google/wiki40b huggingface dataset:
מיקרוסופט וורד

היסטוריה

מעבד התמלילים נוצר בשנות השמונים עבור מערכות Xenix (מערכת היסטורית מבוססת יוניקס שמיקרוסופט השתתפה בפיתוחה) ועבור MS-DOS תחת השם Multi-Tool Word. בניגוד ליישומי DOS אחרים התוכנה החדשה הציגה שימוש מלא בעכבר, ושיווקה את עצמה כעורך WYSIWYG עם אפשרות לבטל פעולות קודמות ולעצב את הטקסט בצורה בסיסית. הפופולריות של התוכנה תחילה לא הייתה רבה עקב שליטתו של מעבד התמלילים WordStar בשוק, אך עם הזמן ובעזרת שיפורים מתמידים ושיווק אגרסיבי התוכנה צברה פופולריות וזכתה להצלחה רבה, במיוחד בגרסאות 4, 5 ו-5.1 שלה. עם הזמן התרחבה התמיכה של התוכנה בעוד פלטפורמות דוגמת מקינטוש ו-OS/2. גרסה ראשונה למחשבים עליהם מותקנת מערכת־ההפעלה חלונות (Word for Windows גרסה 2.0) הצליחה פחות, אך הגרסה הבאה, שמוספרה 6.0 (כדי לאחד את מספור הגרסאות בין גרסת החלונות וגרסת המקינטוש) ויצאה ב-1993, זכתה להצלחה גדולה יותר.
באמצע שנות התשעים התחרתה וורד בעיקר במעבד התמלילים וורד-פרפקט (Word Perfect), אך אחרי יציאת חלונות 95 ובמיוחד החל משנת 97, גברה ידו של וורד בתחרות, והוא הפך ונשאר עד היום מעבד התמלילים הפופולרי ביותר בקרב מחשבי PC. 
גרסה של וורד התומכת בעברית זכתה להצלחה רבה. בהדרגה, עם סילוק בעיות שונות בתמיכה בעברית, דחקה התוכנה מעבדי תמלילים עבריים כמו Qtext ו"דָגֶש".
תוכנת וורד היא מעבד תמלילים המאפשר שילוב של טקסט ותמונה לשם יצירה ועריכה של טקסט וגרפיקה במכתבים, דו"חות, דפי אינטרנט, הודעות דואר אלקטרוני, חוברות וספרים, ועוד מגוון מסמכים בתבניות קבועות מראש או בהתאמה אישית.
הפורמט הסטנדרטי לשמירתם של קובצי וורד הוא בעל סיומת DOC או DOCX. ההבדל הגדול בין שני הפורמטים הוא שבאחרון, שנוצר עם יציאתה לאור של גרסת 2007, נוסף לראשונה מבנה XML לקבצים. בפורמט זה ניתן לשלב גם תוכנה הכתובה בשפת VBA, שמאפשרת יצירת הרחבות אישיות או של חברות תוכנה צד ג' בקלות, כמו למשל יצירת סרגל ניקוד אישי. אופציה זו מאפשרת לשלב בו גם וירוסים. תכונה זו הופכת למסוכנת פתיחה של קובץ שמקורו אינו ידוע, אם כי בשנים האחרונות מספר וירוסי המקרו שמופצים אינו גבוה. ניתן לשמור קובצי וורד גם בפורמט RTF, שבו לא ניתן לשלב תוכנה, ולכן הוא מוגן מווירוסים. ניתן לשמור מסמך וורד גם בפורמט HTML, וכך ניתן להפוך את וורד לעורך דפי אינטרנט בסיסי בשיטת WYSIWYG וליצור בקלות דפי אינטרנט (אף על פי שהקוד המופק מהם לא תמיד תואם לרוב הדפדפנים).
למעבד תמלילים זה תכונות רבות ומגוונות ובהן: עיצוב טבלאות, סידור מלל בטורים, שמירת גרסאות, עיצוב אוטומטי, יצירת קובצי תבנית, פריסות שונות של הטקסט ובהן פריסת קריאה, הערות שוליים והערות סופיות, יצירת תוכן עניינים, אינדקס ומפתחות, מיזוג דואר, יצירת טפסים, שדות ונוסחאות, לוח גזירות ובו מספר רב של העתקות והדבקות, הדבקות בצורות שונות למסמך. חיפוש והחלפת טקסט משוכללות, המאפשרות לחפש גם תווי בקרה ועיצובי טקסט. הגנה על מסמך ומעקב אחרי שינויים בטקסט. הגנה באמצעות סיסמה והצפנה חזקה. הגבלת פתיחת מסמכים לפי הרשאות דיגיטליות. התאמה אישית של הממשק, כמו שינוי סרגלי הכלים והתפריטים או יצירת חדשים. סימון ותיקון שגיאות כתיב ברחף. תמיכה במילון ובמילים נרדפות.
לאון פוקו

