google/wiki40b huggingface dataset:
אסתי פרז

ביוגרפיה

פרז נולדה בקריית חיים, גדלה והתחנכה בקריית ביאליק. בנעוריה למדה בבית הספר אורט ביאליק. בצבא שירתה בחיל המודיעין.
בשנים 1986–1989 למדה לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחתה בלימודיה כקצינת מבחן לנוער וסיימה בהצטיינות.
את דרכה העיתונאית החלה במקומונים בצפון. כתבה בעיתון "צפון 1" בעכו ואחר כך בעיתון המקומי "ירושלים" שבירושלים. בהמשך דרכה העיתונאית עברה לעיתון "חדשות" ושימשה ככתבת המשטרה והפלילים של העיתון בירושלים עד יום סגירתו בסוף שנת 1993.
עם סגירת "חדשות" התקבלה לעבודה ברדיו ברשת ב'. הייתה כתבת לענייני עלייה וקליטה, ובהמשך כתבת לענייני משפט. ככתבת משפט זכתה בשנת 2000 בפרס מנכ"ל רשות השידור (פרס על שמו של כתב רשת ב' אילן רועה שנהרג בלבנון) על הצטיינות בתפקידה.
אחרי שהייתה כתבת שטח במשך שנים, השתלבה ברשת ב' בהגשת משדרי חדשות ובעריכתם. בין השאר הגישה גם את "הכל דיבורים". ב-11 בספטמבר 2001 שידרה פרז את אסון התאומים, משדר שהחל בארבע אחר-הצהריים ונמשך עד הלילה.
מ-2007 פרז הייתה המגישה היחידה של יומן הצהריים "בחצי היום", מדי יום בין השעות 12:00 ל-14:00. ב-15 במאי 2017, החלה לשדר ברשת ב' החדשה במסגרת תאגיד כאן.
בשנת 2015 זכתה אסתי פרז שנית בפרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה, הפעם על הגשת "בחצי היום". בנוסף, באותה השנה זכתה תוכניתה "בחצי היום" בפרס תוכנית האקטואליה הטובה ביותר. הפרס הוענק בכינוס העיתונאים באילת. ועדת הרדיו קבעה כי "צוות יומן הצהריים של קול ישראל הוא דוגמה לנחישות ולהתמדה בחתירה למצוינות עיתונאית. הענקת הפרס לצוות המייצג את קולו האמיץ והברור של ציבור העיתונאים בקול ישראל, מהווה גם הערכה רבה והוקרה למערכת העיתונאית של קול ישראל".
פרז מתגוררת במודיעין, נשואה לשמעון בן עמי ואם לשלושה ילדים.
נוויל ברודי

נוויל ברודי (באנגלית: Neville Brody; נולד ב-23 באפריל 1957 בלונדון) הוא מעצב גרפי, טיפוגרף וארט דיירקטור בריטי. אחראי על עיצובם המחודש של עיתון "הטיימס" הלונדוני, הגארדיאן הבריטי, אתר ה-BBC ועוד; בישראל אחראי על העיצוב של אתר ynet, על העיצוב של אתר "נענע10" בקיץ 2008 ועל המיתוג האחרון של סלקום בשלהי אותה שנה.

ביוגרפיה

ברודי למד אמנות בבית הספר התיכון. בשנים 1976–1979 למד לתואר ראשון בעיצוב גרפי ב"קולג' לדפוס בלונדון" (London College of Printing). בתחילת שנות השמונים, לאחר סיום לימודיו, עבד כמעצב עטיפות תקליטים. הוא זכה לפרסום כשהיה הארט דיירקטור של המגזין "הפנים" (The Face) בשנים 1981–1986. לאחר מכן עבד כארט דיירקטור במגזין "ארנה" (Arena) בשנים 1987–1990.
בשנת 1994 פתח בלונדון סטודיו משלו בשם "Research Studios" עם שותפו העסקי פווה ריצ'רדס (Fwa Richards).
עבודות מפורסמות משנות האלפיים כוללות עיצוב מחודש לאתר "הטיימס" בנובמבר 2006 ולאתר ה-BBC בספטמבר 2011.
כטיפוגרף עיצב ברודי 24 משפחות גופנים. בין הגופנים הידועים שעיצב: "ארקדיה" (Arcadia), "אינדסטריה" (Industria), "בלר" (FF Blur), "גותיק" (FF Gothic), "דירטי" (FF Dirty), "דום" (FF Dome), "הארלם" (FF Harlem), "טוקיו" (FF Tokyo) ו"פופ" (FF Pop).
De Mysteriis Dom Sathanas

מבצעים

דד' - מילים

אטילה קיסאהר - שירה + מילים בשיר 8
יורונימוס - גיטרה

קאונט גרישנאך - בס

הלהאמר - תופים
טומסק (מחוז)

דמוגרפיה

כ-67% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - טומסק מתגוררים כ-500 אלף תושבים.
האוכלוסייה המקורית של האזור היא טטרית. עתה, הרוסים מהווים כ-91% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים כ-2.6% והטטרים כ-2.1%.

