google/wiki40b huggingface dataset:
אסף שלגי

אסף שלגי הוא איש עסקים ישראלי. שימש כמנכ"ל משרד התשתיות האנרגיה.

ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני ביחידת אגוז (גויס על ידי אורי שמחוני). בסיירת אגוז עבר הכשרה כלוחם, (נלחם בקלחת 4 בלבנון) קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. במלחמת יום כיפור נלחם עם כוח זמיר במסגרת חטיבה 14 ובסיום הקרבות המרים התייצבו על תעלת המים המתוקים מול איסמעליה. מיד עם סיום המלחמה שב לחטיבה ושימש מפקד מחלקה ופלוגה בגדוד 13 (גדעון), היה מ"פ מצטיין והפלוגה זכתה בבוחן פלוגה חטיבתי. בהמשך מונה בשנת 1977 למפקד סיירת גולני. שלגי פיקד על הסיירת כשלוש שנים במהלכן לקחה הסיירת חלק בפשיטות בלבנון, חדירות לירדן וכן לחמה במבצע ליטני. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. בין היתר לחם שלגי במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. בשירות המילואים הגיע לדרגת סא"ל ושימש כמפקד יחידת האלפיניסטים, וכמג"ד בחטיבת אלכסנדרוני. בשנים 1995-1996 שימש כמנכ"ל משרד התשתיות האנרגיה. כמנכ"ל משרד האנרגיה הוביל והעביר בכנסת את חוק החשמל 1996, החל את המשא ומתן על יבוא גז טבעי ממצרים, הקים את רשות החשמל, הקים את ועדת ההגוי לגז טבעי בראשות תא"ל מיל דני ורדי שלימים הפכה לחברת נתג"ז. הוביל רפורמה בנושא תחנות דלק והפרטתן וכן הסדרה של מערך גז הבישול ואמנת הצרכנים. 
שלגי הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול.
טירת היבר

היסטוריה

ישנם למעשה שלושה שלבים עיקריים בבניית טירת היבר. חלקה העתיק ביותר של הטירה מתוארך ל-1270, אז נבנה בית השער וחצר פנימית (bailey) מוקפת חומה. השלב השני, שהחל ב-1462 עם כניסת בני משפחת בוליין לטירה, שיפוץ של המבנה המקורי והפיכתו לאחוזה על ידי אחיו הצעיר של תומאס בוליין (הכומר), ג'ופרי, כשהוסיף מבנה מגורים בסגנון ארכיקטטורי טיודור , שהיה נפוץ בעיקר בתחילת המאה ה-16 באנגליה. השלב השלישי של שיפוץ המבנה התקיים במאה ה-20, כשנקנתה על ידי ויליאם ולדורף אסטור (William Waldorf Astor).
נכדו של ג'ופרי, הדיפלומט והפוליטיקאי תומאס בוליין, אביה של המלכה אן בוליין, ירש את הטירה ב-1505. הוא חי שם עם אשתו, הרוזנת אליזבת בוליין ועם ילדיו ג'ורג', מרי ואן. לא ידוע האם אן נולדה בטירת היבר (או בבליקלינג הול, שם נולדו אחיה) כי לא נותר תיעוד מהימן לתאריך לידתה (בין יולי 1501 ל-1507), אך היא גדלה שם עד שנשלחה להולנד ב-1513 כדי לרכוש השכלה בחצרה של הדוכסית מרגרטה מאוסטריה, בתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ב-1539, לאחר מותו של תומאס בוליין, הטירה עברה לרשותו של הנרי השמיני. הנרי העניק אותה לאן מקלווה, אשתו הרביעית, כחלק מההסכם לאחר ביטול נישואיהם ב-1540. אחד ממנעוליו הפרטיים של הנרי, שלקח עימו בכל ביקור בבתי האצולה ושיכל לפתוח כל דלת ודלת, עדיין קיים בתוך הטירה.
עד תחילת המאה ה-20 המשיכה הטירה לעבור ידיים מעת לעת, כולל אצל משפחת וולדגרייב (Waldegrave) בין 1557–1715, משפחת המפריס (Humfreys) עד 1749 ומשפחת מיד וולדו (Meade Waldo) בין 1749–1903. במשך המאות הללו הטירה הושכרה לאנשים שונים, ומצבה התדרדר עקב חוסר טיפול ותחזוקה ראויה.
ב-1903 נרכשה הטירה על ידי המיליונר האמריקאי ויליאם ולדורף אסטור, שהשתמש בה כבית אחוזה פרטי. אסטור הוסיף את הגן האיטלקי בכדי להציג לראווה את אוסף פסליו. ב-1983 מכרה משפחת אסטור את הטירה לברודלנד נכסים בע"מ (Broadland Properties Limited) בבעלות משפחת גתרי (Guthrie).