חייו

פוקו היה בן של מוציא לאור בפריז, שם הוא נולד ב-18 בספטמבר 1819. לאחר שלמד בעיקר בבית החל ללמוד רפואה, אך עזב אותה לטובת פיזיקה בגלל המטופוביה.
בתחילה, הוא ריכז את מאמציו בשיפור תהליך הצילום של לואי ז'אק מנדה דאגר, ולאחר מכן במשך שלוש שנים עבד עם אלפרד פרנסואה דאן במסגרת ההרצאות שלו על אנטומיה מיקרוסקופית.
עם ארמן איפוליט פיזו הוא ערך סדרת חקירות בנושאים שונים: על עוצמת האור מהשמש, בהשוואה לאור שמופק ממנורת קשת מבוססת פחמן, על ההפרעות של קרינת אינפרא אדום ועל הקיטוב הכרומטי של האור.
בשנת 1850, באמצעות מנגנון פוקו-פיזו, ערך ניסוי למדידת מהירות האור, שנודע כניסוי פוקו-פיזו ובכך שהוא "נעץ את המסמר האחרון בארון הקבורה" של התאוריה של ניוטון על האופי החלקיקי של האור, בכך שהראה שהאור נע לאט יותר במים מאשר באוויר. 
בשנת 1851, פוקו היה הראשון לספק הדגמה ניסויית של סיבוב כדור הארץ על ציריו, הוא השיג זאת בכך שהראה כיצד מסתובב מישור התנודה של מטוטלת ארוכה וכבדה שתלה מהגג של הפנתאון של פריז. הניסוי גרם לסנסציה בקרב הקהל הרחב. במהרה נתלו מטוטלות פוקו רבות ברחבי ערים רבות באירופה ובאמריקה שמשכו קהל רב. בשנה שלאחר מכן הוא השתמש בגירוסקופ ואף העניק לו את שמו, כדי להראות בצורה פשוטה ורעיונית יותר את תנועת כדור הארץ.
בשנת 1855 קיבל את מדליית קופלי מהחברה המלכותית על "מחקרים ניסויים מאוד מרשימים", מוקדם יותר באותה שנה מונה לפיזיקאי במצפה הקיסרי בפריז.
בספטמבר 1855 גילה שהכוח הדרוש כדי לגרום לדיסק נחושת להסתובב גדל כאשר שמים אותו בין שני קטבים של מגנט, ושבו-זמנית הדיסק מתחמם על ידי זרמי מערבולת או זרמי פוקו שמושרים במתכת.
בשנת 1857 המציא פוקו את המקטב, שנושא את שמו ובשנה שלאחר מכן הוא פיתח שיטה של ​​בדיקת המראה של טלסקופ מחזיר אור כדי לקבוע את צורת המראה, מה שידוע כמבחן סכין-קצה של פוקו המאפשר לאדם לדעת אם המראה היא בצורה כדורית מושלמת או שיש סטייה שאינה כדורית בדמותה.

מותו

פוקו נפטר מטרשת נפוצה ב-11 בפברואר 1868 בפריז. הוא נטמן בבית הקברות של מונמארטר.
האסטרואיד 5668 פוקו קרוי על שמו, וכן שמו הוא אחד מ-72 השמות החרוטים על מגדל אייפל בפריז.
ל. רון האברד

לפאייט רונאלד האברד (באנגלית: Lafayette Ronald Hubbard‏; 13 במרץ 1911 - 24 בינואר 1986), היה סופר אמריקאי. מייסדה של תורת הסיינטולוגיה (אשר הכנסייה המעבירה אותה שנויה במחלוקת ומוגדרת בישראל ככת) ומחברו של הספר "דיאנטיקה". ב-2006 הוכר על ידי ספר השיאים של גינס כסופר הפורה בעולם, בזכות העובדה שכתב 1,084 ספרים שתורגמו ללא פחות מ-71 שפות.

חייו

לפאייט רונאלד האברד נולד ב-13 במרץ 1911, בטילדן, נברסקה שבארצות הברית. בן להארי רוס האברד, קצין בצי ארצות הברית, ולדורה מיי, מורה בהכשרתה. בשל עיסוקו של אביו, המשפחה נסעה רבות. האברד הצעיר עצמו ערך מסעות רבים באוקיינוס השקט ובאסיה. בשנות ה-20 לחייו, החל האברד בקריירה ספרותית מצליחה. בתקופה זו פרסם האברד מאות מערבונים, סיפורי בלשים, הרפתקה, פעולה, מדע בדיוני ופנטזיה, הידוע שבהם הוא ספר המדע בדיוני, "שדה קרב ארץ". קריירה זו נקטעה במהלך מלחמת העולם השנייה, עת התגייס האברד לצבא האמריקאי ושירת כקצין מודיעין בצי ארצות הברית.
פינג'אן

פִינְגָ'אן (בטורקית: Fincan) היא כוס המיועדת לשתיית קפה. בעברית קיים בלבול בין ג'זווה, שהוא קנקן להכנת קפה לבין פינג'אן.