היסטוריה

ההתיישבות רוסית באזור החלה במאה ה-16.

יהדות

יהודיים החלו להתיישב בטומסק בתחילת המאה ה-18, בעיר היו שלושה בתי כנסת, וגם כיום פועלת קהילה יהודית דינמית.

כלכלה

בשטח המחוז ישנם שדות נפט וגז טבעי רבים. בנוסף לכך, קיימים מרבצים גדולים של ברזל.
שטחים משמעותיים של המחוז מכוסים ביערות.
במחוז הוקמו מפעלים כימיים גדולים. כמו כן, מפותחת תעשיית עץ.
בית גיז

היסטוריה

מייסד בית גיז היה קלוד מלורן (1496–1550) שכאיש צבא עמד לשירותו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1528, כאות הוקרה על שירותיו, קיבל מן המלך את התואר "הדוכס מגיז" (על שם העיר גיז בחבל פיקרדי שבצפון צרפת).
בתו של קלוד הדוכס מגיז, מארי דה גיז (1515–1560), נישאה לג'יימס החמישי מלך סקוטלנד, ונכדתו הייתה מרי, מלכת הסקוטים. בנו בכורו, פרנסואה, דוכס גיז (1519–1563), היה איש צבא שכבש את העיר קאלה שלחופי התעלה מידי האנגלים (7 בינואר 1558). באותה שנה מרי, מלכת הסקוטים נישאה לפרנסואה, יורש העצר של ממלכת צרפת.
ב- 10 ביולי 1559 מת אנרי השני, מלך צרפת, ובנו פרנסואה עלה על כס המלוכה בשם פרנסואה השני, מלך צרפת. מאורע זה היה ניצחון גדול עבור בית גיז שנודעה לו השפעה רבה בחצר המלוכה. פרנסואה, דוכס גיז, ואחיו, שארל, קרדינל לורן (1524–1574), הפכו למנהיגי מועצת המדינה שעל פיהם יישק דבר.
השפעתו של בית גיז הקתולי עוררה את חמתם של ההוגנוטים שרבים מהם נידונו למיתה. במרץ 1560 הם קשרו קשר לנשל את בית גיז ממעמדו, אך ללא הצלחה (קנוניית אמבואז). ב-5 בדצמבר של אותה שנה נפטר המלך כשהוא בן 16 בלבד, ואמו העוצרת, קטרינה דה מדיצ'י, ניסתה לפייס את ההוגנוטים. פרנסואה הדוכס מגיז, ואחיו, שארל הקרדינל מלורן, התנגדו לכל ניסיונות הפיוס, מה שגרם למלחמות הדת בצרפת.
פרנסואה, דוכס גיז ניצח את ההוגנוטים בקרב דרה (19 בדצמבר 1562), אך כשניסה לכבוש מידיהם את העיר אורליאן, נורה בידי מתנקש (18 בפברואר 1563), ומת מפצעיו שישה ימים אחרי כן. בנו, אנרי הראשון, דוכס גיז (1550–1588), תכנן את רצח גאספאר דה קוליני השני, מנהיג ההוגנוטים וצאצא לבית מונמורנסי היריב, שבו ראה את האחראי לרצח אביו. מאורע זה (24 באוגוסט 1572), סימן את תחילת טבח ליל ברתולומאוס הקדוש שבו נרצחו אלפי הוגנוטים. ב- 1576 ארגן את הליגה הקתולית כדי לחדש את המלחמה בהוגנוטים, וב- 1582 כרת ברית עם פליפה השני, מלך ספרד שמימן את פעולותיה של ליגה זו.
אנרי הראשון הדוכס מגיז טען לכתר צרפת כנצר של שושלת הקרולינגים. ב-1584 נפטר יורש העצר פרנסואה, דוכס אנז'ו, אחיו של אנרי השלישי, מלך צרפת, מה שהותיר כיורש העצר את אנרי, מלך נווארה, מנהיג ההוגנוטים, (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת), כצאצא של לואי התשיעי, מלך צרפת. מאורע זה הוביל ל"מלחמת שלושה ההנרים" (אנרי השלישי, מלך צרפת, אנרי, מלך נווארה, ואנרי הראשון, דוכס גיז), כשלב של מלחמות הדת על השלטון בצרפת.
ב- 12 במאי 1588 נמלט המלך אנרי השלישי מפריז, אחרי שאנרי הראשון הדוכס מגיז השתלט על העיר. המלך נאלץ למנותו למפקד העליון של הצבא המלכותי, וקרא לאספת המעמדות הצרפתית להתכנס בארמונו שבעיר בלואה (על גדות הנהר לואר). משהגיע הדוכס מגיז, הוא נרצח מיד בידי אנשי משמרו של המלך (23 בדצמבר 1588). לואי מלורן, הקרדינל מגיז, אחיו של הדוכס מגיז, הוצא להורג ביום המחרת.
מנהיגות בית גיז עברה לאחיו של הדוכס מגיז, שארל מלורן, דוכס מיין שפיקד על כוחות הליגה הקתולית. באוקטובר 1595, אנרי הרביעי, מלך צרפת חתם על הסכם שלום עם שארל מלורן, דוכס מיין, ובכך הגיעה לקיצה הליגה הקתולית, מה שהביא לסיומן של מלחמות הדת בצרפת ב-1598.
Rising Sun

