חיים טייטלבאום

ביוגרפיה

חיים טייטלבאום, יליד 1959, הוא בוגר המכון הגבוה לתורה, תואר ראשון (1982–1985), תואר שני (1985–1988) ותואר שלישי במחלקה לפיזיקה (1988–1991), תואר ראשון במחלקה למדעי המחשב, ותואר שני במנהל עסקים למנהלים, כולם באוניברסיטת בר-אילן. סיים את הדוקטורט בפיזיקה בהנחייתו של שלמה הבלין בציון "מעולה" בשנת 1991, זכה במלגת רוטשילד ויצא להשתלמות פוסט-דוקטורט באוניברסיטת מרילנד ובמכונים הלאומיים לבריאות (NIH) בארצות הברית. בשנת 1993 הצטרף לסגל המחלקה לפיזיקה, ובשנת 2006 התמנה לפרופסור מן המניין. טייטלבאום כיהן כמדען אורח באוניברסיטת מישיגן בארצות הברית. מתגורר בגבעת שמואל, נשוי לדורית ואב לארבעה.

שירות צבאי

טייטלבאום התגייס לצה"ל בשנת 1978 ושירת בשירות סדיר וקבע בחיל התותחנים במשך כחמש שנים, בגדוד 404 (שפיפון) ובביסל"ת. השתתף במבצע שלום הגליל (מלחמת לבנון הראשונה) כקנ"א (קצין ניהול אש) בגדוד 404.
משנת 1982 שירת במערך המילואים בשלל תפקידי פיקוד בחיל התותחנים- מפקד סוללה, מג"ד (מפקד גדוד), ולבסוף סגן מפקד אגד ארטילרי בפיקוד המרכז (במשך כשמונה שנים). בדרגת אל"ם (מ-2004).
באמצע שנות התשעים היה בין מייסדי פורום מג"דים, מח"טים וטייסים במילואים, ובשנת 2010 הוזמן על ידי קצין מילואים ראשי להיות חבר במועצה הציבורית למען מערך המילואים.

מחקריו

עבודתו המחקרית של טייטלבאום היא עבודה תאורטית, אשר מטרתה להבין מגוון תהליכים פיזיקליים סטטיסטיים במערכות מורכבות – פיזיקליות, כימיות וביולוגיות. כל פרויקט הוא בשיתוף פעולה עם קבוצות ניסוייות. תחומי המחקר הספציפיים הם מערכות ריאקציה-דיפוזיה  (ריאקציות לכידה וחזיתות ריאקציה), פיזיקה של ממשקי הרטבה-ריאקציה, ותאוריה של תנועת אור ברקמות ביולוגיות למטרות אבחון על ידי הדמיה אופטית.
טייטלבאום פרסם למעלה מ-70 מאמרים מדעיים בכתבי-עת בינלאומיים, נשא למעלה מ-50 הרצאות (רובן מוזמנות) בכינוסים בינלאומיים, הדריך 15 תלמידי מחקר (לתואר שני, שלישי, ופוסט-דוקטורט), זכה במענקי מחקר מהקרן הלאומית למדע וממשרד המדע, והיה שותף בארגון כינוסים מדעיים בינלאומיים.

תפקידים באקדמיה

טייטלבאום כיהן במספר תפקידי מפתח באקדמיה. בשנת 1999 מונה לראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן, וכיהן בתפקיד זה במשך ארבע שנים, עד שנת 2003. בתקופה זו פעל לגידול משמעותי של מספר הסטודנטים לכל התארים במחלקה, עדכון תוכניות הלימודים, שדרוג מעבדות ההוראה, הגדלת סכומי המלגות והפרסים, ומיסוד עבודתן של ועדות מחלקתיות. כמו כן גויסו מספר חברי סגל חדשים, למרות תחילתו של עידן הקיצוצים ב"עשור האבוד" של ההשכלה הגבוהה.
בשנים 2003 עד 2006 כיהן כיו"ר ועדת המשמעת האוניברסיטאית לסטודנטים. בתפקידו זה קידם את המודעות למשמעת ולטוהר הבחינות באוניברסיטה.
בשנת 2007 מונה לסגן הרקטור, כסגנו של הרקטור יוסף מניס, וכיהן בתפקיד זה כשלוש וחצי שנים, עד שנת 2010. פעל לעיצוב תחומי הפעילות של לשכת סגן הרקטור, הקים את המרכז לקידום ההוראה, את היחידה להערכת איכות תוכניות הלימודים, מיסד את מפעל "המרצה המצטיין" ויסד את תוכנית הדגל לתלמידים מצטיינים - "הנבחרים". כיו"ר הוועדה לקבלת תלמידים פעל לייעול ועידוד הרישום והקבלה לאוניברסיטה, וכממונה על ועדת ההוראה הוביל את פרויקט הסילבוסים הכלל-אוניברסיטאי.
בשנת 2010 נבחר לרקטור ה-16 של אוניברסיטת בר-אילן. בתפקידו כרקטור הוביל תנופת צמיחה בדגש על קליטה וקידום של חברי סגל אקדמי בכיר, המהווים את מנוע הצמיחה הראשי של האוניברסיטה. בארבע שנות כהונתו נקלטו למעלה מ-200 חברי סגל חדשים, שהם תוספת נטו של למעלה מ-100 חברי סגל, והופכים את בר-אילן לאוניברסיטה הצומחת ביותר בישראל. ביצע רפורמות רבות במינהל האקדמי. בשנת 2014 נבחרה מרים פאוסט להחליפו בתפקיד הרקטור.
מחוץ לאוניברסיטה כיהן טייטלבאום כחבר בוועדת המקצוע להוראת הפיזיקה וחבר בוועדה לנושאי יסוד במקצועות המדע הבסיסיים במשרד החינוך, חבר הוועד המנהל של המרכז ארצי לבחינות ולהערכה, חבר הוועד המנהל של מחב"א (מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי), וחבר הוועדה המייעצת של כתב העת לענייני הוראה במוסדות להשכלה גבוהה "הוראה באקדמיה". מ-2016 מכהן כיו"ר הוועד המנהל של מחב"א (מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי), כחבר המועצה להשכלה גבוהה, וכן כחבר המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון).