google/wiki40b huggingface dataset:
ליאון ראסל

חייו

ראסל נולד כקלוד ראסל-ברידג'ס באוקלהומה. הוא מוכר בזכות נגינתו עם אמנים ידועים כדוגמת ג'רי לי לואיס, ג'ורג' האריסון, ג'ון לנון, רינגו סטאר, ג'ו קוקר, פיל ספקטור והרולינג סטונז. כמו כן, ראסל פיתח קריירת סולו בתחום הרוק, והקליט והופיע ברחבי ארצות הברית. 
בשנת 1975 ביצע דני ליטני גרסה עברית לשירו של ראסל "מראת פלאים".
בשנת 2006 הוציא ראסל שני אלבומים: Angel In Disguise ו-A mighty flood.
באוקטובר 2010 הוציא ראסל יחד עם אלטון ג'ון אלבום משותף בשם "The Union".
ב-13 בנובמבר 2016 מת ראסל בשנתו בגיל 74.
דוד בן חסין

ר' דוד בן אהרון בן חסין (1727 - 30 ביוני 1792) היה מגדולי המשוררים והפייטנים של יהודי מרוקו. חלק משיריו דוגמת "אערוך מהלל ניבי", "לדוד שיר ומזמור" ו"אוחיל יום יום אשתאה", התפרסמו הרחק ברחבי קהילות המגרב והמזרח התיכון.

קורות חייו

דוד בן חסין נולד במלאח (הרובע היהודי) של מקנס בשנת 1727. קיבל חינוך מסורתי בצלא, ובגיל 10 החל ללמוד בישיבה של ר' מרדכי ברדוגו והיה לתלמיד מצטיין. בגיל 17 חיבר את חיבורו הראשון מגדל לדוד שעוסק בפרשנות המקרא ודן בדרכים הנכונות ללמוד ולשנן את התורה. בגיל 20 נישא לבתו של מורו ר' מרדכי ברדוגו. 
ר' דוד חסין היה משורר פורה והותיר אחריו למעלה מ-250 שירים, אשר חלקם הגדול התפרסם 15 שנה לאחר מותו בספר בשם "תהילה לדוד" שיצא לאור באמשטרדם בשנת תקס"ו וזכה מאז לשלוש מהדורות נוספות. כמו תלמידי חכמים רבים אחרים במרוקו ר' דוד חסין עסק לפרנסתו כסופר סת"ם. הוא נהג לנסוע ולבקר את הקהילות היהודיות השונות ברחבי מרוקו, וכך עוד בחייו שיריו התקבלו למסורות הפיוט ברחבי האזור. לעומת שירת ספרד אשר נכתבה בעיקר בלשון המקרא ר' דוד חסין עשה בשירתו שימוש בכל רובדי הלשון העברית ובעיקר לשון המקרא ולשון חז"ל. שירתו הושפעה גם מן הקבלה והדבר ניכר הן מבחינת הנושאים והתכנים, והן מבחינת העיצוב והדימויים.
ר' דוד חסין חי בתקופה רווית סבל עבור היהודים במרוקו. במהלך חייו סבל המלאח של מקנס מפגעי טבע כגון בצורת קשה וממושכת שהקשו על חיי תושביו. בנוסף יושבי המלאח נפגעו מאלימות אנטי-יהודית ומרדיפות שונות. בערוב ימיו של ר' דוד חסין עלה לשלטון מולאי יזיד, שרדף באכזריות את היהודים ברחבי מרוקו. ר' דוד חסין הקדיש שירים לתיאור הרדיפות שחוו יהודי מרוקו, ורבים משיריו הם שירי נחמה המנסים לעודד את רוחן של הקהילות המוכות. נושאי שירתו מתמקדים לפיכך בנושאי הגלות ומצוקותיה והתקווה לגאולה וחידוש העבר של עם ישראל.
שירתו נפוצה מעבר למרוקו וצפון אפריקה והגיעה לקובצי פיוטים במזרח, עד תימן הרחוקה.
ישנן בנות

ישנן בנות הוא שיר שכתב יורם טהרלב ללחן של יאיר רוזנבלום, לתוכנית העשרים של להקת הנח"ל "הנחלאים באים, הנחלאים באים" בשנת 1967. השיר בוצע על ידי בנות להקה, כשהסולנית הייתה שולה חן.
השיר מתאר בצורה הומוריסטית את עולמן של בנות קלות דעת, צרות אופקים והמוניות; והוא כתוב כמו לא מעט שירים אחרים שלו - בגוף ראשון נקבה, כאשר הדוברת מתיימרת לא להיות כמו אותן בנות ומתנהגת בסוף בדיוק כמותן ("אני קוראת זאת עד הסוף אבל יודעת שזה בלוף"):
...

ישנן בנות, ישנן בנות
 
אשר קוראות ללא בושה
 
את השטויות ב"לאישה"
 
וזה, אם תשאלו אותי,
 
כל עולמן התרבותי.
 
