תליום, טכנציום). החומר מוזרק לווריד תוך כדי מבחן מאמץ, עובר דרך העורקים הכליליים ונקלט בשריר הלב. האבחנה נעשית על ידי מבט בתמונה תלת ממדית בה אפשר לראות היכן נקלט החומר הרדיואקטיבי. דרך עורק חסום או חסום חלקית עובר פחות דם מאשר דרך עורק בריא ולכן יעבור גם פחות חומר רדיואקטיבי. הדבר יתבטא בקליטה מופחתת של החומר באזור אותו מספק עורק זה.
המיפוי הוא בדיקה אמינה ובטוחה ומשמש כמסננת לפני צנתור כלילי.
יצחק קריב (קרדיולוג)

פרופ' יצחק קריב (15 ביולי 1907 – 11 באוקטובר 1980) היה מראשוני הקרדיולוגים  בארץ ישראל, פרופסור לקרדיולוגיה ב- אוניברסיטת תל אביב, מייסד ומנהל מכון הלב ב- בית החולים תל-השומר.

חייו

יצחק קריב נולד בפאביאניצה, פרוור של לודז' בפולין, כבנם השני של שלמה ודבורה קרקובסקי. ב-1925 סיים בהצטיינות לימודי עברית ויהדות בגימנסיה העברית ההומנית בלודז'. מטעמים ציוניים החליטו הוא ואחיו הבכור אברהם לנסוע לצרפת, וללמוד שם מקצועות שיוכלו להועיל בארץ ישראל.
עד קיץ 1926 למד כימיה, פיזיקה ומדעי הטבע בגרנובל. משם עבר לפריז, ולמד רפואה באוניברסיטת הסורבון. סיים את לימודיו בשנת 1933, ועלה לארץ ישראל בשנת 1934. קיבל רישיון רופא מספר 1654 של ארץ ישראל.
עבד כרופא בבית החולים הדסה בתל אביב במחלקה פנימית. ב-8 בדצמבר 1938 נשא לאשה את גוטה בולבה מלודז'. ב-11 בנובמבר 1944 נולד בנו היחיד, עו"ד ד"ר עודד קריב.
ב-1 בספטמבר 1943 התגייס לצבא הבריטי; שירת במצרים, בעיראק ובהודו, עד שיחרורו בתום מלחמת העולם השנייה.
עם קום המדינה, במאי 1948, התגייס לחיל הרפואה ושירת בו עד 30 בספטמבר 1965. תחילה עבד בבית החולים דג'אני, ואחר כך בבית החולים תל-השומר.
בשנת 1951 נשלח להשתלם בקרדיולוגיה בשיקגו. כששב ארצה הקים את מכון הלב בביתן 22 של בית-החולים הממשלתי והצבאי בתל-השומר, ועמד בראשו עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1977.
קריב היה ממייסדי ענף הקרדיולוגיה בישראל; הוא העמיד שורה ארוכה של תלמידים, ולמעשה כל הקרדיולוגים בישראל הם תלמידיו או תלמידי-תלמידיו. היה יו"ר החברה הקרדיולוגית בישראל, ופרסם מאמרים מקצועיים  רבים.
לצד עבודתו בבית-החולים תל-השומר והשירות בצה"ל, היה רופא ראשי בחברת הביטוח "שילוח", יועץ באגף השיקום של משרד הביטחון, יועץ קרדיולוגי של "אל על", פרופסור בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ורופא אישי של כמה מראשי המדינה, כולל ראש הממשלה דוד בן-גוריון. עסק בפרקטיקה פרטית, ולעיתים קרובות נקרא לחו"ל לטפל בחולים שמצבם היה קשה. אחרי מלחמת ששת הימים התנדב יום בשבוע לטפל בחולי-לב מרצועת עזה בבית-החולים שיפא בעזה.
נפטר פתאומית מהתקף לב בביתו בתל אביב ב-11 באוקטובר 1980. נקבר ב- בית העלמין קריית שאול.
בן-דודו הוא יצחק קריב, שהיה ראש עיריית ירושלים בשנים 1952-1955.
סקוטי מק'קרירי

ביוגרפיה

סקוטי מקרירי נולד למשפחה נוצרית אדוקה; הוא בנם של ג'ודי, (סוכנת נדל"ן אמריקאית) ומייקל (בן לאם פוארטוריקנית ואב אמריקאי) מק'קרירי. כילד, השתתף וזכה במספר תחרויות שירה לצעירים.