אתר תיירות

במאה ה-21 משמשת הטירה כאתר תיירותי, ומתהדרת בקשר שלה לאן בוליין ולהנרי השמיני, במבוכיה, בגניה ובאגמה. הטירה מארחת אירועים רבים, בין היתר תצוגות ג'אוסטים וירי בחץ וקשת בחודשי הקיץ, וכן תחרויות ריצה ושחייה. בתוך טירה עצמה ישנו הריהוט העתיק, אוסף ספרי התפילה הפרטי של אן בוליין ואוסף דיוקנות מתקופת טיודור. כמו כן מאז 1988 מארחת הטירה את מוזיאון חיל הפרשים של קנט. כמו כן, בית השער המקורי מ-1270 עדיין עומד על תילו ובו השער המתרומם העתיק ביותר באנגליה שעדיין פועל.
אוריאחובו

היסטוריה

שרידי התיישבות אנושית מאורגנת מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת. כמו כן פזורים בשטח הרשות המקומית שרידי יישובים מבוצרים מתקופת הממלכה התראקית והאימפריה הרומית. בסמוך לעיר מצויה מצודת קאמאקה שנבנתה במהלך המאה ה-9, תקופת האימפריה הבולגרית הראשונה, אוישה גם בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה וחרבה במחצית השנייה של המאה ה-14 עת נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית.
במהלך התקופה העות'מאנית הוקם נמל הדנובה בעיר וב-1762 הוא תועד בספר שפורסם בבריסל כנמל מרכזי וחשוב. במהלך המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית נבנו במקום כנסייה ובית ספר חילוני. ב-21 בנובמבר 1877 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבשה העיר על ידי הצבא הרומני ובהמשך, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין נכללה בשטחי נסיכות בולגריה. ב-1926 חוברה העיר לרשת מסילות הרכבת הבולגרית ובעקבותיה הואץ הפיתוח הכלכלי במקום.

כלכלה

אוריאחובו מצויה בצומת דרכים בעלת חשיבות כלכלית, הכוללת את נמל הדנובה הפועל בשיתוף עם העיר הרומנית בצ'ט, קו מעבורות הנוסעים ומעבר הגבול לרומניה. כמו כן מקושרת העיר לכביש המהיר E-79. באוריאחובו קיים מפעל לייצור חלקי מכונות חקלאיות ושתי מתפרות.
אילושומה

אילושומה היה מלך אשור ה-32.
הוא אחרון המלכים המכונים ברשימת המלכים האשוריים: "ששת המלכים אשר שמותיהם נכתבו על לבנים אולם האפונים שלהם אינם ידועים". הוא היה בנו של שלים-אהום ונכדו של פוזור-אשור הראשון. עלה לשלטון באזור שנת 1890 לפנה"ס לערך, ומלך על פי ההערכות עד 1874 לפנה"ס בערך. הוא העניק חופש לסוחרים זרים לפעול באשור וסייע לסוחרים אשורים לסחור במסחר בין-אזורי ארוך-טווח. ב"כרוניקת המלכים המוקדמים" הוא נזכר יחד עם שומו-אבו, ראשון מלכי בבל. הטקסט כולו מקוטע בקטע זה, אולם ניתן להבחין במילה "קרבות", כך שניתן לשער שלאילושומה היו סכסוכים עם שכנו מהדרום.
הוא בנה מקדש באשור לאלה עשתר, ובכתובת שנמצאה באזור הוא מכונה "האהוב על האל אשור והאלה עשתר". הוא בנה את חומות העיר, חילק אותה לחלקות, והסיט שני מעיינות אל שערי העיר. בכתובת אחרת הוא מתאר כ"מטהר הנחושת" של האכדים. המשמעות של המשפט אינה ברורה. ייתכן שמשמעותו היא הקלה במס על הנחושת.
ירש אותו בנו ארישום הראשון.
הארמייה ה-12 (האימפריה הרוסית)

היסטוריה

הארמייה הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, ולמפקדה מונה פאבל פלווה. בפברואר של אותה שנה הארמייה לקחה חלק בקרב השני על האגמים המזוריים, והצליחה לארגן מתקפת נגד מוצלחת שבלמה את המתקפה הגרמנית. בספטמבר 1917 היא השתתפה בקרב ריגה. הארמייה פורקה לקראת סוף שנת 1917.
אשל ארמוני

