google/wiki40b huggingface dataset:
רוג'ר המונד (שחקן)

ביוגרפיה

המונד נולד בסטוקפורט שבצ'שייר. אביו היה רואה חשבון ומנהל מפעל. הוא למד בבית הספר היסודי סטוקפורט, ובבית הספר בריאנסטון שבדורסט. אחר כך המשיך בלימודי אנגלית בעמנואל קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' ועבר ללמוד ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה. הוא הירבה להופיע בתוכניות דרמה לצדם של שחקנים כגון איאן מק'קלן, דרק ג'קובי וג'ון ווד. אחרי כן למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. ב-1963 הצטרף ללהקת התיאטרון ארטס (Arts Theatre Company), והופיע איתם בהפקות אחדות כולל הפקות של תיאטרון יוניקורן.
ב-1964 הופיע המונד לראשונה בטלוויזיה בתפקיד טידימן בפרק בסדרה "The Villains". הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בשנה שאחר כך. אף על פי שבתחילת הקריירה שלו שיחק בעיקר בטלוויזיה, החל משנות התשעים של המאה העשרים הוא התמקד יותר בסרטי קולנוע. יש לו קרדיט של 125 הופעות במגוון סוגות, אם כי בעיקר בדרמות תקופתיות. תפקידיו כוללים את הנסיך מוויילס בסדרה "הדוכסית מרחוב דיוק", ואלנס בסרט הטלוויזיה "A Dangerous Man: Lawrence After Arabia", וססיל בסרט הקולנוע "אישה טובה". המונד לוהק לתפקיד כומר פעמים אחדות בהם ארכיבישוף בסרט "ריצ'רד השלישי" של איאן מק'קלן, הבישוף מקמבראי בסרט "הנסיכים שבמצודה" ובתפקיד מגיד עתידות בסדרת הדרמה של HBO "רומא".
ב-1984 גילם המונד סוכן הימורים אגורפובי בשם אלברט ונדל בפרק "Get Daley" בסדרה "Minder".
המונד השתתף בקריאת ספרי שמע בהם "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים", "הנרי הרביעי, חלק ראשון" וחלק שני, והמחזה "הסערה".

חיים אישיים

המונד היה נשוי להלן ויר מ-1968 עד לגירושיהם ב-1975. לבני הזוג היה בן אחד, דניאל. הוא נפטר מסרטן בגיל 76.
נשואה

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
זקוסקה

זקוסקה (ברומנית: Zacuscă) הוא סוג של סלט חצילים שמקורו ברומניה. מקור השם בשפות הסלאביות ופירושו "מתאבן"; בבולגרית פירושו "ארוחת בוקר". המנה הייתה פופולרית מאוד בתקופה הקומוניסטית של רומניה, עקב המחסור במזון.
טעמו האופייני של הסלט הוא של חצילים הקלויים באש גלויה. הסלט מכיל חצילים, גמבה ופלפל קלויים, שום, חומץ, מלח ושמן.
סלט זה מוגש לרוב בתוספת לחמניות ביתיות וקרוטונים המטוגנים בשמן חמניות. קיימות גרסאות אחדות לסלט זה, כגון: סלט חצילים בתוספת פטריות (Zacuscă de ciuperci), בתוספת שעועית (Zacuscă cu fasole) ובתוספת דגים (Zacuscă lipoveană de peşte).
סופיה אוגוסטה מהולשטיין-גוטורפ

ביוגרפיה

סופיה אוגוסטה נולדה ב-5 בדצמבר 1630 בטירת גוטורפ, לפרידריך השלישי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ולמריה אליזבת, דוכסית סקסוניה, בתם של יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומגדלנה זיבילה, דוכסית פרוסיה.
ב-16 בספטמבר 1649 התחתנה סופיה אוגוסטה עם יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט, ממנו נולדו לה 14 ילדים. בשנת 1667 מת בעלה, ובנה קרל, נסיך אנהלט-צרבסט עלה לשלטון במקומו. מכיוון שקרל היה קטין, הפכה סופיה אוגוסטה לעוצרת במקומו עד הגיעו לבגרות בשנת 1674.
ב-12 בדצמבר 1680 מתה סופיה אוגוסטה בקוזוויג, והיא בת 50 שנה.
רכש ביטחוני במלחמת העצמאות

הרכש הביטחוני במלחמת העצמאות, הוא שם כולל לכלל המאמצים שנעשו על ידי אנשי היישוב (ומאוחר יותר: חברי ממשלת ישראל) כדי לרכוש ציוד ונשק ללוחמים בארגוני המחתרת, בפלמ"ח, בהגנה ובצה"ל במלחמת העצמאות. היחס להיבטים רבים במלחמת העצמאות, ובעיקר לסוגיית הרכש, כפוף לשני שלביה העיקריים וכן לשתי ההפוגות שלה. מכיוון שרק על הצד היהודי הוטל אמברגו בינלאומי לקניית נשק, ועצם החזקתו הייתה אסורה על ידי הבריטים במחצית הראשונה של המלחמה, מקובל להתייחס לפעילות הרכש הביטחוני במלחמת העצמאות מנקודת מבט יהודית.
אפסיד