לאחר אמריקן איידול

שיר ההכתרה של מק'קרירי, "I Love You This Big" הגיע כבר בשבוע הראשון להשקתו למקום ה-32 במצעד בילבורד הוט 100 ולמכירת 171,404 עותקים.
הוא חתם בחברת ההקלטות "מרקורי נאשוויל" בחוזה בו קיבל מעל רבע מיליון דולר בשביל הקלטת אלבומו הראשון.
במהלך יוני עד ספטמבר 2011 השתתף בסיבוב הופעות של 11 המשתתפים במקומות הראשונים בעונה העשירית של אמריקן איידול.
במהלך אותה שנה הופיע באירועים, טקסים ותוכניות טלוויזיה בשונות ובין היתר שר את המנון ארצות הברית במשחק הראשון של הוורלד סיריס.
ב-4 באוקטובר הוציא את אלבום הבכורה שלו, "Clear As Day". האלבום נמכר בכ-197,000 עותקים בשבוע הבכורה שלו בחנויות, וגרם למק'קרירי לעשות היסטוריה, בכך שהפך להיות אלבום הקאנטרי הראשון שמגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בשבוע הראשון שלאחר הוצאתו. בנוסף, האלבום הגיע למקום הראשון בחמישה מצעדים שונים בבילבורד ומק'קרירי הפך להיות הזמר הצעיר ביותר אי פעם שהצליח להגיע לצמרת המצעד בשבוע הראשון שלאחר יציאת האלבום.
מטופרולול

תופעות לוואי נגדיות

תופעות לוואי, במיוחד בלקיחת מינונים גדולים, כוללות סחרחורת, התנמנמות, עייפות, שלשולים, חלומות מוזרים, אטקסיה, נדנודי שינה, דיכאון, ובעיות ראייה. היא גם יכולה להוריד זרם דם לידיים ולרגליים, שזה גורם לקור וחוסר תחושה, עישון יכול להחריף תופעה זו.
יש חלק מתופעות הלוואי שמומלץ לדווח עליהם כולל תסמיני ברדיקרדיה (האטה בקצב הלב אל מתחת ל-60 פעימות לב לדקה), תסמינים מתמשכים של סחרחורת, התעלפות ועייפות יוצאת דופן, שינוי צבע באצבעות הידיים והרגליים, חוסר תחושה \ עקצוץ \נפיחות של הידיים או הרגליים, תפקוד מיני לקוי, אין-אונות, איבוד שיער, שינויים נפשיים, דיכאון, קושי בנשימה, שיעול, דיסליפידמיה וצמא מוגבר. לקיחת התרופה עם אלכוהול יכולה לגרום לפריחות גוף קלות, לכן זה לא מומלץ.

אמצעי זהירות

מטופרולול יכולה להחריף תסמיני אי ספיקת הלב בחלק מהחולים, שעלולים לחוות כאב או אי נוחות בחזה, התרחבות בורידי הצוואר, נשימה לא סדירה, דופק לב לא סדיר, קוצר נשימה, נפיחות בפנים, באצבעות, בכפות הרגליים, או הרגליים התחתונות, עלייה במשקל, וצפצוף.
התרופה הזו יכולה לגרום לשינויים ברמות הסוכר בדם או להעלים סימני רמת סוכר נמוכה, כמו דופק מהיר. היא גם יכולה לגרום לאנשים להיות פחות ערניים, דבר שיכול להיות מסוכן בנהיגה ובשימוש במכונות.