קורות חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן חסר מידע ביוגרפי בסיסי, כגון: מתי ואיפה נולד? היכן גדל? וכיוצ"ב.
ארמוני שירת בצה"ל כלוחם וכקצין בשייטת 13 והשתחרר בדרגת סרן. ב-1987 התגייס למוסד ומילא תפקידים מבצעיים בישראל ומחוצה לה. הוא עסק בהעלאת יהודי אתיופיה במבצע משה, בניהול פעילות חשאית במלחמת לבנון השנייה ובמבצע עופרת יצוקה והוביל מבצעים רבים. בתפקידו האחרון כיהן כראש אגף בארגון. באוקטובר 2010 פרש מהשירות במוסד.
בנובמבר 2010 מונה למנכ"ל עיריית כפר סבא וכיהן בתפקיד עד התפטרותו בינואר 2015. במהלך הבחירות לכנסת העשרים היה מעורב בארגון הפעילות של מפלגת "כולנו" בכפר סבא ובאזור השרון. ב-31 במאי 2015 מונה בידי הממשלה למנכ"ל משרד הבינוי. בפברואר 2017 הודיע ארמוני על התפטרותו.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה ובכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בפילוסופיה של הדתות. הוא כיהן  בוועד המנהל של עמותת "נירים" המפעילה את כפר הנוער נירים ומועדונים לנוער בסיכון ברחבי הארץ.

חיים אישיים

ארמוני מתגורר ברמת השרון, גרוש בפעם השנייה ואב לחמישה.
ג'וס וידון

תוכן רשת

ג'וס וידון הוא גם המפיק, הבמאי ואחד הכותבים של בלוג השירה בציבור של ד"ר הוריבל, סדרה מוזיקלית קצרה בת שלושה פרקים באורך פחות מרבע שעה לכל פרק שמספרת את סיפורו של נבל בשם דוקטור הוריבל (ששמו האמיתי הוא בילי), על אהבתו ועל גיבור-העל קפטן האמר, יריבו של בילי.
בנוסף, הוא סייע והופיע הופעת אורח ב"קון-מן", סדרה שיצרו שני השחקנים שווידון מרבה לעבוד איתם, נייתן פיליון ואלן טודיק.

אלמנטים ידועים

כתיבתו של ווידון ידועה על שם אלמנטים מסוימים שחוזרים ברבות מיצירותיו.

פמיניזם ויצוג להטב"י

ביצירותיו של ווידון אג'נדה חברתית חוזרת של פמיניזם, העצמה נשית, ויצוג להט"בי. ווידון נחשב נוהג להציג דמויות נשיות חזקות ועגולות ולשים אותן כדמויות ראשיות, ולדון בנושאים של אפליה, דיכוי, אלימות ואלימות מינית כלפי נשים, סטראוטיפים ותפקידים מגדריים ועוד. בנוסף, בעולמות שווידון מציג יש יצוג להט"בי- משמע שיש בהם דמויות להט"ביות, כגון ווילו רוזנברג, טארה מקליי, מאג, אנדרו וולס, ולפי ההמשך של באפי בקומיקסים, גם באפי סאמרס עצמה.

הומור, דיאלוג ושנינות

כתיבתו של ווידון ידועה על ההומור והשפה הייחודית לה, וגם על הדיאלוגים שלה, שנחשבים חדים ומושחזים היטב.

מעריצים

לווידון יש מעריצים רבים בעולם, והתארגנו קהילות מעריצים שונות וכנסי מעריצים ליצירותיו, המכונות יחד ה"ווידונברס". גם בישראל קיימת "קהילת ג'וס ווידון הישראלית" ומקיימת כל שנה בתחילת הקיץ את כנס ההרצאות "באפיפסט", ולעיתים את כנס ההרצאות "האלווידון" בהאלווין. גם פסטיבל אייקון, הכנס השנתי למדע בדיוני ופנטזיה, הוקם באיחוד של קהילת מסע בין כוכבים, קהילת טולקין וקהילת ווידון.
סוזן סולומון

השכלה ומסלול מדעי

כבר בילדותה התעניינה סולומון במדעים: בבית הספר התיכון זכתה בפרס בתחרות מדעית על פרויקט בו מדדה את אחוז החמצן בתערובת של גזים.
סיימה תואר ראשון בכימיה במכון הטכנולוגי של אילינוי, בשנת 1977. סיימה דוקטורט בכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1981, עבודת התזה שלה הייתה בנושא כימיה של האטמוספירה.
רוב שנותיה עבדה במנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי (NOAA). עד 2011 הייתה ראש קבוצת הכימיה ומזג האוויר של הארגון. באותה שנה עברה למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שם היא משמשת כפרופסור בקתדרה לכימיה של האטמוספירה ומדעי מזג האוויר.
סולומון הינה חברה בפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC ). השתתפה בכתיבת דוח ההערכה השלישי (TAR). הייתה יושב ראש משותף של קבוצת העבודה הראשונה של דוח ההערכה הרביעי (AR4). בתור שכזו הייתה שותפה לפרס נובל לשלום לשנת 2007 שניתן ל-IPCC.
סולומון נישאה בשנת 1988 לבארי סיידבל.

