google/wiki40b huggingface dataset:
קאואיי

שדה הניסוי לשיגור טילים

בחלקו המערבי של האי, באזור המכונה "החולות הנובחים", ממוקם אחד משדות הניסוי הגדולים והמתקדמים בעולם לירי טילים (PMRF ‏- Pacific Missile Range Facility). זה הוא אחד השדות הבודדים שבהם ניתן לנהל ניסויים מבוקרים המשלבים בו-זמנית, צוללות, ספינות שטח, מטוסים, טילים "רגילים" וטילים בליסטיים. הוא משמש בין השאר את תוכניות ה-THAAD של צבא היבשה האמריקאי וה-Aegis Ballistic Missile Defense System של הצי האמריקאי. אלו תוכניות לפיתוח והצטיידות ביכולת הגנה מטילים בליסטיים על ידי יירוטם במנגנון של "פגיעת גוף בגוף".
בשנת 2009 נפרסו בשדה סוללות THAAD מבצעיות, כנגד האיום של טילים בליסטיים מצפון קוריאה.
סויוז 7K-OK

סויוז 7K-OKS

לגרסת שתי החלליות האחרונות שיוצרו מסדרת הסויוז 7K-OK קראו סויוז 7K-OKS. לגרסה זאת היה מנגנון עגינה חדש (‏"probe and drogue" ‏Soyuz) שאפשר העברה של קוסמונאוטים מחללית לחללית ללא צורך בהליכת חלל. מנגנון זה היה חיוני בעיקר עבור איוש תחנת החלל סאליוט 1 (משימת סויוז 11) כיוון שהיה לה רק פתח כניסה ויציאה אחד. מנגנון עגינה זה משמש עד היום את חלליות הסויוז בתחנת החלל הבינלאומית.
הירוגמיה

הירוגמיה (ביוונית: ἱερογαμία), הירוס-גמוס (ביוונית: ἱερὸς γάμος, הירוס-קדוש, גמוס - נישואים, יחסי מין), או ירוגמיה, היא נישואין מקודשים או זנות פולחנית, זנות מקודשת. למונח יש גם משמעויות באלכימיה ובפסיכולוגיה יונגיאנית.
מנהג זה הוא התפתחות האמונה על חתונת האלים (תיאוגמיה) שם מתקיימים נישואי קודש בין אל לאלה (למשל אשתר ותמוז), משם התפתח טקס סמלי, שבו אלה (המיוצגת על ידי כוהנת) קיימה יחסים עם המלך ובשלב מאוחר יותר משתתפים אנושיים מייצגים את האלוהויות (לרוב אלות נקבות) ומקיימים יחסים עם בני אנוש. כלומר, קיום יחסי מין מקודשים נחשבו לריטואלים שחיקו מעשים אלוהיים.
מירצ'ה אליאדה, בספרו "המיתוס של השיבה הנצחית", כתב שהירוגמיה מבוססת על נישואי השמיים והאדמה (למשל זאוס והרה, אוסיריס ואיזיס), ומכאן נוצרה הבריאה הקוסמית. בחברות מסורתיות רבות, טקס הירוגמיה בא לבטא את איחוד היסודות המנוגדים, והוא מתקיים כחלק מטקסי ראשית השנה החדשה, חג המציין חזרה אל נקודת ההתחלה.
בדתות קדומות מטרת חגי הירוגמיה הייתה שמירת פוריות הטבע וכך גם בויקה. פוריות מלך ייצגה את פוריות האדמה (הממלכה).

בתת-היבשת ההודית

בהודו הקדומה היה מנהג הנגר-וודו, האישה היפה ביותר בעיר זכתה לכבוד להיות הירוגמי או קורטיזנה והתשלום עבור שרותיה היה גבוה מאד.
זנות מקודשת קשורה לפולחן קאלי. בנוסף, בדרום הודו ובמערבה קיימת מסורת הדבאדסי (משרתות האל דווה או האלה דווי).
נשים אלו הוכשרו במסורת ריקוד האודיסי ובמסורות אמנותיות קלאסיות אחרות, ונהנו ממעמד חברתי גבוה ובנוסף שירתו את המקדש בדרך של נישואין מקודשים.
במערב נפאל נהוג הדוקי, ילדות שעדיין לא הגיעו לבשלות מינית (ולעיתים בגילאי 5–6) הוצעו למקדש המקומי, במטרה שמשפחתן תזכה בהגנה ובהכרת טובה מצד האלים. עד גיל ההתבגרות התחנכו במקדש וביצעו שירותים שונים למקדש שאליו הוצעו ומגיל הבגרות המינית היו אמורות לספק שירותי מין. על פי המסורות המקומיות יחסי מין עם דוקי יכולים לנקות חטאים ולהביא מזל טוב. הדוקי זכו להערכה עבור מסירותן למקדש ובהתבגרן קיבלו חלקת אדמה או מעט רכוש. במהלך השנים חל פיחות במעמדן של הדוקי, הנוהג של דוקי בוטל רשמית על ידי ממשלת נפאל, אולם התופעה עדיין קיימת וב-2006 חוקק חוק המסדיר את אזרחותם של ילדי הדוקי שאביהם נפאלי.
יחסי מין מקודשים הם פרקטיקה נפוצה גם בטנטרה של זרם הוג'ריאנה.
אלכסנדר גרימסקי

