יוסף שלמה דלמדיגו

תולדותיו

ר' יוסף שלמה בן אליהו דלמדיגו נולד בכ"ה בסיון ה'שנ"א, ה-16 ביוני 1591, בעיר קנדיאה שבכרתים. הוא היה נצר למשפחת דלמדיגו, עליה נמנה - כמאה שנה לפניו - ר' אליהו דלמדיגו, בעל ספר "בחינת הדת", שבו יצא כנגד חכמת הקבלה וכנגד הטוענים לקדמות ספר הזהר. בתגובה וכתשובה ל'בחינת הדת', חיבר יוסף שלמה דלמדיגו את ספרו "מצרף לחכמה", בו התייחס לטענותיו; חרף אהדתו לתורת הקבלה, הוא יצא כנגד המקובל ר' אברהם אבולעפיה, שתפיסתו הייתה שונה מן התפיסה הקבלית המקובלת.
עד גיל חמש עשרה למד יוסף דלמדיגו בעיקר תלמוד, פוסקים וקבלה, וכן כמה שפות: יוונית, איטלקית, ספרדית ולטינית. ב-1604 נסע יש"ר לפדובה שבאיטליה, שם למד רפואה ומדעים. בין היתר, למד גם אצל גלילאו גליליי. בהיותו בפדובה ביקר מספר פעמים בונציה, שם הכיר את ר' אריה די מודינה ואת שמחה לוצאטו. בשנת שע"ג (1613) הוא סיים לימודיו האוניברסיטאיים בפדובה ושב לביתו, שם אסף ספרים עד שספרייתו מנתה כ-7000 ספר. בתקופה זו הוא החל להתרועע עם הקראים.
בשנת שע"ו (1616), בהיותו בן 25, הוא עזב את עירו, משפחתו וכל ספריו, וחי בבדידות כנווד במשך 27 שנים. בנדודיו ביקר במצרים, שם פגש מורה באוניברסיטת קהיר והתווכח עמו, וכן נפגש עם ראש העדה הקראית יעקב האלכסנדרוני. משם הוא פנה לקושטא, בה רכש ספרי פילוסופיה רבים, ונפגש עם ראשי הקראים, אך שם - החל לעסוק בתורת הקבלה. מקושטא הוא נדד לליטא, שם עסק ברפואה, והיה לרופאו האישי של נסיך ליטא, יאנוש רדזיוויל, בין השנים 1620–1624‏. בימים היה עוסק ברפואה, ובלילות בתלמוד, קבלה ומחקר. לימים, שימש כרב ואב בית דין של המבורג ודרשן בקהילת הספרדים. בעקבות מגפה שפרצה בשכונת מגוריו בעירו, הוא עקר לגליקשטט, עיר חדשה בצפון מזרח המבורג. כיון שלא היו בעיר זו יהודים רבים, עזב משם לאמסטרדם, בה שימש כרב ודרשן בשלוש השנים הבאות, (שפ"ח-שצ"א). ישנם הסבורים שדלמדיגו למד גם 11 שנים ביאשי שבנסיכות מולדובה, אצל רבי שלמה בן ארויו, ואולם פרט ביוגרפי זה שנוי במחלוקת.
את סוף ימיו עשה יש"ר בפראג, שם נפטר ב-1655 ונטמן בבית הקברות היהודי העתיק. על מצבת קבורתו נחקק:"אב"ד בהאמבורג ובגלילות אמשטרדם".

יחסו לקבלה

ספרו של דלמדיגו, "מצרף לחכמה", משבח את חכמת הקבלה. בהקשר לכך מסופר כי עיסוקו בתורת הקבלה החל בעקבות פגישה עם רבי יעקב בן נחמיאש, מחכמי קושטא בזמנו, בה הודה כי למרות ידיעותיו המופלגות בפילוסופיה הוא מחבב את תורת הקבלה, והוכיחו כי תורת הקבלה דומה לפילוסופיה של אפלטון. אחר כך, בדרכו לפולין, פגש ברבי שלמה בן ערבי, רב העיר יאשי שבנסיכות מולדובה ורופאו של הנסיך המושל, אצלו למד קבלה ורפואה במשך 11 שנים מ-1619, לפי אחת הגרסאות.
למרות זאת יש הטוענים שדעתו של דלמדיגו ביחס לקבלה נשארה שלילית: הרב שמואל מוהליבר סיפר שעשיר אחד ביקש מדלמדיגו לכתוב ספר בשבח חכמת הקבלה, ובעקבות כך כתב את הספר "מצרף לחכמה". אך נטען כי המעיין בספר וקורא בין השורות מבין שכוונתו היא הפוכה.
טענה זו מוכחת במכתב של דלמדיגו אל אחד שביקש ממנו הדרכה בלימוד, שנדפס בתחילת ספר מאסף בכותרת "מלא חפנים" שהדפיס גייגר; המכתב ידוע בכינוי "אגרת אחוז". בחלק הגרמני של ספרו מקדים גייגר לתרגום האיגרת סיפור קורות חייו, כתביו ואישיותו של דלמדיגו, ודבריו מהווים חיזוק להשערתו של הרב מוהליבר.
אצל הרב חיד"א בשם הגדולים, לאחר דברי הערכה מיוחדים על הרב דלמדיגו: "מהר"ר (מורנו הרב רבי) יש"ר מקאנדיא. הרב הנזכר היה חכם בכל החכמות ומופלג בכל חכמה מספר תשבורת (מתמטיקה) פילוסופיא תכונה (אסטרונומיה) הגיון (לוגיקה) רפואה, וחכם בתורה בפלפול הש"ס ופוסקים, ודרשן מופלא, ודעתו רחבה", מופיעה רמיזה-הבהרה בנושא יחסו לקבלה: "אולם במה שדיבר בענין הקבלה במ"ש (במה שכתב) ב"נובלות חכמה" ו"שבר יוסף", הגאון החסיד הרמ"ז דחה דבריו וסילק ההשגחה (הצורך להתייחס בכלל) מספריו, כאשר תראה באגרות הרמ"ז בסופן, דף מ"ב ע"א, ובין תבין רמ"ז הרומ"ז. ודי בזה".