google/wiki40b huggingface dataset:
מייק ומולי

עונה 1

פרקים 1-24 (24 פרקים). החלה ב-20 בספטמבר 2010 והסתיימה ב-16 במאי 2011.
מייק מתקשה לשמור על הדיאטה שלו ובמהלך פגישה של אכלנים אנונימיים (Overeaters Anonymous או בקיצור OA) הוא פוגש את מולי שמזמינה אותו לנאום לפני הכיתה שלה. לאחר מכן מייק מזמין אותה לצאת איתו. הערב הראשון של מייק ומולי נהרס אך הם מנסים שוב וכשהכול מסתדר הם מתחילים לצאת. קארל מתחיל לקנא בזמן שמייק מקדיש למולי ומייק מנסה לשדך לו את ויקטוריה. פג'י מקשה על מייק ומנסה לחבל במערכת היחסים שלו ושל פגי משום שהיא חוששת שבנה מחליף אותה במולי. ג'וייס מתחילה לצאת עם וינס. במהלך העונה מערכת יחסיהם של מייק ומולי נתקלת בעליות ומורדות אך הם תמיד מתגברים עליהם. פגי מתקרבת למולי. במהלך העונה מייק ומולי חוגגים את חג המולד ואת יום האהבה יחד במקביל ליחסיהם המתפתחים של ג'וייס ווינס. בגלל קארל ומייק, סמואל מפוטר מעבודתו ונאלץ לעבור לגור עם מייק שעובר לגור עם מולי. סמואל מוחזר לעבודתו אך נשאר בדירתו של מייק. בסוף העונה מייק מחליט להציע נישואים למולי והיא אומרת כן.

עונה 2

פרקים 25-47 (23 פרקים). החלה ב-26 בספטמבר 2011 והסתיימה ב-14 במאי 2012.
העונה השנייה עוסקת במהלך יחסים של מייק ומולי בזמן ההכנות לחתונה. מייק עובר לגור בביתה של מולי יחד עם אמה ואחותה. קארל מתחיל לצאת עם אישה בשם כריסטינה. מולי נאלצת להתמודד עם חוסר הבגרות של מייק כאשר היא מנסה לחסוך ולתכנן את חתונתם אך הוא עסוק בשלו. פגי מתחילה לעבוד בקפיטריית בית הספר שמולי מלמדת בו. מולי מתאכזבת כאשר היא לא מקבלת את משרת סגנית המנהל. מייק מזמין את אביו לחתונה המתקרבת. מולי מתאמצת לרדת במשקל כדי להתאים לשמלת הכלה. קארל מפחד לקחת את היחסים עם כריסטינה לשלב הבא. פגי ואביו של מייק מקשים עליו. ג'וייס מגלה שוינס נשוי לאישה אחרת שמסרבת לתת לו גט ומייק וקארל עוזרים לו. בפרק האחרון נערכת חתונתם של מייק ומולי.

עונה 3

פרקים 48-70 (23 פרקים). החלה ב-24 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-30 במאי 2013.
העונה המתחילה עם חזרתם של מייק ומולי מפריז לאחר ירח הדבש שלהם. קארל עדיין מתגבר על עזיבתה של כריסטינה. מייק ומולי מחליטים לנסות להביא ילד לעולם.

עונה 4

פרקים 71-92 (22 פרקים). החלה ב-4 בנובמבר 2013 והסתיימה ב-19 במאי 2014.

עונה 5

פרקים 93-114 (22 פרקים). החלה ב-8 בדצמבר 2014 והסתיימה ב-18 במאי 2015.

עונה 6

פרקים 115-127 (13 פרקים). העונה האחרונה בסדרה. החלה ב-6 בינואר 2016 והסתיימה ב-16 במאי 2016.
משפט סוביבור

משפט סוביבור היה משפט שנערך בהאגן בשנים 1965–1966, ובו הועמדו לדין פושעי מלחמה ששירתו במחנה סוביבור. המשפט נכלל בסדרת משפטים שנערכו בשנות השישים של המאה ה-20, דוגמת משפט אייכמן בירושלים (1961) ומשפטי אושוויץ בפרנקפורט (1963-1965), שגרמו לציבור הרחב לדעת על מעשי הזוועות שביצעו הנאצים ועוזריהם בשואה בשטח פולין הכבושה. בעשור של משפט זה ובעשורים שלאחר מכן התנהלו משפטים נוספים של פושעים נאצים ששירתו במחנות ההשמדה בלז'ץ (1965-1963), טרבלינקה (1964-1965) ומיידנק (1981-1975).
בית המשפט הגרמני בהאגן החל את המשפט ב-6 בספטמבר 1965, ובו נידונו מעשיהם של 12 אנשי אס אס לשעבר שעבדו במחנה סוביבור בזמן מלחמת העולם השנייה. הם נשפטו בגין ביצוע פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, וגזר הדין ניתן ב-20 בדצמבר 1966.
דן כספי

דן כספי (1 בדצמבר 1945 – 22 בינואר 2017) היה פרופסור במחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ויושב-ראש האגודה הישראלית לתקשורת בין השנים 1995-1999.
לאורך כל דרכו המקצועית, שילב פרופסור כספי פעילות מחקרית עם פעילות ציבורית ופעילות פובליציסטית תוססת וענפה, אשר במהלכה פרסם מאות מאמרים בעיתונות היומית והמקוונת, לרבות שני טורים קבועים במקומון ירושלמי ובירחון איגוד המפרסמים בישראל "אותות".