מינון יתר

מינונים גדולים של מטופרולול לתת לחץ דם חד, ברדיקרדיה, חמצת מטבולית, והתקפים. ניתן למדוד ריכוז דם או פלזמה על מנת לאשר דיאגנוזה של מינון יתר או הרעלה בחולה המאושפז, או כדי לסייע בחקירת סיבת המוות. רמת הפלזמה היא בדרך כלל פחות מ 200 μg/l לפי הממשל הטיפולי, אבל יכולה לנוע בין mg/l 1-20 בקורבני מינון יתר.

תכונות פיזיות

למטופרולול יש נקודת התכה נמוכה, הטרטרט בסביבות 120°C, והסטוקסנט בסביבות 136°C. מהסיבה הזו, המטופרולול תמיד מיוצרת כתמיסה מבוססת מלח, בגלל שקשה לעבוד עם תרופות בסביבה חרשתית. הבסיס החופשי שלה קיים כמוצק שעוי לבן, ומלח הטרטרט הוא יותר גבישי.
חומר המטופרולול הפעיל הוא או מטופרולול סטוקסנט או מטופרולול טרטרט (כש- 100 mg של מטופרולול טרטרט מקביל ל-95 mg מטופרולול סטוקסנט). הטרטרט הוא נוסחת פירוק מיידי, וסטוקסנט הוא נוסחת פירוק מוארך.
ספירת זרע

ספירת זרע היא בדיקה רפואית המיועדת למדידת הפריון בגבר. בבדיקה נספרים תאי זרע ביחידת נפח של נוזל הזרע. ספירת זרע בין 20 מיליון ל-150 מיליון תאי זרע למיליליטר היא תקינה. ספירת זרע מתחת ל-20 מיליון תאי זרע למיליליטר היא נמוכה ועשויה להצביע על בעיה בפריון (עקרות).
ספירת זרע היא בדיקה מקובלת לאבחון בעיות בפריון אצל זוגות המתקשים להרות. אף בגברים שלהם ספירת זרע נמוכה, עדיין ניתן להפרות ביצית ולהיות לאב לילד. ספירת הזרע תלויה אף במועד האחרון שבו הגבר חווה פליטת זרע (אורגזמה). חשיפת שק האשכים לטמפרטורות קיצוניות, חמות או קרות, יכולה לגרום לתמותת תאי הזרע במהירות ולהוריד את ספירת הזרע אף לאפס.
ברבים מהמקרים בהם קיימת ספירת זרע נמוכה, הדבר נובע מתופעת וריקוצלה המוגדרת כתקלה מכנית במערכת הניקוז של האשכים. מחקרי הפוריות האחרונים מגלים כי וריקוצלה נפוצה בכ-90% מהסובלים מספירת זרע נמוכה. 
עם זאת, בשנים האחרונות העלו חוקרים את הטענה שבמהלך 50 השנים האחרונות ישנה ירידה משמעותית בספירת הזרע של גברים פוריים ובריאים. ישנם חוקרים שקושרים את התופעה הזו עם אורח החיים המודרני והחשיפה לכימיקלים ומזהמים סביבתים שהוא מביא.
חנוך דאום

