טלוסטה

תולדות היישוב

טלוסטה נזכרת מהמאה ה-16, עת הייתה עיר בבעלות אצולה, ומהמחצית השנייה של המאה ה-16 הוענקו לה זכויות כלכליות שונות. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בזמן הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה נגרם לעיירה נזק רב.

יהודי היישוב

יהודים התיישבו בעיירה בסוף המאה ה-17, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי. בשנות השלושים של המאה ה-18 פעל בעיירה הבעל שם טוב ועד למלחמת העולם השנייה אף נשתמרה בעיירה מצבת אמו שרה, ומאז התאפיינה העיירה בצביון חסידי- תושבי העיירה התחלקו בין חסידויות צ'ורטקוב, ויזניץ וקופיטשניץ. בשנת 1880 נמנו בעיירה 2,157 יהודים, ועם חיבורה של העיירה לקו מסילות הברזל בסוף המאה ה-19 השתפר מצבם הכלכלי של יהודיה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נקלעו יהודי היישוב למצב כלכלי חמור. בין מלחמות העולם היגרו חלק מיהודי היישוב למדינות דרום אמריקה, ובעיירה נמנו כ-1,700 יהודים. בשנים אלה התקיימה בעיירה פעילות ציונית ענפה, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם האוקראינים והפולנים.

בשואה

עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939, היא הפכה לנקודת מעבר לפליטים יהודים ממערב פולין שניסו להגיע לרומניה, והקהילה המקומית ביישוב התגייסה לעזרתם. בתקופה הסובייטית הולאמו עסקי היהודים בעיירה, ונאסרה בה הפעילות הציבורית היהודית, תוך הגליית חלק מהפליטים היהודים במקום לעומק ברית המועצות.
למחרת נסיגת הסובייטים מהעיירה לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, ביום 7 ביולי 1941, ערכו האוקראינים פוגרום ביהודי הכפרים הסמוכים לטלוסטה, בו רצחו כ-200 איש. ב-9 ביולי 1941 נכנסו לעיירה כוחות הצבא ההונגרי, ואלו הסבו את בית המדרש המקומי לאורוות סוסים, וחטפו יהודים לעבודות כפייה. ב-1 באוגוסט 1941 הובאו לעיירה כ-2,000 יהודים שגורשו בידי ההונגרים מקרפטורוס, ויהודי העיירה התגייסו לעזרתם בתקופה שבה הוחזקו במקום.
עם העברת העיירה לשליטה גרמנית ישירה, ב-1 בספטמבר 1941, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, הגבלות תנועה, חובת מסירת דברי ערך וסכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה, בתיווך יודנרט שמונה במקום. בהמשך שולחו יהודים מהעיירה למחנות עבודה, בהם הועסקו בעבודות פרך, בתנאי רעב ותוך רצח חלקם. ביולי 1942 שולחו להשמדה כ-200 יהודים מהעיירה שהוגדרו כ"בלתי יעילים". במקביל הובאו לעיירה יהודים מיישובי הסביבה.
ב-5 באוקטובר 1942 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה שנייה בעיירה, בה שילחו כ-1,000 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ, ורצחו כמה מאות יהודים ברחובות העיירה, ובהם תינוקות רבים. בהמשך הובאו לעיירה יהודים נוספים, לאחר שהיא הוכרזה כאחד מארבעת היישובים היחידים בנפת צ'ורטקוב בהם עוד הותר ליהודים להתגורר. במהלך החורף שלאחר מכן מתו רבים מיהודי העיירה ברעב וממגיפות, וכן נרצחו יהודים רבים באופן אקראי בידי אנשי גסטאפו.
במחצית הראשונה של 1943 שולחו יהודים רבים מהעיירה לבית הסוהר המרכזי בצ'ורטקוב, וממנו שולחו להשמדה. באפריל 1943 הוקמו מספר מחנות עבודה בכפרים שבסביבת העיירה, בהם הוחזקו כ-1,500 יהודים. ב-27 במאי 1943 לפנות בוקר ערכו השוטרים הגרמנים והאוקראינים אקציה שלישית בעיירה, בה רוכזו כ-3,000 יהודים בכיכר המרכזית בה, ומשם נלקחו בקבוצות לבית העלמין היהודי המקומי, בו נרצחו בירי. בנוסף, נרצחו ברחובות העיירה כ-800 יהודים שניסו להסתתר או להימלט.
כעבור שבוע רוכזו כ-3,000 היהודים שנותרו בעיירה בגטו צפוף וסגור שהוקם בה, בו הוחזקו בתנאי רעב. ב-6 ביוני 1943 פשטו על הגטו שוטרים גרמנים ואוקראינים, וערכו בו אקציה אלימה, תוך רצח למעלה מ-1,000 יהודים בשטח בית העלמין המקומי. ב-9 ביוני 1943 הועברו אחרוני יהודי הגטו לצ'ורטקוב, וטלוסטה הוכרזה באופן רשמי כ"נקייה מיהודים". יהודים מעטים מהעיירה שהצליחו להימלט לרומניה הוסגרו בידי המשטרה הרומנית לגרמנים, ואלו רצחו אותם במקום. היהודים שעוד נותרו במחנות העבודה החקלאיים שבסביבת העיירה סבלו מתקיפות מצד האיכרים האוקראינים, וממעשי רצח תכופים של עובדים "בלתי יעילים" בידי הגרמנים. בתחילת 1944 רצחו השוטרים האוקראינים את רוב היהודים שעוד נותרו במחנות אלו. כ-100 יהודים שנותרו באחד המחנות נרצחו בידי הגרמנים לאחר נסיגתם, באמצעות הפצצה אווירית.