דן כספי פרסם טור באתר "העין השביעית", וטור במדור הדעות של ynet וניהל את בלוג דן בתקשורת ב"הארץ" עד ליום מותו.

חייו ופועלו

דן כספי (לשעבר קספו Casapu) נולד בסווני (Saveni) שבצפון מולדובה, רומניה. על אף המוגבלות הפיזית, שיתוק מוחין, השתלב כספי במערכת החינוך הרגילה הן בעיר מולדתו והן במערכת החינוך הישראלית אליה נכנס עם עלייתו לארץ עם הוריו בגיל 14, בשנת 1960. המשפחה התיישבה בבאר שבע. כספי סיים את לימודי התיכון בבית הספר מקיף א' באר שבע, בהנהלתה של ד"ר פועה מנצ'ל.
במחצית שנות השישים, החל כספי את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוגים למדע המדינה ולסוציולוגיה, ותואר שני בחוגים למדע המדינה ולתקשורת.
עבודת המחקר לקבלת תואר דוקטור שלו נעשתה בהנחייתם של פרופסור אליהוא כ"ץ, חתן פרס ישראל, ופרופסור עמנואל גוטמן. המחקר עוסק בתפיסתם של חברי הכנסת את דעות הציבור לעומת הדעות הריאליות הרווחות באוכלוסייה תוך השוואה ביניהן לבין דעות חברי הכנסת.
אחר קבלת הדוקטורט בשנת 1976, יצא כספי לשנת השתלמות בתר-דוקטורט במכון הטכנולוגי במסצ'טוסטס, MIT, שבבוסטון, שם עשה במחיצתו של פרופסור איתיאל דה-סולה פול.
במחצית שנות השמונים, עבר פרופסור כספי לאוניברסיטה הפתוחה, בה פיתח את תחום לימודי התקשורת. פרופסור כספי כתב וערך סדרת ספרי לימוד, המשמשים עד היום בסיס בתוכנית לימודים בתקשורת במוסדות להשכלה גבוהה, במכללות ובבתי ספר שונים.
בשנת 2000 שב כספי לבאר שבע, כדי לתת כתף בהקמת המחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון, בה הוא שמש כראש המחלקה לתקשורת וראש מרכז בורדה לתקשורת חדשנית בין השנים 2004–2009.
בחודש אפריל 2013 נערך באוניברסיטת בן-גוריון יום עיון לכבודו של פרופ' דן כספי על "מעברים בתקשורת" לרגל יציאתו לשבתון בטרם פרישה לגמלאות.
כספי היה נשוי לדליה ולהם בת וארבעה נכדים. התגורר באבן יהודה.
נפטר ב-22 בינואר 2017. נטמן למחרת בבית העלמין באבן יהודה.

מחקרים ופרסומים

תחומי התמחותו של פרופסור כספי היו תקשורת המונים, תקשורת ופוליטיקה, דעת קהל ותעמולה, מוסדות תקשורת, תקשורת מקומית, תקשורת מיעוטים, רגולציה בתקשורת, מערכות בחירות.
לזכותו של פרופ' כספי למעלה מ-20 ספרים בתקשורת ועשרות מאמרים מדעיים בעברית, באנגלית וברוסית. ביניהם ספר ילדים בשם אבא של ענבל. בתחילת שנות התשעים התפרסם ספרם המשותף של פרופסור כספי ושל פרופסור יחיאל לימור "המתווכים", ספר שעד היום הוא משמש כאחד מאבני היסוד בהוראה ובהבנת מקומם ועוצמתם של אמצעי התקשורת בישראל.
אלברט האברד