ביוגרפיה

דאום נולד ב-1975 לרחל ולרב יחזקאל דאום, לימים רב קונצרן תנובה והיישוב רמת מגשימים ברמת הגולן. בצעירותו למד בישיבה לצעירים בירושלים, ולאחר מכן, בישיבת ההסדר במעלות. את שירותו הצבאי עשה בחיל השריון, במסגרת ישיבת הסדר. סבו הרב משה רוזה, היה מנהל בית ספר סגולה בבני ברק, גיסו הוא הרב מיכי יוספי וגיסתו היא הבמאית מנורה חזני. אחיו הם הרב שי דאום, ר"מ בישיבת עוד יוסף חי ביצהר וד"ר חיים שקד, סגן נשיא המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום.
דאום כתב טורים ב"מעריב", ב"הצופה", באתר "וואלה", והוא בעל טור ב"7 ימים" של ידיעות אחרונות. הוא נוהג לכתוב על נושאים בעלי אופי קליל לכאורה ומרבה להזכיר בהם את משפחתו, אך כותב גם על נושאים פוליטיים.
במשך שנתיים עד ל-2004 שימש דאום כמבקר הטלוויזיה של מעריב.
דאום עבד כאחראי תכנים בחברת "רשת" וערך את התוכנית "היכל התרבות". בשנת 2007 החל לעבוד בערוץ 10. בין היתר שימש דאום כעורך הראשי של משדר סיכום היום "היום שהיה" וסמנכ"ל הפיתוח של הערוץ. לאחר קרוב לשנתיים עזב את הערוץ והחל לשמש כסמנכ"ל אסטרטגיה בזכיינית ערוץ 2 רשת. ביוני 2009 עזב את תפקידו והחל לשמש כיועץ בכיר למנכ"ל הזכיינית אבי צבי. ב-2010 הגיש את התוכנית "שעת נפש" בגלי צה"ל שעסקה בנושאי הפרעות נפש ופסיכיאטריה יחד עם ד"ר אילן רבינוביץ'.
בשנת 2012 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים". בדצמבר 2013 החל להגיש את התוכנית "המתנחל", ששודרה בערוץ 10 והחל מ-2019 בערוץ 13. בפברואר 2015 החל להגיש תוכנית רדיו יומית בכל בוקר ברדיו תל אביב. התוכנית משודרת במקביל גם בתחנות "גלי ישראל" ורדיו דרום. ב-2015 השתתף בתוכנית "הקודחים", והחל להופיע בכל רחבי הארץ במופע סטנד-אפ בשם "חנוך דאום אוכל ת'ראש". בשנת 2016, השתתף דאום בתוכנית הסיטקום "גרעינים" בתפקיד שיקלובר, בערוץ הילדים. בהמשך אותה שנה עלתה לשידור ב-HOT תוכניתו "מחשב מסלול מחדש", שבה הוא מחפש משמעות לחייו סביב משבר גיל ה-40, ביחד עם אורן חזן ואמיר חצרוני.
בחודשים אוקטובר-נובמבר 2017, שימש דאום פרזנטור בקמפיין ההשקה של משכך כאבים בשם "קומבודקס".
ב=2018 החל דאום להופיע במופע סטנדאפ חדש ששמו "החיים הם תקופה קשה".
דאום נשוי לאפרת, בתו של יהודה חזני, ולהם ארבעה ילדים. הם מתגוררים באלעזר.

דעותיו

ב-2009, כשבועיים לאחר הירי בבית אגודת הלהט"ב בתל אביב, פרסם דאום ב"ידיעות אחרונות" טור ביקורתי כנגד תגובת קהילת הלהט"ב לרצח. בסופו התייחס לטרנסג'נדרים, וכתב שלדעתו, גבר החותך את איבר מינו במטרה להפוך לאישה סובל מהפרעת אישיות. הוא טען כי מדובר בדבר לא בריא שמסוכן לעודדו. עוד הוסיף כי אם בתו תספר לו שהיא לסבית לא תהיה לו שום בעיה עם כך, אבל אם היא תספר שהיא רוצה להפוך לגבר - ישלח אותה לטיפול. במחאה על הטור הפגינו עשרות אנשים מקהילת הלהט"ב מול בית ידיעות אחרונות. דאום הגיב למחאות, ואמר כי הוא מכבד את מי שחושב אחרת ממנו, אולם דעתו לא השתנתה ומגובה ב-DSM. עם זאת, בתחילת 2014 הקדיש את אחד מפרקי תוכניתו, "המתנחל", לקהילה הטרנסג'נדרית, ובסופו הביע חרטה על כתיבת הטור, ש"נבע מחוסר היכרות".
על זהותו הדתית כתב דאום: "אינני חוזר בשאלה. אינני חילוני. כנראה גם אינני דתי". כן אמר: "אני חי בתחושה עמוקה שאין בורא לעולם".
על פי הצהרותיו, שפורטו בספרו האוטוביוגרפי "אלוהים לא מרשה", סובל דאום מתסמונות OCD (הפרעת התנהגות טורדנית כפייתית) והפרעת קשב וריכוז.
דאום הצהיר בפייסבוק כי יצביע למפלגת "הימין החדש" בבחירות לכנסת ה-21.
זיגיסמונד, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