פעילותה המדעית

סולומון הייתה הראשונה שהציעה את ההשערה כי ריאקציית הרדיקליים חופשיים של Chlorofluorocarbon היא הגורם ל"חור באוזון" מעל אנטארקטיקה. בשנים 1986 ו-1987 עמדה בראש משלחת האוזון הלאומית למצר מקמרדו שבאנטארקטיקה. משלחת שערכה מדידות לאישוש ההשערה.
 מחקריה של סולומון היוו את הבסיס לפרוטוקול מונטריאול להגנה על שכבת האוזון מפני פגיעה, באמצעות הטלת הגבלות על ייצור חומרים המסכנים אותה.
רן בג

שירות צבאי

בג נולד וגדל בתל אביב להורים יוצאי רוסיה וגרמניה. אביו, ברוך בג, הקים את מכון וינגייט והיה למנהלו הראשון. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1963 במסגרת גרעין נח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. ב-1964 השלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות ועם סיום הקורס שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח. במלחמת ששת הימים שימש כמפקד פלוגה ג' של גדוד הנח"ל המוצנח. חטיבת הצנחנים בפיקוד רפול לחמה לכיבוש מערכי פתחת רפיח ובג שהוביל את פלוגתו בלחימה היה בין החיילים הראשונים של צה"ל שהגיעו לתעלת סואץ, סמוך לעיירה קנטרה. לאחר המלחמה פיקד על פלוגה א' בגדוד ולחם במלחמת ההתשה. בין היתר לקח חלק בפעולת כראמה ובמבצע אירון. לאחר מכן שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות. במהלך הקורס התנדב לשמש כ"נמר" (כך נקראו המתנדבים במלחמת ההתשה במעוזי התעלה) ושימש כמפקד מוצבי ה"קוברה" (צומת המיתלה) בקו תעלת סואץ. 
בשנת 1970 מונה למפקד פלחה"ן צנחנים. בין היתר פיקד בג על הפלוגה במבצע ברדס 20 בלבנון ובמבצע שפט 47 בסוריה. בהמשך השלים את קורס הריינג'רס של צבא ארצות הברית. לאחר מכן שימש כקצין אג"מ חטיבת הצנחנים במילואים 317. במלחמת יום הכיפורים לחם בג, חניך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, כקצין אג"מ נוסף בחטיבת הצנחנים במילואים 317, בין היתר בכיבוש תל-שאמס ובמבצע קינוח. 
עם תום הקרבות הושאל לשירות הביטחון הכללי עד לחידוש לימודיו בפו"ם וייעץ בתחום הלוחמה בטרור. בשנת 1976 מונה לראש ענף לוט"ר במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי. בין היתר הקים את צוות המשא ומתן המטכ"לי לניהול משברים באירועי מיקוח כיחידה מבצעית במסגרת אגף המבצעים במטכ"ל וריכז והטמיע את לקחי ההתמודדות עם פיגועי מיקוח. מתוקף תפקידו לקח בג חלק בתכנון מבצע אנטבה, בו גם השתתף. בנוסף היה חבר בפורום יועץ ראש הממשלה לטרור, רחבעם זאבי. בהמשך שימש כסמח"ט חטיבה 317 בין היתר במבצע ליטני. בשנת 1980 הוצב במחלקת המבצעים המיוחדים באג"ם ולקח חלק ביצירת הקשר עם לוחמי הפלנגות הנוצריות של בשיר ג'ומאייל בטרם מלחמת לבנון הראשונה. במסגרת מגעים אלו שהה זמן רב במפקדות הפלנגות בג'ונייה ובביירות. בשנת 1982 מונה לראש מטה עוצבת געש. כראש מטה האוגדה לחם בג במלחמת לבנון. בהמשך הוצב כמדריך בפו"ם. בשנת 1985 השתחרר מצה"ל בדרגת אל"ם.

לאחר השירות הצבאי

לאחר פרישתו מצה"ל החל רן לעבוד בחברת אלביט ועסק בפיתוח "מערכת תיאום צלפים" ככלי עזר ליחידות לוחמה בטרור. במקביל הוסמך כטייס אווירון זעיר ממדים והיה חבר בצוות ההקמה של "העמותה הישראלית לתעופה זעירה", כיו"ר וכמנכ"ל, אשר גיבשה את התקנות והחוקים הראשונים של כלי טיס אלה בשיתוף הדוק עם רשות התעופה האזרחית. בשנת 1998 מונה לנציג קק"ל בחוף המערבי של קנדה. עם חזרתו מהשליחות בשנת 2003 החל לעבוד כיועץ ברשות התעופה האזרחית והקים בה, לבקשת מנהלה אודי זוהר, את "תחום התעופה הספורטיבית" במחלקת המבצעים של הרשות. בסוף שנת 2012 פרש לגמלאות.
האנג סנג

