google/wiki40b huggingface dataset:
יהדות גואטמלה

יהדות גואטמלה היא אחת מהקהילות היהודיות במרכז אמריקה.

היסטוריה

היהודים הראשונים התיישבו בגואטמלה בשנת 1870, רובם מטורקיה, סוריה ומצרים. לפני ובזמן מלחמת העולם השנייה הגיעו יהודים רבים מאירופה לגואטמלה. ליהודים בגואטמלה חיי קהילה פעילים, הכוללים כמה בתי כנסת בעיר הבירה, כשהגדולים הם "שערי בנימין" האשכנזי (ברובע 9), ו-"מגן דוד" הספרדי (ברובע 2), את תנועת הנוער מכבי, גן ילדים, מרכזי לימוד העשרה בנושאי יהדות וציונות, וכן סניפים של ויצו, בני ברית, קרן היסוד וקק"ל. קיים בית חב"ד פעיל המהווה בית כנסת ומאפשר למטיילים לבקר בו בתקופת החגים והוא מהווה מרכז כינוס לרבים מהישראלים המתגוררים בעיר. בבית הקהילה פועל כלבו המאפשר רכישת אוכל כשר. בית הקהילה הורחב בשנת 2009 ונוספו לבית הכנסת מסעדה המציעה אוכל ישראלי טיפוסי וגן רחב ידיים המאפשר קיום מופעים ואזור משחק לילדים. הרחבה זאת התאפשרה הודות לתרומת החברים בקהילה.
כיום חיים בגואטמלה כ-1,100 יהודים, רובם מתגוררים בגואטמלה סיטי. יהודי גואטמלה מתחלקים כמעט שווה בשווה בין אשכנזים וספרדים. אחת הבעיות העומדות בפני הקהילה, בדומה לקהילות קטנות נוספות, היא ההתבוללות של הדור החדש והקושי להכיר בני זוג ולהקים משפחה. בשנים האחרונות מנהיגה הקהילה תוכנית היכרויות לבני נוער ובוגרים בגילאי העשרים והשלושים המסייעת להכיר קהילות יהודיות נוספות באזור, לדוגמה: מקסיקו, פנמה. כמו כן ישנה קהילה של כ-70 משפחות ישראליות באזור שחלקן הגיע לצורכי עבודה: שיכון ובינוי וחברות ביטחון עם פעילות ענפה במדינה. וחלקם ירדו מהארץ והיגרו לגואטמלה.
על אף גודלה הקטן יחסית, יהדות גואטמלה פעילה ומשפיעה על הפוליטיקה המקומית. הקהילה מקיימת קשרים ומסייעת לפעילות שגרירות גואטמלה ואל סאלבדור.
גואל לויצקי

גואל לויצקי (2 בנובמבר 1917 - 6 במרץ 2009) היה מאנשי הש"י וממפקדי "ההגנה", ממייסדי קיבוץ אלונים ו"מוכתר" הקיבוץ. התפרסם כשגילה את זהות רוצחו של אלכסנדר זייד.

ביוגרפיה

לויצקי נולד בישראל לאליהו לויצקי ולשרה, בתו של דוד קושניר. בשנות ה-30 התגייס ליחידת הנוטרים שהוקמה להגן על יישובי עמק יזרעאל. בשנת 1938 היה ממקימי קיבוץ אלונים שבעמק יזרעאל. באותה תקופה הכיר את אשתו, שרה לבית טומרקין, שעלתה לארץ בעליית הנוער מגרמניה. במשך שנים שימש 'מוכתר' הקיבוץ.
שירת ב"הגנה" והיה מאנשי הש"י. כשהוקם הפלמ"ח התגייס לשורותיו ושירת בפלוגה א', תחת פיקודו של יגאל אלון. יחד עם יצחק חנקין פעל לויצקי לגילוי זהותו של רוצחו של אלכסנדר זייד, אותו הכיר מקרוב. לויצקי קיבל את אישורו של יגאל אלון למשימה. הוא הגיע לנערה בדואית בשם שינארה, שהייתה משבטו של הרוצח, ולאחר שדובב אותה, היא גילתה לו את זהותו של הרוצח, קאסם אל-טבאש. בית הדין של "ההגנה" דן את אל-טבאש למוות והוא נורה בידי חנקין.