ביוגרפיה

אלברט האברד נולד בעיר בלומינגטון שבמדינת אילינוי בארצות הברית. ב-1875 ייסד חברת מכירות של "סבון לארקין" בעיר באפלו שבצפון מערב מדינת ניו יורק. ב- 1895 ייסד את קבוצת "רויקרופט" בכפר איסט אורורה (שליד באפלו) שעסקה בהוצאה לאור ובכריכת ספרים, בייצור רהיטים ובעבודות עור ומתכת. הקבוצה התפרסמה בשל ספרו של האברד "הודעה לגארסיה" שהופיע לראשונה ב-1899 ושבו משמשת כרקע מלחמת ארצות הברית ספרד (1898).
בשנת 1910 מנתה קבוצת רויקרופט כ-500 חברים. האברד ערך ופרסם שני עיתונים סאטיריים. אשתו השנייה - אליס מור האברד - הייתה בוגרת אמרסון קולג' שבבוסטון, ונודעה כלוחמת בעד זכויות הצבעה לנשים. מפעלי רויקרופט הפכו למקום מפגש של פילוסופים ושל חוגים שדגלו ברפורמה חברתית. האברד הפך למרצה פופולרי, והפילוסופיה שלו התפתחה מתמיכה בסוציאליזם לתמיכה ביוזמה חופשית.
ב-1912 טבעה האוניה "טיטניק" לאחר שפגעה בקרחון ימי. האברד כתב על האסון וסיפר על אודות אשתו של איזידור שטראוס - אחד ממייסדי רשת החנויות "מייסיס" בניו יורק - שסירבה לרדת לסירת ההצלה באומרה: "כל השנים נסענו יחד; האם ניפרד עכשיו? לא! גורלנו יהיה אחד." גורלו של האברד עצמו היה דומה כאשר הוא ואשתו נספו באוניית הנוסעים "לוסיטניה" שטובעה על ידי טורפדו מצוללת גרמנית ב-7 במאי 1915.
אחד מניצולי לוסיטניה כתב לבנו של האברד, במכתב מיום 12 במרץ 1916: "אינני יכול לומר לך היכן היו אביך ואמך כאשר הטורפדו פגע בנו, אך אני יכול לומר לך כי אחר כך הם נכנסו לתא ריק בקומת הסיפון של האונייה, ואביך סגר אחריו את הדלת." באותה שנה יצא לאור ספרו של אלברט האברד "מסעות קצרים לבתיהם של אנשים גדולים" וב-1927 יצא לאור יומנו שהכיל גם אמרות, מימרות ומסות קצרות.
לודוויג השישי, רוזן הסן-דרמשטאדט

ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-25 בינואר 1630 בדארמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, לגאורג השני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולסופיה אלאונורה מסקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה.
בשנת 1661 מת אביו גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. לודוויג היה חבר באגודה מניבת הפירות (Fruchtbringende Gesellschaft), בראשות וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר. כמו כן היה לודוויג חבר טוב של פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ואף נשא את אחותו - אליזבת דורותיאה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג בשנת 1666. יוהאן היה דתי מאוד, ואף הזמין תאולוגים לטירתו, וכן קנה את ספרייתו הגדולה של יוהאן מיכאל מושרוש.
ב-24 באפריל 1678 מת לודוויג, ובנו לודוויג השביעי, רוזן הסן-דרמשטאדט עלה לשלטון במקומו.
ספרטריקס

במתמטיקה, ספרטריקס הוא כינויו של הגבול המפריד (Separate; ומכאן שמו) בין אזורים של המישור שבהם משוואה דיפרנציאלית בשני משתנים מפגינה התנהגויות שונות. הספרטריקס מפריד בין עקומות פאזה בעלות מאפיינים שונים.

רקע

אם  היא משוואה דיפרנציאלית במשתנים תלויי-הזמן , אז התנועה שהמשוואה מגדירה בכל נקודה במישור תלויה במקדמים הראשונים של פיתוח טיילור של f ושל g. באופן סכימתי אפשר להבחין בין מסלולים "אליפטיים" (סגורים), "היפרבוליים" (פתוחים, המתרחקים במהירות גדלה), ו"פרבוליים" (מצב ביניים). הספרטריקס הוא העקום המישורי המפריד בין ההתנהגות האליפטית להתנהגות ההיפרבולית.
Sea Launch

טיל השיגור

מיזם Sea Launch עושה שימוש בדגם מיוחד של משגר הלוויינים זניט, בעל שלושה שלבים. הטיל מיוצר על ידי חברת יוז'נוי האוקריאנית, וכולל שלב עליון מתוצרת רוסית.

אסדת השיגור

מיזם Sea Launch הוא במהותו שיגור של משגר לוויינים מהים. על מנת להשיג את היציבות הנדרשת מכן השיגור, וכן את הנפח הגדול של ציוד ותשתיות הדרושות למשגר הלוויינים זניט, נבנתה אסדת השיגור "אודיסיאה" על בסיס של אסדת קידוח נפט. ההסבה בוצעה על ידי החברה הנורווגית Aker Kværner בשיתוף עם חברת יוז'נוי מאוקראינה, יצרנית המשגר. 
לאסדת השיגור כושר הפלגה עצמית בים ובאוקיינוס, ובסיס הקבע שלה, שם היא עוברת טיפולי תחזוקה תקופתיים, מצוי בלוס אנג'לס.

מרכז הבקרה הימי

אוניית חברת Sea Launch המכונה Sea Launch Commander נושאת את המשגר והלוויין, הדלק והמחמצן, אנשי הצוות ומרכז בקרה. באוניה מגורים לנציגים מטעם החברות שהלוויינים בבעלותן עתידים להיות משוגרים, מרכז מעקב וטלמטריה, מסוק, ציוד תקשורת מתקדם ומאגר חלקי חילוף לשם טיפול ותיקון במשגר.
צוות האוניה מונה 240 איש. אורך האוניה: 220 מטר. הדחק: 34,000 טון.