...
ביצוע מאוחר יותר, שזכה להצלחה רבה משנת 1994 היה של דנה אינטרנשיונל, בעיבוד חדשני (עופר ניסים), שכולל קטע ממארש צה"ל בלחנו של יואב תלמי, כאשר הושמטו מספר בתים וסדרם השתנה.
מגדן (מחוז)

דמוגרפיה

זהו המחוז הכי פחות מאוכלס ברוסיה. מעל 50% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בעיר הבירה - מגדן (כ-100 אלף תושבים). הרוסים מהווים כ-80% מאוכלוסיית המחוז. קבוצות אתניות נוספות הן אוקראינים (18%) ועמי הצפון השונים (כ-2%).
התיישבות רוסית באזור החלה במאה ה-17. בזמן סטלין האזור היה אחד המרכזים הגדולים של גולאג.

כלכלה

בשטח המחוז התגלו זהב, כסף, טונגסטן, בדיל, נחושת, מוליבדן, נפט וגז טבעי. הכלכלה מבוססת בעיקר על מרבצי זהב והדגה בים.
הקשר עם "האדמה הגדולה" מבוסס על קשר ימי (נמל מגדן) ותעופה (שדה תעופה בקרבת מגדן).
הקוטב הדרומי

הקוטב הדרומי הוא הנקודה הדרומית ביותר בכדור הארץ.

הקוטב הגאוגרפי הדרומי

הקוטב הגאוגרפי הדרומי הוא הנקודה שבה ציר סיבוב כדור הארץ חותך את פני האדמה. זוהי הנקודה אליה מתייחסים כאשר מזכירים את הקוטב הדרומי ללא פירוט נוסף.
הראשונים שהגיעו לקוטב הדרומי היו רואלד אמונדסן ומשלחת הקוטב הדרומי ב-14 בדצמבר 1911. מתחרהו הראשי של אמונדסן, רוברט פלקון סקוט ומשלחת טרה נובה, הגיע לקוטב 33 יום מאוחר יותר. בדרכם חזרה מתו סקוט וארבעת אנשי צוותו מרעב ומקור קיצוני. אחריהם ביקרה בקוטב משלחת בראשות אדמונד הילארי ואחר כך משלחת של ויוויאן פוקס. מאז היו מסעות רבים לקוטב הדרומי. האדמירל האמריקאי ריצ'רד בירד היה הראשון שטס מעל הקוטב הדרומי ב-29 בנובמבר 1929.
באזור הקוטב הדרומי נמצאת התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט המאוישת באופן קבוע על ידי חוקרים ואנשי תחזוקה. התחנה הוקמה ב-1958 שנקראה השנה הגאופיזית הבינלאומית.
יבשת אנטארקטיקה נמצאת מעל הקוטב הדרומי, אולם לא זה היה המצב לאורך כל שנות קיומו של כדור הארץ, בשל נדידת היבשות. ההיטל של הקוטב הדרומי הגאוגרפי לתוך השמיים מגדיר את הקוטב השמיימי הדרומי.

הקוטב הגאומגנטי הדרומי

הקוטב הגאומגנטי הדרומי הוא הנקודה הקרובה ביותר לקוטב הגאוגרפי הדרומי, בה הציר של הדיפול המגנטי (ציר הדו-קוטביות) של כדור הארץ - "חותך" את פני כדור הארץ. זווית השדה המגנטי איננה ‎90°‏ בדיוק כי הדו-קוטביות בשדה המגנטי של כדור הארץ איננה "מושלמת" וקיימת חוסר סימטריות. אם כדור הארץ היה מגנט דו-קוטבי מושלם - הקטבים המגנטיים היו חופפים את הקטבים הגאומגנטיים.
מבחינה פיזיקלית, הקוטב המגנטי/הגאומגנטי הדרומי של כדור הארץ - הוא למעשה קוטב מגנטי צפוני, ולהפך. הקוטב הדרומי של כל מגנט נמשך לקוטב הצפוני של מגנטים אחרים, כך גם הקוטב הדרומי של מגנט מרחף (כמו, למשל, במצפן) יצביע לכיוון הקוטב דרומי הגאומגנטי (שהוא כאמור מגנט צפוני).
המיקום המדויק של הקטבים המגנטיים והגאומגנטיים - הן בצפון והן בדרום - משתנה באופן הדרגתי. בשנת 2005 נמצא הקוטב הגאומגנטי הדרומי ב-79.8° דרום 108.2° מזרח, ובשנת 2010 נמצא ב-80.0° דרום 108.0° מזרח.
ב-16 בינואר 1909 משלחת בראשות ארנסט שקלטון מצאה את הקוטב הדרומי המגנטי.