מפקד חבל סדום

לקראת מלחמת העצמאות מונה לויצקי למפקד גזרת חבל סדום של "ההגנה". ב-18 באפריל 1948 הפסיקו הבריטים ללוות שיירות מירושלים אל מפעל האשלג בצפון ים המלח. מאז תחילת מלחמת העצמאות ניהל מייסד ומנהל המפעל, משה נובומייסקי, מגעים עם המלך עבדאללה וגורמים ירדניים אחרים לשמור על מפעלי חברת האשלג ולהוציאם ממעגל המלחמה. אולם ב-17 במאי הוחתמו שני נציגים, של המפעל ושל "ההגנה", על הסכם שמסר את מפעלי חברת האשלג לחסות ירדנית. לויצקי לא קיבל את ההסכם והודיע על כוונתו להילחם על סדום.
ב-29 באפריל 1948 קיבלו כל הפועלים בסדום הודעות פיטורים, שעמדו להיכנס לתוקפן עם סיום המנדט הבריטי, ב-14 במאי. אנשי מועצת הפועלים, ובהם יהודה אלמוג, באו במשלחת אל גואל לויצקי, הניחו את נשקם לפניו ואמרו כי אינם רוצים להגן על המפעל שממנו פוטרו. לויצקי כינס אספה כללית והודיע כי מעתה אין זה "המפעל של נובומייסקי", אלא עמדה אסטרטגית חשובה. דבריו שכנעו את האנשים ליטול את נשקם ולצאת למילוי תפקידיהם. 
בהמשך המלחמה הוצב לויצקי בחטיבת עודד (חטיבה 9) כמפקד גדוד 91.
לאחר קום המדינה שימש לויצקי כמפקד הצבאי של אזור המשולש.
סרטן רירית הרחם

קליניקה

התסמין הקליני השכיח ביותר המחשיד לסרטן זה הוא דימום שלאחר גיל הבלות (80%), כאשר אצל נשים בתקופת הפריון או נשים שהן פרה-מנופאוזליות, התסמין השכיח ביותר הוא דימום רחמי לא תקין מסוג מנורגיה, או מנו-מטרורגיה.
כ-10% מן החולות מתלוננות בנוסף על כאבי בטן תחתונים.

פרופילים קליניים של סרטן הרחם

פרופיל קליני מסוג estrogen related- 80% מן הנשים עם קרצינומה של הרחם. פרופיל זה קשור לחשיפה של רירית הרחם לאסטרוגן (בין אם ממקור אנדוגני או אקסוגני). לרוב אלו נשים צעירות יותר (סביב גיל 60), הסובלות מהיפרליפידמיה, אשר טופלו בתכשירי אסטרוגן. הגידולים לרוב ממוינים היטב והפרוגנוזה טובה יחסית.
פרופיל קליני מסוג Non estrogen related: אלו גידולים המקושרים יותר לאטרופיה של רירית הרחם ופחות להשפעה של אסטרוגן. פרופיל זה קיים אצל 20% מן הנשים, נשים אלו לרוב קשישות יותר (סביב גיל 70), הגידולים אינם ממוינים והפרוגנוזה גרועה.

סטייג'ינג

מידת התקדמות המחלה (קביעת הסטייג'ינג) נעשית רק באופן כירורגי. יש חשיפה את הבטן, כריתת רחם, שחלות וחצוצרות שטיפת האגן ונטילת דגימות מבלוטות לימפה. סטייג' 1 כולל גידול המערב את הרחם בלבד (אנדומטריום ועד יותר מחצי מהמיומטריום כתלות בתת-הסטייג'), סטייג' 2 כולל מעורבות של הצוואר, סטייג' 3 כולל מעורבות של איברי אגן נוספים כגון שחלות, חצוצרות, נרתיק ובלוטות לימפה באגן, וסטייג' 4 כולל מעורבות של שלפוחית השתן או של המעי ובלוטות לימפה מרוחקות. בכ־75% מן המקרים הגידול הוא סטייג' 1 והפרוגנוזה היא טובה יחסית, מאחר שיש אבחון מוקדם של המחלה.

טיפול

הטיפול הוא כירורגי וכולל כריתה של הרחם ושל שתי השחלות והחצוצרות (היסטרקטומי + Bilateral salpingo ophorectomy).
הטיפול בכימותרפיה לאחר הניתוח כולל מתן דוקוסורוביצין וציספלטין ולעיתים גם טקסול.
טיפול בקרינה הוא טיפול מקובל באדנוקרצינומה למצבים בהם יש חדירה מעבר למחצית עובי הדופן או גרייד 3 (לא ממוין). הטיפול בקרינה הוא למשך 6 שבועות לאחר הניתוח.
לעיתים יש תגובה טובה לטיפול בהורמונים (פרוגסטרון), בעיקר בהישנות של המחלה.
יעקבוס קמבנליס

