google/wiki40b huggingface dataset:
יורם זרביב

יורם זרביב (נולד ב-1 בינואר 1965) הוא גיטריסט ומורה לגיטרה קלאסית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

חייו

יורם זרביב (Yoram Zerbib) - גיטריסט, מרצה בכיר ומנהל מחלקת המייתרים באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
זרביב יליד העיר אשדוד, החל את לימודי הגיטרה בקונסרבטוריון העירוני עם הגיטריסט/מלחין ומעבד שלום אוחיון ובהמשך עם הפסנתרנית/גיטריסטית וורה איגל, בגיל 15 התקבל לכיתתו של פרופ' יוסי ירושלמי עימו למד במשך שש שנים. לאחר שרותו הצבאי המשיך לפריז שם למד עם המאסטרו הספרדי אלברטו פונסה Alberto Ponce. בשנת 1991 סיים את לימודיו בתחום הביצוע Diplome supérieur d'exécution במוסד הגבוה למוזיקה ע"ש אלפרד קורטו שבפריז (École normale de musique de Paris - Alfred Cortot), בשנת 1992 היה פיינליסט בתחרות אלסנדריה שבאיטליה, פרס שני בתחרות ע"ש רונה ברטולי שבצרפת ופרס ראשון בתחרות הפסטיבל הבינלאומי לגיטרה שנערכה בתל אביב.
בשנת 1993 הקליט בפריז את התקליטור הראשון שלו בשם "רסיטל לגיטרה", בשנת 2002 הוקלטה לטלוויזיה הופעה חיה בנגינת הקונצ'רטו הידוע של חואקין רודריגו "קונסיירטו דה ארנחואס" עם התזמורת הקאמרית הישראלית, מנצח- ירון גוטפריד. בנוסף, השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות ביניהן בוקר טוב ישראל (תוכנית טלוויזיה) ואינטרמצו עם אריק (אריה ורדי). יורם זרביב הקים מספר הרכבים קאמריים: חמישיית בוקריני, טריו אלגרה ותוכנית דואו יחד פרופ' יוסי ירושלמי, במקביל מנהל סדרה מוזיקלית בשם "רגעי קסם בגיטרה" שמתקיימת במרכז האמנויות "מונארט" שבאשדוד וסדנת קיץ לגיטרה קלאסית הכוללת מאסטרקלסים, עבודה עם הרכבים, הופעות והרצאות.
אורחים קבועים בסדנה - פרופ' יוסי ירושלמי וגיטריסט הג'אז סאשה פופיאן.
יורם זרביב הוזמן לנגן רסיטלים ולהעביר כיתות אמן בפסטיבלי מוזיקה רבים בארץ ומחוצה לה - צרפת, גרמניה, אנגליה, איטליה, בולגריה, הונגריה (האקדמיה ע"ש ליסט בבודפשט), רוסיה (האקדמיה ע"ש גנסין במוסקבה), גאורגיה, אוקראינה, דרום אמריקה, זמביה, בוצואנה, מוזמביק, גואטמלה, מקסיקו וסין.
הופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית אשדוד ומחוץ לישראל עם התזמורת הפילהרמונית של ניז'ני נובגורוד-גורקי ברוסיה, הפילהרמונית של אודסה באוקראינה, הסימפונית של טביליסי בגאורגיה, הסימפונית של מקסיקו סיטי והפילהרמונית של לאון במקסיקו.
מלחינים רבים הקדישו לו את יצירותיהם, בהם המלחין הצרפתי רולנד דיאנס שהקדיש לו יצירה בשם "Terre Promise" (הארץ המובטחת), גיטריסט הג'אז ליאור יקותיאל שהקדיש לו קובץ בן ארבעה קטעים שנקרא "Moods" (מצבי רוח), המלחין בוריס פיגובט שהקדיש לו יצירה שנקראת "ירושלים", המלחין אברהם כפלי הקדיש לו יצירה המבוססת על המנגינה של "צור משלו" ו"בגטל".
משנת 2002 מלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ("רובין") ומשנת 2018 מנהל את מחלקת המיתרים (קשת ופריטה).
יורם זרביב מקדיש זמן רב לעידוד נגני הגיטרה הצעירים בישראל - מארגן מדי שנה סדנת גיטרה בחופשת הקיץ (בנורדיה) ונוטל חלק פעיל בארגון תחרויות וכיתות אמן ברחבי הארץ.
Firestone

וידאו קליפ

הקליפ פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של קייגו בYoutube ב-9 במרץ 2015, ונכון מרץ 2016, זכה למעל ל-410 מיליון צפיות.
הסרטון מתחיל במפגש בין אישה צעירה (שמגולמת על ידי רייצ'ל אצ'לברגר שהשתתפה במחזור 13 של הטופ מודל הבאה) לבין גבר צעיר. האישה מושכת אותו ונראה כאילו היא עומדת לנשק אותו, אך היא הולכת. הוא מוקסם, ועוקב אחריה דרך סדרת דלתות שמובילות למקומות שונים, ביניהם יער, מסיבה (בה קייגו משמיע מוזיקה), בריכה, נהר יבש בלוס אנג'לס. הם שוב נפגשים באחת המסיבות, אך האישה שוב הולכת. במהלך מרדפו של הגבר אחרי האישה, היא ממשיכה לרוץ, וכאשר נראה שהוא איבד אותה לנצח, הוא מאבד את עשתונותיו. אבל, לאחר שהוא שוב רואה אותה, המרדף ממשיך. בסופו של הסרטון הוא מגיע למקום בו נפגשו לראשונה, אך כאשר הוא פותח את הדלת הבאה, הוא מוצא את האישה עומדת לבדה על גג בניין בעיר, והם נפגשים שוב.
על המדידה של המעגל

על המדידה של המעגל (ביוונית: Κύκλου μέτρησις, Kuklou metrēsis) הוא חיבור מאת ארכימדס. החיבור, שמכיל שלוש טענות, הוא רק חלק קטן שנותר ממה שהיה עבודה ארוכה הרבה יותר.

קירובים לשורשים ריבועיים

טענה זו גם מכילה קירובים מדויקים לשורש הריבועי של 3 (אחד גדול יותר ואחד קטן יותר) ומספרים גדולים אחרים שאינם ריבועים מושלמים. אף על פי כן, ארכימדס לא נותן הסבר כיצד הוא מצא את המספרים הללו. הוא נותן את החסם העליון והתחתון ל-3√ כ-: \tfrac{1351}{780} > \sqrt{3} > \tfrac{265}{153}\,.
האומדן המצוין הזה ל-3√ מציע שארכימדס חזה את שיטת השברים המשולבים.
מיכאל שטראוס (פילוסוף)

מיכאל (מיכה) שטראוס (3 בספטמבר 1931 - 19 באפריל 2018) היה פילוסוף והוגה דעות. שימש ראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה

נולד בגרמניה, למשורר אריה לודוויג שטראוס ולאווה, בתו של מרטין בובר. בשנת 1935 עלה עם הוריו לארץ ישראל.
בשנות ה-60 החל ללמד באוניברסיטת חיפה, ובמשך מספר שנים היה ראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטה. בשנת 1998 פרש לגמלאות. לימד גם באוניברסיטה החופשית של ברלין ובאוניברסיטת חבל הסאר בגרמניה.
היה ממייסדי חוג אורנים ושותף ליצירת הבלבניזם. בשנים 2000 עד 2010 התגורר בברלין לאחר מכן שב לארץ ומתגורר בחיפה.
בנו הוא המוזיקאי והמשורר אבנר שטראוס.
ברטי אוחיון

ביוגרפיה

אוחיון נולד במרוקו, בגיל שמונה וחצי עלה עם משפחתו לישראל. התגורר בשכונת קטמון ט' בירושלים ולמד בתיכון דתי. 
בשנת 1971 התגייס לצה"ל לחיל השריון ושירת כתותחן טנק. בשנת 1973 היה חניך בקורס מפקדי טנקים במחנה שבטה, עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, סגל וחניכי הקורס אורגנו לגדודים לוחמים, ואוחיון שובץ לתפקיד תותחן בצוות טנק מגח בגדוד 79 של חטיבה 14. במהלך המלחמה השתתף בין היתר בכיבוש החווה הסינית. על שירותו במלחמה כתב בספרו "נשארנו שם". לאחר המלחמה יצא בשאלה. בהמשך הדריך בבית ספר לתותחנות שריון שבג'וליס ואחר כך שימש כמדריך בקורסי הסבה לשריון. בשנת 1974 יצא לקורס קצינים. לאחר שהוסמך לקצין שימש כמפקד מחלקה, כסמ"פ וכמפקד פלוגה בגדוד 46 של חטיבה 401.
עם שיחרורו מצה"ל בדרגת סרן בשנת 1976 התגייס לשורות משטרת ישראל. בין התפקידים בהם החזיק לאורך השנים: סגן מפקד ומפקד משטרת רחובות, קצין אגף מבצעים מרחב שפלה, סגן מפקד ומפקד מרחב שרון, ראש מנהל תנועה ארצי, סגן ראש אגף התנועה, סגן מפקד מחוז דרום, ראש מנהלת ההגירה וראש אגף מבצעים (2004 – 2008). בעקבות פרסום דו"ח ועדת אור מונה לראש צוות לגיבוש תוכנית ליישום המלצות הוועדה בכל הנוגע לעבודת המשטרה במגזר הערבי.
בספטמבר 2006 האשים את ניצב גבי גל שהתבטא נגדו בגזענות. 
לאחר שחרורו הקים חברה לייעוץ בנושאי אבטחה והערכות למצבי חירום.
אוחיון בעל תואר ראשון בהיסטוריה ותואר שני בחינוך והוראה. כמו כן בוגר קורס פיקוד ומטה של משטרת ישראל.
קרחון דמורסט (אנטארקטיקה)

גילוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי מגלה הארצות האוסטרלי סר יוברט וילקינס בטיסתו ב- 20 בדצמבר 1928. 
הקרחון צולם מן האוויר על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.