הישגים

שנת 2007 בקוריאה צוינה כשנת "בצורת" במוזיקה עקב מכירות מועטות, אך האלבום הגיע לדירוג 100 האלבומים המצליחים בקוריאה לשנת 2007, למרות יציאתו ב-2005, וזכה לתואר האלבום ה"ישן" הכי נמכר ב-2007.

באפריל 2009 שיר הנושא של האלבום, Rising Sun, הופיע בפסקול הסרט מהיר ועצבני.
מאדאם X

תקציר העלילה

הולי פארקר (לנה טרנר) ממעמד נחות נישאת לקלייטון אנדרסון (ג'ון פורסיית') עורך דין ממשפחה עשירה שיש לו שאיפות להתמנות לתובע הכללי בוושינגטון.
היא מתקבלת בקרירות ובחשדנות על ידי אמו של קלייטון, אסטל (קונסטנס בנט-נפטרה מיד בסיום הצילומים משבץ מוחי) שלא סובלת אותה מהרגע הראשון בגלל היותה ממעמד נמוך. היא עוקבת אחריה כל הזמן ומחכה למעידה.
לזוג נולד בן אך קלייטון מרבה להיעדר מהבית בגלל עבודתו. באחד הבילויים המשותפים שלהם היא נפגשת בפיל בנטון (ריקרדו מונטלבן) שמתחיל לחזר אחריה.
פיל לוקח אותה להצגות ולמסעדות והקשר ביניהם מתהדק. כאשר קלייטון מודיע לה כי הוא עומד להתמנות לתובע כללי והם יהיו כעת כל הזמן ביחד, היא מתכוונת להפסיק את קשריה עם פיל.
היא נוסעת לפיל ומודיעה לו כי החליטה להפסיק את הקשר אתו. הוא מסרב ובוויכוח שמתפתח ביניהם היא הודפת אותו ממנה. הוא מתגלגל במדרגות, שובר את מפרקו ומת. הולי נמלטת מהדירה ושוכחת את הצעיף שלה. כשהיא מגיעה לביתה מחכה לה אסטל המגישה לה את הצעיף שהובא על ידי בלש שעקב אחריה.
אסטל מציעה לה שכדי לשמור על כבוד המשפחה היא תביים טביעה שלה. הולי תעבור לאירופה בזהות אחרת וסכום כסף חודשי יופקד למחייתה. הולי מסכימה מחוסר ברירה.
עם השנים הולי מתחילה לשתות ומתדרדרת. היא נוסעת למקסיקו ופוגשת של באחד הברים הזולים את דן סאליבן (ברג'ס מרדית'). שניהם משתכרים והולי פולטת פרטים על עברה. הוא מגלה את שמה האמיתי, מפתה אותה לטוס לארצות הברית ומגלה לה את תוכנית הסחיטה שלו. היא יורה והורגת אותו כדי למנוע זאת ממנו.
היא מובאת למשפט אך מסרבת למסור את שמה האמיתי ומופיעה בתור מאדאם X. עורך הדין שנבחר להגן עליה הוא קלייטון אנדרסון הצעיר. (קייר דוליאה). באולם יושבים גם קלייטון ואמו.
הולי עולה על דוכן העדים ומעידה כי עשתה את המעשה להגן על בנה אך לא מוסרת פרטים נוספים. אז מזהים אותה קלייטון ואמו אך לא אומרים דבר. לאחר עדותה חשה הולי ברע, נלקחת לחדר סמוך ומתה שם ליד בנה עורך הדין שאינו מזהה אותה.
עת"מ יוהנס למה באיו נגד משרד הפנים