יעקבוס קמבנליס (ביוונית Ιάκωβος Καμπανέλλης;‏ 2 בדצמבר 1922 - 29 במרץ 2011) היה מחזאי, משורר וסופר יווני. קמבנליס כתב יותר מ-30 מחזות ונחשב לגדול מחזאי יוון בעת החדשה. הוא גם כתב טקסטים לשירים שהפכו פופולריים מאוד ביוון.
קמבנליס נולד באי היווני נקסוס ב-1922. ב-1934 עברה משפחתו לאתונה בעקבות קשיים כלכליים. בזמן מלחמת העולם השנייה נאסר ונשלח למחנה הריכוז מאוטהאוזן. לאחר שחרורו ושובו לאתונה החל ללמוד תיאטרון.
הרומן היחיד שכתב, "מאוטהאוזן", מבוסס על חוויותיו כעציר במחנה הריכוז מאוטהאוזן. היצירה שימשה כהשראה עבורו לכתיבת מחזור שירים - הבלדה על מאוטהאוזן - שהלחין מיקיס תאודוראקיס. אחד השירים תורגם לעברית וידוע בביצועם (בנפרד) של ליאור ייני ושל אלינוער מואב.
קמבנליס גם כתב תסריטים לשני סרטים יוונים בולטים; "סטלה", בבימויו של מייקל קקויאניס ו"או דראקוס" בבימויו של ניקוס קונדורוס.
היכל התרבות (תוכנית טלוויזיה)

פירוט כללי

פורמט התוכנית "היכל התרבות – מגזין התרבות של ישראל", ששודרה ב"רשת" נוצר על ידי אדיר מילר, שכיכב בה לצד "שלישיית מה קשור". הרביעייה הציגה מדי שבוע פרודיה מושחזת ועדכנית על עולם הבידור הישראלי ועל המתרחש בו, בעזרת מערכונים וקטעי אולפן. אל צוות התוכנית הצטרפו כותבים רבים אשר הביאו למסך מערכונים, דמויות חדשות, ועושר תוכניתי רב.
החל מ- 2011 התוכנית שודרה בשידורים חוזרים בערוץ HOT קומדי סנטרל.
נערי שיקגו

נערי שיקגו היו קבוצה של מעל 100 גברים, בעיקר כלכלנים צ'יליאנים צעירים, שפעלו בצ'ילה במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 תחת הדיקטטורה של אוגוסטו פינושה ליישום מדיניות כלכלית של שוק חופשי ומבוזרת. שמה של הקבוצה נגזר מכך שחבריה קיבלו את הכשרתם תחת הנחייתם של מילטון פרידמן וארנולד הרברגר (Harberger).
נערי שיקגו קיבלו את הכשרתם הראשונית בכלכלה בבית הספר לכלכלה של האוניברסיטה הקתולית האפיפיורית של צ'ילה (Pontificia Universidad Católica de Chile). בשנת 1956 חתם בית הספר לכלכלה הסכם שיתוף פעולה בן שלוש שנים עם הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת שיקגו שכלל את תרומתה של ספרייה מודרנית מלאה, מלגות לסטודנטים הצ'יליאנים המצטיינים ומימון הוראת קורסים בצ'ילה בידי מרצים מאוניברסיטת שיקגו ועוד. ההסכם חודש שלוש פעמים והשפיע עמוקות על הוראת מדע הכלכלה בצ'ילה. בוגרי התוכנית קיבלו את הכינוי "נערי שיקגו". חלק מהבוגרים המשיכו ללימודים מתקדמים באוניברסיטת שיקגו עצמה והשתתפו בסדנאות שהעבירו הרברגר (Latin American Finance Workshop) ופרידמן (Money and Banking Workshop), ואחדים פנו ללימודים באוניברסיטאות מובילות אחרות בארצות הברית. חברי הקבוצה כולה הושפעו מתורת השוק החופשי מבית מדרשו של בית הספר לכלכלה של אוניברסיטת שיקגו ומהצעותיו של פרידמן לאופן ניהולה של מדיניות ציבורית.
תחת הדיקטטורה של פינושה ניתנה ההזדמנות לרבים מנערי שיקגו ליישם את תורתם במסגרת המדיניות הכלכלית של השלטון ובגיבויו. חברי הקבוצה כיהנו בעמדות מפתח כלכליות, כגון שרי האוצר, העבודה והכלכלה וראשי הבנק המרכזי של צ'ילה. תחת הנחייתם החלה המדינה הצ'יליאנית בתהליך של הפרטה וצמצום ההוצאות הציבוריות על מנת להנמיך את האינפלציה וכן רפורמות כלכליות וחברתיות נוספות. הרפורמות הביאו לפריחה כלכלית שמילטון פרידמן כינה "הנס הצ'יליאני", ולטענתו היא שהביאה לסיום הדיקטטורה ומעבר לחברה דמוקרטית.
איתן ארז

איתן ארז (נולד בשנת 1955) הוא עורך דין ישראלי, שזכה לפרסום בפעולתו כמפרק חברות או כונס נכסים בתיקים מפורסמים, ובהם, קואופרטיב התובלה שלב, הכח מכבי רמת גן, קלת אפיקים, קלרין טבריה, אברהם גינדי בע"מ, אלי רייפמן, רחל סייג-סופר, ניק לוין, ערן מזרחי, ענבל אור ועוד.