אפסיד (באנגלית: apsis, ביוונית: ἁψίς) היא נקודה במסלולו של גרם שמים, בה הוא קרוב ביותר, או רחוק ביותר, מהעצם אותו הוא מקיף. קיומם של האפסידים נובע מאליפטיות מסלוליהם של גרמי השמים. במכניקה השמימית המודרנית, מוקד האפסידים הוא גם מרכז המשיכה, אשר מהווה בדרך כלל גם את מרכז המסה של המערכת. מבחינה היסטורית, במודל הגאוצנטרי מדדו את האפסיד ממרכז כדור הארץ.
הנקודה בה הגוף נמצא קרוב למוקד נקראת פריאפסיד והנקודה הרחוקה ממנו נקראת אפואפסיד. הקו הנמתח בין שתי הנקודות נקרא "קו האפסידים" והוא מהווה את הציר הראשי של אליפסת המסלול.
מונחים נגזרים משמשים לזיהוי הגוף המוקף. הנפוצים ביותר הם פריגיאה ואפוגיאה המתארים את נקודות האפסיד במסלול סביב כדור הארץ (יוונית: גאה = ארץ), ואפהליון ופריהליון המתארים את הנקודות במסלול סביב השמש (יוונית: הליוס = שמש).
בועז עמידרור

ביוגרפיה

עמידרור נולד בישראל, בנם של נעמי ובנימין עמידרור, מומחה לתאוריה והיסטוריה צבאית, ואחיינו של יעקב עמידרור.
עם גיוסו לצה"ל התנדב עמידרור לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר. לאחר הקורס עבר  לחטיבת הצנחנים ושימש כמפקד צוות בפלחה"ן צנחנים ולחם במבצע חוק וסדר במיידון. במבצע הרגו הצנחנים עשרות אנשי חזבאללה בעוד שלצה"ל היו שלושה הרוגים. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 890 ובמספר תפקידי פיקוד בחטיבה. עמידרור שימש כמפקד גדוד 101 של הצנחנים, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד החטיבה וכמפקד גדוד "גפן". בתפקידו הבא שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות.
בשנים 2006–2005 שימש כראש מטה אוגדת עזה ולאחר מכן כמפקד עוצבת נשר, חטיבת צנחנים במילואים, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. תחת פיקודו לחמה החטיבה בגזרה המזרחית, בכפרים א-טייבה, מרכבה, רב א-תלתין, עדיסה, דיר סיריאן וכן בקרב הסלוקי. לאחר המלחמה מונה למפקד עוצבת הגולן. בשנת 2009 הוענק לו פרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית מקורית. בתפקידו הבא שימש כנספח זרוע היבשה בארצות הברית.
עמידרור ערך מחקר נרחב וכתב ספר על תופעת ירי כוחותינו על כוחותינו בלחימה. ספרו "חדל אש, צה"ל, צה"ל" (הוצאת מודן ומשרד הביטחון, 2017) העוסק בתחום זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה. בתפקידו במילואים משמש אל"מ עמידרור ראש המטה של אוגדת עזה, והוא שימש בתפקיד זה גם בזמן מערכת "צוק איתן" (2014). בין השנים 2017-2019 היה עמידרור ראש תחום התפיסות בזרוע היבשה של צה"ל והיה העורך והכותב של התפיסה הזרועית העתידית ללחימת היבשה "יבשה באופק".
צרור (מצב ירי)

צרור (באנגלית: Burst mode או Burst fire) הוא אחד ממצבי הירי האוטומטי, המאפשר ליורה לירות מספר קבוע מראש של כדורים בכל לחיצה את ההדק (בדרך כלל 2 או 3 כדורים) ומעל 100 כדורים בנשק נגד מטוסים. מצב הצרור בדרך כלל נמצא ברובי סער, תת-מקלעים וכו'. עם לחיצה אחת על ההדק, הנשק יורה כמות קטנה של כדורים וכך גם עוזר ליורה לדייק בירי מכיוון שהוא יורה כמות של יותר מכדור אחד בכל לחיצה, אך עדיין מדייק יותר ממצב אוטומטי.
לדוגמה, ברובה M16A2 יש שלושה מצבי ירי, הראשי הוא מצב אוטומטי, השני הוא צרור והשלישי הוא מצב חצי אוטומטי, שהחליפו את המצב הירי היחיד ב-M16A1 שהוא המצב האוטומטי.
משטח נגיעה

משטח נגיעה או משטח עקיבה (TouchPad/TrackPad) הוא אמצעי קלט מסוג אמצעי הצבעה. משטח נגיעה הוא רכיב נפוץ במחשבים נישאים ומשמש שם בתפקיד דומה לעכבר של המחשבים השולחניים. העדפתו נובעת מכך שהוא תופס פחות מקום באופן משמעותי מהמשטח שעליו יש לגרור את העכבר.
משטח הנגיעה מכיל משטח שמשתמש המחשב נוגע בו באצבעותיו. האמצעי מתרגם את תזוזת האצבעות המשתמש לתנועה של הסמן על גבי המסך. לרוב המשטח הוא בצורת ריבוע וגודלו אינו עולה על 40 סמ"ר. משטחים דומים עשויים להימצא ב-PDA, אולם יש לגעת בהם באמצעות מקל זעיר.

