מיכאל בר-אלי

מיכאל (מיקי) בר-אלי (נולד ב-23 בינואר 1953) הוא פסיכולוג ישראלי, המכהן כפרופסור מן המנין במחלקה למנהל עסקים, וכמופקד על הקתדרה למחקר בספורט על־שם נט הולמן בפקולטה לניהול שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר-שבע. בר-אלי שירת בעבר בתפקידים שונים באוניברסיטה, בין היתר כראש המחלקה למינהל עסקים וכנציג הפקולטה לניהול בוועדת המינויים העליונה של האוניברסיטה. בנוסף לכך הוא מכהן כיושב ראש המועצה האקדמית העליונה ויושב ראש ועדת המינויים המוסדית במכללה האקדמית בוינגייט.

ביוגרפיה

בר-אלי נולד ב-1953, הוא גדל והתחנך בחולון. למד בבי"ס תיכון "מיטרני" במגמה המתמטית-פיזיקלית. את שירותו הסדיר בצה"ל עשה כמפעיל טיל משגר בסוללת טילי נ"מ "הוק", במלחמת יום הכיפורים הסוללה בה שירת לחמה בחזית המצרית, והצטיינה במספר ההפלות הגבוה ביותר שנרשם לסוללת "הוק" כלשהי מאז ומעולם. לאחר שחרורו מצה"ל למד מדעי ההתנהגות לתואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון, פסיכולוגיה לתואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים, ופסיכולוגיה של ספורט לדוקטורט באוניברסיטה לספורט בקלן שבגרמניה. עם שובו לישראל בתום לימודיו התנדב כפסיכולוג צבאי לשרות קבע, שבגינו הוענקה לו דרגת רב-סרן (לאחר מעבר קורס קצינים בגיל 32). עם תום מילוי שני תפקידים במסגרת הצבאית, עבר לעסוק בפסיכולוגית ספורט באגף למחקר ורפואת ספורט שבמכון וינגייט, כמנהל המחלקה למדעי ההתנהגות. ב-1995 מונה לפרופ' חבר בפקולטה לניהול שבאוניברסיטת בן-גוריון, וב-2003 קודם לדרגת פרופ' מן המנין. בין השנים 2015–2018 שירת כראש המחלקה למנהל עסקים. פרופ' בר-אלי משמש גם כיו"ר המועצה האקדמית העליונה וראש המגמה לניהול ספורט במכללה האקדמית שבוינגייט.
בתחום הארגוני: בשנות ה-80 של המאה ה-20 שירת בצבא הקבע בדרגת רב-סרן, בתפקידים בכירים במערך הפסיכולוגיה של צה"ל: פיקד על הקמת מערכת מיון כח-האדם במפקדת חילות השדה (מפח"ש) ושימש כפסיכולוג ראשי של חיל התותחנים, שם עסק במיון והשמת משאבי אנוש, כמו גם בפיתוח וייעוץ ארגוני עסק בתחומים אלה במשך שנים רבות במסגרת שירות המילואים בצה"ל, כיועץ הארגוני-הדרכתי של המרכז לכושר קרבי. יועץ כיום לגופים שונים בנושאי פיתוח וניהול משאבי אנוש. משמש כעמית מחקר באיגוד הישראלי לפיתוח ארגוני (איפ"א).
בתחום הספורט: עסק בייעוץ פסיכולוגי-ארגוני בעיקר בענפי כדור קבוצתיים. שימש, בין היתר, כפסיכולוג של קבוצות כדורסל כמו למשל מכבי תל אביב, וכן של נבחרות ישראל בכדורסל ובכדור-מים וקבוצות כדורגל בליגת-העל. העביר סדנאות והרצאות רבות בנושאים הקשורים לספורט ופעילות גופנית. עומד כיום בראש צוות פסיכולוגי הספורט העובדים באיגוד הכדורסל עם נבחרות ישראל השונות.

פעילות ציבורית

כיהן מ-1989 ועד 1997 כנשיא האיגוד הישראלי לפסיכולוגיה וסוציולוגיה של הספורט והחינוך הגופני.
בין השנים 1991–2001 שימש נציג ישראל באיגוד האירופי לפסיכולוגיית ספורט (FEPSAC), כולל 4 שנים כחבר הנהלה ויו"ר הוועדה המדעית של האיגוד.
נמנה ב-1989 על מייסדי האיגוד האסיאני-אוקיאני לפסיכולוגית ספורט (ASPASP), בו כיהן כסגן ומ"מ הנשיא עד 2011.