ביוגרפיה

איתן ארז נולד בתל אביב, לאב אגרונום ואם עובדת סוציאלית.  בילדותו שהה שנתיים באיראן ולאחר מכן התגורר בחולון ושיחק כדורגל בקבוצת הנערים של הפועל חולון. בוגר תיכון קוגל חולון. שירת בצה"ל ביחידה קרבית בכוחות הנ"מ .
סיים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב בשנת 1980. בין השנים 1987-1981, עבד במשרד עורכי דין קוסובסקי-שחור ושות'.
בשנת 1987 מונה כמפרק חברת הבניה של אברהם גינדי. 
במהלך הקריירה שלו ניהל עשרות מפעלים ועסקים ובנה כאלף דירות מגורים. השלים בניית מלון מגדלי המלכים בטבריה ובו 256 יחידות דיור. מונה לתפקיד המפרק של אגודת שער אפרים.
עומד בראש משרד עורכי דין איתן ש. ארז ושות' המתמחה בתיקים אזרחיים סבוכים ובתיקי חדלות פירעון.
במשפטים שניהל נוצרו תקדימים משפטיים רבים כגון: אפשרות לדרוש פינוי בבקשה למתן הוראות בתיק פירוק, חיוב מפרק חברה לשלם אגרת בית משפט, תשלום פיצויי פיטורים לכדורגלן מקצועני, אפשרות לעקל כרטיס שחקן של ספורטאי, מאסר פושט רגל בגין המרית צו בית משפט ועוד.
בין השנים 2002-2001 עמד בראש העמותה לסיוע לנפגעי הפיגוע בדולפינריום. בין השנים 2003-1999 כיהן כחבר הוועדה לאישור מינויים בחברות ממשלתיות. בין השנים 2007-2002 שימש כיו"ר הוועדה המארגנת של הכנס השנתי של לשכת עורכי הדין באילת. 
בין השנים 2007–2015 כיהן בתפקיד סגן ראש לשכת עורכי הדין בישראל. באפריל 2013 הוביל מאבק ציבורי-חברתי נגד מחיקת חוב של 150 מיליון ₪ של איש העסקים נוחי דנקנר לבל"ל, והצליח במאבקו זה. 
כתב את הספר "פרקליט וג'נטלמן – כיצד להצליח בעריכת דין ולהישאר אדם הגון" (הוצאת "גלובס", 2013 .הוצאה שנייה 2015 קונטנטו דה סמריק). מתגורר בשכונת כוכב הצפון בתל אביב, נשוי, אב ל-3 בנים ובת.
מכהן כיו"ר פורום נגד מירמה (Anti-fraud forum) בארגון Insol-europe ארגון בינלאומי של עו"ד בכל אירופה.
ב-28.5.17 ייסד את תנועת "יושרה לישראל" (ע"ר)- מטרותיה העיקריות: לרסק את השחיתות במדינת ישראל, העלאת המודעות בדבר טוהר המידות במדינה דמוקרטית, שינוי חקיקה וצמצום הביורוקרטיה,הגנה וסיוע לחושפי שחיתויות, חינוך בני נוער כנגד השחיתות.
פארק האתגרים טופ 94

מוזיאון לוחמי הנגב

בתוך הפארק שוכן מוזיאון לוחמי הנגב. המוזיאון מציג את הקרבות באזור במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת השחרור. 
המוזיאון כולל, בין היתר, חיזיון אור-קולי ותצוגת תותחים, ג'יפים וכלי נשק קלים, בהם נעשה שימוש בקרבות האזור החל ממלחמת העולם הראשונה. בנוסף, לאורך המוזיאון פרושים דמויות לוחמים מהצבאות השונים שהשתתפו, לאורך ההיסטוריה, בקרבות באזור.
ג'קסון פולוק

ביוגרפיה

ג'קסון פולוק נולד בשנת 1912 בקודי, ויומינג, ארצות הברית. את השכלתו רכש בלוס אנג'לס ובניו יורק. הוא היה חבר קרוב של רוברט מד'רוול, אקספרסיוניסט אבסטרקטי, והושפע ממנו רבות. תחילה עסק בציורים לא פיגורטיביים, אשר הושפעו מאוד מציורים ואמנות פרימיטיביים ובעיקר מהתרבות האינדיאנית.
ב-1946 החל לעסוק בטפטוף צבע. אז שפך צבע מתוך פחיות צבע ענקיות על קנבסים ענקיים שפרש על הרצפה. בנוסף לכלים השגרתיים השתמש בציוריו גם בסכינים ובמקלות. ב-11 באוגוסט 1956, נהרג פולוק בתאונת דרכים באיסט המפטון ניו יורק, בעת שנהג תחת השפעת אלכוהול.

