Animal Collective

נקודת ההתחלה והשפעות מוקדמות

אנימל קולקטיב גדלו כחברי ילדות במחוז בולטימור. נואה לנוקס וג'וש דיב הכירו בכיתה ב' ב-Waldorf School of Baltimore והפכו חברים טובים. לאחר כיתה ח', לנוקס עזב לתיכון של רשת Waldorf בפנסילבניה, כאשר דיב נרשם ל-The Park School of Baltimore, שם דייוויד פורטנר למד עוד מכיתה א'. ב-1993, בריאן ווייץ עבר מפילדלפיה למחוז בולטימור, נרשם ל-Park גם כן, והפך חבר של פורטנר. לפי לנוקס, החברים למדו בבתי ספר בעלי דגש על יצירתיות, דמיון וביטוי עצמי. ווייץ ופורטנר החלו לנגן מוזיקה ביחד בגיל 15 בגלל אהבתם המשותפת ללהקה Pavement ולסרטי אימה. הטווח המוזיקלי שלהם כלל גרסאות כיסוי לשירים של Pavement ושל The Cure כמו גם לשירים ״Poison״ של Bell Biv BeVoe ו-״Seasons In The Sun״ של Terry Jacks. כאשר השניים פגשו את דיב מאוחר יותר בתיכון, הם הקימו את להקת האינדי רוק Automine עם שני חבריהם ללימודים ברנדן פאולר (BARR) ועם דייוויד שפריץ. באותו הזמן לקבוצה לא היה כל קשר לסצנת המוזיקה של בולטימור והייתה בעיקר ״בספסלים האחוריים״.
בשנת 1995, Automine שחררו עצמאית את עבודתם הראשונה והיחידה, הסינגל Padington Band. בסביבות זמן זה הם עברו את החוויה הראשונה שלהם עם סמים פסיכדליים כמו LSD והחלו לאלתר בזמן שהם מנגנים מוזיקה. כשפורטנר היה בן 16, הוא כתב וביצע את השיר ״Penny Dreadfuls״ עם Automine שלאחר מכן הופיע באלבום הראשון של אנימל קולקטיב Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished.
הארבעה החלו לגלות מוזיקה פסיכדלית ואקספרימנטלית כמו Noggin, כמו גם להקות קראוט רוק כגון Silver Apples ו-Can. במקביל, דיב הכיר את לנוקס לפורטנר ולווייץ, וארבעתם החלו לנגן מוזיקה; לעיתים כולם, לעיתים רק חלקם, ולעיתים כל אחד לבד. התקופה הזו הניבה מספר הקלטות ביתיות שהחברים החליפו ביניהם ושאפשרו להם לחלוק רעיונות. ווייץ ופורטנר, שהשתמשו במכונת תופים בפעם הראשונה, הקימו את הצמד Wendy Darling, שהסאונד שלו הושפע מפסקולים של סרטי אימה כמו The Texas Chain Saw Massacre ו-The Shining.
ב-1997, לנוקס ודיב עזבו לקולג' באזור בוסטון (Boston University ו-Brandeis University), בעוד וויץ ופורטנר נרשמו לאוניברסטאות בניו יורק (אוניברסיטת קולומביה ו-NYU). בזמן הזה לנוקס ודיב הכינו את אלבום הבכורה של לנוקס, Panda Bear, ממספר הקלטות שלנוקס ערך בשנים שעברו, ובנוסף הקימו את חברת התקליטים Soccer Star Records כדי לשחררו דרכה.

Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished

ווייץ ופורטנר, שתעבו את חייהם החדשים כסטודנטים ב-NYU, חזרו למרילנד כל קיץ כדי לפגוש את לנוקס ודיב וכדי לנגן ביחד. באותו הזמן פורטנר עבד על אלבום שבסופו של דבר יהפוך ל-Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished. פורטנר ביקש מלנוקס לנגן על התופים באלבום, והם הקליטו אותם לצד פסנתר וגיטרות אקוסטיות בקיץ 1999. עד לסוף השנה פורטנר חזר למרילנד בסופי השבוע כדי להקליט אובר-דאבינג וכדי לסיים למקסס את האלבום. הוא שוחרר לבסוף בקיץ העוקב תחת השם Avey Tare and Panda Bear.
במקביל ללימודי הביולוגיה הימית, ווייץ ארגן מופע נויז ב-WKCR, תחנת הרדיו של Columbia College. בסופי השבוע, הוא ופורטנר לוו תקליטי מוזיקת אוונגרד והאזינו להם לאורך הלילה בחדר המעונות של ווייץ, חוויה שהרחיבה את האופק המוזיקלי של השניים.
בקיץ של שנת 2000, ארבעת החברים בילו מספר חודשים בדירתו של פורטנר בניו יורק כשהם מנגנים באינטנסיביות ביחד תוך שימוש בסינתיסייזרים עתיקים, גיטרות אקוסטיות וכלי בית. לפי לנוקס, בקיץ זה נוצר הבסיס עבור כל המוזיקה העתידית של אנימל קולקטיב. עם זאת, כל ההקלטות של תקופה זו נגנבו כאשר פורטנר עבר דירה והעמיס את חפציו לרכבו בלילה שלפני המעבר.
לצד לימודיו, דייב פורטנר ארגן הופעות ב-New York University למשך תקופה מסוימת. משום שחלק קורס עם Eric Copeland, הוא ארגן מופע עבור להקתו Black Dice ולבסוף השניים הפכו לחברים. בשנת 2000, Spirit They're Gone, Spirit They've Vanished היה גמור, ולנוקס ודיב עזבו לניו יורק. כתוצאה, המוזיקה של הלהקה הפכה לשיתופית יותר בטבעה. אחרי שהכיר את לנוקס לקופלנד, פורטנר ולנקוס העלו את הופעתם הראשונה ביחד בניו יורק ב-The Cooler ביחד עם Dogg and Pony, Rapture ו-Black Dice. כל זה קרה בסוף קיץ 2000.
זו הייתה הפעם הראשונה שהם עטו מסכות ומרחו עצמם באיפור, דבר שמאוחר יותר נהפך למאפיין בולט של ההופעות החיות של הלהקה. מכאן ואילך, פורטנר הופיע עם מסכה בכל ההופעות של הלהקה בשנתיים הראשונות שלה. לנוקס חבש קפוצ'ון של דב פנדה על ראשו (כאמור, שם הבמה שלו הוא Panda Bear) ומאוחר יותר התקשט בצבעי פנים. במהלך סיבוב ההופעות האירופאי של תחילת 2004 הוא חבש פיאה לבנה. דיב הופיע כשלפרצופו מסכה במהלך סיבוב ההופעות של האלבום Here Comes the Indian. סיבוב ההופעות באוסטרליה בנובמבר 2006 היה הפעם האחרונה שהלהקה התקשטה במסכות.
לדברי פורטנר, הסיבה שחברי הלהקה נהגו להסוות עצמם הייתה כדי לעזור להם להיות משוחררים יותר וכדי להכניס את הקהל לאווירה שהם רצו להשרות בזמן ההופעה. מנהג זה נעצר לבסוף משום שהם חשו שהוא עלול להפוך לגימיק שיסיח את תשומת הלב מהמוזיקה. עם זאת, ווייץ עדיין מתהדר בפנס ראש בהופעות חיות, כפי שעשה מההתחלה.