פירוק

ב-22 ביוני 2009 ביקשה החברה סעד משפטי לפי סעיף 11 האמריקני, המקנה לה הגנה מנושים, בטרם הליך פירוק . המצב הקשה אליו נקלעה חברת השיגורים נבע בעיקר מתקלת השיגור בשנת 2007, שהביאה לעיכובים משמעותיים בשיגורים וממעבר של לקוחות שהזמינו שיגור באמצעות החברה לספקי שיגור אחרים.
באוקטובר 2010 יצאה החברה ממשבר החובות שלה וחזרה לפעול. תאגיד "אנרגיה" רכש את מרבית מניות החברה, כש-5% בלבד ממניות החברה נשארו בידי חברת בואינג.
ג'והור באהרו

היסטוריה

ג'והור באהרו נוסדה ב-1855 על ידי הסולטאן טמנגונג (במלאית: Temenggung) תחת השם טנג'ונג פוטרי (במלאית: Tanjung Puteri) כדי לשמש מרכז שלטוני לסולטנות ג'והור. ב-1858 השם שונה לאיסקנדר פוטרי (במלאית: Iskandar Puteri). ב-1866 השם שונה שוב לשם הנוכחי, ג'והור באהרו.
בהמשך המאה ה-19 ג'והור באהרו החלה להתפתח ולהתרחב תחת שלטון הסולטאן אבו בכר. בסוף המאה הגיע לג'והור באהרו גל של מהגרים סינים שעזרו להתפתחותה. ההתפתחות והגדילה נמשכו עד מלחמת העולם השנייה.
ב-31 בינואר 1942 כוחות האימפריה היפנית כבשו את ג'והור באהרו במסגרת קרב מלאיה. הבריטים פוצצו את הגשר שקישר בין ג'והור באהרו ובין סינגפור בניסיון לעצור את התקדמות היפנים, אך היפנים הצליחו לצלוח את מצר ג'והור ולכבוש את סינגפור תוך זמן קצר. ג'והור באהרו שוחררה על ידי בעלות הברית ב-1945 כמו יתר חצי האי המלאי.
ב-1 בינואר 1994 ג'והור באהרו קיבלה מעמד רשמי של עיר.

כלכלה

כלכלת העיר מתבססת בעיקר על קשרי מסחר עם סינגפור הקרובה. תיירים רבים באים מסינגפור לג'והור באהרו וגם אנשים מג'והור באהרו עובדים בסינגפור.

חינוך

בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הטכנולוגית של מלזיה.

תחבורה

העיר מקושרת לסינגפור בשני גשרים: גשר ג'והור-סינגפור והקישור השני מלזיה-סינגפור.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי סנאי, הנמצא בעיירה סנאי במרחק של 35 קילומטרים צפון-מערבית למרכז ג'והור באהרו. הנמל מציע טיסות ליעדים בתוך מלזיה ולמספר יעדים נוספים במזרח אסיה.
חייא דיין

רבי חייא דיין בן רבי יוסף היה חכם יליד ירושלים ותושב חברון ברבע האחרון של המאה ה-17. שימש במשך שנים רבות כשד"ר ועבר בארצות רבות מאד בהן תפוצות ישראל. בערוב ימיו נשאר במרוקו לבקשת יהודי המקום שישמש כרבם. בין תלמידיו שם היה רבי חיים בן עטר סבו ורבו של האור החיים.

קורות חייו

נולד בירושלים ליוסף דיין, בן למשפחת דיין מארם צובא המיוחסת לדוד המלך. התגורר בחברון והיה בין המתנגדים והנלחמים בחריפות נגד כת השבתאים. במשך רוב שנותיו יצא בשליחות הקהילות בארץ ישראל. שלוש פעמים בשליחות הקהילה בירושלים ושלוש פעמים בשליחות קהילת חברון, למרבית הארצות שהתגוררו בהן יהודים. 
בשנת ה'תכ"א (1661) יצא בשליחות הקהילה בחברון למדינות צפון אפריקה, לאחר חזרתו לחברון יצא שוב בשנת ה'תל"ג (1672) לאיטליה.
בשנת ה'ת"ם (1680) נשלח לטורקיה. 