הפעלה ופונקציונליות

אחת משיטות הפעלת משטחי נגיעה קשורה ביכולת של מערכת לאגור מטען חשמלי ובהולכה. רוב המשטחים המיוצרים כיום חשים בהולכה של האצבע על גבי המשטח או באגירת המטען בין שתי נקודות ויותר. היות שהמשטחים עובדים על תכונת המוליכות הם אינם תומכים בשימוש בעיפרון או כל כלי אחר שאינו מוליך. גם כפפה עלולה ליצור בעיה בעת השימוש במשטח נגיעה. שימוש במחשב בעזרת כפפות מומלץ בסביבות בהן ידי העובדים עשויות להיות מזוהמות כמו בבתי חולים.
ישנם משטחי נגיעה שבנויים אחרת - משטח מחוספס, מגומי בדרך כלל, המשתמש כמעין ג'ויסטיק, כאשר נדחוף את המשטח למעלה כלי ההצבעה בו אנו משתמשים ינוע מעלה. כלי זה אינו מבוסס על הולכה כך שהוא מתאים לשימוש בעזרת עיפרון או כאשר היד מכוסה.
בדומה לעכבר גם משטח נגיעה הוא בעל תנועה יחסית. קיים קשר ישר בין הכיוון והמהירות של השימוש במשטח הנגיעה לכיוון והמהירות של תזוזת הסמן על המסך. הכפתורים מעל או מתחת למשטח הנגיעה מהווים תחליף לכפתורי העכבר המוכרים. לדוגמה: לחיצה על המקש השמאלי וגרירת האצבע על המשטח מאפשרת בחירה של אובייקטים רבים. ברוב המקרים נקישה על משטח הנגיעה מהווה תחליף ללחיצה על המקש השמאלי בעכבר, תכונה זו מקלה בניווט בין תיקיות ובחירת עצמים.
אגודת הקוסמים

האגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל ע"ש רוני שכנאי, היא עמותה רשמית אשר מוקדשת כולה לפיתוח אמנויות האשליה בישראל. האגודה קרויה על שמו של המקים שלה והנשיא הראשון שלה, הקוסם רוני שכנאי.
על פי תקנון האגודה, מטרותיה הן: העלאת רמת אמנות הקסמים, עידוד היצירה המקורית בתחומי אמנות הקסמים, החלפת ידע בין החברים, קיום פעילויות מקצועיות וחברתיות, בהן מפגשים תקופתיים ושנתיים, השתלמויות וסדנאות, ניהול הספרייה המקצועית של התחום בישראל.
מתוך אגודת הקוסמים צמחו אמני האשליות הבכירים ביותר בישראל ובעולם כגון: ליאור סושרד, נמרוד הראל, חזי דין, ליאור מנור, אמיר לוסטיג ועוד.

היסטוריה

ב-1970 נוסדה חנות הקסמים הראשונה בישראל, "מערת הקסמים", על ידי משה טייב. מטרתה הייתה להנגיש את אמנות הקסמים לציבור ולקדם את אמנות בעזרת העסק. סביבה נוצרה קהילה שלימים התגבשה למועדון חברים בשם "מועדון הקוסמים", אותו ניהלו משה טייב, רוני שכנאי, ואיתן איילון. המועדון שהתגבש סביב "מערת הקסמים" עודד את הפריה ההדדית בין קוסמים והיווה מקום מפגש שבו יכלו קוסמים ללמוד, לפרוח, להתפתח ולהחליף בינם לבין עצמם סודות מקצועיים.
באפריל 1980 "מועדון הקוסמים" הוכר לראשונה על ידי FISM – הפדרציה הבינלאומית של אגודות הקוסמים. על מנת לחגוג זאת הופק פסטיבל הקוסמים הראשון בישראל, הוא התקיים בהיכל התרבות והמנחה היה דודו טופז. המפקידים של הפסטיבל היו חברי ההנהלה של מועדון הקוסמים, איילון, שכנאי וטייב. הפסטיבל חולל סערה בתקשורת והביא לראשונה הכרה משמעותית לתחום בארץ. מאז אירועים של האגודה זוכים לסיקור בתקשורת הקונבנציונאלית.
באותה שנה לאחר הפסטיבל, מנהל "מערת הקסמים", משה טייב הודיע שמועדון הקוסמים שצמח סביבו הוא בבעלותו והוא הנשיא שלו. הודעה זאת יצרה פילוג בין חברי המועדון. רוני שכנאי יחד עם עוד כמה מחבריו הגיעו למסקנה שצריכה להיות התארגנות דמוקרטית של הקוסמים בישראל, שאינה תלוי באינטרסים כלכליים פרטיים ושחברי ההנהלה ייבחרו על ידי חברי הארגון.
ב-5 באפריל 1981 התקיים הכנס הראשון של האגודה במלון דיפלומט, שבו נבחר הנשיא הראשון – רוני שכנאי, סגן הנשיא אלירון טובי ויו"ר האגודה יוסי נטקוביץ'. בערב זה נחתמה מגילת היסוד של האגודה. במעמד זה התחייבה הנהלת האגודה לקדם את אמנות הקסמים הישראלית בארץ ובחו"ל ולטפח את דור העתיד על ידי הקמת "השלוחה הצעירה" של האגודה.
ב-1982 עברו מערת הקסמים והמועדון לראשותו של אברהם אנגלשטיין, ויחד חברו חזרה ל"אגודה לקידום אמנות הקסמים בישראל", מתוך האמונה שיחד אפשר להגיע רחוק יותר.