עת"מ (י-ם) 8717/08 יוהנס למה באיו נ' משרד הפנים הוא פסק דין שניתן בשנת 2009. העתירה הוגשה על ידי מי שמוכר כפליט במדינת ישראל, במטרה לשמור על מעמדו ועל רישיונה של בת זוגו לישיבה בארץ ועל זכויותיהם לחיי משפחה בישראל מבלי לפגוע בפרטיותם ובחייהם האישיים. פסק הדין קובע כי יש לתת מעמד תושבות ארעי לבת זוגו של העותר הנובע ממעמדו המיוחד של העותר כפליט בישראל וחשיבותו של פסק דין זה נובעת משינויי מדיניות שקרו בעקבותיו.

הרקע לפסק הדין והעותרים

העותר, יוהנס באיו, הוא יליד אתיופיה שהוכר כפליט בהגיעו לישראל, והוענק לו מעמד של תושב ארעי. את העותרת, אזרחית ליכטנשטיין, הכיר במסגרת עבודתם והשניים הפכו לבני זוג. בני הזוג פנו למשרד הפנים בבקשת מתן מעמד בישראל לעותרת מכוח זוגיותה עם העותר. בקשתם הראשונה נדחתה מפני חשש להשתקעות, סירוב שגרם להגשת העתירה.
לאחר הגשת העתירה הודיע משרד הפנים כי יסכים להעניק לעותרת מעמד תושבות ארעי, אותו ניתן יהיה לחדש מדי שנה, בהתאם לקיומו של הקשר בין בני הזוג והוכחת כנותו. כל זאת עד שבני הזוג יעמדו בתנאים המאפשרים לעותר לקבל אשרה ולעבור לליכטנשטיין, מעבר המחייב מגורים משותפים של בני הזוג במשך חמש שנים. אם בתום התקופה ירצו העותרים להמשיך להתגורר בישראל יהיה עליהם להוכיח, שוב, את כנות הקשר הזוגי וכי אין באפשרותם לעבור לליכטנשטיין.

פסק הדין

עתירת הזוג התקבלה על ידי בית המשפט. בית המשפט קבע כי מדינת ישראל, בהיותה חברה באמנת הפליטים, מכירה בצורך המיוחד להכיר באדם כפליט, בזכויותיו באופן כללי ובזכותו לחיי משפחה בפרט. 
בית המשפט קבע שקבלת מעמד בישראל אפשרית לא רק למי שהיה בן זוג של הפליט במועד הכרתו כפליט, אלא גם לבן זוג עמו יצר קשר לאחר מכן. זכות זאת נובעת מהצורך להעניק לפליט את מכלול זכויות היסוד, שיאפשרו לו לקיים אורח חיים סביר, הכולל בתוכו את הזכות לחיי משפחה.
אין הצדקה לכרוך את הענקת המעמד לעותרת ביציאת בני הזוג מישראל ומעברם למדינת ליכטנשטיין. מדובר בשיקול שאין המשיב רשאי לשקול, ואינו רלוונטי לצורך מתן המעמד לעותרת. יותר מכך, שיקול זה פוגע בזכויותיו של העותר כפליט ופוגעת פגיעה קשה בחיי המשפחה.
בית המשפט קבע כי מתן מעמד בישראל לבת זוגו של העותר הוא פועל יוצא ממעמדו המיוחד של העותר בישראל כפליט, וצעד לכיבוד זכויותיו הטבעיות הן כאדם והן כפליט. היות שמדינת ישראל התחייבה להעניק לעותר מעמד של פליט, עליה לכבד את מעמדו וכנות הקשר הזוגי בין העותרים.