חייו

בצעירותו למד ציור בעיר הולדתו ורשה. ב-1868 המשיך את לימודיו באקדמיה של מינכן וסיים בהצטיינות. בין השנים 1873–1874 התגורר באיטליה, בעיקר ברומא, בה צבר ניסיון ושיפר את יכולותיו. ב-1875 חזר לפולין, והציב את ציוריו בגלריה של זאכנט שטוק בוורשה.
באותה שנה חזר גרימסקי לאיטליה ובילה שם את 4 השנים הבאות. בתקופה הזו הוא ניסה לפתור את בעיית השילוב הנכון של הצבע והאור על בד הציור, ולעבודותיו מהתקופה יש דמיון רב לעבודותיהם של הציירים הצרפתים מזרם האימפרסיוניזם.
בין השנים 1879–1888 גרימסקי התגורר בוורשה. אותן שנים נחשבות לפורות במיוחד עבורו. הוא צייר את נופי ורשה וסצינות מחיי תושביה, אך עבודותיו לא זכו לתגובה ראויה מהסביבה, וב-1888 החליט לעקור לגרמניה ולצרפת. מראה הנוף הפך לנושא הראשי בציוריו. ב-1893 גרימסקי שב לפולין, והתיישב בקראקוב, בה קיווה לקבל משרת פרופסור באקדמיה המקומית.
את שנותיו האחרונות חי ברומא, במוסד לחולי נפש, שם נפטר.
הצייר מקסימיליאן גרימסקי היה אחיו למחצה.

ציוריו

ציוריו של גרימסקי שמורים במוזיאונים הלאומיים בוורשה וקראקוב, ובמוזיאון בקטוביץ.
שוק משקאות האנרגיה בישראל

שוק משקאות האנרגיה בישראל החל להתפתח בשנת 1999 עם כניסתה של "רד בול". על פי נתונים משנת 2013 ישראל היא אחת המדינות המובילות בעולם בצריכה של משקאות אנרגיה. משקאות האנרגיה נמכרים בישראל ברשתות השיווק, פאבים ופיצוציות והם נצרכים הן כמוצר נלווה לשתייה חריפה והן כמוצר העומד בפני עצמו. השוק הקמעונאי של משקאות האנרגיה בישראל נאמד ב-2018 בכ-900 מיליון שקל ובישראל שותים כ-11.7 מיליון ליטר של משאות אנרגיה בשנה.

היסטוריה

"רד בול" החלה לפעול בישראל בשנת 1999 ובשנת 2003 החזיקה בנתח שוק של כ-90%. בשנת 2004 החלה חברת "בני פאוזי שמשום" בשיווק המשקה XL בישראל. המחיר הגבוה של רד בול ותנאי הסחר הנוקשים שהכריחו את הספקים לקנות כמויות גדולות סייעו לחדירת המותג החדש, שנמכר במחיר זול משמעותית. הדבר הוביל לירידה במכירות רד בול ותוך שנה הצטמצם נתח השוק שלה לכ-70%.
במאי 2007 התגלע סכסוך בין רד בול ובין חברת "תימקו בירה", שהייתה חברת ההפצה של המשקה בישראל. כתוצאה מהסכסוך הופסקה האספקה של משקאות החברה לספקים למספר חודשים, דבר שסייע לצמיחה של מותגים אחרים, כאשר XL היה הגדול מביניהם. בקיץ 2007 חתמה רד בול על הסכם הפצה עם חברת "סידס", אך הוא בוטל לאחר זמן קצר ובמקומו הקימה רד בול חברה עצמאית לצורך שיווק המוצר. בשנת 2008 ביטלה חברת XL העולמית את הזיכיון שניתן ל"בני פאוזי שמשום" לשיווק המוצר בישראל והעבירה אותו לידי חברת "סידס". בתגובה החל ענאן שמשום, מנכ"ל החברה, לפעול על מנת לעכב את שחרור פחיות המשקה מהמכס וגרם לכך שבמשך מספר חודשים לא היה ניתן להשיג את פחיות המשקה בישראל. במקביל, החל בייבוא משקה חדש – "Blu". המעבר של XL לסידס סייע לרד בול להתאושש מעט כאשר נתח השוק הכספי של החברה צמח מכ-16.5% בספטמבר ל-20.5% באוקטובר, אך השינוי הגדול בשוק הגיע מצד Blu, המותג החדש. ברבעון הראשון של 2009 תפס המותג נתח כספי של כ-20.8% מהקטגוריה ועד אוגוסט המשיך לגדול עד ל-29.7%, דבר שהוביל להתבססותו במקום השני על חשבונה של רד בול שתפסה רק 8.1%.
בספטמבר 2009 העבירה חברת XL העולמית את הזיכיון לשיווק מוצרי החברה מ"סידס" לידי חברת "טמפו". בשנת 2012, עקב צמצום נפח הפעילות לכ-6% מנפח השוק, החליטה רד בול על הפסקת פעילות השיווק שלה בישראל ועברה לעבוד במודל של הפצה בלבד. 
חברת יפאורה-תבורי ניסתה להיכנס לשוק משקאות האנרגיה מספר פעמים. בשנת 2009 השיקה החברה בישראל את המשקה "Red Rain" הבריטי, בהשקעה של 8 מיליון שקלים. שנתיים לאחר מכן, עמד נתח השוק של המשקה על 1% בלבד והחברה החליטה להפסיק את שיווקו. בשנת 2019 השיקה סדרת משקאות אנרגיה חדשה בשלושה טעמים.
נכון ל-2018 נמצא השוק בשליטה כמעט מוחלטת של שני מותגים: XL המחזיק בכ-63% מהשוק ו-BLU ב-34% נוספים  נפח השוק של רד בול עומד על כ-3%. לפי דוח נילסן שווי השוק של משקאות אנרגיה בישראל עמד על 181 מיליון שקלים. ההנחה היא ששווי השוק האמיתי הוא פי חמישה (כ-900 מיליון שקלים) משום שבארים, מועדונים ופיצוציות, המהווים את מקור הצריכה של משקאות האנרגיה אינם נכללים בנתונים.
קלייטרכוס