יצירתו

פולוק השתייך לאסכולת ניו יורק והיה שייך לאותו זרם באסכולה שעבד בשיטת ציור הפעולה: ציור שנוצר כשהרציונל אינו מפקח על הרגש כלל - לפי שיטה זו, הניסיון הוא לייצר דימוי המשוחרר ממגבלות ההגיון.
פולוק למעשה מתעד בציוריו פעולות. ניתן לומר שיצירה מעין זו היא התפתחות טבעית של חקירה צורנית שעושה הציור המודרני.
בנוסף, פולוק מציע בעבודותיו מודל חדש לבדיקת היחסים בין האמן לבין הטבע, ושואל האם ייתכן כי האמן הוא הטבע.
הקנבסים של פולוק הופכים להיות סוג של זירת מאבק ובה כוריאוגרפיה, ומתוכם עולה שאלה על מעמד היוצר.
מחקרים שנעשו על עבודתו של פולוק מראים כי עבודתו מהווה פרקטל. כאשר מודדים את כמות הצבע במשבצת בעלת גודל מסוים, בציור מסוים, מוצאים כי אחוז השטח המכוסה בצבע נשאר קבוע בלי קשר לגודל המשבצת. כאשר משווים אחוז זה בעבודותיו לאורך השנים, מוצאים כי אחוז השטח המכוסה בצבע בעבודותיו של פולוק הלך וגדל.
ב-2006 השיג ציור מספר 5, 1948 האבסטרקטי של פולוק את המחיר הגבוה ביותר במכירה פומבית, כאשר נמכר ב-140 מיליון דולר. השיא נשבר בשנת 2011 כאשר משפחת המלוכה של קטר רכשה את אחת היצירות בסדרת "שחקני הקלפים" של פול סזאן תמורת סכום של 250 מיליון דולר.
דף לפרד

אלבומי הלהקה

ההצלחה המסחרית של הלהקה הייתה בין השנים 1980 עד 1990 המוקדמות. האלבום הראשון On Through the Night הוא בין האלבומים הכבדים ביותר שדף לפרד הוציאה ונחשב לקלאסיקה של המטאל, מוכר כאלבום פלטינה, למרות זאת, חברי הלהקה הצהירו פעמים רבות כי אינם אוהבים את האלבום הזה ומחשיבים את High 'n' Dry כאלבום הראשון שלהם חוץ מביצוע של שני שירים מתוך האלבום הראשון שלהם בהופעות חיות, כמו Wasted ו-Rock Brigade הם לגמרי מתעלמים משאר השירים.
בשנת 1981 האלבום High 'n' Dry שהופק על ידי המפיק רוברט 'מאט' לאנג, שעזר להם להתחיל להגדיר את הסגנון שלהם ולגלות את הקול של ג'ו אליוט הסולן. האלבום הוציא מיטב להיטים, הבולט ביותר הוא Bringin' On the Heartbreak שהיה לאחד הקליפים הראשונים בתחום המטאל ששודרו בשנת 1982. 
אלבום הסטודיו השני של הלהקה נקרא Pyromania בשנת 1983, עם הסינגל המוביל מהאלבום: 
Photograph, שהפך את דף לפארד לשם בית בתחום המוזיקה. בשנת 2004, האלבום דורג במספר 384 מתוך 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין הרולינג סטונס הגדולים של כל הזמנים. 
החל מהאלבום השני הלהקה התחילה להוציא אלבומים קלילים יותר, עם צליל מאוד מזוהה, וכבשה כליל את שוק הרוק של שנות ה-80 אשר הצלחתם סיחררה רבים בתחום המוזיקה, וסחפה מיליוני מעריצים בכל העולם שהכתירו את האלבומים כטובים ביותר שנעשו אי-פעם בתחום המוזיקה. האלבום המזוהה ביותר עם ההצלחה הוא: 
Hysteria, אלבום רביעי זה יצא בשנת 1987 והגיע לפסגת מצעדי האלבומים של ארצות הברית ובריטניה, המכירות לאלבום זה גרפו 12 פעמים אלבום פלטינה בארצות הברית והאלבום מכר למעלה מ-20 מיליון עותקים בכל העולם. האלבום המפורסם שיחרר 7 להיטי סינגל הנכללים במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי מתוך 100 שירים: 
"Love Bites", לצד השיר המזוהה עם הלהקה,
"Pour Some Sugar On Me",
"Hysteria", 
"Armageddon It",
"Animal",
"Rocket".
הלהקה הוציאה עשרה אלבומים עד 2002, כשהאלבום העשירי נקרא בהתאם 
"X". 
ב-2006 הוציאה הלהקה אלבום גרסאות כיסוי ללהיטי רוק משנות ה-70.
ביוני 2011, הוציאה הלהקה את אלבום ההופעות הראשון שלה, Mirrorball הכולל שלושה שירים חדשים.