בשליחותו החמישית יצא לסוריה, ארם נהריים ופרס וחזר בסוף שנת ה'תמ"ה (1685). בשנת ה'ת"ן (1690) יצא שוב לאיראן. בשנת 1695 בעת חזר משליחותו ושהה בארם צובא כתב זכרונות ממסעותיו אלו. בין הדברים שכתב הוא מתאר גם את תלאותיו כמו שהיה בעת שובו מפרס: 
"והאחרון הכביד בשליחות ירושת"ו פעם ה' לערי פרס וכו', המר שדי לי מאד, כי בחזרתי קרוב לעיר בגדאד יצאו עלי ערביים ושללו כל אשר הבאתי מפרס, אם מחוט ועד שרוך נעל, ועורי מעלי הפשיטו, וכפשע ביני ובין המוות, ובתוך ההפיכה נגנב ג"כ הספר הזה [ספר "אדרת אליהו" שחיבר]".
— אברהם יערי "שלוחי ארץ ישראל"
בשליחותו האחרונה הגיעה למרוקו התגורר בתחילה בעיר סאלי, עבר למקנס ולימד תורה עד פטירתו שם גם נקבר. בין תלמידיו נמנה ר' חיים בן עטר, סבו ורבו של ר' חיים בן עטר.
צמרמורת (סדרת ספרים)

מבנה העלילה

עלילת הספרים היא בדיונית, ועוקבת אחר ילדים אשר מוצאים את עצמם בסיטואציות מפחידות, סוריאליסטיות ועל-טבעיות.
לרוב, הסיפור מועבר בגוף ראשון, שלעיתים מסתיים בטוויסט. בכול ספר מוצגות דמויות שונות בעלות רקע, אופי, מיקום ומגדר שונים.
כמו כן, מוות אינו מעורב בסיפורים וגיבורי העלילה אינם מצויים במצבים שעלולים להיחשב כרציניים מדי.

סדרת הטלוויזיה

במהלך שנות ה-90 הופקה סדרת טלוויזיה המבוססת על ספרי הסדרה, וזכתה לפופולריות רבה. הסדרה רצה במשך 4 עונות בין השנים 1995–1998 ושודרה בלמעלה מ-100 מדינות, בהן גם שודרה בישראל, בערוץ הילדים.
חלמיתיים

מאפייני המשפחה

משפחה זו נמנית עם סדרת החלמיתאים שבמחלקת הדו-פסיגיים.
המשפחה נבדלת ממשפחות אחרות בעיקר בהימצאות גביעון- דור נוסף של 'עלי גביע' ירוקים, המופיע מתחת לגביע הפרח, וכמו כן בריבוי אבקנים, שמופיעים לכאורה על עמוד העלי. הפרחים דו-מיניים, מושכי חרקים, ופעמים רבות גדולים ונאים למראה עין האדם. לפרחים יש סימטריה רדיאלית. מספר איברי הפרח הוא לרוב 5: עלי הגביע, הכותרת. יוצאי דופן בכך הם פיתוחים מלאכותיים של זנים המיועדים לנוי.
עלי משפחה זו ערוכים בסירוגין על הגבעול, לרוב בעלי אונות או מחולקים, לעיתים קרובות עם עלי לוואי. לעלים עירוק אופייני והם בדרך כלל רחבים וחיוניים.
כל חלקי הצמח הם בעלי שערות פשוטות או כוכביות.
הפרי הוא יבש ואינו עסיסי. פירות משפחה זו הם מטיפוס 'מפרדת' או 'הלקט'.

חשיבות המשפחה לצמחיית ארץ ישראל

מבחינה כמותית, 33 מינים ממשפחה זו נמצאו בתחומי ארץ ישראל במובנה הרחב. הם נחלקים ל-10 סוגים.
על פי נתונים אלה ניתן להסיק שמדובר במשפחה שולית לצמחיית ארץ ישראל. אך לעומת זאת, ערכה רב עבור האדם, בין השאר משום שחלק גדול ממיני המשפחה - 17 במספר – גדל בצדי דרכים וסמוך למעונות האדם. לכן, חלקה של משפחה זו גדול מבחינת פולקלור ויחס האדם אליהם.
המינים מלווי האדם המובהקים ביותר הם מיני חֶלְמִית ומעוג שונים. הם אף יוצרים חברות צומח אופייניות במקומות אלו. נהוג ללקטם למאכל, בעיקר בקרב חברות מסורתיות כדוגמת החברה הערבית והבדואית. כמו כן ילדים נוהגים לאכול את הפרי הצעיר הזוכה לכינוי 'לחם ערבי'.
השיח אבוטילון השיח נחשב למייצג חשוב של צומח הואדיות בעיקר במדבר יהודה.
מלבד היות חלק ממינים אלו מלווי אדם, חלקם נחשבים אף לעשבים מטרידים הגורמים נזקים לחקלאות. קיימים שלושה מינים פולשים ממשפחה זו, הגורמים נזק מסוים לחקלאות, בעיקר במקומות הזוכים לתוספת השקיה בקיץ. ליתר פירוט ראה- 'סוגי המשפחה'.
מספר מינים ממשפחה זו נחשבים לצמחים נדירים בארץ.