מקור השם

אנשי סקר חסות איי פוקלנד קראו לקרחון על שמו של מקס ה. דמורסט (Max H. Demorest), חוקר קרחונים אמריקאי.
October (אלבום)

הקלטות

 לאחר שהשלימו את סיבוב ההופעות לקידום האלבום Boy בפברואר 1981, חברי הלהקה החלו לכתוב חומרים חדשים. הלהקה כתבה חלק מהאלבום במהלך בדיקת סאונד ארוכה במועדון בשם "First Avenue" במיניאפוליס, מינסוטה. ביולי 1981 הם נכנסו לאולפן ההקלטות. כמו אלבומם הראשון, Boy, גם האלבום הזה הוקלט באולפני Windmill Lane שבדבלין, אירלנד. מכיוון שלאחר הופעה בפורטלנד, אורגון, בונו איבד מזוודה ובה מילים לשירים, הלהקה נאלצה לנקוט בגישה מהירה ולאלתר כדי לסיים את האלבום בזמן. הלהקה הזמינה את האולפן מראש עד סוף אוגוסט ולכן הייתה חייבת להמשיך בהקלטות למרות זאת, ואפילו אלתרה חלק מהמילים.
בסופו של דבר, המזוודה נמצא באוקטובר 2004, 23 שנים לאחר שאבדה. בונו כינה זאת "מעשה של חסד".
לרנד הנד

שנותיו הראשונות

לרנד הנד נולד ב-27 בינואר 1872 באולבני שבמדינת ניו יורק.

השכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

בבית המשפט המחוזי

הנד מונה לבית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור המחוז הדרומי של ניו יורק, בשנת 1909, על ידי הנשיא ויליאם טאפט.

בבית המשפט לערעורים

בשנת 1924 מונה הנד לבית המשפט לערעורים על ידי נשיא ארצות הברית קלווין קולידג'.
הנד היה מהראשונים אשר ביטאו קביעה משפטית על ידי נוסחה מתמטית: בפסק דין United States v. Carroll Towing Co., 59 F.2d 169, הוא פיתח את נוסחת הנד, על פיה נתבע יחשב רשלן כאשר עלות אמצעי הזהירות שניתן היה לנקוט לשם מניעת הנזק (B) נמוכה מעלות הנזק (L), בהתחשב בהסתברות התרחשותו (P). כלומר, אם B קטן מ-L כפול P, הנתבע יחשב רשלן שכן יכול היה למנוע את הנזק במחיר נמוך יותר מאשר הירידה ברווחה המצרפית הכוללת.
בן דודו אוגוסטוס הנד היה גם הוא שופט ידוע, ושירת לצד לרנד הנד בסבב השני. פרופסור רונלד דבורקין שימש כמתמחה של הנד.
וולטר פידג'ן