תחומי עיסוק ותרומה

בר-אלי החל לפרסם באינטנסיביות ב-1988, בעיקר בנושא הדוקטורט שלו – אבחון משברי ביצוע פסיכולוגיים בתחרויות ספורט. במסגרת זו נבדקה מזווית רבות השפעתם של גורמים שונים ומגוונים על סיכויי היווצרות משבר, אל מול סיכויי הימצאותו של הספורטאי במצב פסיכולוגי מיטבי (אופטימלי) המאפשר ביצוע מרבי (מקסימלי). לצורך זה היה בר-אלי הראשון שהשתמש בגישה הבייזיאנית בספורט, וזאת לצורך אבחון מתמשך של סיכויי היווצרות המשבר בתחרות. מהיבט זה היוו מחקרים אלה גם את הבסיס לעיסוקו המאוחר יותר בשיפוט וקבלת החלטות (ראו להלן).
בתחילת שנות ה-90 של המאה הקודמת פנה בר-אלי לעסוק בהצבת מטרות כדרך לשיפור הביצוע, נושא שהתפתח באותה תקופה באופן מואץ בפסיכולוגית ספורט. במהלך שנות ה-90 החל לעסוק גם בהיבטים פסיכופיזיולוגיים של הביצוע האנושי בספורט, והיה שותף לחקר ופיתוח "גישת חמשת הצעדים של וינגייט להכנה מנטלית", המבוססת בין היתר על עיקרון המשוב הביולוגי (ביופידבק).
את כל הנ"ל ניתן לסכם תחת הכותרת "הכנה מנטלית לביצוע" במובן הרחב ביותר של המילה. בשוליה עסק בר-אלי במגוון נושאים, כמו למשל אינטליגנציה, חשיבה, תפיסת העצמי, מוטיבציה, שחיקה, ופציעות ספורט. בנוסף לכך עסק בסוגיות שונות הקשורות לחונכות ולספורטאים צעירים, וזאת מהזווית הפסיכולוגית, הבין-תרבותית, הסוציו-היסטורית והחינוכית. כמו כן השתתף במספר מחקרים בתחומי הסוציולוגיה והניהול ברמת ה"מאקרו", כתב על מערכות מורכבות, תרם לספרות העוסקת בהיסטוריה ובפילוסופיה של הספורט, ושלח ידו גם בכתיבה בנושאים מתודולוגיים וסטטיסטיים.
עם המעבר למחלקה למינהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 1995 החל בר-אלי לעסוק ביתר שאת בנושאים פסיכולוגיים בעלי משמעות ניהולית, כגון שיפוט וקבלת החלטות, לקיחת סיכונים וכלכלה התנהגותית. בעבודותיו התייחס לסוגיות אלה בהקשרים שונים, בין היתר ספורט, חינוך גופני, פעילות גופנית מותאמת, התנהגות צרכנים, צבא ומשטרה. כמו כן התמקד בשאלות הנוגעות לסוגיית (חוסר?) הרציונליות של תהליכי קבלת החלטות, להתנהגות פרדוקסלית, ליצירתיות ולחדשנות, ודן בהן מהיבטים פסיכולוגיים, פסיכו-פילוסופיים וכלכליים.
פרסומיו של בר-אלי רלוונטיים ביותר לנושאים ניהוליים קלאסיים, כמו למשל כלכלה, קבלת החלטות, מוטיבציה וההשפעות המורכבות שיש ללחץ על ביצוע. בכך היה בר-אלי לחלוץ לא רק בשדה פסיכולוגית הספורט, כי אם לא פחות מכך, ביישומי הידע שנרכש בשדה זה להבנת הביצוע האנושי בארגונים בכלל. דוגמה מצוינת לכך מהוות עבודותיו על מומנטום ו"היד החמה", ועוד יותר מכך, מחקריו על בעיטות 11 בכדורגל, שבמהלכם התגלתה "הטיית העשייה" (ACTION BIAS) אשר יושמה בהקשרים רבים ומגוונים ונחשבת כיום לאחת מההטיות החשובות המאפיינות את תהליכי החשיבה האנושית.