קלייטרכוס (ביוונית: Κλείταρχος; המאה ה-3 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני, שכתב ביוגרפיה על אלכסנדר הגדול ששימשה אחד המקורות העיקריים לכותבים מאוחרים יותר.

ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע על חייו, הוא היה בנו של ההיסטוריון המפורסם דינון, וחי באלכסנדריה שבמצרים, בתקופת שלטונו של תלמי הראשון או מעט אחריה. הוא כתב ספר היסטוריה על אלכסנדר הגדול, כשהוא מסתמך על חיבורו של קלייסתנס שהתלווה אל אלכסנדר, ושל חיילים בצבאו. ספרו, אף שלא שרד עד ימינו השפיע רבות על כותבים מאוחרים יותר כגון טימגנס, קטעים מהספר אף שרדו אצל כותבים מאוחרים אף יותר, במיוחד אצל דיודורוס, וקורטיוס רופוס, וציטוטים השתמרו גם אצל סטראבון, ואתנאיוס.
פלוטארכוס מציין סיפור המובא בשמו של קלייטרכוס וסופרים נוספים, לפיו אלכסנדר ביקר בממלכת האמזונות. פלוטארכוס מוסיף שכאשר סיפרו לליסימכוס, שומר ראשו של אלכסנדר, את הסיפור, הוא חייך ושאל: "ואיפה אני הייתי אז? כמו כן אתנאיוס גם מוסר בשמו שהטאירה בשם תיאיס הסיתה את אלכסנדר לשרוף את ארמונות מלכי פרס בפרספוליס. גם דיודורוס ופלוטארכוס מצטטים אותו בנושא זה, אם כי אריאנוס המצטט את תלמי טוען שהשריפה בוצעה לאחר דיון במועצת המלחמה של אלכסנדר.
חוקרים מודרניים שבחנו את הציטוטים המובאים בשם קלייטרכוס, הצליחו לקבוע את דיוקן ספרו. קלייטרכוס התמקד בספר בעיקר באנדקוטות פנטסטיות ורומנטיות, ולעיתים קרובות הקריב את הדיוק ההיסטורי לשם כך. קלייטרכוס ראה באלכסנדר אדם טוב מיסודו, שהלך והתקלקל והפך לאלכוהוליסט, רודן, ואכזרי, בעל מידות ותאוות מגונות.
מסאו מרויאמה

ביוגרפיה

מרויאמה נולד במחוז נאגנו, וסיים את לימודיו במחזור ה-23 של האקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1911, ואת לימודיו במכללת המטה של הצבא ב-1919. בין השנים 1923 ו-1925 שימש נספח צבאי בלונדון, ובהודו הבריטית בשנים 1929–1930. עם שובו ליפן, שירת מרויאמה במטה הצבא הקיסרי, והיה אחראי על איסוף מודיעין צבאי על ארצות הברית ועל בריטניה. ב-1934 נשלח שוב ללונדון כדי לשרת בשגרירות יפן שם.
ב-1935 קיבל מרויאמה דרגת קולונל ושוב למטה הכללי הקיסרי בטוקיו. ב-1937 הוא קיבל את הפיקוד על רגימנט הרגלים הרביעי של המשמר הקיסרי. עם פרוץ מלחמת סין-יפן השנייה נשלח מרויאמה עם חייליו לסין, וביולי 1938 קיבל דרגת מייג'ור גנרל ואת הפיקוד על חטיבת הרגלים השישית.
במרץ 1941 קיבל מרויאמה דרגת לוטננט גנרל, וחודש לאחר מכן נמסר לו הפיקוד על דיוויזיית הרגלים השנייה. בספטמבר 1942, בתגובה לנחיתות בעלות הברית בגוודלקנל שבאיי שלמה, נשלחה הדיוויזיה השנייה אי במטרה להשמיד את כוחות בעלות הברית שהגנו עליו. במהלך קרב גוודלקנל הוביל מרויאמה את חייליו בקרבות בנהר מטניקאו ובקרב שדה הנדרסון באוקטובר, בהם נחלו היפנים תבוסות קשות. מרויאמה ושאר השורדים מקרבות אלה נסוגו מגוודלקנל בפברואר 1943, ומרויאמה פרש משירות פעיל בצבא במרץ 1944.
האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית

האוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית (איטלקית Pontificia Università Gregoriana; לטינית Pontifica Universitas Gregoriana; לשעבר קולגיום רומאנום) – אוניברסיטה אפיפיורית של הכנסייה הקתולית ברומא, איטליה. בספטמבר 2001 חגגה האוניברסיטה הגרגוריאנית את יום השנה ה-450 לייסודה וכיום לומדים בה סטודנטים מתרבויות שונות המתכוננים למשרות שונות בכנסייה הקתולית. באוניברסיטה נמצאת אחת הפקולטות הגדולות ביותר בעולם לתאולוגיה, עם יותר מ-1600 סטודנטים־כמרים, תלמידי סמינריון, אנשי דת ועמאים ואף נשים מיותר מ-130 מדינות. רבים מהמרצים באוניברסיטה הגרגוריאנית הם כמרים ישועים, אך קיים גידול מתמיד במספרם של כמרים ממסדרים אחרים כמו גם של עמאים.
את האוניברסיטה הקימו ב-1551 הישועים איגנטיוס מלויולה (מייסד וראש מסדר הראשון) ופרנצ'סקו בורג'ה (ראש המסדר השלישי) בשם קולגיום רומאנום (הקולג' הרומאי) במטרה להכשיר כמרים למסדר הישועים המיסיונרי. 30 שנה אחרי הקמת הקולג' העביר האפיפיור גרגוריוס השלושה עשר את המוסד ממקומו המקורי (בסמוך לפיאצה ונציה של היום) לאתר שכלל את כנסיית סנט איגנציוס. שמה של האוניברסיטה הוסב על שמו של גרגוריוס והמבנה שהקים עומד עדיין על תלו ומשמש כיום כבית ספר תיכון. שלוש מאות שנים אחר־כך ב-1873 העביר האפיפיור פיוס התשיעי את הקולג' שוב.
בניית המוסד במקומו הנוכחי התבצעה בין 1924 ל-1929. המבנה המרשים של האוניברסיטה הגרגוריאנית מצוי כיום בכיכר פיאצה דלה פילוטה יחד עם המכון האפיפיורי למקרא ו"קאזה סנטה מריה" - פנימייה לבוגרי הסמינריון הקתולי "הקולג' האפיפיורי של צפון אמריקה".
בין הבוגרים של האוניברסיטה הגרגוריאנית 14 אפיפיורים, כולל פיוס השנים עשר ופאולוס השישי כמו גם 20 קדושים ו-39 מבורכים (מועמדים לדרגת קדוש).
אנדריס וילקס

אנדריס וילקס (בלטבית: Andris Vilks; נולד ב-16 במאי 1957) הוא פילולוג לטבי.

ביוגרפיה

וילקס נולד בריגה, בירת לטביה. ב-1957 הוא סיים את לימודיו בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת לטביה.
ב-1978 החל לעבוד בספריית המדינה של לטביה שהייתה אז חלק מברית המועצות, שם עבד במשך השנים במספר מחלקות ובין היתר מחלקת כתבי יד, ב-1989 מונה למנהל הספרייה שלאחר מכן עם קבלת העצמאות של לטביה נהפכה לספרייה הלאומית.
מ-1998 ועד 2002 כיהן כיושב ראש מועצת התרבות הלאומית של משרד התרבות הלטבי ועבד גם באגודת הספריות של המדינות הבלטיות, הוא משמש גם כחבר במועצת המנהלים של מספר ארגונים ובין היתר האגודה האירופאית לחקר ספריות, הוא משמש גם כנשיא הוועדה הלטבית של ארגון אונסק"ו.
פה (אלבום)