תולדות חייו

פידג'ן נולד בסנט ג'ון שבניו ברנזוויק ולמד באוניברסיטה המקומית משפטים ודרמה. במלחמת העולם הראשונה התגייס לגדוד ארטילריה, אך נפגע קשה בתאונת אימונים ולא הגיע לחזית. לאחר שהחלים עבר לבוסטון ולמד פיתוח קול כבריטון מקצועי.
בשנות העשרים הופיע בניו יורק במקביל כשחקן-זמר במחזות זמר בברודוויי וכשחקן בסרטים אילמים. יכולותיו הקוליות סייעו לו לעבור לקולנוע המדבר, תוך שהוא גובר על כוכבי עבר של הסרט האילם שלא היו מסוגלים לבצע מעבר כזה. הסרט הראשון בו הופיע בתפקיד ראשי היה "בת הגדוד" מ-1930. בהמשך שנות השלושים הופיע במספר רב של סרטים מוזיקליים בתפקידים ראשיים ובתפקידי משנה בסרטים דרמטיים, במסגרת אולפני MGM.
התפקיד הראשי הדרמטי הראשון שלו היה בשובר הקופות "Blossoms in the Dust" לצד גריר גרסון ב-1941. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט ציד אדם בבימויו של פריץ לאנג. על תפקידו הבא, מר מיניבר ב"גברת מיניבר", שוב לצידה של גרסון, היה מועמד לפרס האוסקר. שנה לאחר מכן כיכב בסרט עטור הפרסים מה יפית עמק נוי. פידג'ן שיחק לצד גרסון גם בסרטים "מאדאם קירי" (1943; על תפקידו כפייר קירי בסרט זה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר), "גברת פארקינגטון" (1944), "האישה לבית פורסייט" (1949; עיבוד לספר הראשון של ההגדה לבית פורסייט בו השתתף גם ארול פלין) וסרט ההמשך "ל"גברת מיניבר", "סיפור מיניבר" (1950). בשנות הארבעים כיכב גם בקומדיה "סוף שבוע בוולדורף" (1945), בסרט הדרמה "אם החורף יגיע" (1947) לצדה של דברה קר, ובדרמת הריגול "וינה האדומה" (1949). כנהוג באותה תקופה עובדו חלק מהסרטים לתסכיתי רדיו בהם זכה פידג'ן להצלחה מיוחדת בשל קולו הערב. ב-1954 כיכב בסרט "הפעם האחרונה שראיתי את פריז".
באמצע שנות החמישים שב לבימות ברודוויי במחזמר "Take Me Along" עליו היה מועמד לפרס טוני. במקביל הופיע בסרטי המדע הבדיוני "Forbidden Planet"‏ (1956) ו"מסע לקרקעית הים" (1960; לצידה של ג'ואן פונטיין), "הסנאט ימליץ ויאשר" (1962). בתפקידו המשמעותי האחרון גילם את דמותו של פלורנץ זיגפלד בסרט פריצת הקריירה של ברברה סטרייסנד, "מצחיקונת" (1968).
לאחר שפרש הופיע בסדרות טלוויזיה.

חייו האישיים

פידג'ן נישא פעמיים, ב-1919 נשא לאשה את עדנה (מיוריאל) פיקלס, שנפטרה ב-1921 בעת לידת בתם, שנקראה אף היא עדנה. ב-1931 נשא לאשה את רות ווקר, השניים נותרו נשואים עד מותו בגיל 87 בסנטה מוניקה. במותו, תרם את גופתו לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת UCLA. לפי פרסום חדש, המציג רבים משחקני הוליווד הקלאסית כבי- או הומו-סקסואלים עולה כי פידג'ן היה בי-סקסואל.
גולדמרק

גולדמרק (בגרמנית:  Goldmark , מילולית: מרק זהב, סימן: ℳ) לרוב סתם "מרק", היה המטבע של הקיסרות הגרמנית משנת 1873 ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. המילה "זהב" הכלולה בשם המטבע מצביעה על כך שנתמך בזהב לפי תקן הזהב בערך של 2,790 מרק לקילוגרם זהב במרתפי הרייכסבנק. במהלך המלחמה ולאחריה, כיוון שלא גובה עוד בזהב נקרא "פפירמרק" (Papiermark; "מרק נייר"). מרק אחד נחלק ל-100 פפניג (Pfennig).

היסטוריה

עד לאיחוד גרמניה הנפיקה כל מדינה מטבע עצמאי, אך רובם היו קשורים למטבע ה-Vereinsthaler, מטבע שהכיל 16⅔ גרם של כסף טהור. לערים ואזורים שלא השתמשו ב-Vereinsthaler היה שער המרה ידוע ממטבען ל-Vereinsthaler. לפיכך, כאשר הוחלט על הטבעת מטבע אחיד נקבע שער חליפין פשוט של שלושה מרקים ל-Vereinsthaler אחד.
הילכים קודמים אחרים בגרמניה היו הגולדן של דרום גרמניה (בוואריה, באדן, וירטמברג ופרנקפורט); הטאלר של ברמן והמרק של המבורג, באלזס-לורן נעשה שימוש בפרנק הצרפתי.

שטרות

שטרות בערים של 10, 20 ו-50 מרק הופקו על ידי האוצר האימפריאלי (Reichskassenschein) בעוד שטרות בערכים 20, 50, 100 ו-1,000 הופקו על ידי הרייכסבנק המרכזי בברלין ועל ידי בנקים מרכזים של המדינות בוואריה, באדן, וירטמברג וסקסוניה.
נקניקיית קאמברלנד

היסטוריה

נקניקיית קאמברלנד מיוצרת באזור קמברלנד מאז שלהי ימי הביניים. אזור קאמברלנד נודע בחזירים שגודלו בו ונקראו בשם חזיר קאמברלנד. לא ידוע כיצד קיבלה את צורתה יוצאת הדופן. התיבול הרב של הנקניקייה מקורו ביבוא רב של תבלינים לאזור במהלך המאה ה-18 עת שהייתה קמבריה נמל יבוא מרכזי, ודרכה עברו תבלינים רבים ומהאיים הקריביים.
בשנת 2006 פנה איגוד הקצבים של קמבריה לממשלת בריטניה במטרה שזו תכריז על הנקניקייה כמזון אזור מוגן בהתאם לכללי האיחוד האירופי.
טטרציקלין