חשיבות המשפחה לאדם

מדובר במשפחה שנכללים בה סוגים חשובים עבור האדם, שחלקם משמשים למטרות נוי (כדוגמת היביסקוס ואבוטילון), למטרות תעשייה (הסוג כותנה שמשמש להכנת בדים), למטרות מאכל (הסוג היביסקוס, קקאו, אגוז קולה ועוד), ובהיקף קטן גם ליקוט של צמחים נוספים.
מספר סוגים גדול במיוחד משמשים כמקור לסיבים לתעשייה. תכונה זו של סיבים חזקים משותפת גם למשפחה הקרובה טליתיים.
להמשך הפירוט ראה 'סוגי המשפחה'.
דוד זונשיין

קורות חיים

נולד בתל אביב, הבכור מבין שלושה ילדים, לורדה, ילידת הארץ, וליצחק אייזיק זונשיין, יליד פולין ואיש העלייה החמישית. גדל ברמת השרון. היה לוחם וקצין ביחידת מגלן, שבה שימש מפקד צוות וסמ"פ. זונשיין לקח חלק בלחימה בדרום לבנון, כולל במבצע ענבי זעם. לאחר ארבע שנים בצה"ל השתחרר בדרגת סגן. סיים תואר ראשון בפיזיקה ובמדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר מספר שנים בתפקידי ניהול פיתוח בתחום התוכנה, הקים זונשיין יחד עם שותף פלסטיני חברת תוכנה המספקת ללקוחותיה פיתרונות תוכנה ארגוניים על ידי צוות ישראלי פלסטיני העובד ממרכזי פיתוח בתל אביב וברמאללה.
זונשיין חי עם זוגתו ושתי בנותיהם בתל אביב ועוסק בהנדסת תוכנה. כותב ביקורות ספרים למוסף הספרות של עיתון "הארץ" ופרסם מספר סיפורים קצרים בעיתון זה ובאחרים.

סרבנות

בינואר 2002, אחרי שירות מילואים ברצועת עזה בגדוד בעוצבת חצי האש, יזם זונשיין, ביחד עם יניב איצקוביץ', את "מכתב הלוחמים 2002", שעליו חתמו עד היום יותר משמונה מאות חיילי מילואים. בעקבות פרסום המכתב הוקמה תנועת "אומץ לסרב".
זונשיין הועמד לדין משמעתי צבאי על סירובו לצאת לשירות מילואים בבית אל. במהלך משפטו סירב זונשיין להישפט בדין משמעתי וביקש להישפט בבית דין צבאי בו העונש המרבי על העבירה חמור יותר אך קיימת אפשרות להביא עדים ולבסס הגנה הטוענת שהשירות בשטחים הכבושים אינו חוקי ולפיכך חובתם המוסרית של חיילי צה"ל היא לסרב לשרת מעבר לקו הירוק.
הפרקליטות הצבאית דחתה את בקשתו להישפט בבית דין צבאי, והחזירה את הטיפול בעניין למפקד עוצבת האש, תא"ל טל רוסו, שדן את סגן זונשיין לשלושים וחמישה ימי מחבוש בפועל. זונשיין עתר לבג"ץ על מנת שיורה לצבא לאפשר לו להישפט בבית הדין. לאחר כשבוע בכלא הוציא בג"ץ צו ביניים שהורה למדינה לשחרר את זונשיין מהכלא עד לבירור העתירה בעניינו. בהמשך, בתגובה למהלך משפטי שנקט נשיא בית המשפט העליון, אהרון ברק, הגיש זונשיין וחברים נוספים ב"אומץ לסרב" עתירה לבג"ץ בה ביקשו מבית המשפט לקבוע כי סירובם חוקי משום שמאז האינתיפאדה השנייה, הכיבוש ופעולות צה"ל הנעשות בשטחים אינם חוקיים. בתגובה לעתירה קבע בג"ץ בראשות הנשיא ברק כי סרבנות מוחלטת לשירות בצבא מטעמי מצפון היא צעד לגיטימי, אך סרבנות סלקטיבית למילוי פקודות מסוימות אינה לגיטימית. בעקבות פסק הדין חזר זונשיין לכלא שש להשלים את ריצוי עונשו.
אף על פי שזונשיין קורא לסירוב ביחס לפעולות של שליטה בפלסטינים, הוא מתנגד לסירוב לפנות יישובים יהודיים, מעשה שלדעתו מהווה פגיעה בדמוקרטיה.
החל משנת 2009 זונשיין הוא חבר הנהלת "בצלם". החל מספטמבר 2012 זונשיין הוא יו"ר הנהלת הארגון.

פרסים

בנובמבר 2012 הוענק לזונשיין פרס האקדמיה הנורווגית לספרות ולחופש ביטוי על פועלו למען זכויות אדם.
שמעון הורוביץ

ביוגרפיה

נולד ב-7 בינואר 1820 (כ' בטבת ה'תק"ף) בשקוד שבליטא. כשנישא עבר לעיר זאגר חדש שם יסד ישיבה ועסק במסחר. בתקופה ההיא חיבר הערות לספר הפלאה שבערכין (נדפס בוינא 1859). 
בהמשך עבר לכהן כמו"ץ בלייפציג.
בשנת תרל"א (1871) הוציא לאור בלייפציג את החוברת "מהלמות לגו כסילים" נגד אספת המתקנים השנייה באאוגסבורג בראשותם של אברהם גייגר ויוסף אויב.
בשנת תרל"ה נדפסו הערותיו לתלמוד ירושלמי מסכת ברכות. ובשנת תרל"ט י"ל בוארשא ספר תניא רבתי עם ביאוריו. בשנת 1893 יצא לאור בברלין מחזור ויטרי עם הערות ומבוא שנכתב.
נפטר בלייפציג ב-6 במרץ 1900 (ה' באדר ב' ה'תר"ס).
נורשפינג