מקור הטעות

כבר במאה החמש עשרה ישנן עדויות לכך שהפינג'אן שימש במצרים ככוס לשתיית קפה. נהגו לפזר את אבקת הקפה הטחון על גבי המים שניצוקו לכוס. נטען כי מקור הטעות המשייכת את הפינג'אן עם הקנקן שבו נהוג להכין קפה, הוא מלפני קום מדינת ישראל, כשהיו זקני היישוב הערבי מזמינים את שכניהם היהודים לשתות קפה, היו אומרים להם "תעאל תשרב פינג'אן קהווה", כלומר: בוא תשתה כוס קפה. היהודים חשבו בטעות שפינג'אן הוא שם הכלי בו מבשלים את הקפה ואימצו את המילה.

הפינג'אן בתרבות

הפינג'אן נזכר בשיר "הפינג'אן" שנכתב על ידי חיים חפר בשנת 1945 ומתאר את הווי הפלמ"ח. בשיר מתואר הפינג'אן בפירושו הנכון - "סובב הפינג'אן", משום שהכוס עוברת בסיבוב בין יושבי המדורה.
נחמיה ברוש

ביוגרפיה

ברוש נולד ברוסיה, אחד משלושה ילדיהם של יפה ומרדכי בורשטיין. עלה עם משפחתו לארץ ישראל ב-1923, למד בגימנסיה הריאלית בירושלים והנדסה אזרחית בטכניון. 
ב-1929 הצטרף לארגון "ההגנה", היה פעיל ומדריך בגדנ"ע. ב-1937 השתתף בקורס מפקדי מחלקות ח' של ההגנה בג'וערה, יחד עם יגאל אלון ומשה דיין. בתקופת המרד הערבי הגדול שירת כמפקד יערות הכרמל. בהמשך שירת כקצין גדנ"ע בירושלים ומפקד גדוד חי"ש בעיר בשנים 1941 עד 1944. היה נציג ההגנה בפניה לאברהם (יאיר) שטרן, מפקד ארגון הלח"י. אחותו של ברוש, רוני, הייתה נשואה לשטרן, ברוש הציע לו לקבל מסתור של ההגנה אך נענה בסירוב. עבר למחוז תל אביב של ההגנה ושירת כראש מטה המנהלה, בתפקיד זה שירת בליל וינגייט כאחראי על הצד הלוגיסטי. במלחמת העצמאות היה סגן מפקד המחוז. לאחר המלחמה מונה לעמוד בראש ועדת חקירה לבדיקת נפילת ניצנים שהמליצה לטהר את שמם של אנשי היישוב. 
בנובמבר 1949 מונה למפקד מחוז חיפה וחטיבת כרמלי וב-1951 למפקד מחוז תל אביב וחטיבת קרייתי. ביוני 1955 מונה לדובר צה"ל, בתקופתו בתפקיד נקבע כי יכלול גם את האחריות על יחסי הציבור של מערכת הביטחון ומשרד הביטחון. הוא שירת בתפקיד עד נובמבר 1957, כולל במהלך מלחמת סיני.
לאחר שחרורו עבד בנציבות שירות המדינה, היה אחראי על עובדי מערכת הביטחון, ראש לשכת הדרום, מנהל לשכות תל אביב וחיפה והמשנה לנציב השירות. 
היה ממקימי שכונת צהלה בתל אביב, זכה לאות יקיר העיר ב-1995. היה ממייסדי "צוות - ארגון גמלאי צה"ל", ב-1960. ניהל את המרכז הישראלי לניהול.
ין גה לינג

קורות חיים

גה לינג החלה לכתוב כעיתונאית בסוף שנות השבעים של המאה העשרים. כתבה סיפורים קצרים, רומנים תסריטים וביוגרפיות. בעלת תואר בוגר בספרות מאוניברסיטת Wuhan ותואר מסטר ממכללת קולומביה לאומנות בשיקגו. חברה בגילדת כותבי הוליווד של אמריקה (כותבי תיאטרון וקולנוע ובאיגוד הכותבים של סין).
במהלך מהפכת התרבות בסין שימשה כבר בהיותה בגיל 12 כרקדנית בלהקת בידור. שרתה בטיבט בצבא סין (צבא השחרור העממי) ושמשה אחר כך ככתבת צבאית במלחמה נגד וייטנאם שהתנהלה ב-1979. בשרותה הגיעה לדרגה המקבילה לדרגת סגן-אלוף. פרסמה את הרומן הראשון שלה בסינית בשנת 1985. פרסמה יותר מעשרים ספרים בהוצאות שונות בסינית ובאנגלית בסין, טאיוון, הונג קונג וארצות הברית.
ג'ונתן ריצ'מן