הפקה

מאז יציאת אלבום האולפן השישי של אמדורסקי צד א', הוציא שני אלבומים שהתבססו על שירים וותיקים ושורה ארוכה של שירים שהוקלטו במסגרות שונות, יצר אמדורסקי ציפייה גדולה לקראת אלבומו השביעי. 
במשך ארבע שנים עבד אמדורסקי על האלבום. עם התקדמות העבודה קיבל מעיריית חיפה סטודיו בעיר התחתית. "הכנסנו לשם קצת אקוסטיקה, זוג רמקולים, מזרן, קומקום ומחשב עם תוכנת מוזיקה חדשה לי, כזו שתצליח להפתיע אותי ולהוציא ממני טעויות שיהפכו לדרך ראשית במוזיקה החדשה, אותה נשבעתי לגלות. לא עוד לכתוב את אותו השיר שוב ושוב. משהו חדש חייב להכתב על רקע הביטים, מתוך תת-ההכרה שתתקיים רק בשקט, במונוטוניות המצטברת ובבידוד", כתב אמדורסקי בפייסבוק על התהליך שהוביל להבשלת האלבום. "מחציתו השנייה של האלבום נכתבה שם במדרחוב ואחרי עוד שנה בה הייתי נוסע וחוזר אל המחבוא החיפאי חזרתי אל תל אביב עם אלבום מאוד אלקטרוני, עם מילים שעדיין חדשות לי ובלי חצי מושג איך מחברים את כל זה לכדי אלבום אחד נהיר שכיף להאזין לו ברצף והוא לא מעיק עליך ומכביד נורא. קראתי לגידי רז, שיפיק איתי מוזיקלית את הסיום. שבועיים-שלושה שהפכו לעוד שנה".
בתחילת 2016, במקביל לפרסום הקליפ "מגדלים" שהווה את הסנונית הראשונה מהאלבום, פתח אמדורסקי בגיוס מימון המונים להוצאת האלבום. במסגרת זו כתב אמדורסקי על יצירת האלבום: "בתקליט הזה, "פה", רציתי לשלב את כתיבת השירים בעבודת ההפקה, שיהיו כרוכים זה בזה מתחילת התהליך כדי להשיג סגנון יותר מרענן בשבילי, כדי להצליח לכתוב משהו חדש שלא ישחזר רגעים מוכרים ונוחים לי. בראשית 2012 קיבצתי את מיטב מכונות התופים והסינטים בדירתי השכורה ברחוב אלנבי, קומה ראשונה, ובין צעקות השיכורים וריח העשן העולה מתחנות הנייס גאי וההומלסים של השכונה, התחלתי לייצר את הרעשים הראשונים של האלבום. לאחר כשנה, כחלק ממיזם אומנים בעיר התחתית בחיפה, הקמתי אולפן קטן וקניתי (בתשלומים) מכשור חדש שטרם למדתי לתפעל וקיוויתי שמתוך הבורות הטכנית, הטעויות והניסיונות יצוצו הפתעות אותן אוכל לתעל לצלילים חדשים, למבנים והרמוניות שיתגבשו לשירים אותם לא אוכל לכתוב בשום צורה אחרת, מוכרת וצפויה. בהמשך, כשהחומרים נאספו והתבהרה תמונת האלבום, פניתי לעזרתו של גידי רז, מוזיקאי ותיק ורב פעלים, אלוף באלקטרוניקה, סינטים, סאמפלרים וגם גיטריסט מחושמל, אחריו אני עוקב למעלה משני עשורים. לפני שנה בדיוק נכנסנו עם הרבה רוח ונחישות לחבר את כל הקצוות. המילים והלחנים נכתבו בעיניים פקוחות למגדלים הצומחים בערים ההולכות והופכות צפופות, לשטחי השדות ההולכים וקטנים בדרך בין שתי הערים ולאנשים החזקים והחלשים שבשוליהן".
את עטיפת האלבום וכן את עיצוב הקליפים ערכו אלי מגזינר ותמר מושינסקי.
פרננדו השישי, מלך ספרד

ביוגרפיה

פרננדו השישי נולד במדריד ב-23 בספטמבר 1713, והיה בנו השני של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה. בשנת 1729 נשא לאישה את ברברה מפורטוגל, בתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, אך לא היו להם ילדים.
ב-9 ביולי 1746 נפטר אביו, פליפה החמישי, ופרננדו ירש את כס המלוכה הספרדי.
פרננדו בחר בשרים מוכשרים לניהול השלטון, ועל ידי כך שמר על איזון בין ממלכת צרפת לממלכת בריטניה הגדולה, והצליח לשמור על נייטרליות במלחמת שבע השנים. פרננדו הצליח להבטיח לאחיו למחצה פליפה את השלטון בטוסקנה. בשנת 1750 הגיע להסכם עם ממלכת פורטוגל על הגבולות באמריקה, ובשנת 1753 חתם על קונקורדאט עם האפיפיור. פרננדו טיפח מאוד את הכלכלה, תמך באמנות, והקים את האקדמיה על שם סן פרננדו.
בסוף ימיו איבד פרננדו את צלילות דעתו, ונאלץ להתרחק מהשלטון.
ב-10 באוגוסט 1759 מת פרננדו השישי, ואחיו קרלוס השלישי, מלך ספרד עלה לשלטון במקומו.
פאריזר פלאץ

פאריזר פלאץ (בגרמנית: Pariser Platz; "כיכר פריזאית") היא כיכר במרכז ברלין בירת גרמניה. הכיכר ממוקמת בקצה המערבי של שדרת אונטר דן לינדן ובה ניצב שער ברנדנבורג. הכיכר קרויה על שם פריז בירת צרפת, לזכר כיבושה של העיר פריז על ידי כוחות בעלות הברית (ובהם צבא פרוסיה) שנלחמו במלחמות השחרור נגד צבאות הקיסרות הראשונה בשנת 1814.
הכיכר היא אחת הכיכרות המרכזיות והמתוירות ביותר בברלין. בסמוך לכיכר נמצאים בניין הרייכסטאג, האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו, ושגרירות ארצות הברית בגרמניה.