הקוטב הדרומי הלא-נגיש

נמצא ב-85°50′S 65°47′E, בשטחה של היבשת האנטארקטית. זו הנקודה הרחוקה ביותר מהאוקיינוס הדרומי. משלחת סובייטית הגיעה אליו לראשונה בשנת 1957. הם הקימו שם את תחנת סובטצקייה (Sovetskaya) ואיישו אותה במהלך הקיץ הדרומי של 1957–1958.
מוטי בסר

ביוגרפיה

בסר נולד בישראל. בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון במסגרת העתודה האקדמית. שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים, בהמשך שירותו הצבאי מילא תפקידים ביחידות המחקר והפיתוח של משרד הביטחון וביחידת היועץ הכספי לרמטכ"ל. בנובמבר 1997 מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל ולראש אגף התקציבים במשרד הביטחון, תפקיד בו שירת עד נובמבר 2000. 
לאחר שחרורו עבד כמנהל תקציביים ובקרה בחברת גילת רשתות לווין. ב-2002 מונה למנכ"ל התאחדות תעשייני היהלומים. ב-2008 מונה למנכ"ל הבונדס בבריטניה. ב-2010 מונה למנכ"ל משרד מבקר המדינה. מנובמבר 2011 עד ינואר 2016 כיהן כמנכ"ל הבורסה ליהלומים. שימש דירקטור בחברות אילן-גת מהנדסים, מלרג הנדסה וקבלנות, בנק עצמאות למשכנתאות ולפיתוח, מנועי בית שמש, ויו"ר חברת יובל חינוך של עיריית תל אביב-יפו.
בסר נשוי ואב לבן ושתי בנות. בעל תואר שני במנהל ותקצוב ציבורי מאוניברסיטת תל אביב.
סקאליג'רה ורונה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1951, בעונת 1971/72 החלה להשתתף בליגה הבכירה (Serie A), בקדנציה קצרה ללא אירועים בולטים. בסיום עונת 1990/91 העפילה הקבוצה חזרה לליגה הבכירה. כמו כן, באותה עונה הגיעה הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי וניצחה 85-97 את פיליפס מילאנו. בהמשך היו עוד שני משחקי גמר, בהם הפסידה למילאנו ולבנטון טרוויזו. בשנת 1996 זכתה הקבוצה בסופרקאפ האיטלקי לאחר ניצחון בגמר מול אולימפיה מילאנו. בעונת 1999/00 הפסידה בחצי גמר הפלייאוף לפאף בולוניה (שזכתה באליפות).
בסיום עונת 2001/02 הכריזה הקבוצה על פירוק, לאחר 15 עונות בליגה הראשונה (בסיכום הכללי), ונשרה לליגה השלישית. בשנת 2009 עלתה הקבוצה לליגה דואה (lega due), הליגה האיטלקית השנייה.

השתתפות באירופה

הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 1991/92. בעונת 1996/97 הגיעה הקבוצה לגמר גביע המחזיקות והפסידה לקבוצת ריאל מדריד 78-64. ההשתתפות הגיעה לשיאה בעונת הזכייה בגביע קוראץ' (1997/98). לאחר שעברה בשלב שמינית הגמר את קבוצת הפועל גליל עליון, ובשלב רבע הגמר את קבוצת פריסטרי אתונה, הדיחה בשלב חצי הגמר את קבוצת אירופורטי רומא 154-166 בסיכום שני מפגשים. את שלב הגמר מול קבוצת הכוכב האדום בלגרד, התחילה הקבוצה בהיכל הביתי "פלאולימפיה" בהפסד 74-68, והגיעה בעמדת נחיתות למשחק השני ב"היכל פיוניר" בבלגרד. למרות הכל, ניצחה בתוצאה 64-73 (ניצחון 138-141 בסיכום שני מפגשים) והניפה את הגביע. בעונת 2000/01 הגיעה לשלב שמינית הגמר ביורוליג והפסידה לאולימפיאקוס. עונה לאחר מכן השתתפה בגביע קוראץ' ולא עברה את שלב הבתים.
ההיכל הביתי של הקבוצה נקרא פלאולימפיה, בעל קיבולת של 5,350 מקומות ישיבה, והוקם בשנת 1986. הספונסר הראשי של הקבוצה הוא חברת "תזניס" (מאז 2008).
ארגן (עץ)

תיאור

עץ הארגן, שמקורו במרוקו נחשב לעץ חזק ועמיד מאוד באקלים מדברי קשה, הן מבחינת טמפרטורה, הן מבחינת לחות באוויר והן מבחינת אספקת מים שוטפת. למעשה, עץ הארגן חזק ועמיד עד כדי כך שכינוי הלטיני היה בעבר "עץ הברזל". עצי הארגן גדלים לגובה של 8-10 מטרים, וחיים 150-200 שנה. הגזע מסוקס וקוצני. העלים קטנים וסגלגלים, באורך 2-4 סנטימטרים. הפריחה באפריל, בפרחים קטנים, בעלי 5 עלי כותרת בצבע צהוב-ירוק חיוור. הפרי באורך 2-4 סנטימטרים ובקוטר 1.5-3 סנטימטרים, בעלי קליפה עבה ומרה שמתחתיה ציפה בעלת ריח מתקתק, אך טעם דוחה, ואגוז קשה המכיל זרע קטן (לעיתים רחוקות 2-3 זרעים) עשיר בשמנים. הפרי מבשיל רק כעבור יותר משנה, בין יוני ליולי של השנה שאחרי הפריחה.
ניתן לראות בישראל עצי ארגן ואת תהליך הפקת השמן ב"משק אורן" אשר נמצא במושב נתיב הגדוד שבבקעת הירדן.