חייו

ריצ'מן נולד במסצ'וסטס שבארצות הברית והושפע בצעירותו מ"הוולווט אנדרגראונד". לאחר ניסיון כושל להתחיל קריירה מוזיקלית בניו יורק, הקים את ה-"Modern Lovers" בבוסטון. ב-1972 הקליטו אלבום בהפקת ג'ון קייל, שכלל את השירים "Roadrunner", מחווה לשיר "Sister Ray" של הוולווט אנדרגראונד (ובוצע לאחר מכן על ידי ה"סקס פיסטולס"), ו"פאבלו פיקאסו", שבוצע לאחר מכן על ידי אמנים רבים, כולל קייל עצמו (באלבום "Hellen of Troy") ודייוויד בואי (באלבום "Reality"). בהשפעת תקופה בה ה-Lovers ניגנו במלון בברמודה, החל ריצ'מן לנדוד לסגנון מוזיקלי פשוט וקליל יותר, דבר שתרם בסופו של דבר להתפרקות הלהקה.
בשנות השמונים והתשעים המשיך ריצ'מן בסגנון הקליל, וכלל אלבומים בספרדית ובסגנון קאנטרי. בהופעותיו כלל לעיתים קרובות שירים בשפות שונות, כולל איטלקית, צרפתית ואפילו עברית.
ב-1998 הופיע ריצ'מן בסרט "משתגעים על מרי", כשהוא תורם קטעים מוזיקליים אשר אפיינו את העלילה.
ריצ'מן השפיע על אמנים רבים, כולל כאמור בואי, קייל והסקס פיסטולס. מנהיג ה"פיקסיז" לשעבר, פרנק בלאק, כתב שיר על שמו, "The Man Who Was Too Loud".
נוי והדר קרקו

ביוגרפיה

התאומות קרקו נולדו במושב גנתון. הן למדו במגמת ביולוגיה בתיכון "נחשון" בשוהם. התגוררו גם בחדרה.

קריירה

בגיל 6 דיגמנו לחברות הביגוד "גלי" ו"סולוג". בנוסף בילדותן, בגיל 11–12 השתתפו בקלטות ילדים של דוד חיים.
ב-2009 השתתפו במיני-סדרה "תמיד אותו חלום" של HOT.
בין השנים 2010–2011, החלו את דרכן בהנחיה בערוץ הילדים ("המקום האמיתי") שם הגישו את פינת "דאבל-לייק". כמו כן, הנחו בערוץ הילדים גם את השעשועון "ניפגש בסיבוב" עם טל מוסרי, עודד פז ודנה פרידר.
בשנים 2012–2013 נמנו עם המנחים הראשיים של תוכנית המתיחות "סתאאאם!" בערוץ הילדים שם מתחו כוכבים מעולם הבידור. בנוסף ב-2012, שיחקו בתפקיד אורח בסדרת הנוער "גאליס" את האחיות של דורי.
בשנים 2014–2015 כיכבו בשתי עונותיה של סדרת הנוער הנושאת את שמן, "נוי והדר" מבית yes. בנוסף, זכו לתואר "פריצת השנה" בטקס טקס נבחרי הילדים 2014. 
בנוסף ב-2015 הופיעו בפסטיבל "ילדודס 5" לצד יונתן בשן וטל מוסרי, ובמלונות ישרוטל במופע "המסיבה". במרץ 2015 החלו לדגמן כפרזנטוריות בקמפיינים של מותג האופנה הישראלי "קסטרו", שם הובילו קולקציה לנערות. חלק מהמודעות הוסרו בשל תלונות על כך שהקמפיין פוגע ברגשות הציבור.
ב-2016 הצטלמו לסדרת הרשת הראשונה של פרטנר, "אחיות רשת", בה 40 פרקים קצרים, בהפקתו ובימויו של קובי מחט.
ב-2019 שודרה ברשת 13 העונה השביעית של תוכנית המציאות "המירוץ למיליון", בה השתתפו השתיים. הן היו הזוג הראשון שהודח בתוכנית, לאחר שהדר שברה את ידה ולא יכלה להמשיך עוד במירוץ. בנוסף באותה שנה, דיגמנו לגיליון בגדי הים של המגזין הישראלי "בלייזר".
ברתולומאיוס מקונסטנטינופול

הפטריארך ברתולומאיוס (יוונית Βαρθολομαίος; טורקית Bartholomeos; נולד 29 בפברואר 1940 בגקצ'אדה, טורקיה) הוא "פטריארך קונסטנטינופול, רומא החדשה והפטריארך האקומני" ("הראשון בין שווים") של הקומוניון האורתודוקסי-מזרחי מאז שנת 1991.