היסטוריה

פאריזר פלאץ הושלמה בין השנים 1732–1734 בסגנון נאו קלאסי בהתאם לתכנונו של האדריכל קארל גוטהארד לאנגאנס במסגרת הרחבת העיר ברלין שנעשתה בהוראת מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הראשון. עד שנת 1814 נקראה הכיכר בשם "הכיכר הרבועה" (בצרפתית: "Quarrée", בגרמנית: "Viereck"). בשנת 1814, בעקבות הניצחון של צבאות הברית כנגד נפוליאון בונפרטה (בהם השתתף גם הצבא הפרוסי) שונה שמה של הכיכר על מנת לציין את הניצחון ואת כיבוש העיר פריז בירת צרפת. 
בעת הקמתה הייתה הכיכר בקצה המערבי של העיר. במקום בו עומד כיום שער ברנדנבורג, במערב הכיכר, עמד שער העיר הפונה לכיוון פוטסדאם בירת ברנדנבורג. השער נבנה בקצהָ של שדרת אונטר דן לינדן (שהכיכר הייתה הקצה המערבי שלה) כחלק מציר התהלוכות שנבנה בהוראת בית הוהנצולרן במטרה לקיים בו מצעדי ניצחון צבאיים.
קודם למלחמת העולם השנייה נחשבה הכיכר לכיכר המרכזית של ברלין, והיו ממוקמות סביבה שגרירויות ארצות הברית וצרפת וכן מלון היוקרה אדלון והאקדמיה לאמנויות של ברלין (אקדמי דר קינסטֶה). 
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו מבני הכיכר בהפצצות בעלות הברית ובהפצצות הארטילריות של הצבא הסובייטי במהלך הקרב על ברלין. סביב הכיכר התרחשו קרבות עזים שבמהלכם כבשו החיילים הסובייטים את בניין הרייכסטאג הסמוך. מלון אדלון ושער ברנדנבורג נפגעו בקרבות אך לא נהרסו כליל. המלון נהרס זמן קצר לאחר המלחמה לאחר שהוצת בטעות על ידי חיילים סובייטים.
לאחר הקמת חומת ברלין בסמוך לשער ברנדנבורג הפכה הכיכר לחלק מ"רצועת המוות" שממזרח לחומה. שרידי הביניינים פונו על מנת להקל על כוחות מזרח גרמניה אשר מנעו מתושבי מזרח ברלין להתקרב לחומה.
עם איחוד העיר בשנת 1990 הוחלט על שיקום הכיכר. בכיכר נבנו מבני השגרירויות, האקדמיה לאמנות וכן שוקם מלון אדלון. כיום נמצא בכיכר בניין בנק דרזדן יוצא הדופן ומוזיאון משפחת קנדי.
בשנת 2005 נבנתה בסמוך לכיכר (דרומית לה) האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו.
בכיכר יש תחנה של האו באן והאס באן, הנקראת Brandenburger Tor, על שם השער; עד שנת 2009 נקרא התחנה Unter den Linden.
מייבש שיער

מייבש שיער הוא מכשיר חשמלי המזרים אוויר חם או קר במטרה לייבש שיער רטוב. ייבוש השיער הרטוב נעשה במטרה לאפשר שליטה בעיצובו וליצירת תסרוקות הנשמרות זמן רב יותר. הייבוש יוצר קשרי מימן זמניים בתוך השיער ובכך שומרים על הצורה הנדרשת לצורך עיצוב השיער.
ישנם מייבשי שיער לשימוש ביתי, ומייבשי שיער ניצבים גדולים לשימוש מסחרי (במספרות).
מייבשי השיער הומצאו בשלהי המאה ה-19 על ידי אלכסנדר גודפרי, והשימוש המסחרי הראשון בהם היה בחנותו, בצרפת בשנת 1890. מייבש שיער זה היה מיבש ניצב, והלקוחה ישבה תחתיו בעת ששערה יובש. מייבש השיער הביתי הומצא בשנות ה-20 של המאה ה-20.
מייבש השיער משתמש במאוורר המזרים אוויר דרך גוף חימום ובכך מחמם את האוויר ומזרים אותו לפתח יציאת האוויר החם המכוון לעבר השיער. לרוב נעשה שימוש בתיל ניכרום (סגסוגת של ניקל, ברזל וכרום) אשר הוא מוליך גרוע. מייבשי שיער מודרניים משתמשים בגוף חימום קרמי.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 התקבלה חקיקה בארצות הברית שדרשה כי במייבשי השיער יותקנו הגנות מפני התחשמלות במקרים בהם נרטב מייבש השיער.
מסלול (תורת הגרפים)