Danse Manatee-Here Comes the Indian

לאחר שלנוקס ופורטנר הופיעו במועדונים ברחבי ניו יורק כצמד, ווייץ הצטרף בסוף שנת 2000 והחל להופיע עמם. חלק רב מהחומרים של אותן הופעות יהיה בסופו של דבר חלק מ-Danse Manatee, האלבום שיציא בשנת 2001 תחת השם Avey Tare, Panda Bear and Geologist. התהליך של הכנת חומרים בזמן הופעות, הקלטתם לאחר מכן וזניחה של חלקם יהפוך לסימן היכר של אנימל קולקטיב.
לחברות הקרובה עם Black Dice הייתה השפעה עמוקה וארוכה על הלהקה. בקיץ 2001, Black Dice לקחו אותם לסיבוב הופעות שתועד דרך אלבום הלייב Hollinndagain משנת 2002. האלבום שוחרר דרך St. Ives, מעין סניף "בוטיק" שמנוהל על ידי חברת התקליטים Secretly Canadian ונוהג להוציא מהדורות תקליטי ויניל מוגבלות בלבד. Hollinndagain, מוגבל ל-300 עותקים כאשר כל אחד מהם מציג עטיפה ייחודית מעשה עבודת יד, הוא אחד מפריטי האספנים הנדירים ביותר של אנימל קולקטיב. הוא שוחרר מחדש, כ-CD וכתקליט ויניל, ב-31 באוקטובר 2006 דרך Paw Tracks.
בנקודה הזו, דיב החל להופיע עם הקבוצה. האלבום הבא שעתיד היה לצאת ללהקה היה Campfire Songs. הקונספט של האלבום וחלק מהחומרים שבו היו חלק מתקופת ההופעות בניו יורק של פורטנר ושל לנוקס. האלבום מורכב מחמישה שירים שהוקלטו בלייב וברצף ב-2001 במרפסת המקורה של דודתו של פורטנר במונקטון שבמרילנד. בניסיונם ליצור אלבום חמים ומזמין כמדורה (באנגלית: campfire), החברים הקליטו עצמם מנגנים כאשר אחד מהמיקרופונים ממוקם בחוץ כדי לקלוט את רעשי הסביבה. הקלטות שנעשו בשטח הפתוח שבקרבת הבית התווספו גם כן. האלבום המקורי כבר אינו מיוצר, אך Paw Tracks הוציאו אותו מחדש ב-26 בינואר 2010.
לאחר סשן הקלטות זה הם החלו לעבוד על חומרים חדשים ששוחררו לאחר מכן ב-Here Comes the Indian, וניצבו בפני בעיות קשות בתוך הקבוצה. בתחילת 2002 הם יצאו לסיבוב ההופעות הגדול הראשון שלהם שלקח אותם לדרום ארצות הברית; סיבוב הופעות שלדברי פורטנר התגלה כחוויה מטלטלת למדי. מיד לפני סיבוב ההופעות הבא שלהם בקיץ, ווייץ קיבל הודעה על כך שהתקבל ללימודי תואר שני