הארגן והאדם

בכמה אזורים במרוקו, אצל הברברים, מהווים עצי הארגן מקור לשמן, עץ לבנין ולהסקה, ולמאכל בהמות, בדומה לעץ הזית באגן הים התיכון. במרוקו משתמשים בעזים שעולות על עצי הארגן כדי לתפוס אותם מצמרות העצים.
במרוקו מכסים יערות הארגן שטח של כ-8,300 קמ"ר, והם מוגדרים שמורה ביוספרית של אונסק"ו. שטחם הצטמק בכמחצית במשך מאה השנים האחרונות, עקב ניצול על ידי התושבים המקומיים. לאחרונה מתפתח שוק בינלאומי לשמן הארגן, ודבר זה מהווה תמריץ למקומיים לשמר את העץ.
זן מיוחד של העץ פותח משנות ה-80 בישראל. כיום מגדלים זן זה בצורה מסחרית להפקת שמן בערבה, בנגב ובאזור אשקלון.
אחמדו אהידג'ו

ביוגרפיה

אהידג'ו נולד בגארואה שבקמרון, בתקופת השלטון הבריטי והתחנך כמוסלמי. את לימודיו התיכוניים עשה בבירה הקולוניאלית יאונדה. בשנת 1942 הצטרף אהידג'ו לשירות הציבורי כמפעיל רדיו בשירות הדואר. במסגרת עבודה זו נדד אהידג'ו ברחבי קמרון. עבודה זו חיזקה את נטיותיו הלאומיות של אהידג'ו. בשנת 1946 החל להיות פעיל בפוליטיקה המקומית. בשנת 1957 כיהן כנשיא האספה המחוקקת של קמרון ובאותה השנה הפך אהידג'ו לסגן ראש הממשלה בפועל. בשנת 1960 נבחר אהידג'ו לראשות הממשלה ולנשיאות. היא כיהן כראש ממשלה מינואר ועד מאי באותה השנה. הוא ניצח בבחירות לנשיאות שנערכו בשנים 1965, 1970, 1975 ו-1980. בשנת 1976 התרחש ניסיון כושל להפילו מהשלטון. שלטונו התאפיין בהתנהגות דיקטטורית ויציבות רבה. אהידג'ו נחשב למנהיג שמרן במיוחד ופחות כריזמטי לעומת נשיאים אחרים באפריקה לאחר האימפריאליזם.
אהידג'ו התפטר מהנשיאות בנובמבר 1982 מסיבות בריאותיות, והוחלף על ידי פול בייה. בתחילה התקיימו יחסים טובים בין אהידג'ו לבייה, אך השניים הסתכסכו ביולי 1983. כשנה לאחר מכן אהידג'ו נידון למוות בזמן שהותו בגלות. בשנת 1984 הומר עונש המוות למאסר. בשנותיו האחרונות אהידג'ו חילק את זמנו בין סנגל לצרפת. הוא נפטר כתוצאה מהתקף לב בנובמבר 1989 בדקר שבסנגל.
על שמו נקרא אצטדיון ביאונדה.
AS9100

AS9100 הוא תקן בשימוש נרחב למערכת ניהול איכות בתעשיות תעופה, חלל וביטחון.
התקן פורסם לראשונה ב-1999, על ידי SAE International והאיגוד האירופי לתעשיות תעופה וחלל.
AS9100 החליף את התקן שקדם לו בתחום - AS9000.
התקן מבוסס על הגרסה העדכנית של תקן ISO-9001 ומכיל אותה בשלמותה, בתוספת דרישות והערות.
נכון להיום, זהו התקן המחמיר ביותר בתחום התעופה.
יצרנים וספקים מרכזיים בתעשיות התעופה, החלל והביטחון דורשים התאמה או הסמכה ל-AS9100 כדרישה חוזית.
שועל ארגנטינאי אפור

מאפיינים

לשועל הארגנטינאי האפור פרווה אפורה, וצבעה חיוור יותר בחלקיו התחתונים. זנבו עבה וארוך, ומגיע לאורך של 30 עד 36 ס"מ. שועל זה בעל אוזניים גדולות. משקלו 2 עד 4 ק"ג. גובהו עד המותן 40-45 ס"מ. אורך גופו וראשו 42-68 ס"מ.
שועל זה פעיל במהלך הלילה. תזונתו מבוססת בעיקר על מכרסמים, ציפורים וארנבות. גרגרים מהווים מרכיב חשוב נוסף בתזונתם בעונת הסתיו. הם מתרבים לקראת סוף הסתיו, כשההמלטה נעשית בסביבות אוקטובר. משכו של ההיריון כ-2 חודשים. הנקבה ממליטה בין 2 ל-4 גורים במאורה והם מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה.
השועל הארגנטינאי האפור ניצוד בשל פרוותו. מוערך כי במהלך שנות השמונים נהרגו למעלה ממיליון פרטים בשביל פרוותם. מקורן של רוב הפרוות מארגנטינה ורובן מיוצאות. בצ'ילה מין זה מוגדר כמין מוגן, אך החוק לא נאכף בקפידה.
החלון

תקציר העלילה

טומי וודרי (בובי דריסקול) הוא ילד בן שמונה שגר עם אביו אד (ארתור קנדי) ואמו מרי (ברברה הייל) בדירה קטנה בפרבר של ניו יורק. טומי הוא בעל דמיון מפותח, "נלחם" נגד פושעים ואינדיאנים ומנצח אותם. הוא מספר לחבריו כי לאביו יש חווה בטקסס והם עומדים לעבור לשם, דבר שמביא אנשים המתעניינים בדירה להוריו ההמומים היודעים שמקור השמועה הוא טומי. הם נוזפים בטומי והוא מבטיח להפסיק לשקר.
קומה מעליהם גרים מר קלרסון (פול סטיוארט) ואשתו (רות רומן). בליל קיץ חם טומי מקבל רשות לישון בחוץ מעבר לחלון על מדרגות החירום. שנתו נודדת והוא מציץ לדירת משפחת קלרסון. גב' קלרסון מקבלת בדירה "לקוח". היא מנסה לגנוב מכיסו של ימאי שיכור כסף. הימאי מתעורר ותוקף אותה ומר קלרסון חש לעזרתה ובעזרת מספריים שהיא מביאה, הוא דוקר ורוצח אותו. טומי רואה כל זאת, מעיר את אמו ומספר לה אך היא אינה מאמינה לו ואומרת שיש לו סיוטי לילה.
למחרת הולך טומי לתחנת המשטרה ומספר על הרצח אך השוטרים לא מאמינים לו. הם שולחים בלש שילווה אותו לביתו. הבלש נכנס לדירת קלרסון במסווה של איש אחזקה, בודק את הדירה אך לא מוצא בה דבר חשוד. מרי וודרי לוקחת את טומי למשפחת קלרסון ומבקשת שייתנצל על מה שאמר נגדם. טומי מתנצל אבל לא אומר על מה והקלרסונים חושדים שהוא יודע על הרצח.
מרי מקבלת מברק שאחיה חולה ומבקש שתבוא אליו. טומי בטוח שהמברק מזויף על ידי קלרסון אך הם מתקשרים בטלפון ציבורי ומתברר שאכן המברק אמיתי.
בלילה, טומי נשאר לבד, האמא אצל אחיה ואבא בעבודה. קלרסון ואשתו מחליטים שזה הזמן לחסל את טומי. קלרסון חודר לדירה ותופס את טומי הם מובילים אותו החוצה אך הוא מצליח להשתחרר. לאחר מרדף הם תופסים אותו ומכניסים אותו למונית. טומי צורח אך הם מסבירים לנהג ולשוטר מזדמן כי זה ילד בעייתי והם מחזירים אותו הביתה.
קלרסון מוציא את טומי למדרגות החירום ומנסה לדחוף אותו כדי שזה ייראה כתאונה אך אשתו מונעת ממנו. טומי מתעשת ובורח לבניין סמוך שמועמד להריסה קלרסון רודף אחריו בחושך עם פנס. בינתיים מגיע למקום האבא ולא מוצא את טומי. השוטר במקום מציע לו לנסוע לבית האח. טומי רואה את אביו נכנס למונית וצועק "עזרה" אך אביו לא שומע. המרדף האפלולי ממשיך. לפתע נתקל טומי בגופת הימאי הנרצח וצועק. קלרסון רודף אחריו אך המדרגות קורסות וקלרסון יכול להתקרב רק על קורה עבה. טומי מזיז את הקורה וקלרסון צונח ונהרג. הצעקות מזעיקות את הדיירים והשוטרים שמחלצים את בובי על ידי קפיצה מגובה אל משטח אלסטי.
טומי כעת הוא גיבור ואביו אומר כי כעת יצביעו עליו ויאמרו "זה האבא של טומי וודרי".
נעדר (סרט)