הנשיא הגדול

בעקבות פעילותו לעורך השנים באגודת הקוסמים, רוני נבחר לתואר הכבוד של נשיא כבוד וה"נשיא הגדול" של אגודת הקוסמים. רוני נולד בישראל ויצא ללמוד כלכלה באנגליה, שם למד את אומנות הקוסמים ואת הסגנון האירופאי שהיה זר לארץ. כאשר חזר לארץ הצטרף למשה טייב ב"מועדון הקסמים". רוני הופיע תחת שם הבמה, רונאלדו, הביא את הסגנון הקלאסי לקוסמים הצעירים. הוא גידל וחינך בישראל דור חדש של קוסמים. ביתו של רוני, היה מקום מפגש לקוסמים, מקום שבו יכלו ללמוד טכניקות, לגבש סגנון אישי, לבנות רוטינות ומופעים, לשלב מוזיקה במופעי הקסמים ועוד. בספטמבר 2017 הלך לעולמו בביתו באנגליה. בישראל התקיים אירוע גדול לזכרו בכיכובם של תלמידיו לאורך השנים בהנחייתו תלמידו, ליאור מנור.

קוסמים מפורסמים

מתוך אגודת הקוסמים, והשלוחה הצעירה של האגודה, צמחו הקוסמים המוכרים ביותר בישראל כמו: חזי דין, ליאור סושרד, נמרוד הראל, אמיר לוסטיג, רן גפנר, שימי אטיאס ועוד.
פייר שפר

קריירה

בשנת 1934 נכנס שפר למשרתו הראשונה כטכנאי טלקומוניקציה בשטרסבורג. אחרי נישואיו עבר לפריז, שם החל לעבוד ב-1936 בקריינות והגשה ברדיו צרפת. בתקופת עבודתו שם החל להתעניין במוזיקה תוך שילוב הידע הטכני שלו בהתלהבותו לצליל. בעבודתו בתחנת השידור ערך שפר ניסויים בתקליטים ובמבחר אביזרים אחרים - הצלילים המופקים מהם והשימוש בצלילים אלה - אחרי ששכנע את הנהלת התחנה לאפשר לו להשתמש במכשור שלהם. 
תקופה זו של חיפש והתנסות הייתה חשובה להתפתחותו של שפר, כיון שהעלתה אל פני השטח הרבה שאלות יסוד באשר לגבולות הביטוי המוזיקלי המודרני.
ב-1942 ייסד אולפן ניסויים אקוסטי והחל לערוך ניסויים ביצירות שהתבססו על צירופי צלילים מוקלטים. המונח שטבע ליצירות אלה היה "מוזיקה קונקרטית". יצירתו הראשונה בסוגה זו הייתה "Étude aux chemins de fer", שעשתה שימוש בקולות רכבות. שידורה הראשון, יחד עם עוד ארבע יצירות, התקיים בפריז ב-5 באוקטובר 1948.
בשנת 1949 החל לעבוד עם המלחין פייר אנרי. ב-1951 הקימה תחנת הרדיו הפריזאית אולפן הקלטות ראשון למוזיקה אלקטרונית בניהולו של שפר.
בשנים 1959 עד 1975 היה מנהל מחקר ברשת השידור ובשנים 1968 עד 1976 כיהן כפרופסור למוזיקה בקונסרבטואר של פריז.

מבחר כתבים

יצירתו הכתובה של שפר מקיפה סוגות שונות, הן סיפורת והן עיון. עיקר כתיבתו כולל מסות ומאמרים, אך הוא כתב גם ביקורת קולנוע ושני מחזות. שפר, שהיה קתולי אדוק, כתב את Clotaire Nicole, סיפור נוצרי, שיצא לאור ב-1938, ואת "טוביאס", שיצא לאור ב-1939, מחזה על בסיס דתי.
הגביע הטורקי

היסטוריה

הגביע הטורקי נוסד בשנת 1962. הוא שוחק לראשונה בעונת המשחקים 1962/1963, והתקיים ברציפות בכל עונה מאז. הוא נוסד בעקבות ייסוד מפעל גביע אירופה למחזיקות גביע כשנתיים לפני כן, והרצון לשלוח נציגה טורקית למפעל. במרוצת השנים החליף הטורניר את שיטת המשחק מספר פעמים, כשבין היתר הוא שוחק בשיטת נוק אאוט, בשיטת בתים ובשיטות משולבות. השיטה הנוכחית הונהגה בטורניר שהתקיים בעונת 2012/2013.