היסטוריה

לעיר יש אזכורים מימי הביניים על ידי מתיישבים סביב עיר הדומה לנורשפינג על שפך נחל "מוטלה לינשפינג", שהשתמשו בזרם המים מהמפלים לשימוש המטחנות שלהם. הנהר היה מלא דגי סלמון.
אין תאריכים מדויקים, אך יש אזכורים של כנסייה מהמאה ה-12. שנבנתה לכבודו של סנט אולף, הפטרון של נורווגיה.

מקומות ותחבורה

30 ק"מ צפונית נורשפינג נמצא "קולמרדנס דיורפארק". זהו גן חיות חיצוני בסגנון ספארי.
באתר יש גם אקווריום עם נחשים, תנינים וכרישים. 50 ק"מ מהעיר, ישנם איים בשם: סנט אנה וגריט.
נמל התעופה נקרא "קונגשנגן" עם 170,000 נוסעים בשנת 2006. פארק תעשיות הייטק בשם "פארק המדע של נורשפינג".

ספורט

לעיר יש מספר רב של מועדוני ספורט בכל הענפים. והבולטים שבהם: אי.אף. נורשפינג בכדורגל, ונורשפינג דולפינס בכדורסל.
מומנט התמד

מומנט ההתמד של מסה (ידוע גם בשמות מומנט אינרציה, או מסה זוויתית) מתאר את היחס בין המומנט המופעל על הגוף לבין התאוצה הזוויתית שאותה יפתח הגוף סביב ציר הסיבוב (בדומה לתנועה קווית, שם המסה מתארת את היחס בין הכוח הפועל על הגוף לתאוצת הגוף).
מומנט ההתמד הוא תכונה של גוף עבור ציר סיבוב מסוים: אין משמעות לביטוי "מומנט ההתמד של הגוף", ללא ציון הציר סביבו הוא מחושב או נמדד.

הסבר אינטואיטיבי

כדי לסובב כדורסל על חוד מחודד צריך להשקיע הרבה פחות מאמץ מאשר כדי לסובב כדור באולינג באותה מהירות. באופן דומה-  יותר קל לעצור כדורסל מסתובב מאשר כדור באולינג שמסתובב באותה מהירות. 
ההסבר לתופעה הוא שהמסה של כדור הבאולינג הרבה יותר גדולה. וזו משפיעה על השינוי ב"מהירות סיבוב" של גוף מסוים על ציר. אותו הגורם ניקרא "מומנט התמד".
ניתן להגיד באופן כללי, שאם לשני גופים צורה וממדים זהים אזי הגוף בעל המסה הגדולה יותר יהיה גם בעל מומנט ההתמד הגדול יותר לכן קל יותר לסובב כדורסל (מאשר כדור באולינג הזהה לו) שהוא בעל מומנט התמד קטן יותר.
בנוסף, למשקולת, אשר רוב משקלה מרוכז בקצוות, מומנט ההתמד גדול יותר מאשר למשקולת כדורית באותו המשקל. לכן קל יותר לעצור משקולת כדורית מסתובבת מאשר את המשקולת הראשונה שמסתובבת על ציר. ובאופן כללי ניתן להגיד שמומנט ההתמד תלוי לא רק בצורה אלא גם בהתפלגות המסה. כלומר, 2 גופים בעלי אותה מסה שבאחד חלק מהמסה רחוקה יותר מציר הסיבוב יהיה בעל מומנט התמד גבוה יותר (כמו המשקולת שאינה כדורית).
את שני הקריטריונים הנ"ל (גודל המסה, וההתפלגות שלה) ניתן לראות מתוך ההגדרה.
ישנן מכוניות צעצוע רבות שניתן להתחיל להסיע אותן והן ממשיכות לנסוע מעצמן. בתוך המכונית נמצא גלגל מתכת כבד יחסית (גלגל תנופה). גלגל זה הוא בעל מומנט התמד גדול (יחסית) ולאחר שמתחילים להסיע את המכונית הוא מתחיל להסתובב וכשעוזבים אותה הוא ממשיך להניע. מומנט ההתמד הגבוה שלו מונע ממנו להאט במהירות (האטה שנגרמת תמיד בגלל כוח החיכוך) וכך המכונית ממשיכה לנסוע.
איילינגלאפלאפ