משבר מתופף הלהקה

הלהקה הצליחה להתגבר, כנגד כל הסיכויים, על קשיים רבים בתחילת הקריירה שכל להקה אחרת הייתה עלולה להתפרק בעקבותם. שכן, ריק אלן, המתופף, איבד את ידו בתאונת דרכים בשנות ה-80. אלן הצליח להתגבר על המגבלה ולאחר עידוד מחברי הלהקה שהיו חבריו הקרובים ביותר ובתמיכת המשפחה, חזר ריק לתופף, באמצעות מערכת תופים מיוחדת שיוצרה עבורו, בה נעשה שימוש גדול יותר ברגליים. הגיטריסט,
סטיב קלארק, מת ב-1991 כתוצאה משילוב של כדורים נגד דיכאון ואלכוהול לאחר מאבק ממושך באלכוהוליזם.

מכירות והצלחה

להקה זו הייתה אחת מהלהקות המצליחות והמפורסמות ביותר בשנות ה-80, הלהקה היא אחת מהיחידות שהצליחו להישאר ביחד עוד משנות ה-80 ומצליחה עד היום להמשיך ליצור להיטי רוק ולסחוף אלפי מעריצים בכל העולם. האלבומים שלהם הפכו לאגדה ולבין המצליחים ביותר בתחום הרוק, השירים שהפכו ללהיטי בלדות רוק ומטאל ובין השאר הימנוני רוק זכורים, זכו להשמעות רבות ברדיו וטיפסו למקומות הראשונים במצעדים בעולם. בתור אחת מלהקות האמנים הנמכרות ביותר בעולם המוזיקה, דף לפארד מכרה יותר מ-100 מיליון אלבומים מסביב לעולם, עם שני אלבומי פלטינה עבור Hysteria ו-Pyromania. הלהקה היא אחת מתוך 5 להקות הרוק עם שני אלבומי סטודיו מקוריים שמכרו למעלה מ10 מיליון עותקים בארצות הברית.
דף לפארד ממשיכה להופיע באצטדיונים, באולמות עצומים ופסטיבלי רוק עולמיים וסיבוב ההופעות לשנת 2011 יחל ביוני השנה.
איגוד נהגי הגרנד פרי

איגוד נהגי הגרנד פרי (באנגלית: Grand Prix Drivers' Association (GPDA)) הוא איגוד העובדים הייצג את נהגי אליפות ה[פורמולה 1. האיגוד נוסד בשנת 1961 ופעל עד שנת 1982. בשנת 1994 חודשה פעילותו. אלכסנדר וורץ מכהן כיו"ר הארגון הנוכחי, מאז שנת 2014.

היסטוריה

איגוד נהגי הגרנד פרי נוסד בשנת 1961. בבחירות שערכו חברי האיגוד נבחר סטירלינג מוס לתפקיד יו"ר הארגון הראשון. מטרותיו הראשוניות של הארגון היו להשיג ייצוג בוועדת הספורט הבינלאומית (Commission Sportive Internationale) של הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA), שבאותו הזמן היה הגוף המפקח על הספורט. חברי האיגוד פעלו במטרה לשפר את תקני הבטיחות הן של הנהגים והן של הצופים. עונת 1982 חלו שינויים במבנה הגופים המארגנים את התחרות, זאת בעקבות הסכסוך שפרץ בין ארגון יצרני הפורמולה אחד (FOCA) והפדרציה. כתוצאה מכך פורק האיגוד.
מותם של רולנד רצנברגר ואיירטון סנה במהלך גרנד פרי סן מרינו בשנת 1994 הוביל את ניקי לאודה וגרהרד ברגר להקים מחדש את האיגוד. באופן אירוני, היה זה סנה שהציע להקים מחדש את האיגוד יום אחד לפני שנהרג וזאת בעקבות התאונה בה נפצע רובנס באריקלו במהלך האימון המקדים למרוץ. בשנת 1996 נרכם האיגוד כחברה מסחרית בבריטניה - "איגוד נהגי הגרנד פרי בע"מ". האיגוד קבע לעצמו חוקה ופתח משרד קבוע במונקו.

חברות והנהגה

החברות בארגון היא וולנטרית. נהג המבקש להצטרף נדרש לשלם דמי חבר בסך 2,000 ליש"ט. חברי האיגוד בוחרים את בעלי התפקידים. כיום ישנם שלושה נהגים המשמשים כדירקטורים: סבסטיאן פטל, רומן גרוז'אן ואלכסנדר וורץ, המהמש כיו"ר האיגוד.