תולדות חייו

ברתולומאיוס נולד בשם דמטריוס ארכונתוניס (Δημήτριος Αρχοντώνης) בכפר זייטינלי/איוס תאודורוס (Zeytinli; Άγιος Θεόδωρος) באי גקצ'אדה שבצפון הים האגאי. הוא התחנך באי מולדתו ובהמשך באיסטנבול, שם למד תאולוגיה בסמינר התאולוגי הקדוש "כלקיס" (Iερά Θεολογική Σχολή της Χάλκης). הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1961, ומונה לדיאקון בשם ברתולומאיוס. הוא שירת בצבא טורקיה בשנים 1961-1963. לאחר מכן המשיך ברתולומאיוס בלימודיו האקדמאים במכון המזרחי האפיפיורי (Pontificio istituto orientale) ברומא, במכון האקומני בבוסה (Institut œcuménique de Bossey) ליד ז'נבה שבשווייץ ובאוניברסיטת מינכן. עבודת הדוקטורט שלו עסקה במשפט קאנוני, והוא התמנה לאחר מכן למרצה באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא. ב-1968 שב ברתולמאיוס לאיסטנבול, ושנה לאחר מכן מונה בידי הפטריארך אתינגורס לכומר. ב-1972 מונה למנהל המשרד הפטריארכלי שהוקם בידי הפטריארך דמטריוס. ב-1973 מונה ברתולמאיוס לארכיבישוף המטרופוליטני של "פילדלפיה" (Φιλαδέλφεια; כיום אלאשהיר (Alaşehir) בטורקיה), וב-1990 היה לארכיבישוף המטרופוליטני של כלקדון (Χαλκηδών; כיום קדיקוי (Kadıköy) שבאיסטנבול). 
ב-22 באוקטובר 1991 נבחר ברתולמאיוס לכהן כפטריארך קונסטנטינופול, והחל בתפקידו ב-2 בנובמבר 1991. בין השנים 1974 ו-1991 היה ברתולומאיוס חבר של קבע בסינוד הקדוש והשתתף בסינודים רבים אחרים. הוא נכח במיסת הבחירה של האפיפיור פרנציסקוס ברומא במרץ 2013, והשניים נועדו שוב בישראל בעת ביקור האפיפיור פרנציסקוס בישראל במאי 2014.
ברתולומאיוס דובר יוונית, טורקית, לטינית, צרפתית, אנגלית, איטלקית וגרמנית.

כפטריארך האקומני

בתפקידו כפטריארך האקומני מתמקד ברתולומאיוס ביחסים פנים-אורתודוקסיים, פנים-נוצריים ובין-דתיים. הוא פעיל במיוחד במישור הבינלאומי, ושם דגש על בנייתן מחדש של הכנסיות האורתודוקסיות בארצות מזרח אירופה, לאחר שנות הדיכוי הקומוניסטי. הוא ממשיך בחיזוק הקשרים עם הנצרות המערבית, ויזם דו-שיח עם יהודים, מוסלמים ועם בני עדות נוצריות אחרות. ברתולומאיוס נודע גם בפעילותו למען איכות הסביבה, לדוגמה בהצהרה המשותפת לו ולאפיפיור פרנציסקוס, אשר פורסמה בירושלים ב-25 במאי 2014, ואשר הקדישה סעיף שלם לנושא פעולותיו אלה הקנו לו את הכינוי "הפטריארך הירוק", ובשנת 2002 זכה בפרס סופי לאיכות הסביבה. ברתולומאיוס מרבה לעסוק גם בנושא הצרת חופש הפולחן הנוצרי בטורקיה, בין היתר סגירתו של הסמינר התאולוגי הקדוש "כלקיס" מאז שנת 1971, אותה ייחס למדינה העמוקה. 
מאז מונה לפטריארך, הוענקו לברתולומאיוס מדליית הזהב של הקונגרס, העיטורים הגבוהים ביותר המוענקים בידי נשיאי לבנון, רומניה, יוון, אסטוניה והונגריה, עיטורים מכנסיות אורתודוקסיות שונות ועוד.
בינואר 2019 העניק מעמד אוטוקפלי (עצמאי) לכנסייה האורתודוקסית האוקראינית ושיחרר אותה מכפיפותה לפטריארך של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, בניגוד לדעת רוסיה ולאיומים מצידו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
מיקלוש ניסלי

מיקלוש ניסלי (בהונגרית: Miklós Nyiszli, ‏ 17 ביוני 1901 שימלאו סילבאניי - 5 במאי 1956 אוראדיה) היה רופא וסופר יהודי, ניצול שואה מטרנסילבניה, רומניה, דובר הונגרית. כאסיר הועסק כרופא פתולוג במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו וכתב זכרונות והעיד על השואה.