שימושים רפואיים

טטרציקלין משמשת לטיפול ראשוני כנגד ריקציוזיס, מחלת ליים, קדחת Q, פסיטקוזיס, כלמידיה, דלקת ריאות מיקופלזמית ובנוסף משמשת לטיפול באקנה, עגבת, לטיפול בזיהומים בדרכי הנשימה, דלקת בדרכי השתן, במעיים ולדלקת האוזן התיכונה. בעבר, שימש טטרציקלין גם לטיפול בגרענת, בשלב החריף שלה.

פעילות כנגד זיהומים חיידקיים

לאנטיביוטיקה יש ספקטרום רחב של פעולה. במקור הייתה לה פעילות בקטריוסטטית כנגד הרבה חיידקים אירובים ואנאירובים, גראם חיוביים ושליליים. למעט זני Pseudomonas aeruginosa ו-Proteus שלהם יש עמידות לאנטיביוטיקה. כיום, יותר חיידקים שבעבר היו רגישים לאנטיביוטיקה רכשו עמידות אליה (הסוגים Streptococcus, Staphylococcus, זני Enterobacteriaceae) טטרציקלין עדיין שימושית בטיפול בזיהומים הנגרמים על ידי חיידקים תוך תאיים כגון Chlamydia trachomatis, חיידקי Mycoplasma וחיידקי Rickettsia. בנוסף ניתן להשתמש גם לטיפול בזיהומים הנגרמים על ידי חיידקים סלילוניים כגון Treponema pallidum, ‏Borrelia burgdorferi ו-Leptospira. מחלות זיהומיות נוספות כגון אנתרקס, דבר וברוצלוזיס ניתנות לטיפול על ידי טטרציקלין. טטרצקלין עשויה לעזור גם כנגד פרזיטים אאוקריוטים, כגון אלו האחראיים למחלות כמו מלריה.

דרכי פעולה

טטרציקלין מונע יצור חלבונים על ידי מניעת היקשרות חומצת אמינו טעונה ל-tRNA באתר ה-A על הריבוזום. התרופה נקשרת ליחידת ה-30S בריבוזום של הבקטריה ולכן היא מונעת היקשרות חומצות אמיניות נוספות לשרשרת הפפטידית המתהווה.
הפעולה היא בדרך כלל מעכבת, והפיכה כאשר צריכת התרופה נפסקת.
תאיים של יונקים רגישים פחות לפעולת הטטרציקלין, זאת למרות שהתרופה נקשרת ליחידה הקטנה של הריבוזום גם בתאים פרוקריוטים וגם בתאים אאוקריוטים (30S ו40S בהתאמה). תאי הבקטריה מכניסים בצורה אקטיבית את הטטרציקלין לתוך הציטופלסמה שלהם על ידי משאבות, בעוד בתאי יונקים הדבר לא נעשה ולכן התרופה משפיעה רק בצורה מינורית על האדם.
קאק

מאפיינים

הקאק הוא עורב קטן: אורכו-כ-39 -35 ס"מ ומשקלו כ-250 גרם. רוב גופו שחור, עורפו אפור-כסוף, וגחונו שחרחר-אפרפר. בבגרותו ראשו, כנפיו וזנבו מקבלים ברק מתכתי. צבע קשתית העין: לבנבן-תכלת. מקורו קצר ומגושם. אורך הזנב בינוני. 
אין כמעט הבדלים בין זכר ונקבה. אך בדרך כלל לזכרים הגוון הכסוף שבערפם בהיר יותר משל הנקבות. 
הקאק הוא עוף אינטליגנטי, חברותי הנוהג להתלהק. נצפה שהוא מסוגל להשתמש בכלים, זכרים ונקבות יוצרים זוגות כבר בשנת חייהם הראשונה, אך מזדווגים רק שנה מאוחר יותר. הזוגיות נשמרת לאורך כל חיי הפרט ומהווה יחידת חיים יציבה בתוך המושבות והלהקות, באוכלוסיות יציבות ונודדות. בני הזוג נראים תכופות צמודים זה לזה כ"זוג מאוהב". שיחור המזון נעשה בלהקות גדולות (בעיקר בסתיו ובחורף) המונות מאות ואף אלפי פריטים ובערבים מתקבצים ללינה על העצים. בלהקות מבנה היררכי ברור הכולל מנהיג להקה. לעיתים, מותקפת ציפור פצועה או חולה על ידי חבריה בלהקה עד אשר מתה. 
הקאק הוא אוכל-כול המשחר אחר מזונו בקרקע. הוא ניזון מזרעים ובלוטים, פירות, חרקים ולרוות (זחלים ורימות), בעלי חיים קטנים ועוד.
זהו עורב זריז, פעלתן ומעופף מוכשר, להקות נצפו מבצעות מפגני ראווה אוירובטיים הכוללים התהפכויות וצלילות. 
הקאק נחשב ציפור אינטליגנטית. קונראד לורנץ בספרו טבעת המלך שלמה, תיאר כיצד יצר קשר עם להקת קאקים על גג ביתו בגרמניה בעת מלחמת העולם השנייה. מההתבוננות הארוכה בהתנהגותם, הגיע למצב שהבין חלקים מהתקשורת שלהם, כולל שמות שהם מייחדים לכל פרט. הוא אף תיאר מפגש עם הלהקה לאחר שנים, בהיותו בעיר, כשקאק אחד ניתק מהלהקה בה עף, ירד אליו, אמר את שמו וכן קרא לו 'קונראד'. הקשר נוצר בעקבות טיפול בגוזל קאק, וכך גילה את תופעת ההחתמה בעופות ובעלי חיים צעירים.