האנג סנג (בסינית: 恒生指數, באנגלית: Hang Seng או HSI) הוא מדד של שוק המניות בהונג קונג. 
המדד משמש לניטור שינויים יומיים בחברות הגדולות הנסחרות בבורסת הונג קונג ונחשב לאינדיקטור העיקרי למצב השוק הכללי של הבורסה. 
HSI נוצר בנובמבר 1969, והוא מחושב ונערך על ידי חברת "Hang Seng Indexes Company Limited" שהיא חברת בת של "Hang Seng Bank", אחד הבנקים הגדולים הרשומים בבורסה. הבנק אחראי על פרסום HSI כמו גם מגוון של מדדים אחרים המכסים תחומי מניות שונים, כגון "מדד האנג סנג לעסקים גדולים בסין" (Hang Seng China Enterprises Index) וסידרת "מדד האנג סנג AH בסין" (Hang Seng China AH Index) ועוד.
כאשר פורסם לראשונה מדד האנג סנג, נקבע בסיסו של 100 נקודות שווה ערך לערך הכולל של המניות נכון לשוק שנסגר ב -31 ביולי 1964. השפל שלו בכל הזמנים הוא 58.61 נקודות, ב -31 באוגוסט 1967 , לאחר שנקבע ערך הבסיס אך ​​לפני פרסום המדד. האנג סנג עלה מעבר ל 10,000 הנקודות לראשונה בתולדותיו ב- 10 בדצמבר 1993, 13 שנים אחר כך עבר את ציון הדרך 20,000 הנקודות ב- 28 בדצמבר 2006. תוך פחות מעשרה חודשים הוא עבר את אבן הדרך של 30,000 נקודות 18 באוקטובר 2007. השיא של כל הזמנים שנקבע ב -30 באוקטובר 2007 עמד על 31,958.41 נקודות במסחר ו -31,638.22 נקודות בסגירה. החל מה- 30 באוקטובר 2007 עד ה- 9 במרץ 2008, המדד איבד 9,426 נקודות או כ- 30%. ב- 5 בספטמבר הוא נפל לפחות מ 20,000 נקודות הפעם הראשונה מזה כמעט שנה לשפל של 19,708.39, לאחר מכן נסגר על 19,933.28. ב- 8 באוקטובר 2008 נסגר המדד על 15,431.73, מעל 50% פחות מהשיא הגבוה ביותר בכל הזמנים וערך הסגירה הנמוך ביותר מזה למעלה משנתיים. ב- 27 באוקטובר 2008 ירד המדד ל -10,676 נקודות, לאחר שנפל כמעט שני שלישים משיאו בכל הזמנים. היום (15 לאוקטובר 2019) עומד מדד האנג סנג על 29,504 נקודות.
האנג סנג, למרות היותו חברה ציבורית, נמצא בשליטה של ענקית הכלכלה הבריטית HSBC.
ג'וזף צאי

קריירה

ג'וזף צאי נולד בטייפיי, טייוואן. בגיל 13 נשלח לארצות הברית לצורך לימודים. למד בבית ספר תיכון בלורנסוויל, ניו ג'רזי, בו גם שיחק בלקרוס. צאי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ולימודי מזרח אסיה ותואר שני במשפטים, שניהם מאוניברסיטת ייל.
לאחר סיום  לימודיו עסק בתחום המיסוי בחברת עורכי הדין "סאליבן וקרומוול" (Sullivan & Cromwell). לאחר שלוש שנים בחברה עבר לעבוד בחברה קטנה שעסקה בניהול רכש, בה שימש כסמנכ"ל ויועץ ראשי. בשנת 1955 עבר להונג קונג לאחר שמונה למנהל השוק האסייתי בחברת ההשעות השוודית "Investor AB".
ברוך רקובר

קורות חייו

נולד בירושלים, בן לרב חיים רקובר ולחנה מלכה, בתו של שמחה מנדלבאום. למד בישיבת עץ חיים אצל הרב איסר זלמן מלצר. לאחר נישואיו למד במכון הרי פישל והוסמך לדיינות. באפריל 1956 התמנה לדיין בחיפה. בשנת 1979 התמנה לאב"ד וכיהן בתפקידו שנים רבות. במקביל עסק בצרכי ציבור בעיר.
בצד תפקידו בעולם הדיינות הקדיש את עיקר זמנו לחקר, פענוח וביאור שיטתי של "ביאור הגר"א" על השולחן ערוך.
את מפעלו החל בשנת תשי"ח (1957) והוא התמיד בו למעלה מארבעים שנה, עד סמוך לפטירתו. בשלב ראשון הוציא בשנת 1968 ביאור על אבן העזר. לאורך השנים הוא הוציא כרכים רבים בסדרת "ברכת אליהו" על ביאור הגר"א, אך לא הספיק להשלים את ביאורו על כל ארבעת חלקי השולחן ערוך. הוא הותיר אחריו מספר כרכים שעדיין לא הודפסו וצוות תלמידי חכמים של מכון הרי פישל נטל על עצמו את העיסוק בכתביו ובהוצאתם לאור. כמו כן שוקד הצוות על המשך המפעל של ביאור הגר"א עד להשלמתו הסופית. על סדרה זו זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית לשנת תשכ"ט ובפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית לשנת תשמ"ג.
בסוף ימיו התגורר בשכונת בית וגן בירושלים.

משפחתו

אחיו הם: פרופ' נחום רקובר והסופר שמחה רז. גיסיו הם: פרופ' משה ימר, הרב ישעיהו הדרי ראש ישיבת הכותל  והרב דב כהן שהיה רב חיל האויר.
בתו נורית פריד, אשת הרב יוחנן פריד, היא מייסדת מכון להכשרת טוענות רבניות. בנו הרב אלחנן רקובר, הנשוי לנינת הרב חיים יהודה לייב אוירבך, הוא מחסידיו של האדמו"ר מאמשינוב ומכהן כראש כולל לדיינות בירושלים, וכראש כולל לסמיכה בישיבת תומכי תמימים ראשון לציון.
סוקוטרה

גאוגרפיה

האקלים באיים הוא מדברי למחצה. גשם עונתי יורד בקיץ, במיוחד בהרים הנמצאים בחלקו הפנימי של האי. סוקוטרה הוא אחד האיים המבודדים ביותר בעולם מבין האיים הנמצאים על מדף יבשתי. האי כנראה, ניתק מאפריקה בעידן הפלאוקן. בידודו של האי יצר צמחייה ייחודית לאי בלבד. צמחייה זו מותאמת לתנאי האקלים הקשים השוררים במקום ורגישה מאוד לשינויים. מתוך 800 מיני צמחים הנמצאים באי, כשליש ייחודיים לסוקוטרה בלבד.
סוקוטרה מפורסמת גם בזכות צמחי האלוורה שגדלים בה ונחשבים כבעלי איכות מעולה.
האוכלוסייה מונה כ-50,000 נפש. ברצועת החוף מתגוררת אוכלוסייה, חדשה יחסית, ממוצא ערבי. בהרים מתגוררים הסוקוטרים המקוריים, כנראה ממוצא שמי גם הם, והם דוברים את השפה הסוקוטרית שהיא ייחודית ועתיקה. רמת החיים נמוכה ואין חשמל ומים זורמים.
סוקוטרה תוארה במאה הראשונה לספירה, בקובץ הוראות ניווט יווני (Periplus) של הים האריתראי. המגלה טריסטאו דה קוניה הגיע אל האי ב-1507 והכריז על האי כשטח פורטוגלי, אולם כעבור ארבע שנים בלבד איבדו הפורטוגזים את השליטה באי לטובת סולטנות מע'רה. בשנת 1839, בהמשך לכיבוש עדן, השתלטו על האי הבריטים, וב-1967 כשתימן זכתה לעצמאות עבר האי לחסותה.
צו 8

צו 8 הוא פקודת גיוס מיידית של חיילי המילואים לצה"ל. ההבדל בינו לבין צו מילואים "רגיל" הוא זמן ההתראה לפני הגיוס.

תיאור

צו 8 מופעל במקרים חריגים כמו פרוץ מלחמה או בעת צורך מיידי בכוח אדם לפעולות חיוניות לביטחון המדינה. סעיף 8 לחוק שירות המילואים מקנה לשר הביטחון את הסמכות לגייס מילואים, בנסיבות חירום, וכשביטחון המדינה מחייב זאת בעזרת צו 8, באישור הממשלה או, אם אין אפשרות לקבל את אישורה בשל דחיפות העניין, בהסכמת ראש הממשלה. השר רשאי להאציל את סמכותו לאחרים.
מקורו של הביטוי בגרסתו הראשונה (מ־1949) של חוק שירות ביטחון, שבה הופיעה בסעיף 8 הסמכתו של שר הביטחון "לקרוא בצו, לכל יוצא-צבא הנמנה עם כוחות המילואים של צבא-הגנה לישראל, להתייצב לשירות סדיר או לשירות מלואים, כפי שנקבע בצו, במקום ובזמן שנקבעו בצו, ולשרת כל זמן שהצו יעמוד בתקפו". הביטוי שרד גם לאחר חקיקת חוק שירות ביטחון חדש ב-1959, בו נדדה הוראה זו לסעיף 26, ולאחר חקיקתו של נוסח משולב ב-1986 לחוק ששינה את מספר הסעיף ל-34. בחוק שירות המילואים, שנחקק ב-2008, שבו ההוראות לסעיף 8.
טוויסט

טוויסט (באנגלית: Twist, מילולית: עווית) הוא ריקוד רוקנרול שהיה אופנה חולפת עולמית מסוף שנות החמישים ועד אמצע שנות השישים. באותה תקופה, סוף שנות החמישים וראשית שנות השישים, צצו בארצות הברית חדשות לבקרים אופנות ריקוד קצבי, שלא שרדו יותר ממספר שבועות. ריקוד הטוויסט שרד שנים והיה נפוץ ברחבי העולם כולו. במסגרת הרשאת ריקודים מערביים אחרים נאסר הריקוד בברית המועצות ובגוש הקומוניסטי, דבר שרק הוסיף לקסמו החתרני.

סגנון הריקוד

הריקוד יכול להתנהל כריקוד בו עומדים בני זוג זה מול זה או כריקוד אינדיבידואלי. הרגליים מפוסקות קלות והגוף נע יחד עם אחת הרגליים, כביכול מבצע תנועת מעיכת סיגריה על הרצפה, אך מבלי להזיז את הכתפיים, בעוד הידיים נותרות פשוטות לצדדים, כפופות מרפקים, למטה מגובה הכתפיים. הגיוון בתנועות הוא בתנועות קלות של הרגליים והחלפתן, כאשר התנועה היא בקצב מהיר. על הגוף להיות כפוף מעט, רפוי ומשוחרר.

התפתחות "שגעון הטוויסט"

השיר הראשון שנקרא "טוויסט" היה חידוש של צ'בי צ'קר לשיר של האנק בלארד מ-1959 ששהה בראש מצעד בילבורד ב-19 בספטמבר 1960. בהמשך ראה אור שירו של צ'קר "Let's Twist Again", שהיה להיט גדול. צד ב' של התקליטון של "Let's Twist Again" בארצות הברית ובבריטניה היה הדפסה מוחדשת של "הטוויסט". ב-1961 הוציאה להקת דני והג'וניורס את הלהיט "Twistin' USA".
בינואר 1962 התפרסם שירה של להקת Joey Dee and the Starliters ממועדון פפרמינט בניו יורק, Peppermint Twist, ששהה שלושה שבועות בראש המצעד. באותה שנה הגיעה האופנה לשיא. אלוויס פרסלי הוציא את "Rock-A-Hula Baby", בו דידלי הוציא את האלבום Bo Diddley's A Twister שכלל שירים שכולם יועדו לריקוד הטוויסט כגון "The Twister", "Bo's Twist" ו-"Mama Don't Allow No Twistin'" והתוכנית של דיק ואן דייק ייחדה פינה ללימוד צעדי הריקוד. ב-1964 יצא הסינגל "Twist and Shout" של הביטלס. במקביל להתפשטות האפנה בקרב צעירים בדיסקוטקים, צברה התופעה גינויים מצד מחנכים, הורים, אנשי כמורה ועוד שראו בתנועותיו עיוותים בלתי אנושיים ו"חיקוי של קופים", ביקרו את הקצב המהיר והפראי שבו, ביקרו את היותו פרוע ואלים ואת האינדיבידואליזם שבריקוד שניתן לרקוד אותו לבד ולא עם בן או בת זוג. 
למרות שהאופנה חלפה לאחר אמצע שנות השישים המשיכו לצאת שירי טוויסט בעיקר כחידושים וכמחוות.
רן אדליסט

ביוגרפיה

אדליסט נולד בעפולה. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת שקד. בסיירת עבר אדליסט מסלול הכשרה כלוחם וכן קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול השתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הסיירת בפיקוד הדרום
עבד ככתב צבאי בטלוויזיה הישראלית. באפריל 1969, במהלך מלחמת ההתשה, נפצע מירי תוך כדי סיקור חדשותי. בנובמבר 1969 נפצע בעת שירות מילואים בתעלה. בדצמבר 1969 התלווה לכוחות הפושטים במבצע תרנגול 53.
ב-1978 היה ממייסדי תנועת שלום עכשיו. במאמר שפרסם במעריב בפברואר אותה שנה תחת הכותרת "שלום עכשיו" טען ש"רק גל ציבורי של מורעבי שלום שיסחוף אותנו ואת הממשלה יביא אותנו למצב שבו נהיה מוכנים לשלום. גל שיגאה תחת הכותרת שלום - עכשיו, ויידחף על ידי אלה שאין להם מה להפסיד פרט לארץ ישראל ולמלחמה הבאה, ויהפוך את הממשלה לממשלת עם ישראל ולא רק לממשלת ארץ ישראל".
אדליסט כתב בעיתון "חדשות" ובירחון "מוניטין", אותו גם ערך בשנות ה-90. פרסם כתבות רבות בעיתונות הישראלית, בעיקר בנושאי צבא וביטחון. כמו כן כתב ספרים רבים, בעיקר מותחנים וספרי עיון בנושאים ביטחוניים.
בשנות האלפיים שימש אדליסט הכתב הצבאי של הערוץ הראשון וביים תוכניות דוקומנטריות בטלוויזיה.
בחודש מרץ 2007 יצר אדליסט סרט תיעודי בשם "רוח שקד" על סיירת שקד, אשר עורר תקרית דיפלומטית בין ישראל למצרים. בסרט נטען כי חיילי הסיירת, בפיקודו של בנימין בן אליעזר, הרגו 250 שבויי מלחמה מצריים לא חמושים בסיני בתום מלחמת ששת הימים, לאחר שהפסקת האש נכנסה לתוקף. בדיעבד הסתבר שההרוגים היו לוחמי פדאיון פלסטינים שנהרגו בקרב ולא בשבי. בשלב עריכת הסרט הוכנסו בו בשוגג תמונות של שבויים מצריים. אדליסט התנצל] על תקרית זו.
אדליסט שימש מספר שנים כמנהל התוכן הישראלי בתחנת הרדיו "כל השלום".
כיום הוא כותב בעיתון "מעריב השבוע" ובמגזין "ליברל".
הוא מחזיק ב-2.5% ממניות ערוץ הלא TV.
אדליסט הוא חבר קיבוץ עין שמר.
טלב אבו עראר

