google/wiki40b huggingface dataset:
קולב

קוֹלָב (בעבר כונה גם קַשְׁתִּית) הוא מכשיר שצורתו מעין כתפי אדם שנועד לתליית מעילים, חולצות ובגדים נוספים. קולבים עם פס תליה תחתון משמשים גם לתליית מכנסיים או חצאיות. השם משמש גם עבור מצבט עבור תליה של מכנסיים או חצאיות.

היסטוריה

העותק הראשון של קולב הנועד לתליית בגדים הוא מן המאה ה-16. הקולב עשוי עץ מעוגל ושימש לתליית מעילים בכנסייה ולשימוש צבאי. עם זאת, השימוש בקולב לא היה נפוץ.
כמה היסטוריונים סבורים שנשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון הוא ממציא קולב הבגדים עשוי עץ. עם זאת, הקולב הנפוץ ביותר היום, קולב חוט בצורת כתף, הומצא בהשראת וו, שהומצא בשנת 1869 על ידי OA צפון של ניו בריטניה, קונטיקט. עובד חברת תייל טימברלייק, אלברט ג'. פארקהאוס מג'קסון שבמישיגן היה מעורב אף הוא בהמצאת הקולב, כמו גם כריסטופר קאן בשנת 1876, בתור סטודנט להנדסה באוניברסיטת בוסטון.
בשנת 1906, מאייר מאי, חנות בגדי גברים בגרנד רפידס, מישיגן הפכה לחנות הקמעונאית הראשונה שהציגה את מרכולתה על גבי קולבי הכתפיים. חלק מאותם קולבים מקוריים ניתן לראות בבית מאייר מאי בגרנד רפידס.
בשנת 1932 סקיילר ג. האלט המציא עיצוב משופר, אשר משתמש צינורות קרטון המורכבים על החלקים העליונים והתחתונים של החוט כדי למנוע התקפלות החוט, בשנת 1935 אלמר ד. רוג'רס הוסיף צינור בחלק התחתון.
ניתן לייצר קולבים, מפלסטיק ועץ, ותיל, לעיתים רחוקות מן גומי וחומרים אחרים. חלקם מרופדים עם חומרים נאים, כגון סאטן, עבור בגדים יקרים, הלבשה תחתונה ושמלות מפוארות. ריפוד רך מקטיפה נועד להגן על הבגדים מפני קמטים שעלול הקולב לגרום. קולב שכמייה הוא קולב חוט זול, המכוסה נייר. קולבי שכמייה משמשים לניקוי יבש, כדי להגן על הבגדים לאחר הניקוי.

בתרבות

קולב מתכת שימש מוטיב מרכזי בסצנה בסרט "אמא יקרה", שבה ג'ואן קרופורד, בגילומה של פיי דאנאוויי, נכנסת לחדר של בתה, כריסטינה, בלילה בזמן שהילדה ישנה, ​​להתבונן בבגדיה התלויים בארון. היא פורצת בזעם כשהיא מגלה כי כריסטינה משתמשת בקולבים פשוטים, במקום קולבים מרופדים, כמו שהורתה לנערה להשתמש. ג'ואן מעירה את בתה ומכה אותה. צעקתה של ג'ואן כי "לא קולבים, לעולם!" עד מהרה פילסה את דרכה לתוך תרבות הפופ.
קולבי חוט פרושים, שימשו כסמל במחאה בעד הפלות, בגלל שימושם בביצוע הפלה בלתי חוקית או הפלה יזומה (על ידי הכנסתם לתוך הרחם).

שימושים חילופיים

חוטי התיל הם רב-תכליתיים. הם משמשים מקור זמין לתיל חצי קשה בבית. הם משמשים למטרות רבות בבית, כגון תחליף לאנטנה, או על מנת לשמור דלת כלוב סגורה. בשנת 1995, השתמש הפרופסור אנגוס וואלאס במהלך טיסה בגובה כעשרה קילומטרים, בקולב מתכת פרוש, מעוקר בוויסקי על מנת לבצע ניתוח חירום בפאולה דיקסון, שריאותיה קרסו.
בעבר, ניתן היה לפרוץ באמצעות קולב לרכבים שנעילת הדלתות לא הייתה משובחת. כיום, התופעה הולכת ונעלמת עם התגברות מודעות חברות המכוניות לסוגיית האבטחה.
בית הסוהר של ארצות הברית, טרה הוט

בית הסוהר של ארצות הברית, טרה הוט הוא בית סוהר פדרלי בדרגת אבטחה מקסימלית ("Top Security Prison"), אשר ממוקם במערב מדינת אינדיאנה בארצות הברית, סמוך לגבולהּ של מדינת אילינוי. נכון ל-2017, כלואים בו כ-1,500 אסירים, לרבות 62 אסירים שנידונו לעונש מוות, או הממתינים לעונשם במסגרת מסדר מוות . המתקן מנוהל על ידי לשכת בתי הכלא הפדרלית.

היסטוריה

ההחלטה על הקמת בית הסוהר התקבלה ב-1938, ובנייתו הסתיימה ב-1940. הבחירה באתר טרה הוט נבעה בחלקה ממאמצי שתדלנות של לשכת המסחר של העיר טרה הוט. טרם הקמתו של מתקן הכליאה, גייסה לשכה זו כספים- לשם רכישת הקרקע עליה עתיד היה להיות מוקם המתקן. בתחילה, תמכו תושבי העיר בהקמת בית הסוהר בקרבת מקומות מגוריהם, בתקווה שהוא יספק משרות לתושבי האזור.
בית הסוהר שהוקם נועד בתחילה לכליאת אסירים אשר ביצעו עבירות קלות יחסית. הוא היה הראשון בארצות הברית שהוקם ללא חומה, והושם בו דגש על שיקום האסיר, לרבות מתן טיפולים פסיכולוגיים ופסיכיאטריים, כמו גם הפעלת תוכנית חינוכית-דידקטית, לשם שיפור השכלת האסירים, והעלאת הסיכוי להשתלבותם המחודשת בחברה- לאחר שחרורם.
בשנת 2004, הושלמה במקום הקמת מתקן חדש בדרגת אבטחה מקסימלית, אשר נבנה דרומית למתחם הכלא המקורי. לאחר הקמתו, הועתקו מתקני הכלא המקוריים- למתקן חדש זה. במתחם שהתפנה, הוקם מתקן כליאה פדרלי בדרגת אבטחה בינונית.

אגף הנידונים למוות

בשנת 1993, החליט הממשל הפדרלי לקבוע את בית הסוהר טרה הוט כמתקן היחיד בארצות הברית, אשר נועד לשם הוצאה להורג של אסירים, לאחר פסיקת בתי משפט פדרליים על עונש מוות שנגזר עליהם. כמו כן, משמש מתקן כליאה זה כמתקן היחיד לאסירים פדרליים גברים שנידונו למוות, ואשר ממתינים לביצוע פסק הדין במסגרת מסדר מוות, באמצעות זריקת רעל. אסירות פדרליות (נשים) שנדונו למוות- כלואות במתקן אחר (לא בטרה הוט): המרכז הרפואי הפדרלי קרסוול , אשר ממוקם בפורט וורת' שבטקסס. 
הבחירה בכלא טרה הוט לשם כליאת והמתת אסירים מסוכנים ביותר, נבעה ממיקומו הגאוגרפי והמרכזי יחסית- בארצות הברית. 
ב-1999, החלה העברת נידונים למוות אל מתקן הכליאה החדש. בין האסירים הידועים לשמצה, אשר הוצאו להורג במתקן זה, היה טימותי מקווי, שהורשע בתכנון ובביצוע הפיגוע באוקלהומה סיטי בשנת 1995, והוצא להורג באמצעות זריקת רעל ב-2001.
סירונה

סירונה (Sirona, ‏Thirona או Đirona - נהגה "צירונה") הייתה אלה במיתולוגיה הקלטית שפולחנה היה נפוץ במרכז ובמזרח גאליה ולאורך נהר הדנובה. האלה נחשבה לאלת המעיינות החמים. פסליה ותגליפה לוו בעיקר בזאבים וילדים.
במספר מקדשים היא זוהתה כזוגתו של האל אפולו גראנוס או אפולו בורוו.
מקדשה העיקרי היה בטרוורי שבעמק הנהר מוזל.
מקור שמה במילה הגאלית "סטר" משמעה "כוכב".
ברחבי גאליה (צרפת של ימינו) התגלו כתובות רבות ופסלים המוקדשים לאלה. לא התגלו מקדשים לאלה בבריטניה.

תיאור האלה

באלזי שבגרמניה התגלה תגליף אבן בו מתוארת האלה כלובשת גלימה ארוכה, ואוחזת בידה הימנית כד שתייה פולחני (פטרה - patera) ובידה השמאלית שרביט.
פסל האלה שהתגלה בהוכשיד מתאר את האלה כמחזיקה בידה קערה מלאה ביצים, ונחש אורך מתפתל סביב זרועה. בפסל זה לובשת האלה גלימה ולראשה עטרה שבמרכזה כוכב (מקור שמה).
פסל האלה שהתגלה במאליין שבקוט ד'ור משנת 280 לפנה"ס לערך מתאר את האלה כעירומה למחצה, ונחש מתפתל סביב זרועה השמאלית - מוטיב המסמל את היותה אלת הרפואה.
בויין-אן-ואל התגלה עמוד מרובע ועליו ארבעה תגליפים המייצגים את סירונה, אפולו, מינרווה והרקולס. בתגליף זה מתוארת האלה כלובשת שמלה ארוכה ולראשה עטרה. בידה השמאלית היא אוחזת קרן שפע ובידה הימנית פטרה (כד טקסי) ממנו היא משקה נחש מתפתל.

מקדשים

בחפירות ארכאולוגיות התגלו מספר מקדשים של האלה. מקדשים אלה כללו חדר פנימי ואכסדרה חיצונית. מקדשים אלה נבנו לרוב ליד מעיינות חמים או בארות.
אחד המקדשים התגלה בבודפשט ואחר בוייסבאדן שבהסה. מקדש מרכזי התגלה בהוכשילד - אשר נבנה סביב מעיין ושימש ככל הנראה אתר עליה לרגל; מקדש זה נהרס בין השנים 250- 270 ולא נבנה מחדש.

אזכורים תרבותיים

האסטרואיד 116 סירונה  שהתגלה על ידי כריסטיאן היינריך פרידריך פטרס, נקרא על שמה של האלה.
קורומסו

קוּרוֹמסוּ (ביפנית: 黒マスはどこだ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2005, ניקולי הוציאה לאור חוברת שלמה אחת שמכילה כולה חידות קורומסו.

שיטות פתרון

כל תא עם מספר בתוכו חייב להיות לבן; עובדה זו חשובה מאוד. לדוגמה, במקרה שיש תא עם המספר 2 ולצדו תא ממוספר אחר. ברור מאליו ששני התאים הללו נראים מהתא של ה-2. תאים אחרים לא יכולים להראות מהתא של המספר 2, אחרת, התא יחרוג מהמגבלה של מספר התאים הנראים ממנו (במקרה זה, 2). לכן, כל שאר התאים הסמוכים לתא עם המספר 2 חייבים להיות שחורים. כמו כן, גם התא שמעבר לתא הממוספר הסמוך חייב להיות שחור. זוהי דרך טובה להתחיל בפתרון של חידות מעין אלו.
במקרה שתא עם המספר 2 ועוד תא ממוספר או תא לבן נמצאים באותו טור או באותה שורה כאשר רק תא אחד מפריד ביניהם, התא שביניהם חייב להיות שחור; אם התא היה לבן התא עם המספר 2 היה יכול לראות שלושה תאים. גם שיטה זו טובה לפתרון חידות אלו.
אם המספר בתוך אחד התאים שווה למספר התאים המרבי הנראה מתאו, כל התאים הנראים ממנו חייבים להיות לבנים על מנת להגיע למספר התאים המרבי המצוין בתא. לדוגמה, בטבלה של 7X7, המספר המרבי שניתן לראות מתא כלשהו הוא 13 (התא עצמו ועוד 6 מהשורה ועוד 6 מהטור). אם המספר 13 מופיע בתא בטבלה של 7X7, כל התאים בשורה ובטור שלו חייבים להיות לבנים. על מנת לסמן תאים החייבים להיות לבנים אפשר לצייר עיגול סביבם, או לסמן נקודות בתוכם לחלופין.

היסטוריה

קורומסו היא חידה מקורית של ניקולי; החידה הופיעה לראשונה בכתב העת Puzzle Communication Nikoli גיליון מספר 34 (יוני 1991). האתר באנגלית של ניקולי משתמש באינגריש כדי לתרגם את השם כ"איפה יש תאים שחורים" ("Where is Black Cells").
יצחק לטיף

יצחק לטיף (נפטר בסביבות ה'רמ"ו 1486) היה עולה ונוסע בארץ ישראל בשנות השמונים של המאה ה-15. שם אביו היה מאיר ומוצאו היה באיטליה, בעיר אנקונה.

מסעו בארץ ישראל

על פי אגרותיו, הוא הגיע אל העיר ירושלים לפני שנת ה'רמ"א 1481. הוא יצא למסעו, כנראה מלווה בקרובים, באונייה בבעלות איטלקית ורוב נוסעיה עולים לרגל נוצריים, ובהם גם נעזר להעביר את אגרותיו למשפחתו באירופה. ירד בנמל יפו וסייר בארץ היכן שהיה באפשרותו, ובמיוחד בירושלים.
 לטיף בחן ומסר תיאורים על מזג האוויר בארץ; ועל הרכב האוכלוסייה והיחסים בין יהודים לערבים, שאותם ראה כמשביעי רצון; הוא תיאר את מצב הכלכלה ובכלל זה את משלחי היד המשתלמים, להתרשמותו: "בעלי האומנות מתפרנסים בטוב ויש מהן מתעשרים", ומסר מידע גם על יוקר המחיה (הנמוך יחסית, לדעתו), על התוצרת החקלאית ותנועת הסחורות לארץ וממנה:
 "ספינות באות בכל יום ויום לים יפוא (יפו) וטוענות כל טוב ... והכל עולה לירושלים על ידי אתונות ופרדים ורוב גמלים. קרקע של ארץ ישראל נעבד מאוד ויפה ...".
 הוא סייר באתרים קדושים וב"קברי צדיקים", בין השאר בקבר שמואל הנביא, בקבר עמוס הנביא, בקסר צפניה הנביא, בקברי הלל ושמאי, ובכותל המערבי ובסביבות להר הבית עליו צפה מהר הזיתים וראה: "עזרה גדולה מרוצפת באבנים שיש ולבן מחלב"; על שער הרחמים הוא מספר כי הם "נעולים בברזל, לא נפתחו, ניסו הערביים [כך!] לפותחם ונפגרו הערביים:. הקהילה היהודית בירושלים מנתה לפי אומדנו כמאה וחמישים משפחות.
 בתחילת אגרתו ובסופה הוא מבהיר לקוראיו את מניעיו לעלייה לארץ, והם הציפיה לגאולה והתקווה שירושלים וארץ ישראל יבנו מחדש, כבימים עברו.
אגד וקטורי

במתמטיקה, אגד וקטורי הוא מבנה גאומטרי הנוצר מהדבקה של מרחבים וקטוריים לכל נקודה במרחב X, וקשירתם זה לזה באופן רציף. לדוגמה, כיוון התנועה הרגעי של מטוס מתמרן הוא אגד וקטורי, הקרוי "האגד המשיק" למסלול שבו נע המטוס. אגד וקטורי על מרחב (מרחב טופולוגי, יריעה חלקה וכדומה) הוא בדרך כלל מרחב מאותו סוג.
הבניה מאפשרת לחקור עצמים גאומטריים מורכבים בשיטות ליניאריות, והיא מהווה מרכיב יסודי בגאומטריה אלגברית, גאומטריה דיפרנציאלית ותחומים נוספים במתמטיקה.
נניח למשל  היא עקומה רציפה במישור האוקלידי, שאינה עוברת דרך ראשית הצירים. לכל נקודה  על גרף הפונקציה נוכל להעביר ישר  העובר דרך הראשית ודרך הנקודה  שעל גרף הפונקציה (ראו איור משמאל). מכיוון שישר העובר דרך הראשית הוא תת-מרחב וקטורי (ממימד 1) של , הרי שבדרך זו התאמנו לכל נקודה  על גרף הפונקציה מרחב וקטורי . אוסף המרחבים הווקטורים הללו "משתנה בצורה רציפה", ולפיכך מהווה אגד וקטורי רציף מעל המרחב המוגדר על ידי גרף הפונקציה f. 
הדוגמה הפשוטה ביותר לאגד וקטורי היא משפחה קבועה של מרחבים וקטורים, כלומר, יש מרחב וקטורי קבוע V כך שלכל x ב X מתקיים V(x) = V. במקרה זה יש עותק של V לכל נקודה ב-X, ועותקים אלו יוצרים את האגד הווקטורי X×V מעל X. אגד כזה נקרא אגד טריוויאלי.
דוגמה מעט מסובכת יותר היא האגד המשיק של יריעה חלקה X: לכל נקודה ביריעה כזאת מתאימים את המרחב המשיק באותה נקודה. האגד המשיק הוא בדרך כלל אגד לא טריוויאלי.

רעיון ההגדרה

נניח כי X הוא מרחב טופולוגי. כאמור, האגד הווקטורי הפשוט ביותר מעל X הוא האגד בו המרחבים הווקטורים כלל אינם משתנים מנקודה לנקודה, כלומר האגד הטריוויאלי . בדומה להגדרה של יריעות, נשתמש באגד הטריוויאלי כ"מודל מקומי" לאגד וקטורי כללי. במילים אחרות, נדרוש שבאופן מקומי כל אגד וקטורי E יראה כמו האגד הטריוויאלי. דרישה זו נקראת הטריוויאליזציה המקומית של האגד, ובשפה מתמטית היא מוגדרת כך: נדרוש כי לכל  תהייה קיימת סביבה  של x כך שאם נסתכל על החלק של האגד E אשר "נמצא מעל U", אז יתקיים . בנוסף לדרישת הטריוויאליזציה המקומית, בדומה לאפשרות לבצע "מעבר קואורדינטות חלק" ביריעות חלקות, נדרוש שבהינתן שתי טריוויאליזציות מקומיות על קבוצות פתוחות  ו- הנחתכות, אז המעבר בין שתי הטריוויאליזציות יהיה פונקציה רציפה (או חלקה) וליניארית על כל מרחב וקטורי.

אגד קווי

אגד וקטורי ממימד 1 נקרא אגד קווי (באנגלית - Line bundle).

חתך של אגד וקטורי

תהי X יריעה דיפרנציאלית ויהי  אגד וקטורי חלק מעל X. בהינתן קבוצה פתוחה U ב-X, חתך של E מעל U הוא פונקציה חלקה  כך שלכל  הערך  שייך לסיב . במילים אחרות, לכל  מתקיים . אפשר לחשוב על חתך כפונקציה המתאימה לכל נקודה וקטור מהסיב  כך שהווקטורים הללו משתנים באופן רציף (או חלק, במקרה של יריעה חלקה) מנקודה לנקודה.
נשים לב שניתן לחבר 2 חתכים מעל קבוצה פתוחה U, וכן להכפיל חתך בסקלר, וכן קיים חתך האפס (החתך המתאים לכל נקודה את וקטור האפס במרחב הווקטורי המתאים) ולפיכך לאוסף החתכים מעל קבוצה פתוחה יש בעצמו מבנה של מרחב וקטורי. למעשה, ההתאמה המתאימה לכל קבוצה פתוחה U את אוסף החתכים מעל U מהווה אלומה. ניתן להוכיח שאלומה זאת מגדירה את האגד הווקטורי E באופן יחיד, ולפיכך ניתן לזהות את האגד הווקטורי E עם אלומת החתכים שלו, ובכך לראות בכל אגד וקטורי מקרה פרטי של אלומה של מרחבים וקטורים.
חתך חלק של האגד המשיק של יריעה חלקה נקרא שדה וקטורי.
דורון כהן (שחיין)

ביוגרפיה

כהן התאמן בקבוצת הפועל כפר הנשיא ביחד עם שלומית ניר בהדרכת טרי פלוצקי.

1968

באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה בספטמבר 1968 זכה כהן ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:33.5 דקות, אחרי יואב יעקובי מהפועל תל אביב (2:28.0 דקות) ולפני דורון שפע ממכבי חיפה (2:33.5 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:35.5 דקות, אחרי אמנון קראוס מברית מכבים עתיד (4:31.7 דקות) ומשה גרטל מהפועל גוש זבולון (4:32.0 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:39.8 דקות, אחרי משה גרטל שקבע שיא ישראלי חדש של 18:21.8 דקות ודני רבס מהפועל גוש זבולון (18:37.4 דקות).

1969

באליפות ישראל לנוער שנערכה בגבעת חיים (איחוד) באוגוסט 1969 זכה כהן ב-4 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.7 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.6 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:10.4 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:28.6 דקות.

אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1969, זכה כהן ב-5 מדליות אישיות, 4 מדליות זהב בכל משחי החופשי ומדליית כסף אחת. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.6 שניות, לפני אברהם מלמד (59.2 שניות) וברוך צ'יש (59.2 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:08.9 דקות, לפני דן ברנר (2:10.1 דקות) ומשה גרטל (2:10.7 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:37.6 דקות, לפני דן שטרן (4:42.6 דקות) ודן ברנר (4:46.3 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 18:51.0 דקות, לפני דן שטרן (19:17.5 דקות) ועמרי שוחטוביץ (19:18.0 דקות) ומדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:31.9 דקות, אחרי יואב יעקובי (2:25.5 דקות).

1970

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970, זכה כהן ב-5 מדליות אישיות, זהב, 2 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.6 שניות, לפני דן ברנר (59.3 שניות) ומשה גרטל (59.4 שניות), מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.5 דקות, אחרי יואב יעקובי (1:08.2 דקות) ולפני מרדכי לוי מהפועל מעיין צבי (1:10.1 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:32.2 דקות, אחרי דן שטרן (2:29.6 דקות) ויואב יעקובי (2:30.6 דקות) ושתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:09.1 דקות, אחרי משה גרטל (2:07.8 דקות) ודן ברנר (2:08.2 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:43.0 דקות, אחרי משה גרטל (4:29.4 דקות) ודן ברנר (4:41.7 דקות).

1971

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1971, זכה כהן במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.3 שניות, לפני יואל סמואל (58.3 שניות) וחברו לקבוצה אמיר נמינוב (58.5 שניות) ומדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.5 דקות, אחרי יואב יעקובי (1:07.3 דקות) ולפני דב ניסמן (1:12.7 דקות).
קסנון

תכונות

בעבר קסנון כונה "גז אינרטי". היום ידוע שהגדרה זו אינה מדויקת, כיוון שניתן ליצור מספר תרכובות שמכילות קסנון. קסנון מסוגל להתמוסס ולהיכלא בין רשת מולקולות מים.

היסטוריה

הקסנון (מקור השם במילה היוונית ξενος‏ (xenos) שמשמעה "זר") זוהה באנגליה על ידי ויליאם רמזי (William Ramsay) ומוריס טרברס (Morris Travers) ב-1898, בשאריות שנשארו מאידוי אוויר נוזלי.

צורה בטבע

קסנון נמצא בכמויות זעירות (שני חלקיקים מתוך 20 מיליון) באטמוספירת כדור הארץ ומופק מסחרית במיצוי מאוויר נוזלי. האיזוטופים ¹³³Xe ו-¹³⁵Xe מיוצרים בכורים גרעיניים בהקרנת נייטרונים.

תרכובות

לפני 1962, קסנון וגזים אציליים אחרים נחשבו לאדישים לחלוטין מבחינה כימית. מאז, יותר ויותר עדויות מעידות שקסנון ושאר הגזים האציליים יוצרים מספר תרכובות. עד היום יוצרו תרכובות קסנון עם פלואור, חנקן, מימן, נתרן ועוד מספר יסודות אחרים. בנוסף לכך, ידועות 80 תרכובות של קסנון, פלואור וחמצן.

אמצעי זהירות

קסנון אינו יסוד רעיל, אך תרכובות שלו הן חומרים מחמצנים חזקים ורעילים, שמסוגלים לגרום לנזק.
כיוון שקסנון כבד יותר מהאוויר, מהירות הקול בו נמוכה יותר. כששואפים אותו לריאות, הוא גורם לקול עבה ונמוך (בניגוד לשאיפת הליום). עם זאת, בדומה לגז צחוק ולהליום, שאיפת קסנון עלולה לגרום למחסור בחמצן בגוף ולחנק.
לקסנון יש השפעה מאלחשת, והוא משמש ברפואה כמרדים כללי. כיום, בשל הסכנה הטמונה בו והשפעתו המאלחשת (וגם בגלל מחירו הגבוה), הפסיקו אוניברסיטאות רבות להשתמש בשאיפה שלו להדגמה במעבדות כימיה. כתחליף לו הן משתמשות בגז גופרית שש פלואורידית בהדגמה זו (אף שגם הוא גורם לאספיקסיה).
אחרי מותי

אַחֲרֵי מוֹתִי הוא שיר מאת המשורר חיים נחמן ביאליק. כתיבתו הסתיימה בשנת תרס"ד 1904. השיר הוקדש "לזכר N.".
לחנה של ציפי פליישר הוּשר על ידי הזמרת חוה אלברשטיין.

תכנים ואמירות

השיר המחורז כולל ארבעה בתים. המשורר, הדובר בגוף ראשון יחיד, מתאר את מורכבותם של חיי היצירה ושואל כיצד יוצגו יצירתו ודמותו בזיכרון הקיבוצי. השאלה כרוכה בתיאור ארספואטי - המשורר מתאר את לבטי היצירה ואת החוויות הכרוכות בה; תוך כדי השאלה ניתנות מעין הנחיות להספד שיאמר לאחר מותו והצעה אפיטף על מצבת קברו. השיר, הרצוף במבעי הצער על אובדן העצמי העתיד להתרחש ועל המוות הצפוי, התחבר על ידי המשורר בהיותו בן שלושים ואחת שנים. ויש הסוברים שחיברו בעת הלך רוח קשה. מבעי הצער העצמי, הנאמרים בשיר כביכול בשם הסופדים, מתחזקים מבית לבית: בבית הראשון: „וְצַר!”, בבית השני: „וְצַר מְאֹד!”, בבית השלישי: „וְצַר מְאֹד, מְאֹד!”, בבית הרביעי: „וְגָדוֹל מְאֹד, מְאֹד הַכְּאֵב!”. עם הצער העצמי ומתוך האמירה האישית, עולה הצעה כוללת להבנת מושגים הקשורים להבנת מהות החיים ובמיוחד של חיי יצירה ולצדם הצעות לניהול חוויות האובדן, המוות והאבלות.
הבית הראשון מתווה את תהליכי האבלות והבניית הזיכרון הנכונים על פי המשורר. האחד הכרה באובדן ובמוות והיישרת מבט אליהם: „הָיָה אִישׁ – וּרְאוּ: אֵינֶנּוּ עוֹד;”. השני: ההרגשה שבכל קץ החיים ישנה החמצה; וכי כביכול המוות הקדים לבוא לפני הזמן הראוי: „קֹדֶם זְמַנּוֹ מֵת הָאִישׁ הַזֶּה, וְשִׁירַת חַיָּיו בְּאֶמְצַע נִפְסְקָה;”, ומפרט את הכאב ואת הסיבה לו: וְצַר! עוֹד מִזְמוֹר אֶחָד הָיָה-לּוֹ; כלומר, הצער העיקרי על אובדנו של האדם, כל אדם, הוא על מה שאפשר היה שיצור ונגרע בשל סיום חייו.
בבית השני מדגיש המשורר את יכולת היצירה ומשום כך האובדן המשמעותי של כל אדם באשר הוא; הנפש מדומה לכינור. קץ החיים מפסיק את המנגינה הייחודית, או במילות המשורר את „שירת חייו” של האדם, ומנגינות שהיו בדעתו לנגן יגרעו לעד מן היצירה האנושית.
בבית השלישי מתאר המשורר את ההחמצה של היצירה; היא מדומה לאישה שמתגעגעת אל אהובה, או לאומה שמחכה למשיח במילים: „וְאִם-הִתְמַהְמַהּ – בְּכָל-יוֹם חִכְּתָה-לּוֹ”, המשוחחות עם מילותיו של הרמב"ם בי"ג העיקרים.
בבית הרביעי חוזר המשורר על מילות הבית הראשון בהדגשה (על ידי פיזור האותיות), ומירכאות מצטטות את הנאמר לעיל המבטאות רצונו שמילותיו יתקבלו ויהפכו לחלק מן התודעה והמנהג.
מרטין דאלין

קריירת משחק

דאלין שיחק במחלקת הנוער של קבוצת עיר מגוריו, לונד BK, אך את הבכורה שלו בקבוצת בוגרים ערך עבור מאלמה בשנת 1987. כבר בעונתו הראשונה בבוגרים הסתמן כחלוץ פורה. במהלך ארבע עונותיו הראשונות בקריירה, שיחק דאלין ב-79 משחקי עבור מאלמה וכבש בהם 35 שערים. בשנת 1991, עבר לשחק במועדון הבונדסליגה בורוסיה מנשנגלדבאך. במהלך 5 שנים בגלדבאך, שיחק ב-106 משחקי ליגה ובהם המשיך ביכולת הכיבוש המרשימה שלו לאחר שכבש 50 שערי ליגה. כמו כן, זכה עם המועדון בסגנות הגביע הגרמני בעונת 1991-1992, ובגביע עצמו בעונת 1994-1995. בשנת 1993, זכה בתואר "שחקן השנה השוודי", גולדבולן. במהלך עונת 1996-1997, עבר לשחק ברומא האיטלקית, אבל כבר לאחר שלושה משחקים שב למנשנגלדבאך לקדנציה נוספת. הוא שיחק במועדון הגרמני עד לסיום העונה, כאשר כבש 10 שערי ליגה ב-19 משחקים. בעונה שלאחר מכן, 1997-1998, עבר לשחק במועדון הפרמייר ליג האנגלי בלקבורן רוברס. ברוברס שיחק עונה אחת בלבד, ב-27 משחקי ליגה, ולא הרשים לאחר שכבש 4 שערים בלבד. הוא עבר עונה לאחר מכן, להמבורג הגרמנית, אך הספיק לשחק בה רק בחמישה משחקים בלבד, בעקבות פציעה קשה שהשביתה אותו עד לסיום העונה. אחרי שהחלים ושיחק בחמישה משחקים בלבד בעונה שלאחר מכן, פרש דאלין ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

בשנת 1988, היה דאלין לשחקן כהה העור השני בסך הכל אשר מייצג את הנבחרת השוודית. הוא היה חלק מסגל הנבחרת שזכתה במקום השלישי במונדיאל 1994 בארצות הברית, בו כבש 4 שערים. הוא היה גם שותף להעפלתה של שוודיה לחצי גמר טורניר יורו 1992, שנערך בשוודיה.
סך הכל, שותף דאלין ב-60 משחקים בינלאומיים במדי הנבחרת השוודית, בהם כבש 29 שערים.
פח'ה-צ'אס

פח'ה-צ'אס הוא שמו של משחק צ'רקסי מסורתי.
פח'ה-צ'אס הוא משחק בו נעשה שימוש במקל העשוי מעץ שאורכו כ-30 ס"מ.

משתתפים

מספר המשתתפים הוא בין שניים לעשרה משתתפים.

אופן המשחק

כל שחקן מחזיק בשני מקלות.
המשחק משוחק מחוץ לבית בשטח בוצי.
המשתתף הראשון נקבע על ידי הגרלה. המשתתף אוחז במקל בשתי ידיים ומנסה לתקוע כמה שיותר עמוק בבוץ, המשתתף השני אוחז במקל בשתי ידיים ומנסה לפגוע ולהפיל את מקלו של אויבו.
שטח המשחק חייב להיות פתוח כדי שאנשים לא ייפגעו (רדיוס של 5 מטר).
מטרתו של המשתתף הראשון זה להכניס את המקל כמה שיותר עמוק בבוץ על מנת שהמשתתף השני לא יוכל לפגוע ולהפיל את מקלו.
PassajirAvtoTrans