בישראל

להקות גדולות של קאקים חיים בארץ בחבל עדולם ובאזור שפלת יהודה. בחורף אלו עוברים לאזור מדבר יהודה. להקות נוספות נצפו בגליל. הקאקים מתכנסים בשעות הערב וחונים במקום קבוע בדרך כלל מספר עצים וגגות, וחוזרים אל מקום החניה שנה אחרי שנה. במתחם החניה אין עופות מסוג אחר, אך בדרך כלל בסמיכות קיים "מחנה" של ציפורים אחרות - בעיקר זרזירים ואנפות, אשר גם לכל אחד מהם מתחם מוגדר. עם התפתחות הערים לתוך שטחי החקלאות מאז 1989 נצפות להקות בתוך הערים רחובות, רמלה, לוד, בית שמש, קריית גת, ירושלים, מעלה אדומים ועוד.
תוכנית חינוכית יחידנית

תוכנית חינוכית יחידנית (בראשי תיבות: תח"י) היא תוכנית לימודים שנבנית עבור תלמידים עם צרכים מיוחדים אקדמיים הנמצאים בתוכנית השילוב במסגרת מערכת החינוך הרגיל בישראל. אמצעי זה דומה ל-Individualized Education Program שמונהג בארצות הברית בתוקף החוק הפדרלי הקרוי IDEA.
מטרת התוכנית היא לשלב בהדרגה את התלמיד בתוכנית הלימודים הרגילה במסגרות של החינוך הרגיל, וזאת על פי גילו, צרכיו והתחשבות בלקויותיו ובחומרתן. משרד החינוך דורש לבצע תוכנית זו לכל תלמיד הנמצא בתוכנית השילוב. צוותי המתי"א הם המנחים המייעצים לצוותים החינוכיים כיצד לבנות את התוכנית. הצוות החינוכי הבונה את התוכנית מורכב ממחנך הכיתה שבה לומד התלמיד, מורה מתחום החינוך המיוחד, ואנשי צוות מקצועי שעובדים עם התלמיד כגון מרפא בעיסוק וקלינאי תקשורת ועוד.
הוריו של התלמיד מוזמנים לפגישה לפני קביעת התוכנית, כדי לשמוע את דעתם ולקבל את הסכמתם לתוכנית. העתק התוכנית מועבר אליהם.
פירוט התוכנית כולל את תפקודו של התלמיד המשולב בזמן הכנת התוכנית, התחומים בהם צריך טיפול, קביעת מטרות לימודיות, הזמן שבו מקדישים להשגת המטרה, הדרכים בהם ישתמשו וכיצד יעריכו האם המטרה הושגה. תוכנית זו כוללת גם את שעות השילוב שיינתנו לתלמיד במסגרות שירותי החינוך המיוחד. בתוכנית מודגש הקשר לתוכנית הלימודים הרגילה.
בנימין הלוי (מקובל)

רבי בנימין הלוי היה מחכמי העיר צפת ומגורי האר"י במאה ה-17. לדעת חלק מהחוקרים רבי בנימין הוא מחברו של הספר "חמדת ימים".