באריזונה למסלול לימודים שחשק בו. לאחר שלושה ימים כאוטיים בדרכים בהם הואן של הלהקה שבק חיים, הציוד החל להינזק והכסף החל להיגמר, סיבוב ההופעות עמד על סף ביטול. ווייץ מתאר שבאותו הרגע היה ברור לכל החברים כי הם יסיימו את סיבוב ההופעות, יכנסו לאולפן כדי להקליט את השירים ואז יזדקקו לחופש זה מזה. כאשר הם הגיעו לסן פרנסיסקו, הוא החליט לבסוף לבחור בלימודיו ועזב את הלהקה לשנה אחת.
ב-2002, אנימל קולקטיב היו מושא לשמצה על הופעתם באלבום Invoke של Arto Lindsay.
משום שהקבוצה חששה ש-Avey Tare, Panda Bear, Deakin and Geologist יהיה שם ארוך מדי, ומשום שחברות התקליטים המליצו ששם אחיד יותר הוא הכרחי להצלחה בשוק, החליטו החברים לאמץ את שמם הנוכחי. הם השתמשו בשמה של חברת התקליטים הקודמת שלהם Animal כהשראה לשם שנבחר ״Animal Collective״. ההרכב הזה יועד להיות שונה מזה של להקה טיפוסית; הרכב שיעניק לחבריו את החופש לעבוד כזוג, כשלישייה או כרביעייה, כפי שיוכתב על ידי הפרויקט הרלוונטי או על ידי מצב רוחם. ההוצאה הראשונה שלהם תחת השם הזה הייתה Here Comes the Indian, ששוחרר בשנת 2003 על ידי חברת התקליטים החדשה שלהם, Paw Tracks, שנוצרה ביחד עם Todd Hyman מ-Carpark Records. אנימל קולקטיב מחליטים אילו חומרים ישוחררו דרך Paw Tracks, בעוד היימן מנהל את העסקים השוטפים. הקבוצה שמחה למצוא את היימן, אדם בעל ניסיון בניהול עסק שכזה שבנוסף היה מסור למוזיקה של הלהקה. מש-Paw Tracks נוצרה, Animal פחות או יותר נזנחה. Here Comes the Indian היה האלבום הראשון שבו כל ארבעת החברים באנימל קולקטיב השתתפו. המוזיקה של האלבום, טקסטורות סאונד עמוסות ונגינה אנרגטית, הרחיבה את החשיפה של הלהקה באופן משמעותי.
לאחר ששתי ההוצאות בשנת 2003 משכו תשומת לב רבה, Black Dice ערכו היכרות בין הקבוצה לבין Fat Cat Records; היכרות שהסתיימה כשהלהקה פותחת במערכת יחסים עם מעריציה החדשים ב-Fat Cat. ההוצאה הראשונה של אנימל קולקטיב תחת חברה זו היה אלבום כפול שכלל את Spirit ואת Danse Manatee, שקודם לכן היו זמינים ומוכרים רק באזור ניו יורק.