קורות חיים

מיקלוש ניסלי נולד ב-1901 בעיירה שימלאו סילבאניי, בטרנסילבניה, בזמנו חלק מהונגריה במסגרת אוסטרו-הונגריה במשפחתו של סוחר יהודי. 
אחרי לימודי רפואה באוניברסיטאות בקלוז' וברלין, קיל השתלם בפתולוגיה באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברסלאו (1929), אז בגרמניה. שב למולדתו ועבד בשנים 1937-1930 כרופא כללי באוראדיה, בשנים 1937- 1941 בוישאול דה סוס ובשנים 1944-1942 בספנצה (בהונגרית - ספלונצה). (בהונגרית - פלשה-וישו) .פעל גם כמומחה ברפואה משפטית.
בעת הסיפוח מחדש של אזור מגוריו להונגריה, בימי משטרו של מיקלוש הורטי וממשלתו של דמה סטויאי, נשלח יחד עם אשתו ועם בתו בת ה-15 לאושוויץ-בירקנאו. לאחר מכן נשלח למחנה אושוויץ-מונוביץ כעובד כפייה בשרות מפעלי "בונה" של חברת אי גה פארבן. בסוף יוני 1944 בגלל הכשרתו כרופא התאפשר לו לעבוד במתקן לאסירים חולים - ביתן 12 - באושוויץ בירקנאו, בו ערך ניתוחים וניסה לעזור לחולים באמצעות ציוד ותרופות מן הבסיסיים ביותר. תחת ניהולו של הרופא הראשי של המחנה, יוזף מנגלה, הועבד ניסלי כפתולוג במחלקה החדשה לנתיחות ולניתוחים שהוקמה בתוך משרפה 2. ניסלי שוכן שם יחד עם חברי הזונדרקומנדו 12.
כשבאמצע ינואר 1945 פונה המחנה והאסירים ששרדו הוצעדו בצעדת מוות אל מאוטהאוזן, הצליח ניסלי להישאר בחיים ובהתחלת מאי 1945 נמצא על ידי החיילים האמריקאים במחנה אבנזה הסמוך ושוחרר.

אחרי המלחמה

באוקטובר 1947 העיד במשפטי הפושעים הנאצים בבית הדין הבינלאומי בנירנברג, על ימיו בזונדרקומנדו באושוויץ.
ניסלי שב לאוראדיה ועבד כרופא בבית חולים משנת 1951 ועד מותו בשנת 1956 מאוטם שריר הלב.

זכרונותיו

בשנת 1946 פרסם באוראדיה בהונגרית ספר זכרונות ועדות בכותרת "הייתי הרופא הפתולוג של ד"ר מנגלה במשרפה באושוויץ" (Dr. Mengele boncoló orvosa voltam az auschwitzi krematóriumban). דיווח זה היה הראשון על משימות הכפייה הטרגיות של חברי הזונדרקומנדו היהודים במשרפות באושוויץ-בירקנאו ועל המרד שפרץ בתוכם. 
בשנת 1947 פרסם עדותו בעיתון "וילאג" בבודפשט, תחת הכותרת "הגיהנום של אושוויץ". עדותו בנירנברג במשפט הבינלאומי של פושעי המלחמה הנאצים ושל מנהיגי חברת אי גה פארבן, שבו העיד ב-17 ישיבות, פורסמה גם היא בעיתון "וילאג" תחת הכותרת "הייתי עד בנירנברג".
בשנים 1964 ו-1968 הופיעו אחרי מות המחבר, מהדורות חדשות של ספרו בהונגרית, תחת הכותרת "הייתי רופא באושוויץ". הן תורגמו לרומנית בשנים 1965 ו-1971 וכללו עדויותיו בנירנברג.
בהמשך פורסמו קטעים מספרו בעיתונות הגרמנית והצרפתית והוצא לאור בניו יורק תרגום באנגלית. הספר תורגם לפולנית, צרפתית (1975), ספרדית (1975), סרבו-קרואטית (1982) ב-1982 הוצא לאור בלונדון. בשנת 1985 הופיע בתרגום לעברית בתל אביב.
חלקים חשובים מזכרונותיו שימשו חומר לסרט האמריקאי בבימויו של טים בלייק נלסון האזור האפור (The Grey zone) משנת 2001.
סקס (ספר)

היסטוריה

מנהלי חברות התקליטים איתן הייתה מדונה קשורה, Warner Bros. Records ו-Time Warner הסתייגו מפרסום הספר, ואף שלבסוף היא קיבלה את רשותם, הם התנגדו לרעיון עד מאוד. מדונה חתמה על הסכם בו נאסר עליה לכלול קטינים, דימויים דתיים, והתנהגות זואופילית בתצלומיה. זמן קצר לאחר חתימת ההסכם ייסדה מדונה את מייבריק — חברת בידור ומולטימדיה, שנתנה לה שליטה אמנותית מוחלטת בכל עבודה שמתפרסמת בחברה זו, וכך הסכמיה עם חברות התקליטים הקודמות פגו. כדרך אירונית להפגין את כוחה כלפי מנהלי חברות התקליטים הקודמות איתן הייתה קשורה, היא הכלילה בספרה שני תצלומים שהפרו את הכללים. הראשון היה תצלום סאדיסטי של BDSM על שולחן נמוך בצורת צלב המוקף נרות וצלבים המשתקפים כלפי הקיר שמאחוריה. בתצלום המחאה השני היא כרעה על ברכיה לצד כלב  השוכב על גבו, בצורה שיצרה את הרושם (המוטעה) שהיא רוכבת על הכלב המקיים עימה מין אוראלי.
Warner Bros ציינו ש"סקס" היה קשה ביותר להפקה מאחר שחייב תרומות ממספר רב של בתי דפוס ומו"לים. תחילה תכננה מדונה לקרוא לספר X אך חזרה בה עקב סרטו של ספייק לי שקודם באותו הזמן, "מלקולם X". הספר צולם בקיץ 1992 בערים ניו יורק ומיאמי. חלק מהתצלומים נעשו במקומות נודעים, כגון מלון צ'לסי, כיכר טיימס, תיאטרון גייטי (ניו יורק) וביתה של מדונה עצמה (מיאמי) זאת בנוסף לתצלומים על חופי הים ורחובות אקראיים במיאמי.