השיטה

חמשת השלבים הראשונים מתקיימים במתכונת נוק-אאוט, או "המפסיד יוצא". בסיבוב הראשון משתתפות בו 86 קבוצות המגיעות מהליגה הרביעית בטורקיה ומליגת חובבים אזורית. המנצחות בשלב זה מעפילות לסיבוב השני, ובשלב זה מצטרפות אליהן קבוצות שלוש הליגות הבכירות, כולל הליגה הבכירה. קבוצות המשתתפות בו בזמן בליגת האלופות או בליגה האירופית מדלגות על שלב זה, ומצטרפות רק בסיבוב הרביעי. הקבוצות ממשיכות במתכונת נוק-אאוט עד לאחר הסיבוב החמישי, אז נותרות שמונה קבוצות בטורניר. בשלב זה הקבוצות מחולקות לשני בתים של ארבע קבוצות כל אחד. לאחר משחקי שלב הבתים, שתי המובילות מכל בית מעפילות לחצי גמר הגביע, המשוחק בשיטת בית-חוץ. המנצחות מעפילות למשחק גמר בודד באצטדיון נייטרלי.
הזוכה בגביע תשתתף בעונה לאחר מכן במפעל הסופר קאפ הטורקי מול אלופת טורקיה, והיא מקבלת בנוסף את הכרטיס לליגה האירופית. במידה וכבר הבטיחה את השתתפותה בליגת האלופות או בשלב גבוה יותר בליגה האירופית דרך מיקומה בליגה, המקום עובר לקבוצה שהעפילה לגמר. בנוסף לגביע עצמו, זוכה הקבוצה המנצחת לעטר את מדיה בסמל עגול של הדגל הטורקי בעונת המשחקים הבאה.
חברת הזנק

חברת הזנק או חברת סטארט אפ (באנגלית: Startup company) היא חברה שהוקמה תוך זמן קצר במטרה לפתח מוצר או רעיון ייחודיים, לרוב בתחום ההייטק.
חברות הזנק ממומנות לרוב על ידי קרנות הון סיכון, חממות טכנולוגיות או משקיעים פרטיים (אנג'לים), כשההון הראשוני משמש להקמת החברה, גיוס עובדים, פיתוח מוצרים או שירותים, ומכירתם. חברה מפסיקה להיות חברת הזנק, כאשר היא נמכרת לחברה מבוססת, מונפקת לציבור או מתבססת בעצמה והופכת לחברה רווחית.

הקמת חברת הזנק

לאחר גיבוש הרעיון והחזון הראשוני של חברת ההזנק המתוכננת על המייסדים להסדיר את מערכת היחסים הן בינם לבין עצמם והן בינם לבין החברה שתקום. בין הנושאים שעל המייסדים להסדיר נכללים חלוקת ההון בחברה, חלוקת התפקידים, מימון ראשוני ככל שנדרש, מינוי דירקטוריון, אופן קבלת ההחלטות בחברה, המחאת הקניין הרוחני של המייסדים לחברה, סודיות, אי תחרות ונושאים רבים אחרים.
גיוס הון לחברת הזנק, כאשר נדרש, מתנהל לרוב בשלבים אחדים, בהתאם להתפתחותה של החברה. לכל שלב שלבי משנה אחדים. בשלב הראשון, שמכונה לעיתים קדם ראשוני (באנגלית: Pre-seed) מעובדים הרעיונות של היזמים לכלל הצעה למוצר או מוצרים שאותם ניתן לשווק ללקוחות. שעות עבודתם של היזמים, מכשירים ומשאבים שהם נזקקים להם, ממומנים בשלב זה מחסכונות פרטיים, עזרת חברים וקרובי משפחה. בשלב השני, נוהגים לגייס הון ראשוני (באנגלית: Seed), לאחר שהציגו למשקיעים (מוסדיים, או פרטיים) תוכנית עסקית ובה הבנת השווקים שבהם יפעלו, הגיון כלכלי להקמת מוצר (או אב-טיפוס של מוצר) בלוח זמנים מוגדר ומבנה הארגון והעובדים אשר ייצרו אותו. השלב שבו ליזמים, ולחברה שבבעלותם, יש כיוון טכנולוגי מגובש, והמוצר/ים של החברה עברו לשלב שבו אפשר לשווק אותם ללקוחות נקרא מדרגה ראשונה (באנגלית: Early-stage). ומכאן ואילך, היזמים וחברה שואפים לגיבוש המוצר, החדרתו אל שוק הצרכנים, והשגת הכנסות עליהם, כציון דרך הנקרא שלב ההכנסות (באנגלית: Revenue-stage).
כיוון שההון ההתחלתי מגויס לפני שהחברה רווחית, ההשקעה בחברת הזנק נחשבת להשקעה בסיכון גבוה. רוב חברות ההזנק נסגרות ללא הגעה למימוש רווחים. מהנותרות, חלק מגיעות להצלחה עסקית סבירה או טובה, וחלקן מגיעות להצלחה פיננסית עצומה ומצליחות לענות על הציפיות הרבות אותם שואפים המייסדים והמשקיעים לקיים. מבחינת קרנות הסיכון נקרא מודל זה "מודל ההום ראן", שבו רק אחת מבין מספר החברות בפורטפוליו של הקרן תצליח לייצר רווח מספיק גדול, על מנת לכסות על ההפסדים בהשקעות שלא זכו למימוש רווחים (אקזיט).