Sung Tongs-Strawberry Jam

אחרי שכבות הסאונד העמוסות של Here Comes The Indian, פורטנר ולנוקס מחליטים להתרכז ביצירת חומרים בסיסיים ומופשטים יותר. כל אחד מהם החל לכתוב ולהלחין והם הופיעו כצמד, לרוב רק עם גיטרות אקוסטיות, תוף בודד, כמה אפקטים וקולותיהם. הצמד הופיע בעולם רוב השנה עם החומרים החדשים, כשהוא משמש מופע חימום בין היתר ללהקה האיסלנדית múm ול-Four Tet, עד שהשניים חזרו ל-Lamar, קולורדו כדי להקליט את השירים עם Rusty Santos, מוזיקאי ניו יורקי וחבר. התוצאה הייתה Sung Tongs ששוחרר תחת Fat Cat Records ב-2004. Sung Tongs זכה לתשבחות מהמבקרים עבור ההרמוניות שבו, טקסטורות הסאונד האקזוטיות, המלודיות הקליטות וטבעו המשוחרר.
באותו הזמן, בריאן ווייץ חזר מאריזונה והוא וג'וש דיב חברו לצמד חבריהם שוב. כל הארבעה החלו לכתוב שירים חדשים ביחד שבסופו של דבר הופיעו בהוצאה שלהם מ-2005 Feels. אנימל קולקטיב, בתור הצמד Panda Bear & Deakin (הידוע גם בשם Noah's Ark), הופיעו ביפן בפעם הראשונה בפברואר 2004 עם Greg Davis & Ogurusu Norihide, אומנים המוחתמים ב-Carpark Records. בזמן סיבוב ההופעות שלהם באירופה, Kieran Hebden (הידוע בשם הבמה Four Tet) הכיר את החברים ל-Vashti Bunyan באדינבורו, סקוטלנד. בהיותם מעריצים של אלבום הקאלט הפולקי של הזמרת משנת 1970, Just Another Diamond Day, הקבוצה סעדה לארוחת ערב עם Bunyan וביקשו לשתף עמה פעולה במספר הקלטות. הקבוצה עודדה אותה לשיר בשלושה שירים שנותרו עוד מתקופת Sung Tongs. השירים שוחררו ב-Prospect Hummer EP בתחילת 2005. ווייץ, שהתחיל לעבוד במשרה מסודרת בתחילת 2004, לא יכול היה להצטרף לסיבוב הופעות זה ולכן פספס את סשן ההקלטות עם Bunyan, אך הוא תרם שיר אינסטרומנטלי אחד ל-EP. ההוצאה הזו ב-2005 הובילה את Fat Cat Records להחתים את Vashti Bunyan, שסוף סוף כתבה, הקליטה ושחררה אלבום שני, ובכך סיימה פסק זמן יצירתי של 30 שנה.
באוקטובר 2005, אנימל קולקטיב שחררו את אלבום האולפן השישי שלהם Feels, שהוקלט בסיאטל עם Scott Colburn, חבר הלהקה Climax Golden Twins הידוע בעבודתו עם ההרכב Sun City Girls. לאחר Feels, אנימל קולקטיב תכננו את סיבוב ההופעות המקיף ביותר שלה שנמשך לתוך סתיו 2006 וכלל ביקורים באוסטרליה ובניו זילנד בפעם הראשונה, לצד השתתפות בפסטיבלים באירופה, והופעות בצפון אמריקה.
הם הוציאו מספר שירים חדשים במהלך סיבוב הופעות זה של 2005–2006: ״Reverend Green״, ״Fireworks״, ״Chores״, ״#1״, ״Safer״, ״Peace Bone״, ״Cuckoo״ ו-״Street Flash״. בקיץ 2006, אביו של דיב נפטר, אירוע שהוביל לביטולו של מופע לאחר שני שירים בלבד בפסטיבל Rock Herk ב-15 ביולי.
בשלהי סתיו 2006, אנימל קולקטיב שחררו את People באוסטרליה כתקליט ״7 ובעולם כתקליט ״12 בתחילת 2007. ההוצאה כללה שלושה שירים ״People״, ״Tikwid״ ו-״My Favorite Colors״, כמו גם גרסת לייב ל-״People״.
בינואר 2007, חברת התקליטים Domino Recordings Company הכריזה שהיא תשחרר את האלבום החדש, אז עוד חסר השם, של אנימל קולקטיב. במהלך ההקלטות בתחילת 2007 ג'וש דיב הכריז שהוא לוקח פסק זמן עד הסתיו מהשתתפות בהופעות חיות בגלל סיבות אישיות שונות. אנימל קולקטיב הופיעו כשלישייה מאותו רגע ועד סוף 2009, כאשר Deakin חזר להופיע עמם ב-2011.
ב-4 ביולי 2007, Strawberry Jam הודלף לרשת. האלבום יצא בארצות הברית ב-11 בספטמבר 2007 וזכה לתשבחות מיידיות, בחלקו בגלל התמקדות רבה בשירה. האלבום הוכרז כאלבום השנה של Pitchfork ושל Tiny Mix Tapes.
ב-27 באפריל 2007, פורטנר, תחת השם Avey Tare, הוציא את האלבום Pullhair Rubeye עם אשתו Kría Brekkan, חברה לשעבר בהרכב האיסלנדי múm.