זיגיסמונד נולד ב-26 ביולי 1439 לאלברכט השלישי, דוכס בוואריה ואנה מבראונשווייג-גרובנהאגן-איינבק, בתם של אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן ואליזבת מבראונשוויג-גטינגן.
לאחר מותו של אחיו יוהאן הרביעי, דוכס בוואריה בשנת 1463, התפטרו אחיו וולפגנג וכריסטוף מזכותם בירושה, וזיגיסמונד ירש את הדוכסות יחד עם אחיו אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה. בשנת 1467 ויתר זיגיסמונד על זכויותיו, והקים את דוכסות בוואריה-דכאו. זיגיסמונד החל בהקמתה של כנסיית פראואנקירכה במינכן, והרחיב את טירת בלוטנבורג.
ב-1 בפברואר 1501 מת זיגיסמונד ללא ילדים, ונחלתו עברה לאחיו אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה.
צביקה פוקס

ביוגרפיה

עם גיוסו לצבא שובץ פוקס בחיל התותחנים, סיים את מסלול ההכשרה ללוחמים, קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך מסלולו הצבאי שימש פוקס כמפקד סוללה וכמפקד גדוד 402, בין היתר במבצע חוק וסדר. בשנים 1993–1995 פיקד על עוצבת כידון. לאחר מכן כיהן כסגן מפקד עוצבת הפלדה. בשנים 1996 עד 1998 פיקד על עוצבת עמוד האש. בתפקידו האחרון שימש פוקס כראש חטיבת תורה, ההדרכה ואימונים במפקדת זרוע היבשה בדרגת תא"ל. לאחר שחרורו שימש בתפקיד בכיר בתעש. בשירות המילואים שימש פוקס כמפקד מרכז האש של פיקוד המרכז.
דינמו בריאנסק

מהקמתה ועד להתפרקות ברית המועצות

הקבוצה הוקמה ביוזמת אגודת דינמו ואנשי או.ג.פ.או. (המשטרה החשאית הסובייטית) גריגורי פימאשקין ואנדריי אדמוביץ'. הקבוצה התאמנה לראשונה ב-9 ביולי 1931 ויום זה נחשב ליום הקמתה של הקבוצה.
הקבוצה התמודדה תחילה בטורניר ליגת המחוזות המערביות, כשיריבתה המרכזית הייתה קבוצת דינמו סמולנסק. ב-1931 הקבוצה נסעה לבאקו ושיחקה סדרה של שלושה משחקים נגד הקבוצות המובילות בעיר. עד 1936 הקבוצה שיחקה בליגות המחוזיות, אך מלחמת העולם השנייה הביאו לפירוק הקבוצה.
לאחר 1945 דינמו הוקמה מחדש ביוזמת ממשלת המחוז. בעונת 1946 הקבוצה התמודדה באליפות המחוז וסיימה במקום השלישי. ב-1947 זכתה בגביע המחוז וב-1948 קיבלה את הזכות להשתתף באליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל. שנה לאחר מכן הקבוצה התדרדרה עד למקום האחרון בשל תחלופת שחקנים שכללה פרישת שחקני הרכב מבוגרים וקליטת שחקנים צעירים שלא היו מורגלים לשחק ברמה הלאומית.
במשך ארבע עונות רצופות, מ-1955 עד 1958, דינמו סיימו במקום השני וב-1959 זכתה באליפות מחוז בריאנסק.
בעקבות הצלחתה בעונת 1959 הקבוצה השתתפה בעונת 1960 בליגה הסובייטית השנייה. לקראת ההתמודדות בטורניר השלישי בחשיבותו בברית המועצות, הקבוצה הזמינה שחקנים רבים להרכב והמשחק הראשון שלה בליגה היה נגד ספרטק טמבוב, שאף היא התמודדה לראשונה בליגה השנייה. דינמו התמודדה באותה עונה נגד קבוצות כטרוד וורונז', רקטה גורקי, אילמן נובגורוד, בלטיקה קלינינגרד, שחטיור סטלינוגורסק, ספוטניק קלוגה, טרודוביה רזרבי ליפצק, ספרטק לנינגרד, טרוד טולה.
הקבוצה שיחקה לראשונה נגד קבוצה זרה באצטדיון בבריאנסק ב-30 ביולי 1960 כשאירחה את SONP הצ'כוסלובקית אך הפסידה לה 6-1. באותה שנה בריאנסק גם התמודדה לראשונה במשחק ידידות נגד קבוצת עילית מליגת העל הסובייטית, כשגברה על דינמו מוסקבה בתוצאה 3:4.
ב-1968, לאחר דשדוש בליגה הרביעית בחשיבותה, דינמו בריאנסק חזרה לליגה הסובייטית השנייה והתמודדה בליגה זו עד עונת 1971. בשנים 1971—1991 התמודדה בליגה השנייה.