בתורת הגרפים, מסלול הוא סדרה של קשתות בגרף, כך שראשה של כל קשת (פרט לאחרונה) נעוץ בזנבה של זו הבאה אחריה. 
פורמלית, מסלול הוא סדרה  של קשתות כך שאם קשת בסדרה היא מהצורה , אז לכל  מתקיים . 
יש לשים לב כי ההגדרה הנ"ל משתנה קלות כאשר מדובר בגרפים לא מכוונים או בגרפים מכוונים. במקרה הראשון, קשת היא קבוצה בת שני צמתים (והמסלול אינו מכוון), ואילו במקרה השני, קשת היא זוג סדור של שני צמתים, והמסלול מכוון.
אורך של מסלול שווה למספר הקשתות במסלול. בגרף ממושקל אורך מסלול שווה לסכום משקלי הקשתות. מרחק בין שני קודקודים הוא מספר הקשתות במסלול הקצר ביותר ביניהם.
פוטנציאל וקטורי (פיזיקה)

בפיזיקה, פוטנציאל וקטורי הוא שדה וקטורי, המסומן לרוב , ממנו ניתן לקבל את השדה המגנטי  על ידי פעולת הרוטור:
באנליזה וקטורית, כל שדה וקטורי , ממנו נגזר שדה וקטורי אחר , מכונה פוטנציאל וקטורי.

מוטיבציה

הפוטנציאל הווקטורי דומה בתפקידו לפוטנציאל החשמלי (הקרוי גם פוטנציאל סקלרי)  (באלקטרוסטטיקה), ממנו ניתן לקבל  את השדה החשמלי  על ידי פעולת הגרדיאנט:  . קיום הפוטנציאל החשמלי נובע מכך שהשדה החשמלי האלקטרוסטטי הוא שדה משמר, כלומר הרוטור שלו מתאפס: .
לעומת זאת, השדה המגנטי אינו מקיים באופן כללי  (אינו שדה משמר) ולכן לא ניתן להגדיר עבורו פוטנציאל סקלרי. כלומר עבור שדה מגנטי כללי, לא קיים שדה סקלרי  כך ש-. 
מאידך גיסא, השדה המגנטי הוא חסר מקורות ומקיים 
 ומכאן שניתן למצוא שדה וקטורי  כך ש . שדה זה הוא הפוטנציאל הווקטורי.
הפוטנציאל הווקטורי, בדומה לפוטנציאל הסקלרי, מפשט חישובים רבים הנוגעים לשדה המגנטי.
יש לציין כי במקרה של שדות חשמליים ומגנטיים התלויים בזמן, הפוטנציאל הווקטורי קובע לא רק את השדה המגנטי, אלא גם את השדה החשמלי לפי חוק פאראדיי, ומתקיים (ביחידות cgs).

פוטנציאל וקטורי בתורת היחסות

בתורת היחסות הפרטית מאוגד הפוטנציאל הווקטורי יחד עם הפוטנציאל הסקלרי ל4-וקטור .
ארז הולץ

ביוגרפיה

בשנים 1998 עד 2002 למד הולץ קומפוזיציה עם ראובן סרוסי באוניברסיטת תל אביב. 
2003-2011 למד הולץ קומפוזיציה עם הנספטר קיבורץ ומוזיקה אלקטרונית עם וולפגנג הייניגר ב‎בית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש הנס אייזלר בברלין, בה הוא גם מלמד מאז 2008 קומפוזיציה אלגוריתמית תוך שימת דגש על שפות התכנות OpenMusic ו Common Music. 
יצירותיו בוצעו בגרמניה, בשווייץ, בישראל, בספרד ובאוסטרליה בין היתר על ידי אנסמבל המאה ה-21, Ensemble Adapter, אנסמבל מיתר, Modern Art Sextet, טריו נקסוס, Risonanze Erranti ו- Zafraan Ensemble וכמו כן הוקלטו ושודרו בגרמניה. 
משנת 2014 הולץ חבר באקדמיה למלחינים גרמנים (Akademie Deutscher Musikautoren) 
בשנים 2015 עד 2018 היה חבר בוועדת השופטים למימון פרוייקטים מוסיקאלים אמנותיים של ארגון- Initiative neue Musik Berlin e.V

פרסים ומלגות

בשנים 2005, 2008 ו- 2010 זכה הולץ בפרסים לקומפוזיציה בתחרות על שם האנס אייזלר של רדיו גרמניה בברלין, המוקדשת לקומפוזיציה ולביצוע של מוזיקה בת זמננו. 

בשנת 2012 היה מועמד לפרס הקומפוזיציה הגרמני בקטגוריית "קידום מלחינים צעירים". 