היסטוריה

בשנת 1874 הכריזה ספרד על בעלותה על איי מרשל כולם ואיילינגלאפלאפ בכללם. ב-1884 העבירה ספרד את בעלותה על האיים לאימפריה הגרמנית שהחזיקה בהם במסגרת גינאה החדשה הגרמנית. בתקופת השלטון הגרמני הוקמו על האטול מספר תחנות סחר. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוכלל האטול תחת המנדט הדרום-פסיפי שהעניק חבר הלאומים ליפן. בעקבות מלחמת העולם השנייה עבר האטול לשליטתה של ארצות הברית, עד למתן עצמאות לאיי מרשל בשנת 1986.
איילינגלאפלאפ נמצאת 266 קילומטרים מזרחית לאטול מג'ורו בו שוכנת בירת איי מרשל. כ-4,200 קילומטרים מצפון-מזרח ליבשת אוסטרליה.  שטחו הכולל של האטול הוא 14.7 קילומטרים רבועים. הוא מקיף לגונה בשטח של 750 קילומטרים רבועים.
בשנת 1999 חיו באטול כ-2,000 תושבים. כלכלתו מתבססת על גידול אגוזי קוקוס. באטול קיימים ארבעה מקומות ישוב מרכזיים.
אגרמנט

אגרמנט (בצרפתית: Agrément) הוא מונח דיפלומטי ביחסי חוץ המציין הגשת כתב מינוי של ראש נציגות במדינה זרה.
אגרמנט הינו צעד דיפלומטי מחייב - לפני שמדינה ממנה ראש משלחת דיפלומטית חדש במדינה זרה, היא מגישה בקשה לאגרמנט על מנת לוודא תחילה אם הממונה המוצע מקובל על המדינה המקבלת.
הסכמתה של המדינה המקבלת מסומנת על ידי הענקתו של האגרמנט, ולעיתים רחוקות אגרמנט אינו מתקבל.
לאחר קבלת האגרמנט, ראש המשלחת (השגריר) מגיש את כתב האמנה שלו, שניתן לו על ידי ראש מדינתו עבור ראש המדינה המארחת.
לאחר מסירת כתב האמנה, מתקבל השגריר המיועד לסגל הדיפלומטי במדינה המארחת.
ATB

ביוגרפיה

טאנברגר נולד ב-26 בפברואר 1973 בעיר פרייברג, גרמניה. את הקריירה המוזיקלית שלו החל כחבר בהרכב Sequential One בין השנים 1993 עד 2002. בשנת 1998 החליט טאנברגר להכין פרויקט סולו, לו הוא קרא ATB. הסינגל הראשון שלו 9AM (Till I Come יצא בשנת 1998 והפך ללהיט שנה לאחר מכן. אלבום הבכורה שלו, "Movin Melodies" יצא בשנת 1999. ATB משך תשומת לב בזכות טונים גבוהים של גיטרות שהוא הכניס לשירים שלו, דבר שלא היה נהוג לפני כן. החידוש הזה יחצן את ATB גם באלבום הבא שלו.
"Movin Melodies" הוא אלבום טראנס הראשון אי פעם שהגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
הסינגל השני מתוך האלבום, "Don't Stop" הפך גם הוא ללהיט גדול. בראיון בשנת 2007, אמר ATB ש"Don't Stop" היא ההפקה הגרועה שלו אי פעם. למרות טענותיו, השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי ומכר מעל 3 מיליון עותקים.
הסינגל הבא, "Killer" מכר יותר מ 4 מיליון העתקים.
האלבום השני שלו, 'Two Worlds' יצא בשנת 2000 וכלל גם הוא שלושה סינגלים: "The Summer", "The Fields Of Love" ו "Let U Go".
בשנת 2002 יצא לאור האלבום השלישי שלו, "Dedicated" שהוקדש לקורבנות פיגועי 11 בספטמבר.
שנה לאחר מכן יצא האלבום "Addicted to Music" באותה שנה יצא גם אלבום האוסף שלו, "The DJ in the Mix" בו כלל יצירות שלו מאלבומים קודמים בגרסאות שונות ויצירות של אומנים אחרים.
בשנת 2004 יצא האלבום, "No Silence" שהיה המצליח ביותר מכל האלבומים שלו עם סינגלים כמו "Marrakech", "Ecstasy" שהוא הסינגל המצליח ביותר של ATB עד היום ו"Here With Me". זמן קצר לאחר צאת האלבום יצא אלבום האוסף "The DJ 2 in the Mix".
בשנת 2005 יצא אלבום האוסף ליצירות שלו, "Seven Years: 1998-2005". האלבום כלל 20 שירים ויצירות, מתוכם 6 חדשים.
בשנת 2007 יצא האלבום השישי שלו, "Trilogy". האלבום יצא בשתי גרסאות: הגרסה המקורית והגרסה המיוחדת שכללה מספר רמיקסים מיוחדים, קטעי DVD מהופעות שלו וקליפים.
ב-9 במאי 2009 יצא לאור האלבום השביעי שלו, "Future Memories".
מועדון המאפים הטובים

עלילה

בכל פרק, גילי בא לבקר ומיקי שמו מארחים ילדים ב"מועדון המאפים הטובים", עם סיפורים ומשחקים.