קורות חייו

נולד בערך בשנת ש"נ (או ש"מ) בצפת לרבי מאיר הלוי. בבחרותו למד אצל רבי חייא רופא מצפת, מתלמידיו של רבי חיים ויטאל, שהיה לרבו המובהק. רבו זה נפטר בשנת שע"ז. מלבד רבו זה קיבל רבי בנימין גם מפי גדולי המקובלים בדורו, והסתופף בצילם, כמו מהר"ם אלשיך, רבי שלמה אלקבץ, רבי אליהו די וידאש מחבר ראשית חכמה, ועוד.
בשנת תט"ז (1656) נשלח כשד"ר על ידי קהילת צפת לאיטליה, ובין השנים תי"ז-תי"ט שהה בוונציה כאשר עיקר פעילותו התמקדה בהפצת תורת האר"י ומשנתו שלא הייתה ידועה אז גם בקרב הרבנים. רבי בנימין הביא עמו מספר קונטרסים של כתבי האר"י שהיו אחראים רבות להתפשטות תורת האר"י באיטליה. סביב רבי בנימין התקבצו חכמים רבים אותם לימד את תורת הקבלה, ביניהם רבי משה זכות שלמד ממנו את עיקר משנתו בקבלה. כן מסר רבי בנימין לרמ"ז מספר חיבורים ותיקונים שידפיסם בערי איטליה. בתקופה זו התארח רבי בנימין רבות בביתו של רבי שמואל אבוהב, רב העיר, שקיבל ממנו אף הוא רבות בקבלה. 
רבי נתן נטע הנובר מחבר הסידור הקדמון שערי ציון מספר בהקדמתו שבעת שהותו בוונציה הגיע לבית מדרשו של רבי שמואל אבוהב שם שהה ידידו רבי משה זכות, וכמה חכמים מארץ ישראל, "ומצאתי שם איש זקן ונשוא פנים החסיד והעניו הרב הכולל המקובל אלקי כמהר"ר בנימין הלוי מצפת תוב"ב נר"ו, ולמדתי מכולם... שהעתקתי מהם עץ החיים והגהות הזוהר ותיקונים וזוהר חדש, אשרי חלקם שזיכוני לזכות הרבים וזכות הרבים תלוי בהם". 
לאחר שובו לארץ ישראל המשיך רבי בנימין לעמוד בקשר של שאלות ותשובות בענייני קבלה עם חכמי איטליה, שראו בו "חכם וחסיד יחיד בדורו". בארץ ישראל קיבל ממנו תלמידו רבי דוד חביליו שנתפרסם לאיש מופת. בסוף ימיו הוכרח לצאת מארץ ישראל, ובשנת תל"ב (1671), בהיותו בדרך, נפטר בכפר סמוך לארם צובה. במותו ספד לו רבי ברזילי יעבץ. בנו רבי שלמה הלוי היה מחכמי איזמיר.

לקריאה נוספת

מבוא שערי חמדה פרקים יז-יח (עמודים 208-249) בתוך: חמדת ימים חלק א, הוצאת מכון חמדת ימים, בני ברק, תשע"א.
אברהם יערי, תעלומת ספר פרק י: מי חיבר ספר חמדת ימים (עמודים 51-75).
יחסי ברבדוס–שווייץ

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה ההלווטית לבין ברבדוס כוננו ב-1980 - ארבע עשרה שנים לאחר קבלת עצמאות מלאה של המדינה מהממלכה המאוחדת. שווייץ פתחה קונסוליה רשמית בברידג'טאון בשנת 1993. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים בין המדינות הם יחסים חמים וטובים, אך אינם נרחבים וקרובים". אף על פי כן, ברבדוס מהווה יעד מרכזי לתיירות יוקרה ומגיעים אליה תיירים ממגוון מדינות בהן שווייץ.
ברבדוס ושווייץ חתמו על מגוון הסכמים דיפלומטיים בהם: הסכם הסגרה הדדי, הסכם פטור מאשרה הדדי, אמנה למניעת כפל מס והגנה על השקעות.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 37 שווייצרים חיו בברבדוס. הסחר שבין המדינות הוא סחר יחסית גדול בהשוואה למדינות האזור. הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של 23.5 מיליון פרנקים שווייצרים. מהם 19 מיליון ייצוא שווייצרי לברבדוס ו-4.5 מיליון ייבוא שווייצרי מברבדוס.
הדסה שרמן-פריאל

הדסה שרמן-פריאל (21 באוגוסט 1910 – 27 באוגוסט 1992) הייתה מחלוצות החינוך המוזיקלי בישראל, יושבת ראש התאחדות הבוגרים והחניכים וחברת הוועד המפקח של גימנסיה הרצליה.

ביוגרפיה

שרמן נולדה בקיץ 1910 באודסה, ועלתה לארץ ישראל כתינוקת בת שנה עם הוריה הד"ר משה שרמן, ראשון רופאי האף-אוזן-גרון בארץ וממייסדי ההסתדרות הרפואית, ורבקה ריימיסט.
בוגרת מחזור ט"ז של גימנסיה הרצליה. בתל אביב למדה אצל רבקה בורשטיין-ארבר ואצל אריה אבילאה, ואחר-כך הוסמכה במוזיקה באוניברסיטת לייפציג.