תקציר העלילה

צ'ארלס הורמן (ג'ון שיאה) הוא עיתונאי אמריקאי צעיר המתגורר עם אשתו בת' (סיסי ספייסק) בסנטיאגו דה צ'ילה. הם נמצאים בחברה של עיתונאים אמריקאים הכותבים לעתונים אמריקאיים בעלי נטיות שמאלניות.
באחד הימים נמצא צ'אלס בעיר הנופש ויניה דל מאר ונפגש עם פקיד אמריקאי המוסר לו כי הוא נמצא בשליחות חשובה עם ראשי צבא צ'ילה. צ'ארלס רושם זאת ובחוזרו לסנטיאגו הוא נחטף ונעלם. אשתו בת' שנתקעה בחוץ בגלל עוצר לילי חוזרת לדירתם ההפוכה ומתחילה לחפש את בעלה.
היא מודיעה על כך לאדמונד ("אד") הורמן (ג'ק למון), הוא מגיע בטיסה מארצות הברית ושניהם מתחילים בחיפושים אחרי צ'ארלס.
הם נפגשים מספר פעמים עם שגריר ארצות הברית בסנטיאגו הטוענים כי הם עושים את כל המאמצים למצוא את צ'ארלס וכי לדעתם הוא בחיים ומסתתר.
אד ובת' לא מאמינים להם וממשיכים בחיפושים. הם מקבלים אישור לבקר בחדר מתים בבית חולים, מסתובבים בין מאות גופות מדממות של אזרחים שנרצחו, מזהים את גופתו של פרנק טרוג'י חברו של צ'ארלס שנטען כי הוא בחיים אך לא מוצאים את גופת צ'ארלס (סצנה קשה לצפייה).
הם מקבלים אישור להיכנס לאצטדיון הלאומי של צ'ילה בו נמצאים אלפי עצורים. הם קוראים לצ'ארלס ברמקול אך ללא תשובה.
לבסוף מקבל אד ידיעה ממקור שמסרב להזדהות כי צ'ארלס נעצר והובא לאצטדיון הלאומי של צ'ילה ושם הוצא להורג.
עם הידיעה הזאת הוא חוזר לשגרירות ארצות הברית שם ממשיך השגריר לטעון כי צ'ארלס כנראה מסתתר. אד מטיח בפניו האשמות של שיתוף פעולה עם השטר פינושה והשגריר מתוודה בפניו כי הדבר חיוני וכי האמריקאים מגינים בכך על זכויותיהן של יותר מ-3000 חברות אמריקאיות הנמצאות בצ'ילי וזה נעשה לטובת העם האמריקאי.
לבסוף מודיעים לו מהשגרירות כי אכן צ'ארלס נרצח והם ידאגו להטסת הגופה תוך ימים ספורים.
הגופה מוטסת מסנטיאגו לארצות הברית רק כעבור שבעה חדשים כדי שאי אפשר יהיה לבצע בה נתיחה שלאחר המוות. בסוף הסרט נאמר שהורמן הגיש 11 תביעות נגד הממשלה בארצות הברית אך כולן נדחו בגלל חיסיון וכי עד היום לא הודתה ארצות הברית על התערבותה בהפיכה.
שמוליק מרקו

פרופסור שמוליק (שמואל) מרקו הוא גאולוג ישראלי, חבר סגל בכיר בחוג לגאופיזיקה באוניברסיטת תל אביב.

קורות חיים ועבודתו

בין השנים 1976 ל-1988 עבד כמדריך וכמנהל בית ספר שדה אילת של החברה להגנת הטבע. 
למד במחלקה לגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים לימודי בוגר, מוסמך ודוקטורט (קיבל את התואר ב-1997). בשנת 1991 השתלם במחלקה לגאופיזיקה באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. 
משנת 1994 עד 2000 עבד כחוקר במכון הגאולוגי. 
משנת 2000 - חבר סגל בחוג לגאופיזיקה שבבית הספר לסביבה ולמדעי כדור הארץ באוניברסיטת תל אביב. 
בשנים 2013-2016 שימש כראש החוג לגאופיזיקה ומשנת 2016 מכהן כראש בית הספר לסביבה ולמדעי כדור הארץ.
עיקר מחקריו של פרופסור מרקו מכוונים לתיעוד ההופעה בזמן ובמרחב של רעידות האדמה שהיו באזור בעבר על פי דפורמציה בסדימנטים (פאליאוסייסמולוגיה) ובאמצעות ניתוח נזקים במבנים ארכאולוגיים (ארכאוסייסמולוגיה). כמו כן הוא חוקר את התנהגות השדה המגנטי של כדור הארץ בעבר (פאליאומגנטיזם).
מצעדי יום הניצחון במוסקבה

מצעד הניצחון (ברוסית: Парад Победы) הוא מצעד צבאי אשר נערך בכיכר האדומה במוסקבה מדי שנה, מאז שנת 1995 ביום הניצחון.
בתקופת ברית המועצות נערכו ארבעה מצעדי ניצחון סך הכול, כשהראשון שבהם היה ב-24 ביוני 1945.
המצעד מציין את יום השנה והחגיגות על כניעת גרמניה לבעלות הברית במלחמת העולם השנייה והוא נערך בכל רחבי רוסיה ובערים הגדולות במדינה ונערך גם בבירות של מדינות חבר העמים, אך המרכזי והגדול מכולם נערך בשעה 10 בבוקר (שעון מוסקבה) בכיכר האדומה.
למצעד מגיעים נציגים ממדינות שונות והוא מועבר בדרך כלל בשידור חי בערוצי הטלוויזיה השונים ברוסיה ובשאר העולם ומהווה לאירוע המרכזי של יום הניצחון.
הקורפוס האמפיבי החמישי (ארצות הברית)

הקורפוס האמפיבי החמישי היה עוצבה של חיל הנחתים של ארצות הברית, אשר לחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
רוברט קוז'ניובסקי