מחלוקות

במהלך עונת 2005 הפך האיגוד למעורב מאד בפוליטיקה של הפורמולה 1. במהלך ההכנות לקראת גרנד פרי ארצות הברית באותה השנה אירועי ממספר תאונות לרכבי קבוצות שעשו שימוש בצמיגי מישלן. בעקבות האירועים החליטו מרבית הנהגים לפרוש מהמרוץ. רק שישה נהגים מתוך עשירם התחרו בסופו של דבר. בעקבות המרוץ הוציא האיגוד הודעת תמיכה בקבוצות שסירבו להתחרות. על ההצהרה חתמומרבית הנהגים, אך מיכאל שומאכר סירב להצטרף אליהם. בעקבות ההודעה בוטלה פגישה בין נציגי האיגוד ומקס מוזלי, נשיא הפדרציה, שתוכננה להתקיים בגרנד פרי בריטניה. מוזלי טען שההודעה שפרסם דייוויד קולטהארד הייתה "עיוות" של מטרות הפגישה ובהתססת הרוחות. בתגובה האשים האיגוד את מוזלי בסיכון בטיחותם של הנהגים.
בשנת 2010, לקראת חזרתו של שומאכר לאליפות לאחר הפרישה הראשונה, הכריז כי לא יצטרף לאיגוד. בעקבות שכנוע של פליפה מאסה הסכים, בסופו של דבר, להיות "חבר שקט".

הישגים

פעילות האיגוד הובילה לפסילת המסלולים בספא-פרנקוצ'אמפס בשנת 1969 ונורבורגרינג בשנת 1970 בעקבות בעיות בטיחות שהתגלו במסלולים.
בשנת 2015 פעלו האיגוד והאתר Motorsport.com בשיתוף פעולה על מנת לאפשר לאוהדי הספורט להשמיע את דעתם בסקר גדול שנערך ברחבי העולם.
שרה גורבי

ביוגרפיה

שרה גורבי נולדה בשנת 1900 בקישינב שברוסיה במשפחת חנוונים דוברת רוסית שמוצאה מפולין, בתם של זייליקה חיימוביץ גורבץ' (במקור סטארוּשיצקי) וביילה לבית קיפֶּלמן.
בגיל 17 עזבה את בית הוריה כדי ללמוד מוזיקה ביאשי שברומניה, ושם נישאה למו"ל יוסף גולדשטיין, שהיה מבוגר ממנה בשנים רבות. אחד מהתנאים שהעמידה כשתכננה קריירה כזמרת  היה לא להביא ילדים לעולם, כדי לא לאבד את קולה, כפי שקרה לאמה, שילדה 7 ילדים.
אחרי ששהתה זמן מה ברומא, התיישבה ב-1920 בפריז. 
ב-1940 היגרה עם בעלה להאיטי. היא שבה לפריז ב-1949, השנה בה הקליטה את רוב אלבומיה ב- Elesdisc label. רק שניים מאלבומיה נערכו ב-1950, בשנה בה נפטר בעלה בזמן הביקור בהאיטי. היא המשיכה להקליט עד 1970. גורבי שהתה מספר חודשים בשנה והופיעה בדרום אמריקה, בדרום אפריקה ובישראל, אבל פריז נותרה מרכז חייה עד מותה ב-1980.
אלן פ' פרינס, (Ellen F. Prince), תיארה ב-1987 את שרה גורבי במאמר שכתבה ככשרונית, חובבת שפות ודיאלקטים (9 שפות). השפה הדומיננטית בחייה ובשירתה הייתה רוסית, אחריה יידיש, פורטוגזית, גרמנית וגם עברית. היא דיברה אנגלית שוטפת במבטא רוסי .
הרפרטואר שלה כלל בין היתר שירים שכתבו מלחינים בני זמנה ומשוררים יהודים שכתבו ביידיש: איציק מאנגר, מרדכי גבירטיג, אברום גולדפאדן, איציק פפר, מני לייב, שמרק קצ'רגינסקי ואחרים.
פאולו דל פוצו טוסקנלי

תולדות חייו

כאחד ממבשרי הרנסאנס החשובים, טוסקנלי היה בעל ידיעות מרובות בשטחי מדע רבים: מתמטיקה, רפואה, גאוגרפיה ואסטרונומיה. הוא נולד בפירנצה ועשה את לימודיו באוניברסיטת פדובה. שמו הלך לפניו כבעל גישה מדעית מקורית שנאחזה בתצפיות מדויקות. הוא סיים את לימודי הדוקטורט ברפואה בשנת 1424. חיבוריו החשובים באסטרונומיה - שאינם מושפעים רק מן התפישה התלמאית - לא נמצאו וככל הנראה אבדו לעד. 
טוסקנלי תכנן את הגנומון (המחוג הניצב של שעון שמש) המפורסם שעומד עד היום בסנטה מריה דל פיורה, הקתדרלה של פירנצה. הגנומון מודד את היפוך הקיץ עד כדי מחצית השנייה, ובמהלך השנים שימש לבדיקת ותיעוד מסלול השמש.
אמריגו וספוצ'י היה בין תלמידיו.
טוסקנלי התפרסם בתצפיות וחישובים מדויקים של כוכבי שביט. בשנת 1456 הוא תיעד כוכב שביט שלימים - בעת חזרתו בשנת 1768 - התפרסם כשביט היילי. 
בשנת 1474 חיבר טוסקנלי איגרת לידיד, כומר פורטוגלי בשם מרטינז, ובה הוכחה (מוטעית) שכדור הארץ קטן בשליש משיודעים כיום, ולכן הדרך הקצרה ביותר למזרח הרחוק היא דווקא מערבה מחצי האי האיברי ולא בנתיב הסובב את אפריקה. האיגרת הגיעה לאפונסו החמישי, מלך פורטוגל, וממנו לקולומבוס. כך שלמעשה הודות לחישוב המוטעה של טוסקנלי, קולומבוס "גילה" את אמריקה.
טוסקנלי מת בפירנצה, העיר שבה בילה את רוב ימיו, ב-10 במאי 1482, בגיל מבוגר מאוד יחסית לתקופתו.