ב-1924 חיברה ביחד עם אחיה מאיר, לימים הציר הכלכלי של ישראל בארצות הברית ומנכ"ל חברת הנפט "פז", את האופרה "אמנון ותמר" שהועלתה בגימנסיה על ידי בני מחזורה. על "אמנון ותמר" סיפרה הדסה:
ההצלחה הייתה מרובה, ואילו אני, בעצת הורי, התחלתי לעסוק בלימוד מוזיקה ברצינות רבה. עברתי ללמוד אצל פרופ' אבילאה והתחלתי ללמוד גם תאוריה. המנצח גולינקין אפשר לי לבקר בחזרות האופרה הארצישראלית, ואולי בפרק זמן זה נתגבשה אצלי החיבה והאהבה לצורה זו שעסקתי בה רבות בשנים מאוחרות יותר כשהייתי כבר מורה.]

שרמן לימדה מוזיקה בגימנסיה מאמצע שנות השלושים ועד סוף שנות השישים. ניצחה על תזמורת ומקהלת הגימנסיה, יזמה והקימה מפעלים רבים. העלתה הפקות רבות, בהן "בריאת העולם" של היידן, "אורפיאו ואוארידיצ'ה" של גלוק ו"חליל הקסם" של מוצרט - כולם בביצוע תלמידי הגימנסיה. על הפקת פפגנו כתב נתן דונביץ':
בגימנסיה העברית הרצליה, בבניין הישן והמרשים שלה, שניצב במקום שבו מתנשא היום מגדל שלום, זימרו ושרקו ב-1939 רק נעימה אחת: "צייד הציפורים אני, פפגנו שמי!" תחילת האריה המפורסמת של מוצארט הייתה אז שריקת ההיכר וההזדהות של כיתות ואוהבים. והכל בגלל הגברת הדסה שרמן... מקהלה ותזמורת של תלמידים החלה להכין את ההצגה. הצלילים מילאו את המסדרונות, ומורים נאבקו, כמיטב יכולתם, נגד תלמידים שהתפלחו מן הכיתה, או נקראו רשמית לצאת ממנה כדי ליטול חלק בחזרות... "פפגנו" היה להיט והוצג פעם אחר פעם.

על הפקה מאוחרת יותר, האורטוריה "יפתח" של ג'אקומו קריסימי, שבוצעה ב-1962 כתבה אחת התלמידות:
מה? מה אוזניך שומעות? לא! לא זמזום "טויסט" ורקיעת רגליים. לא שיר מתקתק של הלן שפירא, אלא מה? המילים: "נוסו נא והכנעו, טמאים והתפזרו ובחרבותנו הנוצצות אתכם נפיץ". והמנגינה: לחן של המאה ה-17. לא מאמינים?! אבל זו עובדה. את מסדרונות הגימנסיה הרצליה מילאו זמזום, שריקות שירה ודיבור על קריסימי. לא שמעתם את שמו? גם אני לא שמעתי עליו, עד שהדסה שרמן המורה למוזיקה של בית-הספר החליטה ש"אנחנו נבצע את האורטוריה 'יפתח' של ג'אקומו קריסימי. ביצוע: מקהלת הגימנסיה. המלווים: כלי קשת ופסנתר. והמנצחת, כמובן, הדסה שרמן"... וכך אני מוצאת עצמי בסיום שנת הלימודים תשכ"ב באולם הקאמרי הישן, כשעל הבמה חברי המקהלה כמאה ושמונים במספר, המנגנים והמנצחת.
ב-1934 נישאה שרמן למנצח וולפגנג פרידלנדר (לימים זאב פריאל).
עם צאתה לגמלאות הקימה את התאחדות הבוגרים והחניכים של הגימנסיה ואף עמדה בראשה. אִרגנה כנסי בוגרים ועמדה בקשר אישי עם מאות ואלפי תלמידי הגימנסיה.
בין תלמידיה הרבים היו שהפכו למוזיקאים מקצועיים, בהם המלחין והמעבד גיל אלדמע, נגן הקרן יעקב מישורי והמלחין והמנצח נועם שריף.
בשנת תשמ"ז-1987 הוענק לה תואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
H-II B (משגר לוויינים)

H-II B הוא משגר לוויינים כבד, המפותח עבור הסוכנות היפנית לחקר החלל, על ידי תאגיד מיצובישי היפני. המשגר רב העוצמה מיועד לשאת מטענים כבדים לחלל, ובהם חללית אספקה בלתי מאוישת (H-II Transfer Vehicle) המפותחת ביפן למשימות תחזוקה ושירות לתחנת החלל הבינלאומית. טיסת ניסוי ראשונה של המשגר והחללית התקיימה ב-11 בספטמבר 2009.