אמרספורט

היסטוריה

ציידים-לקטים ישבו באזור אמרספורט בתקופה המזוליתית. ארכאולוגים חשפו סימנים ליישובים אלה כמו שרידי מדורות וכלי צור קטנים, מצפון לעיר.
שרידי יישובים מראשית האלף ה-1 לפנה"ס התגלו באזור אמרספורט, אך השם אמרספורט, על שמה של המעברה על הנהר אמר, הקרוי כיום Eem, לא מופיע לפני המאה ה-11 לספירה. העיר גדלה סביב מה שכיום ידוע ככיכר המרכזית, שם הקימו הבישופים של אוטרכט חצר כדי לשלוט על אזור עמק חלדרסה. ב-1259 הוענקו לאמרספורט זכויות עיר על ידי הבישוף של אוטרכט, הנדריק הראשון ואן וינדן. בנייתה של חומת המגן הראשונה, שהייתה בנויה מלבנים, הושלמה ב-1300 לערך. זמן קצר לאחר מכן, היה צורך בהרחבת העיר וסביב שנת 1380 החלה בנייתה של חומה חדשה שהושלמה בשנת 1450 לערך. ה"קופלפורט" (Koppelpoort) המפורסם של העיר, שהוא שער יבשתי ומימי משולב, הוא חלק מהחומה השנייה. לאחר מכן נהרסה החומה הראשונה ובמקומה נבנו בתים. הרחוב הקרוי היום Muurhuizen (בתי החומה) הוא מיקומה המדויק של החומה הראשונה וחזיתות הבתים ברחוב זה בנויים מעל יסודותיה.
"המגדל של גבירתנו" (Onze Lieve Vrouwetoren), שגובהו 98 מ', הוא אחד ממגדלי הכנסיות מימי הביניים הגבוהים ביותר בהולנד. בנייתם של המגדל ושל הכנסייה החלו בשנת 1444. הכנסייה נחרבה בפיצוץ שאירע בשנת 1787, אך המגדל שרד וניתן להבחין במתאר של בניין הכנסייה באמצעות ההבדלים בסוגי אבני המדרכה במרחב הפתוח שנוצר. נקודת האמצע של המגדל היא נקודת הייחוס למערכת הצירים הקרטזית של מפת הולנד.
העיר שבתוך החומות של אמרספורט השתמרה היטב מאז ימי הביניים. בנוסף למגדל של הכנסייה, שער הקופלפורט ובתי החומה, השתמרו גם כנסיית ג'ורג' הקדוש (Sint-Joriskerk), מערכת התעלות והגשרים ומבנים נוספים מימי הביניים, רבים מהם הוכרזו כאתרים לאומיים. בימי הביניים הייתה אמרספורט מרכז חשוב לתעשיית הטקסטיל ופעלו בה מבשלות רבות.
היהודים הראשוניםשהתיישבו ב-1655 באמרספורט היו ממוצא פורטוגזי, הם הביאו עמם את תעשיית הצמר והסדינים.  יוסף פרארה [Josef Pereira]  יליד וילה ריאל [Vila Real] בפורטוגל היה היהודי הראשון שנשבע אימונים לעיר  ב-1661. זמן קצר אחריו הגיע עמנואל פור אלטו [Emanuel For Alto] ואחריהם הגיעו עוד אנוסים ויהודים, כמה מהם הגיעו מאיטליה.
במאה ה-18 פרחה אמרספורט בעקבות ביות הטבק, אך החל מראשית המאה ה-19 חלה שקיעה. השקיעה נעצרה עם חיבורה של העיר לרשת הרכבות ב-1863 וכמה שנים לאחר מכן על ידי בנייתם של מחנות רגלים ופרשים חשובים בעיר, שהוקמו לצורך הגנת הערים המערביות של הולנד. לאחר שנות העשרים של המאה ה-20 חלה שקיעה נוספת, עד אשר בשנות השבעים אשר הגדירה ממשלת הולנד את אמרספורט, שאוכלוסייתה מנתה אז כ-70,000 תושבים כ"עיר בצמיחה". ב-2009 הגיעה אוכלוסייתה העיר ליותר מ-140,000 תושבים.

מלחמת העולם השנייה

מאחר שאמרספורט הייתה העיר בה שכן חיל המצב הגדול ביותר בהולנד עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, עם שמונה מחנות צבא שהיו חלק מקו ההגנה הראשי של הולנד, פונתה כל אוכלוסיית העיר שמנתה אז 43,000 תושבים כהכנה לקראת הפלישה הגרמנית שהייתה צפויה במאי 1940. לאחר ארבעה ימי קרב, הותר לאוכלוסייה לשוב אל העיר.
בתחילת המלחמה הייתה באמרספורט קהילה יהודית פעילה שמנתה כ-700 איש. מחציתם גורשו ונרצחו, בעיקר לאושוויץ ולסוביבור. בספטמבר 1941 סירב ממלא מקום ראש העיר, המחוקק הסוציאליסטי ב. נורדאויר [ B. Noordewier] לתלות שלטים אנטי - יהודיים בעיר, וכשזה נעשה בניגוד לרצונו, הוא הסיר אותם. 
ב-1943 ניזוק קשות בית הכנסת של הקהילה, שנבנה ב-1727, בהוראת שלטונות העיר שהיו בשליטת הנאצים. לאחר המלחמה שוקם בית הכנסת ונפתח מחדש.
ליד העיר פעל במהלך המלחמה מחנה ריכוז. מחנה הריכוז אמרספורט שכן למעשה בתחומי העיר לוסדן השכנה. לאחר המלחמה ריצה מפקד המחנה, יוזף קוטלה, עונש של מאסר עולם וב-1979 הוא מת בכלאו.

"עיר הסלע"

מקור כינוייה של אמרספורט, Keistad ("עיר הסלע") הוא ב-Amersfoortse Kei ("סלע אמרספורט"), סלע במשקל של 9 טונות שנגרר ב-1661 מביצות סוסט אל העיר על ידי 400 איש, במסגרת התערבות בין שני בעלי קרקעות. האנשים שגררו את הסלע תוגמלו על ידי המנצח בהתערבות שרכש עבורם בירה ופרצלים. תושבי הערים הסמוכות כינו את תושבי אמרספורט Keientrekker ("גוררי הסלע"). הסיפור גרם לתושבי העיר למבוכה וב-1672 הם ניסו לקבור את הסלע, אך לאחר שהסלע התגלה מחדש ב-1903, הוא הוצב במקום מרכזי כאנדרטה. אין סלעים רבים בגודל כזה בהולנד, כך שהסלע יכול להיחשב כסמל.