היסטוריה והווה

בשנות ה-90 של המאה ה-20 קמו מספר רב של חברות הזנק בתחום ההיי טק ברחבי העולם, שעסקו בעיקר במיזמים הקשורים באינטרנט. רבים מהיזמים, ובכללם ישראלים רבים, הצליחו לנצל את הגאות בבורסת הנאסדאק בארצות הברית ולהנפיק את החברות האלו במחירים גבוהים, בלא שהציגו מודל עסקי מוכח ובלא שרשמו רווחים ואפילו הכנסות משמעותיות. דוגמה טובה לחברה כזו היא חברת מיראביליס עם תוכנת המסרים המידיים ICQ שנמכרה לענקית התוכנה AOL ב-407 מיליון דולר.
עם זאת, תחילת המאה ה-21 שמה קץ לגאות, במה שכונה התפוצצות בועת הדוט-קום. עקב כך הוצף השוק בעולם ובישראל במובטלי הייטק רבים, שנפלטו מחברות הזנק שנסגרו או הצטמצמו. חברות מסוימות כגון חברות הסחר האלקטרוני: eBay ואמזון הצליחו לשרוד למרות הקשיים ושמרו על רווחיות גם בתקופה קשה זו לתעשיית האינטרנט. החל משנת 2003 החלה התעשייה להתאושש, אך מחירי החברות לא הגיעו עוד לשיאים שקדמו להתפוצצות הבועה.
סטנלי דונן

קורות חיים

סטנלי דונן נולד בעיר קולומביה (קרוליינה הדרומית) למשפחה יהודית, למרדכי מוזס והלן דונן. כילד יהודי סבל מהתגרויות אנטישמיות של חבריו לכיתה. כדי להתגבר על כך היה מבלה בצפייה בסרטים, קומדיות, מתח ומערבונים. בעיקר אהב את משחקם וריקודיהם של פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס בסרט "טיסה לריו" משנת 1933 בו צפה עשרות פעמים.
הוא למד ריקוד והופיע בתיאטרון המקומי בעיר קולומביה. ב-1940 עבר לניו יורק ולאחר שעבר מבחן במה, התקבל לעבודה כרקדן בהצגה "פאל ג'ואי" בהפקתו של ג'ורג' אבוט. בהפקה זו הכיר את ג'ין קלי, שהיה כוכב ההצגה. מאותה עת החל בשיתוף הפעולה אתו, בתחילה בתור מתלמד ולאחר מכן כשותף.
ב-1943 עבר להוליווד ושימש ככוריאוגרף למספר סרטים של ג'ין קלי, שהמפורסם ביניהם הוא הרימו עוגן (1945). שם הוא הגה את הרעיון לריקוד של קלי עם הדמות המצוירת של העכבר ג'רי.
ב-1949 ביים עם ג'ין קלי את הסרט המוזיקלי יום בניו יורק שהיה הצלחה גדולה. באותה שנה ביים ביחד עם ג'ין קלי את קח אותי לבייסבול. ב-1951 ביים את "חתונה מלכותית" עם פרד אסטר וג'יין פאוול, ובו הסצנה המפורסמת בה רוקד אסטר על התקרה.
ב-1952 ביים עם ג'ין קלי את שיר אשיר בגשם, שנחשב עד היום בעיני רבים כגדול הסרטים המוזיקליים. לאחר מכן המשיך דונן לביים סרטים מוזיקליים ובהם, שבע כלות לשבעה אחים (1954), משחקי הפיג'מה (1957), פנים מצחיקות (1957), הנסיך הקטן (1974) וקומדיות רומנטיות כמו: הדשא ירוק יותר (1960), חופשה בלונדון, (1958) חידון בחרוזים (1963) ושניים לדרך (1967).
דונן קיבל פרסים רבים על עבודותיו כבמאי קולנוע ותיאטרון וככוריאוגרף.
ב-1998 העניקה לו האקדמיה האמריקאית לקולנוע פרס אוסקר לשם כבוד על מפעל חיים. באותה השנה ביקר בישראל וקיבל פרס כבוד מטעם פסטיבל הקולנוע הישראלי על תרומתו לתעשיית הסרטים.
נפטר ב-23 בפברואר 2019.
מילדין שוביץ'