Merriweather Post Pavilion

הלהקה הופיעה רבות לאורך שנת 2007 כשהיא משלימה מספר סיבובי הופעות באמריקה ובאירופה. מתחילת מאי 2007 הלהקה הציגה מספר שירי לייב מהתקופה שלאחר Strawberry Jam. ב-5 באוקטובר 2007, הלהקה, בהרכבה המלא (בניגוד להופעות של 2007 ושל 2008 אז הופיעו כשלישייה), הופיעה בבכורה טלוויזיונית בתוכנית הלילה של Conan O'Brien כשהם מבצעים את שירם ״#1״ כדי לקדם את Strawberry Jam.
ב-12 במרץ 2008, Water Curses EP דלף ושוחרר ב-5 במאי. ב-9 באפריל, השיר ״Water Curses״ שוחרר כשלעצמו בגרסה דיגיטלית. בתחילת 2008 בעודם שלישייה, הלהקה נכנסה לאולפן כדי להקליט שירים לאלבומם השמיני. האלבום, Merriweather Post Pavilion, נקרא אחר מתחם הופעות ופסטיבלים הממוקם ביערות מרילנד הנושא את אותו השם, ושוחרר ב-6 בינואר 2009. הסינגל הראשון מהאלבום היה ״My Girls״. עוד טרם ליציאת האלבום, מספר מגזיני מוזיקה כגון Fact Magazine החלו להתייחס אליו כאל ״האלבום הטוב ביותר של 2009״, בעוד Uncut Magazine כינה אותו כאחד מציוני הדרך האמריקאיים של המאה הנוכחית. הלהקה תכננה לצאת לסיבוב הופעות באירופה ובארצות הברית ב-2009, בעודם אחד מהמופעים המובילים בפסטיבל ATP New York בספטמבר, שם לנוקס הופיע במופע סולו תחת השם Panda Bear.
בהופעות הראשונות של תחילת 2009 הלהקה הציגה שיר חדש, ״What Would I Want? Sky״, לקהל. בהופעות של מאי 2009 החברים הציגו את השיר ״Bleed״. שירים אלו הופיעו מאוחר יותר ב-Fall Be Kind EP.
ב-7 במאי 2009 הלהקה הופיעה שנית בטלוויזיה בתוכנית הלילה של David Letterman, הפעם עם השיר ״Summertime Clothes מ-Merriweather Post Pavilion. בהופעה טלוויזיונית זו, כמו בהופעות של 2007–2009, הלהקה הופיעה כשלישייה, ללא ג'וש דיב. ארבעה רקדנים עטופים ביריעות הופיעו גם כן על הבמה מאחורי הלהקה, דבר שטרם קרה בהופעותיהם החיות.
בריאיון ל-Pitchfork, פורטנר הודיע שהסינגל האחרון מהאלבום יהיה ״Brother Sport״, ששוחרר ב-9 בנובמבר בגרסת ויניל עם גירסת לייב לשיר ״Bleed״ כבי-סייד.
Fall Be Kind EP יצא ב-8 בדצמבר שהכיל שאריות מ-Merriweather: ״Graze״, ״I Think I Can״, לצד ״What Would I Want? Sky״, שהכיל את הסימפול החוקי הראשון ללהקת Grateful Dead. בנוסף נכללו גם ״On A Highway״ ו-״Bleed״.

ODDSAC

במשך ארבע שנים, הלהקה עבדה על ODDSAC, אלבום ויזואלי, ביחד עם Danny Perez שביים את קליפ הווידאו לשירים ״Who Could Win a Rabbit״ ו-״Summertime Clothes״ של החבורה. הסרט כלל צילומים שפותחו ונערכו במקביל למוזיקה שהוקלטה עבורם. לנוקס הסביר שהם רצו ליצור סרט שיהיה דומה למה שרואה אדם כשהוא עוצם את עיניו בזמן שהוא מאזין למוזיקה של אנימל קולקטיב. ווייץ הוסיף ואמר שזוהי היצירה האקספרימנטלית ביותר של החברים.
בכורת הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים Sundance ב-26 בינואר 2010. ODDSAC הוקרן בבתי קולנוע בצפון אמריקה ובאירופה באביב 2010, ובאוגוסט שוחרר על גבי DVD.
לצד הופעות בניו זילנד ובאוסטרליה בדצמבר 2009, הלהקה תכננה לקחת פסק זמן מסיבובי ההופעות של השנתיים האחרונות כדי להתמקד יותר ביצירה ובכתיבה של מוזיקה. ב-12 בנובמבר, לנוקס הודיע על מספר הופעות שיערוך באירופה בתחילת 2010 כדי לקדם את החומרים העצמאיים שלו תחת השם Panda Bear.
ב-4 במרץ 2010, פורטנר, ווייץ ודיב שיתפו פעולה פעם נוספת עם Danny Perez בהופעה האור-קולית Transverse Temporal Gyrus ב-Solomon R. Guggenheim Museum שבניו יורק כדי לציין 50 שנה להקמתו. שנתיים מאוחר יותר הוכרז שאוסף של הקלטות אולפן והקלטות לייב מאותו פרויקט ישוחרר כתקליט ויניל "12 ב-21 באפריל לכבוד Record Store Day של שנת 2012.