ביוגרפיה

קוז'ניובסקי נולד בלובאצ'וב. אחותו הצעירה, סילביה, אף היא אתלטית אולימפית שהשתתפה בתחרות ל-20 ק"מ הליכה (באתונה 2004 ובבייג'ינג 2008).
באוניברסיאדה שנערכה בשפילד, אנגליה ביולי 1991 זכה קוז'ניובסקי במדליית זהב בתחרות ל-20 ק"מ הליכה. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום עשירי בתחרות ל-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:21:32 שעות. באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוא פסל בתחרות ל-50 ק"מ הליכה ולא סיים את התחרות ל-20 ק"מ הליכה ובאוניברסיאדה שנערכה בבאפלו, שבמדינת ניו יורק בשנת 1993 הוא זכה במדליית זהב בחרות ל-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:22:01 שעות והגן על תוארו. באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 הוא פסל בתחרות ל-50 ק"מ הליכה.
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכה קוז'ניובסקי במדליית ארד בתחרות ל-50 ק"מ הליכה בתוצאה של 3:45.57 שעות, אחרי ולנטין קונונן מפינלנד (3:43.42 שעות) וג'ובאני פריצ'לי מאיטליה (3:45.11 שעות).

אלוף אולימפי

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה קוז'ניובסקי במדליית זהב ב-50 ק"מ הליכה בתוצאה של 3:43:30 שעות, לפני מיכאיל שצ'ניקוב מרוסיה (3:43:46 שעות) וולנטי מסנה מספרד (3:44:19 שעות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני בתחרות ל-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:21:13 שעות.

אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכה קוז'ניובסקי במדליית זהב בתחרות ל-50 ק"מ הליכה בתוצאה של 3:44:46 שעות, לפני חסוס אנחל גרסיה מספרד (3:44:59 שעות) ומיגל רודריגז ממקסיקו (3:48:30 שעות).

אלוף אירופה

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1998 זכה קוז'ניובסקי במדליית זהב בתחרות ל-50 ק"מ הליכה
באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 פסל קוז'ניובסקי בתחרות ל-50 ק"מ הליכה.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת סידני (2000) זכה קוז'ניובסקי בשתי מדליות זהב ובכך היה להלך הראשון במשחקים האולימפיים שזכה בשתי מדליות זהב באולימפיאדה אחת. בתחרות ל-20 ק"מ הליכה בשיא אולימפי חדש של 1:18:59 שעות, לפני נואה הרננדס ממקסיקו (1:19:03 שעות) וולדימיר אנדרייב מרוסיה (1:19:27 שעות) ובתחרות ל-50 ק"מ הליכה בתוצאה של 3:42:22 שעות לפני אייגרס פדייבס מלטביה (3:43:40 שעות) וחואל סאנצ'ס ממקסיקו (3:44:36 שעות).
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה קוז'ניובסקי במדליית זהב ב-50 ק"מ הליכה בתוצאה של 3:42.08 שעות, לפני חסוס אנחל גרסיה (3:43.07 שעות) ואדגר הרננדז ממקסיקו (3:46.12 שעות).

שיאן עולם

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 זכה קוז'ניובסקי במדליית זהב בתחרות ל-50 ק"מ הליכה בשיא עולם חדש של 3:36:39 שעות ובכך הגן על תוארו.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכה קוז'ניובסקי במדליית זהב בתחרות ל-50 ק"מ הליכה בשיא עולם חדש של 3:36:03 שעות, לפני גרמן סקוריגין מרוסיה (3:36:42 שעות) ואנדריאס ארם מגרמניה (3:37:46 שעות) ובכך הגן תוארו.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה קוז'ניובסקי בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתחרות ל-50 ק"מ הליכה בתוצאה של 3:38:46 שעות, לפני ההלכים מרוסיה דניס ניז'גורודוב (3:42:50 שעות) ואלכסיי וייוודין (3:43:34 שעות).
רועי לוי (ראש עיר)

ביוגרפיה

רועי לוי נולד וגדל בשכונת בן דור בנשר.
ללוי תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במדיניות ציבורית בהתמחות בביקורות פנים וציבורית. שימש בזמן לימודיו כמנכ"ל אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת חיפה, לאחר מכאן שימש כיועץ להובלת מהלכים של שר הביטחון שאול מופז וממלא מקום מנכ"ל רשת המתנ"סים בקריית מוצקין. בשנת 2014 החל לשמש כמבקר עיריית קריית ים ונציג פניות הציבור בעיר.
לוי משמש כחבר מועצת העיר נשר משנת 2008. בתחילה נבחר כחבר ברשימתו של ראש העיר אבי בינמו "ירוקים למען נשר", והחזיק אף בתיק החינוך. בתפקידו האחרון היה ראש האופוזיציה במועצת העיר. במשך כהונתו כחבר מועצת העיר שימש גם כיו"ר הוועדה לקידום הנגידות בחינוך, יו"ר ועדת ביקורת וחברת בוועדת כספים ומכרזים. 
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 הציג את מועמדותו במסגרת רשימת "כן נשר", וגבר על ראש העיר בינמו, ועל שני מתמודדים נוספים כאשר גרף כ-66% מהקולות. רשימתו השיגה שישה מנדטים במועצת העיר. בבחירות אלה זכה לתמיכתם של מפלגת כולנו, ישראל ביתנו והבית היהודי.
לוי נשוי למורן ואב לשלושה.
ברברה האריס

ביוגרפיה

נולדה בעיר אוונסטון שבאילינוי לאיש העסקים אוסקר האריס פאולה קאן ולפסנתרנית נטלי דנסמור.
הייתה נשואה למחזאי ולמורה לדרמה פול סטילס.

תיאטרון

האריס החלה דרכה בתיאטרונים בשיקגו לצידו של בעלה המורה לדרמה פול סטילס שסידר לה תפקיד מקצועני ראשון בברודוויי במחזמר "מהעיר השנייה", תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס הטוני.
זכתה בפרס התיאטרון העולמי בשנת על הופעתה במחזה "Oh Dad, Poor Dad, Mama's Hung You in the Closet and I'm Feelin' So Sad".
ב-1965 הייתה מועמדת לפרס הטוני בפעם השנייה על הופעתה במחזמר "ביום בהיר תוכלי לראות לנצח".
ב-1966 זכתה האריס בפרס טוני על תפקידה במחזמר "עץ התפוח" בבימויו של מייק ניקולס.

קולנוע וטלוויזיה

האריס הועמדה לפרס גלובוס הזהב על הופעת הבכורה שלה בקומדיה "אלף ליצנים" כמנהלת מוסד הרווחה ד"ר סנדרה מוסקוביץ' לצידם של ג'ייסון רוברדס ומרטין בלסם.
ב-1971 הופיעה האריס לצידו של דאסטין הופמן בדרמה הקומית "מי זה הארי קלרמן ולמה הוא אומר את הדברים הנוראים האלה עליי?", הסרט בעל השם הארוך ביותר שהועמד אי פעם לפרס האוסקר.
הסרט נקטל על ידי רוב המבקרים, אולם האריס ששיחקה זמרת בשם אליסון דנסמור הייתה נקודת האור היחידה כשקיבלה על הופעתה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
באותה השנה הופיעה האריס גם בקומדיה שכתב ניל סיימון "מלון פלאזה" בתור מוריאל טייט אשתו של המפיק ג'סי קיפלינגר (וולטר מתאו).
ב-1975 הועמדה האריס לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרטו של רוברט אלטמן "נאשוויל" בתור ווינפילד זמרת צעירה ומוכשרת. בשנת 1976 הועמדה פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית בתפקיד קומי על הופעותייה בסרטים "מזימות" של אלפרד היצ'קוק בתור הנוכלת בלאנץ' טיילר המתחזה למדיום ומרמה אנשים ו"שישי הפוך" בתור איליין אנדרוס המחליפה את גופה עם בתה אנאבל (ג'ודי פוסטר).
באמצע שנות ה-80 השתתפה בדרמה הקומית של פרנסיס פורד קופולה "להתחתן בשנית" בתור אוולין אמה של פגי סו בודל (קת'לין טרנר) ובקומדיה של פרנק אוז "נוכלים עם סגנון" בתור הגברת העשירה פאני אמובאנקס.
נפטרה בסקוטסדייל שבאריזונה ב-21 באוגוסט 2018.
תומאזו לנדולפי

יצירתו

לנדולפי, יליד   העיירה פיקו (Pico Farnese), נפת פרוזינונה, כתב רומנים וסיפורים קצרים גרוטסקיים ופנטסטיים אשר לעיתים גובלים במדע בדיוני, לעיתים משלבים אלמנטים גותיים, ולעיתים ריאליסטיים למדי. הוא תרגם לאיטלקית יצירות מרוסית וגרמנית, מאת סופרים כמו פיודור דוסטויבסקי, אלכסנדר פושקין, ניקולאי גוגול והוגו פון הופמנסתאל, והשפעתם ניכרת גם בכתיבתו. 
יצירתו הידועה ביותר היא סיפור סתיו (Racconto d'autunno‏, 1947), רומן גותי המתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה ועוסק בפורע חוק הנמלט לאחוזה בהרים שם הוא נתקל בדיוקן מושך של אישה, ושומע קולות מסתוריים המדרבנים אותו לחקור את המתרחש במקום ומובילים אותו לסדרה של תגליות מפתיעות. 
לנדולפי השפיע רבות על סופרים איטלקיים אחרים כמו איטלו קאלווינו, אך השפעתו ניכרת גם על סופרים פוסטמודרניסטיים אחרים, כמו דונלד ברתלמי האמריקאי שהעריך במיוחד את סיפורו הקצר "אשתו של גוגול" ("La moglie di Gogol"‏, 1954). בסיפור זה המספר מתאר מפגש עם הסופר הרוסי הנודע גוגול, בו הוא מגלה שאשתו היא למעשה בובת גומי מתנפחת. הספר שתי רווקות זקנות מאת לנדולפי תורגם לעברית וכולל שתי נובלות - "שתי רווקות זקנות" (Le due zittelle‏, 1952) ו"מלכת הסרטן" (Cancroregina‏, 1950).