קורות חיים

שוביץ' נולד בעיר ניקשיץ' השוכנת במרכז מונטנגרו. תחילת יצירתו המוזיקלית החלה בבית הספר התיכון בכתיבת שירים ובהלחנת מוזיקה. לאחר התיכון עבר לדוברובניק שם החל ללמוד תיירות בקולג'.
את שיריו המפורסמים ביותר יצר בהיותו סטודנט. בשנת 1975 פרסם את שירו הראשון "To sam ja" (זה אני) שהפך להמנון הבלתי רשמי של הסטודנטים בדוברובניק. בשנת 1976 השתתף בפסטיבל "Omladina76" (נוער 76) שהתקיים בעיר סובוטיקה (Subotica) שבצפון סרביה. שוביץ' זכה במקום השני עם השיר "Daj nam neba" (תן לנו שמיים). בשנת 1978 השתתף בפסטיבל האביב למוזיקה שהתקיים בבלגרד עם שירו "Bolesno ljeto" (קיץ חולה) וזכה בפרס  על המילים הטובות ביותר.
בין השנים 1982-1981 שיתף פעולה עם נגן הפסנתר גאבור לנדל (Gabor Lenđel) בהוצאת שני תקליטים. התקליטים יצאו בחברת התקליטים היוגוסלבית לשעבר "דיסקוטון" (Diskoton). בשנת 1981 יצא תקליטו "Ožiljak"' (הצלקת), ובשנת 1982 יצא תקליטו "Umjesto gluposti" (במקום טפשות). שוביץ' הקליט אלבום שלישי בשם "Barutana Ljubavi" (אבקת אהבה). בעקבות מות אחותו גנז את התקליט והפסיק ליצור ולשיר.
שוביץ' חזר לעיר הולדתו ניקשיץ', ומעולם לא חזר לשיר, למרות שמועות רבות על חזרתו לשיר, והפופולריות הרבה שלו במונטנגרו.
כריתת חצוצרות מניעתית

סרטן השחלות

סרטן השחלות נחשב לגידול הממאיר והאגרסיבי מבין גידולי מערכת המין הנקבית. זהו גידול שמתפתח מהשחלות ובחלק ניכר מהמקרים מתחיל בחצוצרות והוא מתפשט משם לשחלות ולחלל הבטן ולאיברים האחרים שנמצאים בחלל הבטן, כגון דופן הבטן, המעיים, הרחם ועוד.
הגידול נחשב לאלים מאוד בעיקר מאחר שבכשמונים אחוז מהמקרים, הוא מתגלה בשלב מתקדם ומפושט של המחלה ועל כן סכויי הרפוי מהמחלה נמוכים מאוד והתמותה מגיעה עד כדי 70-80%.
היארעות סרטן השחלות באוכלוסייה הכללית כ- 1.5% והוא שכיח יותר בקרב נשים שנושאת מוטציה בגן BRCA1,2. בנשים שנושאות מוטציה באחד או בשני הגנים קיימת עלייה דרמטית בהיארעות סרטן השחלות (20-40%) וסרטן השד (כ-80%).  
מאחר שאין אפשרות לאתר את סרטן השחלות בשלב מוקדם של המחלה, דבר שהיה מביא לשיפור נכר בהשרדות החולות, הרי שכריתת הטפולות (שחלה וחצוצרה) נחשבת עד כה, לטיפול מניעת הסרטן היעיל ביותר שמוכר לרפואה המודרנית.
בנשים שעברו כריתת טפולות מניעתית, נמצא שבחלק נכר מהמטופלות, נמצא גידול מיקרוסקופי בחצוצרות. גידול מיקרוסקופי זה עלול היה להתפתח לסרטן מפושט בשחלות ובחצוצרות במדה שהניתוח לא היה מבוצע. בנשים שעברו את כריתת הטפולות יורד הסיכון לסרטן שחלות וחצוצרות כמעט לחלוטין.

סרטן בחצוצרות

גידול מיקרוסקופי נמצא בחלק נכר מחצוצרות שנכרתו במהלך ניתוח לכריתת טפולות מניעתית. גידול מיקרוסקופי זה הוא המקור הראשוני להתפתחות גידול שחלתי, שמתגלה רק כאשר המחלה מפושטת ולא ניתנת לרפוי. זיהוי הגידול המיקרוסקופי בחצוצרות וזיהוי גידול דומה בחצוצרות שנכרתו במהלך ניתוח כריתת גידול שחלתי מפושט, חיזק את ההכרה שגידול שחלתי מפושט מתחיל בגידול מיקרוסקופי בחצוצרות.

כריתת חצוצרות

ניתוח כריתת חצוצרות מבוצע כחלק מניתוח כריתת רחם שנעשה מסיבות שאינן קשורות למחלת הסרטן. בחלק מהמקרים במהלך הניתוח מבצעים גם כריתה של הטפולות. אולם כריתת הטפולות כוללת גם כריתת השחלות שמהוות מקור חשוב להורמני המין שחשובים לתפקוד האשה. כאשר הניתוח מבוצע בנשים צעירות שלפני גיל הבלות, אין מקום לכריתת השחלות. במקרים אלה, מומלץ להשלים כריתת חצוצרות. כריתת החצוצרות אינה מרחיבה באופן משמעותי היקף הניתוח, אינה מעלה הסכון לסיבוכים בניתוח ואינה משפיעה על איכות חיי המטופלת. אולם, כריתת החצוצרות מפחיתה באופן משמעותי הארעות סרטן השחלות.
ברקהוף אמבסדור

ברקהוף אמבסדור

דגמי ה-"ברקהוף אמבסדור" נבנו על פי מארז חברת יצרן האוטובוסים דאף (דגם VDL SB120 ודגם VDL SB200)
דגמי ה-"ברקהוף אמבסדור" נפוצים בהולנד ובדנמרק.
דגמי ה"ברקהוף יונקהר" תוכננו גם עבור נוסעים נכים. הדגמים נבנו עם רצפה נמוכה ועם 2 דלתות כניסה.
דגמי ה"ברקהוף אמבסדור" יוצאו לישראל והופעלו על ידי חברת אגד תעבורה.
יחסי ונואטו–קנדה