היסטוריה

החברה הוקמה ב-1 בספטמבר 1926 כאשר ועדת ההוצאה לפועל של לנינגרד (ששימשה כעירייה) החליטה על השקת שלושה אוטובוסים עבור קו תחבורה עירוני. 
ב-1935 מחלקת התחבורה העירונית הפכה לגוף בבעלות העירייה בשם המינהל לתחבורת אוטובוסים (Автотранспортное управление Ленгорисполкома, АТУЛ) ובשנת 1938 היוזמה נקראה בשם LenAvtoTrans (‏«Ленавтотранс»). 
ערב מלחמת העולם השנייה החברה הפעילה צי של 500 אוטובוסים אבל בתקופת המלחמה והמצור על לנינגרד חלק נכבד מצי האוטובוסים הועבר לידי הצבא האדום והאוטובוסים שימשו להעברת תחמושת והברחת מזון ואספקה לעיר.
תחבורת האוטובוסים חודשה באופן סדיר ב-1 באוגוסט 1945, צי האוטובוסים התרחב ונוספו קווי שירות לפרברי העיר. עם חניכת הרכבת  תחתית בנובמבר 1955 מפת השירות התרחבה לערים נוספות במחוז לנינגרד. 
בשנת 1964 למבנה החברה צורפה חברה קטנה יותר שפעלה בחסות העירייה בשם GlavLenAvtoTrans והיקף הפעילות צמח מאוד. החברה הפעילה בשנות ה-80 של המאה ה-20 7 חניות לאוטובוסים, כשהאחרון שבהם היה חניון האוטובוסים הגדול באירופה. 
ב-26 ביולי 1988 ממשלת רוסיה, אז ממשלת רוסיה הסובייטית, אישרה להקים על בסיס חברת LenAvtoTrans חברה בשם LenPassajirAvtoTrans שהפעילה בנוסף ל-7 חניונים לאוטובוסים גם בעת ספר לנהגי אוטובוס. בינואר 1989 לרשות החברה היו למעלה מ-5,000 אוטובוסים ב-200 קווי שירות. 
לאחר התפרקות ברית המועצות החברה ידעה קשיים כלכליים רבים שאילצו מכירת אוטובוסים וקיצוץ במצבת כח האדם של החברה. 
ב-21 באוקטובר 1994 החברה אורגנה מחדש ונקראה בשמה הנוכחי PassajirAvtoTrans (‏ Пассажиравтотранс), אבל החברה המשיכה לסבול מחובות גדלים וגרעונות מתמשכים שהסדרתם התאפשרה רק בשנת 2000,עם שיפור המצב הכלכלי במדינה. 
בשנת 2001 ועדת התחבורה של ממשלת סנקט פטרבורג נטלה לידיה את השליטה בחברה והחלה רפורמה במבנה החברה. 
באוקטובר 2013 מונה א. ליזין למנכ"ל החברה, לאחר שכיהן קודם כסגן יושב ראש ועדת התחבורה של העירייה.
פרופוליס

איסוף על ידי הדבוראי

הפרופוליס מופק בצורה מוגברת באמצעות גידול דבורים בעלות נטייה גבוהה לאיסוף. ניתן להגדיל את כמותו על ידי יצירת חללים לא טבעיים, אך הדבר עלול להפריע לטיפול השוטף של תחזוקת המכוורת מאחר שהפרופוליס נדבק לידיים ולבגדים במזג אוויר חם, מזהם טבעי של דונג, מסרבל הסרת חלות דבש לשיווק ומקשה על שליפת חלות מהכוורת.

מיצוי הפרופוליס

מיצוי הפרופוליס נעשה בדרכים שונות על ידי אתנול, גליקול, מים או שמן. תהליך המיצוי הכרחי למניעת הופעת תסמינים של אלרגיה מאחר שהפרופוליס מכיל ארס של חרקים אשר נלכדו בתוכו.
יחסי בוסניה והרצגובינה–סן מרינו

סקירה כללית

ב-1996 הוציאו שתי המדינות הצהרה על כינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, ההצהרה לא סונכרנה בין שתי המדינות ולא הופיעה באותו הזמן (סן מרינו ב-11 באפריל, בוסניה והרצגובינה ב-31 במאי).
ב-2 באוגוסט 2011 חתמו שתי המדינות על הסכם לקידום השקעות אזרחי מדינה אחת בשנייה ועיגונן. ב-28 בנובמבר 2013 הסכם בנוגע לתובלה במרחב הבינלאומי אומץ על ידי שתי המדינות.
יהודה רוזאניס

הרב יהודה רוזאניס (ה'תי"ז - כ"ב בניסן ה'תפ"ז) היה רב ופוסק טורקי נודע, חיבר ספרים שונים, המפורסם והמשפיע שבהם הוא משנה למלך על משנה תורה לרמב"ם.

ביוגרפיה

רוזאניס נולד בקושטא לרב שמואל. חותנו היה רבי אברהם ב"ר מאיר רוזאנוס (הזקן), שבכמה פעמים מזכיר רבי יהודה מהערותיו בספריו. רבו היה רבי שמואל הלוי שמוזכר בכמה מקומות בספריו לצד רבו של רבי שמואל, המהרי"ט. הרב רוזאניס הקים ישיבה שנהרו אליה תלמידים רבים, והיה פוסק ואב בית דין. לפרנסתו עסק רבי יהודה במסחר ובנקאות. מתלמידיו הבולטים היו יעקב כולי (שימש כעורך ומו"ל של ספריו) וחיים קמחי.
ר' יהודה היה מתנגד חריף לשבתי צבי והשבתאות, וחתם על כתבי חרם כנגד נתן העזתי, נחמיה חיון וחיים מלאך.
בפוסקים מוזכר הרב בתואר 'הרב תנא', עיין בספר "ברכי יוסף" לחיד"א (אורח חיים סימן י"ג) ובספר 'ערבי נחל' (ויקרא, שבת הגדול - דרוש ב').