Centipede Hz

במהלך מספר ריאיונות במחצית השנייה של 2010, לנוקס ופורטנר הזכירו תכנונים עבור האלבום הבא של אנימל קולקטיב כגון כתיבה מרוכזת במקום אחד והקלטות השירים טרם לקיחתם לסיבוב הופעות, שני מאורעות שלא התרחשו זה זמן רב. פורטנר חשף באוקטובר שהלהקה תעבור בקרוב בחזרה לבולטימור כדי לכתוב את המוזיקה שם.
לקראת סוף אוקטובר 2010, הפסטיבל All Tomorrow's Parties הודיע שאנימל קולקטיב יאצרו ויופיעו בראש הפסטיבל הבריטי במאי 2011. בנובמבר 2010 אושר שדיב יצטרף לחבורה להופעה הזו כמו גם לשאר ההופעות בסיבוב זה. טרם לסיבוב ההופעות האירופאי של 2011, כל ארבעת חברי הלהקה ערכו מספר הופעות בקליפורניה כולל אחת ב-Coachella Music Festival. בהופעות, הלהקה ניגנה בעיקר את שיריהם החדשים שטרם הולקטו.
ב-18 באפריל הוכרז שאנימל קולקטיב יערכו מופע ב-9 ביולי 2011 ב-Merriweather Post Pavilion, המתחם שעל שמו נקרא אלבומם השמיני.
במהלך תקופה זו, החברים הוזמנו על ידי Maryland Film Festival לבחור סרט אהוב ולחלוק אותו עם הקהל. בערב של ה-6 במאי 2011, פורטנר, ווייץ ודיב הציגו צילום 35mm נדיר של הסרט The Boxer's Omen של Shaw Brothers משנת 1983. החברים ציינו שסרט אהוב נוסף עליהם הוא House, סרט אימה יפני משנת 1977.
פורטנר, במהלך ריאיון, חשף שהם זה עתה סיימו את סשן הכתיבה ומתכוונים להתחיל את סשן ההקלטות בינואר 2012 עבור אלבומם הבא.
ב-6 במאי 2012 הם הכריזו עם יציאתו של הסינגל Honeycomb / Gotham בפורמט "7 דרך Domino Records. שני השירים הפכו מיד זמינים לשמיעה דרך אתר האינטרנט של הלהקה. שבוע מאוחר יותר, אנימל קולקטיב שחררו סרטון לאתר האינטרנט שלהם שציין שהאלבום החדש, Centipede Hz, יצא בספטמבר 2012.
ב-1 בספטמבר 2015, הלהקה הכריזה על אלבום לייב משולש, Live at 9:30, שיצא במהדורה מוגבלת ב-4 בספטמבר 2015.

Painting With

ב-15 ביולי 2015, EastWest Studios הודיעו שלהקה סיימה את הקלטת אלבומה החדש באולפנים שלהם. ב-25 בנובמבר, האלבום Painting With הושמע ברמקולים של Baltimore-Washington International Airport, ברציפות עד הערב. פורטנר אישר שהסינגל ״FloriDada״ ישוחרר ב-30 בנובמבר.