הוצאה לאור

הוצאתו לאור של הספר הייתה מלווה בהד ציבורי נרחב. מספר ארגונים ניסו להחרים את מכירת הספר וחנויות ספרים רבות סירבו למכור אותו. מבקרים רבים טענו שעיתוי פרסום הספר הוא פרובוקציה שנועדה להגביר את מכירות אלבומה החדש של מדונה. מיד לאחר פרסום הספר נוצרה תגובת נגד שהחשיבה את מדונה כ"חריפה" בעוד שאנשים רבים חשבו שהזמרת "הלכה רחוק מדי".
למרות המחלוקת וחוות הדעת השליליות, הספר נמכר בכ-150,000 עותקים ביום הוצאתו בארצות הברית בלבד. שלושה ימים לאחר מכן, נמכרו כל מיליון וחצי העותקים של המהדורה הראשונה בכל רחבי העולם, מה שהפך אותו לספר המתנה המצליח ביותר שיצא אי פעם.
יום לאחר הוצאת הספר שודר בערוץ הטלוויזיה MTV ספיישל בשם The Day In Madonna (היום במדונה) בהנחיית קורט לודר, שסיקר את הוצאת הספר והאלבום החדש, שבו הוצג הספר בפני אנשים ברחובות ניו יורק. במהלך חגיגות הוצאת הספר, נערכו בחנויות תחרויות "הכפיל של מדונה", והספר הוצג לעיון תמורת דולר אחד לדקה, כשכל ההכנסות הוקדשו ל-Lifebeat, ארגון של תעשיית המוזיקה שהוקם על מנת לסייע למחקר האיידס.
מאחר שכל העותקים של המהדורה הראשונה של הספר נמכרו כה מהר, היה ביקוש עצום לעותקים נוספים והוחלט להדפיס מהדורה נוספת. המהדורה היפנית של הספר יצאה ב-1 בדצמבר 1992 וכשבוע בלבד לאחר תחילת מכירתה הספר נאסר למכירה והשאיר לחנויות ספרים ומוזיקה מלאי רב שאין באפשרותם למכור.
לדברי האגודה האמריקנית לספריות, "סקס" נמצא במקום ה-19 מבחינת הספרים המבוקשים בספריות בשנות ה-90.
הקורפוס השמיני (ארצות הברית)

מלחמת העולם הראשונה

בסוף נובמבר 1918 הוקם הקורפוס ה-8 כחלק מחיל המשלוח האמריקני בצרפת, אולם פורק במהלך שנת 1919.

לאחר המלחמה

עם תום המלחמה הוחל בשחרור חיילי הקורפוס, וב-15 בדצמבר 1945 פורק הקורפוס. במהלך השנים שלאחר מכן הופעל הקורפוס כמה פעמים, ובשנת 1968 פורק באופן סופי.
אינטררקס

אינטררקס (לטינית: Interrex; מלך ביניים), הייתה משרה ברומא העתיקה.
מקורה של המשרה היא בתקופת המלוכה, כאשר המלך נפטר הסנאט היה מתכנס ובוחר אינטררקס שיקח על עצמו את תפקידו של המלך עד היבחרו של מלך חדש. התפקיד המשיך להתקיים בתקופת הרפובליקה כאשר אחד הקונסולים התפטר, הודח או נהרג במהלך כהונתו ועמיתו שהה מחוץ לעיר או שהגיע זמן הבחירות ושני הקונסולים שהו מחוץ לעיר היה הסנאט היה ממנה אינטררקס שתפקידו היה לערוך בחירות לקונסולאט, מסיבה זאת האינטררקס היה נושא המשרה היחיד שלטריבוני הפלבס לא הייתה סמכות להשתמש בזכות הוטו שלהם כנגדו.
האדם המכהן כאינטררקס חייב היה להיות פטריקי, כהונת האינטררקס נמשכה חמישה ימים ואז היה עליו להתפטר ומונה אינטררקס חדש במקומו. על הראשון לכהן בתפקיד נאסר להשלים את משימתו כך שלמטרת עריכת בחירות נדרשו לפחות שני אינטררקס.
ג'ורג' קיי

ג'ורג' קיי (אנגלית: George Kay;‏ 1891–1954) היה כדורגלן אנגלי ומאמנן של לוטון טאון, סאות'המפטון וליברפול.