ביוגרפיה

אבו עראר משתייך לפלג הדרומי של התנועה האסלאמית, ונחשב לאחד האישים הבולטים של התנועה באזור הנגב, בנוסף לעיסוקו הפוליטי הוא מתעסק בדעוה, ובימי שישי הוא עומד בראש המתפללים כאימאם במסגדים השייכים לתנועה האסלאמית הדרומית.
אבו עראר החל את דרכו כמורה וכסגן מנהל בית ספר. בין השנים 2000–2004 כיהן כראש המועצה המקומית של היישוב הבדואי ערערה-בנגב. בנוסף, הוא כיהן כיושב ראש ועד העובדים של המועצה המקומית וראש התנועה האסלאמית בערערה והוא בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
נבחר כחבר כנסת בבחירות לכנסת ה-19 מטעם רשימת רע"מ-תע"ל. בבחירות לכנסת ה-20 שובץ במקום התשיעי של הרשימה המשותפת ונבחר שוב לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, שובץ אבו עראר במקום החמישי ברשימת רע"מ-בל"ד כנציג מפלגת רע"מ, ולא נכנס לכנסת עם זכיית הרשימה בארבעה מנדטים בלבד.

חיים אישיים

אבו עראר נשוי לשתי נשים, ויש לו 13 ילדים משתיהן. מתגוררים בערערה (בנגב).
Heaven Sent

רקע

השיר "Love Has Begun" ו-"Come to Me" הם תרגומים באנגלית לשיר "בוא" ו"חברה" בהתאמה מאלבומה "ימי התום".
פורניר

בנגרות, פורניר (מגרמנית: Furnier או Wood veneer מאנגלית), הוא ציפוי העשוי משכבת עץ דקה מאד (פחות מ-1 מ"מ) של עץ משובח, המודבקת על לוחות מעץ נחות או על לוחות עץ מעובד כמו סיבית (MDF), שבבית, עץ לבוד וכדומה. פורניר נקרא בשוק גם ויניר.
באמצעות שימוש בציפוי פורניר ניתן לייצר לוחות עץ רחבים יותר מבול העץ המקורי. השימוש בפורניר מאפשר מראה של עץ יקר גם בריהוט זול, וגורם לחיסכון בכמות העץ. את הפורניר ניתן ללטש ולצבוע כמו כל עץ טבעי. על ידי שימוש בפורניר מסוגי עץ שונים והנחת פיסות הפורניר בצורות שונות יכול הנגר לעצב את מראה הרהיט כרצונו. ציפויים אחרים לעץ הם פורמייקה ומלמין.

היסטוריה

ציפוי בפיסות עץ דקות היא אומנות המוכרת כבר ממצרים העתיקה, שבה נהגו לצפות ארונות קבורה ופרטי ריהוט של הפרעונים בפיסות עץ דקות במיוחד מעצים יקרי ערך שהובאו ממרכז אפריקה.
ג'ורג'ינה ריזק

ביוגרפיה

ג'ורג'ינה ריזק נולדה בלבנון למשפחה נוצרית. אמה ילידת הונגריה ואביה נוצרי לבנוני. בשנת 1970 כשהיא בת 17 השתתפה בתחרות מלכת היופי של לבנון וזכתה במקום הראשון, ונשלחה מטעם מדינתה להתחרות במיס עולם שם לא זכתה. ב-1971 השתתפה בתחרות מיס יוניברס שהתקיימה במיאמי, זכתה במקום הראשון ועוררה הערצה בלבנון ועניין רב בעולם. 
בשנת 1976 נישאה לעלי חסן סלאמה ובשנת 1978 נולד בנם הראשון. אלה היו נישואיו השניים של סלאמה. מאשתו הראשונה זיינב נולדו לו 2 בנים. ב-1979 בעוד ריזק בהריון מתקדם חוסל סלאמה על ידי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים באמצעות מכונית תופת.
כעבור מספר שנים נישאה ריזק לזמר הלבנוני וליד תופיק ונולדו לה שני ילדים נוספים.