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין ונואטו לקנדה כוננו ב-30 ביולי 1980. שתי המדינות נהנות מיחסים דיפלומטיים "קרובים ולבביים" על פי משרד החוץ הקנדי, שמבוססים בעיקר על חברות משותפת בארגונים בינלאומיים. המסחר שבין שתי המדינות קיים, ומנוהל בידי לשכת המסחר וההשקעות הרשמית של קנדה בנציבות הגבוהה באוסטרליה, אך הוא זניח.
ביחסים שבין המדינות שימת דגש על שיתופי פעולה בנושא הדייג, ענף כלכלי חשוב בשתי המדינות. ונואטו חברה גם בפורום האוקיינוס השקט, בו קנדה משמשת כבת דיאלוג פוליטי.
קנדה תורמת למאמציה של ונואטו להילחם בשינויי האקלים, שעשויים להחריב את האיים, בדרכים שונות ומגוונות. היא תרמה 15 מיליון דולר אמריקאי לקרן מיוחדת שנועדה לפעול נגד שינויי האקלים וההתחממות הגלובלית, שעשוייה להטביע איים רבים בעולם, כמו ונואטו.
קנדה הביעה תמיכה בתוכנית החמש-עשרה שנתית של ונואטו - "Vanutu 2030" שבתוכה ערכים רבים שקנדה גם כן מקדמת כגון העצמת נשים ומיגור ההתחממות הגלובלית. קנדה תומכת בזכות הנשים לשוויון בשוק העבודה ותורמת מדי שנה 3.5 מיליון דולר אמריקאי לקרן של האומות המאוחדות שמבטיחה סביבת עבודה בטוחה ושוויונית לנשים בוונואטו.
נורית יובל

נורית יוּבַל (נולדה ב-30 בנובמבר 1940) היא סופרת, משוררת, מאיירת ועורכת ספרי ילדים. היא אחת היחידות בישראל הכותבת את ספריה ומאיירת אותם בעצמה. השילוב בין הכתיבה והאיור באים לידי ביטוי בספריה, במאמרים שפרסמה בנושא ובמפגשים עם ילדים והורים בבתי ספר ברחבי ישראל. זכתה בפרס לספרות ילדים ונוער במסגרת פרסי שרת התרבות והספורט בתחומי היצירה הספרותית בקטגוריית הגיל הרך לשנת תשע"א.
ג'ורג' ארני

סר ג'ורג' אלפרד ארני (באנגלית: George Alfred Arney;‏ 1810 – 7 באפריל 1883 היה הנשיא השני של בית המשפט העליון של ניו זילנד.

ראשית חייו

ג'ורג' ארני נולד בעיר סולסברי שבאנגליה, לוויליאם ארני, עורך דין ולמריה שרלוט ארני. הוא התחנך בוינצ'סטר ולמד בקולג' ברייזנוז שבאוניברסיטת אוקספורד. ב-1832 הוא סיים את לימודי התואר הראשון וב-1833 את לימודי התואר השני. ב-1829 הוא התקבל לאכסניית המשפט לינקולנז אין וב-1837 הוסמך כעורך דין.
ב-1835 נשא ארני לאישה את הרייט פאר ושבע שנים לאחר מכן היא הלכה לעולמה.

ניו זילנד

ב-2 בספטמבר 1857 מונה ארני לתפקיד נשיא בית המשפט העליון של ניו זילנד על ידי משרד המושבות בעצתו של הלורד נשיא בית המשפט העליון של אנגליה, הלורד ג'ון קולרידג'. הוא הגיע לאוקלנד ב-19 בפברואר 1858 על סיפונה של הבריג "גרטרוד". בתפקידו זה שימש ארני בין השנים 1858 – 1875. ב-1 באוקטובר 1869 הוא מונה למנהלן הממשלה (Administrator of the Government) תחת שלטונו של המושל, סר ג'ורג' בואן והחל לכהן בתפקיד זה ב-21 במרץ 1873 בשלושת החודשים בין סיום כהונתו של בואן לבין הגעתו של המושל הבא, סר ג'יימס פרגוסון ב-14 ביוני 1873. בתקופה זו ניהל ארני בפועל את המושבה.
ב-20 בפברואר 1858, יום לאחר הגעתו לניו זילנד, מונה ארני לחבר ב"מועצה המחוקקת" (הבית העליון של הפרלמנט של ניו זילנד) וכיהן בתפקיד זה עד להתפטרותו ב-13 ביוני 1866. ב-1875 פיטר המושל ג'ורג' גריי את ארני מתפקידו כשופט והוא פרש לעיירה טורקי שבאנגליה. אחיו, שהיה קולונל בצבא הבריטי, ושירת קודם לכן עם הרגימנט ה-58 בניו זילנד, מת ב-1879 והוריש לו ירושה גדולה.

מותו

סר ג'ורג' ארני מת בטורקי ב-7 באפריל 1883. על שמו נקרא רחוב בעיר פרואה שבאי הצפוני של ניו זילנד.