קריירה

קיי נולד במנצ'סטר והצטרף לקבוצת בולטון וונדררס ב-1911. מאוחר יותר באותה השנה הצטרף לבלפסט סלטיק והפך לקפטן האנגלי הראשון של קבוצת כדורגל אירית. לאחר ההפסקה בכדורגל האנגלי בעקבות מלחמת העולם הראשונה, חזר קיי לאנגליה לקבוצת וסטהאם יונייטד, וב-1923 הוליך אותה לזכייה בגביע ה-FA במשחק הגמר הראשון ששוחק באצטדיון ומבלי.
משרת האימון הראשונה של קיי הגיעה ב-1929 כאשר הפך למאמנה של לוטון טאון. ב-1931 עבר קיי לאמן את סאות'המפטון, שם נשאר בתפקיד במשך 5 עונות.
ב-1936 התמנה קיי למאמן ליברפול והוביל אותם לאליפות החמישית שלהם בעונת 1946/47 וכן קטף מספר תארים מקומיים במחוז לנקשייר. בעונת 1949/50 הגיעה ליברפול תחת קיי לגמר גביע ההתאחדות, שם הפסידה לארסנל. קיי פרש מאימון בפברואר 1951 ונפטר בליברפול ב-1954.
סקווירה

תולדות העיר

התייחסות כתובה ראשונה לעיירה, ניתן למצוא בשנת 1390, אך ישנם ארכאולוגים הסבורים כי העיר עתיקה יותר. לאחר האיחוד הפולני-ליטאי משנת 1569 השתייכה סקווירה לפולין. בשנת 1591 העניק מלך פולין זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין לנסיך קייב זכות להחזיק בסקווירה ובסביבתה ולבנות לו ארמון בה.
בשנת 1648 כאשר מרדו האוקראינים בפיקודו של בוגדן חמלניצקי בשלטון הפולני השתלט על העיירה לזמן קצר גדוד מאנשיהם. במסמכים משנת 1736 נזכרת סקווירה ככפר שנמסר בחכירה לחוכרים יהודים. במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1765 נמנו בה 124 בתי אב, מהם 51 יהודיים. בשנת 1775 גרו בעיירה 116 יהודים, בשנת 1784 גרו בה 204 יהודים. בשנת 1797 התגוררו בסקווירה 2,000 תושבים. התושבים עסקו באותה עת בעיקר במסחר. לקראת סוף המאה ה-19 כבר מנתה העיירה 18,000 תושבים, שזהו גם מספר תושבי העיירה בעשור הראשון של המאה ה-21.

יהודי סקווירה

בראשית המאה ה-19 פעל בעיר רבי נפתלי צבי, נכדו של רבי צבי בן הבעל שם טוב. בהמשך נוסדה מצאצאיו שושלת חסידית הנקראת חסידות סקווירא, המשתייכת לשושלת טשרנוביל. השושלת ממשיכה להתקיים בניו יורק, בה הקימה שכונה הנקראת ניו סקוויר (סקווירה החדשה).
בשנת 1856 נולד למשפחה חסידית בסקווירה אשר צבי גינצברג שלימים נקרא בשם העט "אחד העם", והיה לאחד מראשי הוגיה של הציונות, ומייסד הזרם והוגה הרעיונות של הציונות הרוחנית, ומהחשובים במנסחי הזהות היהודית החילונית-לאומית. בהיותו בן 12 העתיק אביו את מגורי המשפחה לאודסה.

תמורות בעיירה

במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הוקמה הרפובליקה העממית של אוקראינה, קצרת הימים. בתקופה זו, בשנים 1917 – 1920, נערכו 6 פוגרומים ביהודים, בעיקר על ידי אנשיו של סמיון פטליורה. בין המעשים נגד היהודים נמנו בין השאר מעשי אונס, שריפת בתים ושוד רכוש או השמדתו. בפרעות אלו נרצחו בסקווירה 191 יהודים. לאחר הפרעות פקדה את סקווירה מגפה בה מצאו את מותם יהודים רבים נוספים ויהודי העיר נמלטו לערים אחרות כקייב, אודסה ובילה צרקווה.
בראשית שנות העשרים, לאחר השתלטות ברית המועצות על אוקראינה (למעט חלקה המערבי ולמעט בוקובינה), נמצאה סקווירה תחת שלטון סובייטי שדיכא את חופש הפרט ואסר על פעילות דתית, פוליטית ועסקית. בתקופה זו היו היהודים שליש מתושבי העיירה. בשנת 1939 גרו בסקווירה 2,243 יהודים.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה נכבשה סקווירה בספטמבר 1941. ב-20 בספטמבר 1941 נורו למוות על ידי האיינזצגרופן, לתוך בורות הריגה 850 מיהודי העיר. לאחר ימים אחדים נורו למות 140 יהודים נוספים. בשנת 1960 היו בעיירה כ-500 יהודים.
איאן ארמיטאג'

ביוגרפיה

איאן ארמיטאג' נולד ב-15 ביולי 2008 בג'ורג'יה. אמו, לי ארמיטאג', היא בתו של סגן מזכיר המדינה לשעבר; ואביו, יואן מורטון, הוא זמר ושחקן סקוטי. משפחתו מתגוררת במחוז ארלינגטון , וירג'יניה.