בשנת 2012 זכה במלגת האמנויות הבינלאומית החצי שנתית של העיר פריז (Cité Internationale des Arts Paris). 

בשנים 2013, 2014 ו- 2015 הוענקו לו מלגות קומפוזיציה מטעם ממשלת העיר ברלין.

בשנת 2017 Composer in Residence של רדיו גרמניה (Deutschlandfunk).

מוזיקה

הולץ שואב את השראתו האומנותית מתחומים חוץ מוזיקליים שונים כמו פסיכולוגיה וקולנוע המטביעים חותם עמוק ביצירותיו:
יצירתו (2006/07) "LATAH" ל-15 נגנים ואלקטרוניקה נכתבה בהשראת  ההפרעה הנפשית הנושאת אותו שם והאופיינית בין השאר למלזיה. 
יצירתו (Weisse Wunden" (2008" לשלוש חצוצרות ולסרט וידאו מבוססת על קטעי טקסט מתוך המחזה "הנני דם" ("Je suis sang") מאת הבמאי הבלגי יאן פבר.
הולץ משלב השפעות חוץ-מוזיקליות עם עקרונות הלחנה אותם הוא מפתח בעזרת מודלים אלגוריתמיים, ומיישמם לעיתים בחומרה ניכרת. בנוסף לכך משתמש הולץ בצלילים אלקטרוניים בעלי אופי ארכאי, אותם הוא מנגד עם מחוות אינסטרומנטליות אקספרסיביות.
מוזיקה שקולה

עלילה

גיבור הספר, המסופר בגוף ראשון, הוא הכנר מייקל הולם, החי בלונדון לבדו ומנגן כינור שני ברביעיית המיתרים מאג'וֹרֶה. הוא פוגש את ג'וליה, חברתו לשעבר ופסנתרנית מחוננת, אותה לא ראה מזה שנים. אהבתו אליה ניצתת מחדש, אף כי היא נשואה ואם לילד ולו עצמו יש חברה חדשה, גם היא כנרת. הוא מזמין את ג'וליה להצטרף אל רביעיית מאג'ורה להופעות, ומגלה כי היא שומרת על סוד גדול המטיל את צילו על חייה ועל הרביעייה. במקביל מתואר מאבקם המתמיד של המוזיקאים בניסיון לנגן, להתפרנס ולהתפרסם. רביעיית מאג'ורה מחליטה להקליט את אמנות הפוגה, יצירתו הגאונית של יוהאן סבסטיאן באך.
הספר זכה להצלחה רבה ולשבחים מצד מוזיקאים וחובבי מוזיקה בשל התיאור המדויק של הווי חייהם של מוזיקאים קלאסיים והדרך בה הם עובדים. בעקבות הצלחת הספר יצא דיסק כפול בשם "מוזיקה שקולה", ובו מבוצעות היצירות שנזכרו בספר, בין השאר בביצוע הכנר פיליפ אונורֶה, בן-זוגו של הסופר.
יוגב לרמן

קריירה

הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וכשהגיע לגיל בוגרים בתחילת עונת 2010/2011 הושאל להפועל צפרירים חולון מליגה א'. ב-24 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–2 על שמשון בני טייבה במסגרת גביע המדינה. בסיום העונה ירדה קבוצתו לליגה ב'.
בקיץ 2011 שוחרר מהפועל תל אביב וחתם בהפועל הרצליה מהליגה הלאומית. ב-16 בספטמבר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 נגד מכבי הרצליה. בעונה זו ערך לרמן 32 הופעות בליגה, בהן כבש שני שערים, ובסופה רשם ירידת ליגה שנייה ברציפות.
בקיץ 2012 חתם לרמן בהפועל רעננה מהליגה הלאומית. ב-14 בספטמבר 2012 קיבל כרטיס אדום ראשון בקריירה, בתיקו 1–1 נגד בית"ר תל אביב רמלה. בסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, במדיה שיחק שלוש שנים בסך הכל, מתוכן שנתיים בליגת העל.
ב-25 ביוני 2015 חתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 שותף ב-36 משחקי ליגה, והמועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים במקום ב-4 בליגה הלאומית. ב-24 במאי 2016 חזר לליגת העל כאשר חתם ל-3 שנים בעירוני קריית שמונה. ב-18 במרץ 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד הקבוצה 2–3 להפועל תל אביב, ובסך הכל ערך 20 הופעות ליגה בעונת 2016/2017. ב-11 ביוני 2017 חזר להפועל קטמון ירושלים, ומתחילת עונת 2018/2019 משמש כקפטן הקבוצה.
ב-14 ביוני 2019 לרמן חתם בהפועל רמת השרון.

חיים אישיים

במהלך שנת 2016 שינה את משפחתו מ"לרמן" ל"הזוהרוי" בעקבות פגישה עם מיסטיקנית. כשנה לאחר מכן, שינה את שם משפחתו בחזרה ל"לרמן".