לאחר התפרקות ברית המועצות

לאחר התפרקות ברית המועצות דינמו התמודדה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. בשנים 1992 ו-1993 הקבוצה סיימה במקום 14 ו-15 וירדה לליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה בו הקבוצה התמודדה במשך 4 עונות רצופות. ב-1997 חזרה לליגה השנייה, בה התמודדה בחמש העונות הבאות.
ב-1999 הקבוצה עברה שינויים רבים וקיבלה לשורותיה שחקנים רבים מהרכב קבוצת ספרטק בריאנסק שהתפרקה וסייעו לו להיצמד לצמרת טבלת הליגה ובעונת 2001 סיימה במקום השני, 2 נקודות פחות מהמוליכה חימקי. דינמו שמרה על המקום הגבוה ובעונת 2002 סיימה במקום הרביעי.
בעונת 2003 הייתה קרובה להעפיל לראשונה לליגת המשנה הרוסית בכדורגל, אך הפסידה ברגע האחרון. ברם, בעקבות פירוקה של דינמו סנקט פטרבורג, היא קיבלה את מקומה בליגה.
בעונת 2006/2007 הקבוצה העפילה עד לשלב חצי גמר הגביע.

משנת 2012

ביולי 2012, בעקבות מצב כלכלי קשה, הקבוצה חזרה לליגה השלישית והתמודדה בה. במאי 2013 בישיבת ועדת רישוי המועדונים של ליגת הכדורגל המקצוענית דינמו בריאנסק קיבלה אישור להתמודד בליגת המקצוענית מעונת 2013/2014. ביוני 3013 הקבוצה זכתה באליפות המחוז של הליגה השלישית.
בעונת 2013/2014 הקבוצה נצמדה לצמרת הטבלה וסיימה במקום החמישי של אליפות מרכז בליגה הרוסית השנייה. את עונת 2014/2015 הקבוצה סיימה במקום העשירי. בעונת 2015/2016 היא סיימה במקום התשיעי וסיימה באותו מקום גם בעונת 2016/2017.
בעונת 2017/2018 דינמו סיימה במקום העשירי.
אוניברסיטת איי הודו המערבית

היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה ב-1948 כקולג' של אוניברסיטת לונדון, במטרה לשפר את החינוך האקדמי במושבות הבריטיות מעבר לים. הקמפוס הראשון נפתח בעיירה מונה, כ-5 ק"מ מקינגסטון, בירת ג'מייקה ובראשה ניצבה הנסיכה אליס, נכדתה האחרונה של המלכה ויקטוריה. הקמפוס בטרינידד קם ב-1960 על בסיס המכון לחקלאות טרופית והקמפוס בברבדוס קם ב-1963. בשנת 1962 קיבל הקולג' מעמד של אוניברסיטה עצמאית.