מפת טוסקנלי

מפת טוסקנלי כוללת את אסיה, אירופה ואפריקה, את האוקיינוס האטלנטי ואת האוקיינוס ההודי. המפה שגודלה 82X41 ס"מ, נתגלתה מחדש בשנת 1941 ושמורה בימינו בספרייה הלאומית של פירנצה. לפי חישובי טוסקנלי היה היקף כדור הארץ לאורך קו המשווה רק 33 אלף ק"מ (למעשה 42 אלף ק"מ), מהם 23 אלף ק"מ יבשה (למעשה 14 אלף ק"מ) והיתר ים. כלומר, טוסקנלי סבר שהמים מכסים רק כשליש מכדור הארץ (למעשה 70 אחוזים). 
העתק של האיגרת ובה הוכחתו של טוסקנלי הגיעה לידיו של כריסטופר קולומבוס בשנת 1481 והוא נטל אותה עמו במסעותיו הימיים, בדרכו מערבה בדרך הים כדי לגלות דרך חדשה לאסיה, שהובילה אותו לגילוי אמריקה בשליחות ספרד. גם פרדיננד מגלן נטל עמו את המפה שצייר טוסקנלי בשכנעו את חצר מלך פורטוגל שהמסע סביב כדור הארץ אפשרי בשל היקפו "הקצר". ייתכן שגילוי אמריקה והקפת כדור הארץ היו מתעכבים בכמה דורות אילו ידעו מלכי ספרד ופורטוגל את היקפו האמיתי של כוכב הלכת.
פלומה באיזה

ביוגרפיה

באיזה גדלה במקסיקו. היא נולדה בלונדון לאב מקסיקני ולאם אנגלייה. הוריה היו מוזיקאים היפים. ב-1975 כשהייתה בת חמישה חודשים התחתנו הוריה בלונדון ועברו לחיות במקסיקו סיטי. תשע שנים אחר כך הם התגרשו.
ב-1985 חזרה באיזה עם אמה לאנגליה. היא נרשמה לשיעורי משחק והופיעה בתיאטראות בלונדון ובהפקות בטלוויזיה הבריטית. היא למדה אנגלית ואמנות הבמה באוניברסיטת בריסטול.
באיזה ביימה שני סרטים. ב-2001 ביימה את הסרט "Watchmen",שאותו כתבה עם השחקן קיליאן מרפי שגם כיכב בו. ב-2006 ביימה את סרט הטלוויזיה "The Window".

חיים אישיים

בן זוגה של באיזה הוא התסריטאי, הסופר ובמאי הקולנוע אלכס גרלנד . לבני הזוג יש שני ילדים.
חוקי רישום (קומיקס)

חוקי הרישום - משמע החוק לרישום מוטאנטים והחוק לרישום העל-אנושיים - הם הצעות חוק בדיוניות בהן השתמשו ככלי עלילתי בחוברות קומיקס של חברת מארוול קומיקס. הצעות החוק הללו מאלצות את רישומם המנדטורי של גיבורי-על בעלי כוחות על-אנושיים בממשלת ארצות הברית. האיזכור הראשון לקונספט זה הוצג במיני סדרה "אקס-מן: ימי עבר עתידי" של שנת 1981. המונח עצמו, "חוק רישום", אוזכר לראשונה בחוברת Uncanny X-Men #181 ממאי 1984.
מספר רב של גרסאות שונות לאותם חוקים הוצג בזמנים שונים של יקום מארוול. חוק רישום העל-אנושיים הוא הכלי העלילתי המרכזי באירוע הקרוס אובר "מלחמת אזרחים" של שנת 2006. הקונספט עצמו מוצג לרוב במדיום הקומיקס, אם כי הוא מופיע גם באקס-מן: סדרת האנימציה ובסדרת סרטי אקס-מן.
עצם האפשרות שהממשלה תבקש למתן את פעילויותיהם של גיבורי-על נחקר גם בחוברות קומיקס נוספות כמו ליגת הצדק והשומרים של חברת DC קומיקס, Powers ואסטרו סיטי של חברת אימג' קומיקס, ואף סרטי אנימציה כמו משפחת סופר-על.