השלכות פסק הדין

כפי שעולה הן מפסקי דין מאוחרים יותר והן מפסקי דין בעבר התגלו לקויות של הוועדה המייעצת בענייני פליטים בטיפול במקרים נוספים בדומה למקרה הנוכחי כמו גם התעלמות מאמנות האו"ם עליהן חתומה ישראל. מאז קבלת הערעור מונה יושב ראש לוועדה. כמו כן נכנס לתוקף בשנת 2011 נוהל חדש, "נוהל הטיפול במבקשי מקלט", הכולל את סעיף 12 המתייחס לבני זוג וילדי הפליטים והענקת מעמד לחיי משפחה, אך עיקר עיסוקו בפליטים המגיעים עם בני זוג לישראל ולא באלה הפוגשים את בני זוגם בישראל.
ליגת העל בכדורעף נשים

היסטוריה

הליגה החלה לפעול ב-11 בפברואר 1961 במתכונת של שלושה בתים (צפון, מרכז, דרום) כשבסיום משחקי הבתים, מתמודדות שלושת ראשי הבתים על האליפות.כל 12 הקבוצות המקימות של הליגה השתייכו למרכז הפועל, מהקיבוצים: שריד, כפר מסריק, עין שמר, דן, יקום, מעברות, נען, גת, העוגן, עין החורש, מענית וקבוצה אחת מהעיר בת ים.
בסוף שנות ה-70 החלה דעיכה בשליטת הקיבוצים בענף ורובן התאחדו תחת מועצות אזוריות. בשנות ה-90 הוחל בליגה שיתוף שחקניות זרות וכיום ניתן להחזיק 4 זרות בסגל. ערוץ הספורט משדר בקביעות את סדרות ה"גמר-עף" וגמר גביע המדינה.
אלופת הליגה משתתפת בעונה שלאחר מכן במוקדמות ליגת האלופות בכדורעף נשים (CEV Women's Champions League) והסגנית משתתפת בגביע האתגר האירופאי (CEV Women's Challenge Cup).
בלה לייטה

חייו

בלה לייטה נולד ב־23 בינואר 1873 באובודה, הרובע הצפוני ביותר בבודה בגדה המערבית של נהר הדנובה בבודפשט. הוא למד באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה קיבל תואר אדריכל בשנת 1896 וכתלמיד המצטיין של המחזור והוענק לו פרס אליוש האוזמן. הוא עבד אצל אלאיוש האוזמן זמן קצר ואז נסע לסיור לימודים ארוך בחו"ל באמצעות מלגה ממלכתית. הוא בילה שנה וחצי באיטליה, בעיקר ברומא. בתקופה זו עסק גם בציור ובפיסול. לאחר מכן עבד אצל מסל בברלין  ובשנת 1898 אצל ר. נ. שאו  בלונדון. עוד מלונדון שלח לבודפשט את תוכניתו לתחרות עיצוב לבית הכנסת בפשט -באתר מפעל ואלרו לשעבר - וזכה במקום השלישי. הוא זכה בפרס מקום שלישי גם במכרז לבניין משרד החינוך ההונגרי.
הוא שב לארץ מולדתו בשנת 1899. הקישוט הפנימי של חנות המוזיקה בַּארְד (Kossuth Lajos u. 4) היה עבודתו הראשונה בשנת 1900. בין 1902 ל־1904 נבנו הבתים הראשונים של לייטה, הווילה ב- Hövösvölgy, טירת המשק בסירמה (במחוז בורשוד) ומכבי אש בסנטה. עבודותיו המוקדמות הושפעו מאוד על ידי האדריכל אדן לכנר, שלייטה היה בתקופה הראשונה אחד מחסידיו. הקשר האישי שלהם בא לידי ביטוי בכמה תוכניות שהוכנו במשותף. (קבר שמידל בבית העלמין היהודי ברחוב קוזמה  או בתכנון הטירה בכפר סירמה (האחרון פוצץ על ידי נסיגת הכוחות הגרמניים בשנת 1944).
הבניינים שעוצבו על ידי לייטה לאחר 1909 מאופיינים בצורות פשוטות, גאומטריות ומונומנטליות. עם זאת, הוא מעולם לא ויתר על השימוש בקישוטים, ומוטיבי הקישוט המופשטים שלו באופן אינדיבידואלי, ברובם, מדגישים את ההיבטים המבניים או הפונקציונליים של החזיתות.
בלה לייטה נפטר בווינה ב־12 באוקטובר 1920 כתוצאה ממחלתו הקשה. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, בבודפשט. הקבר תוכנן על ידי לאיוש קוזמה, סטודנט ועמית לשעבר שעבד במשרדו בין השנים 1910–1913.
ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה

ביוגרפיה

ויטוריו אמונאלה נולד בטורינו ב-24 ביולי 1759 להוריו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, בתם של פליפה החמישי, מלך ספרד ואליזבטה פארנזה.
ב-4 ביוני 1802 ויתר אחיו קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה על הכתר, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה ויטוריו אמנואלה לשלטון במקומו.
בשנת 1814, עם התמוטטות הקיסרות הנפוליאונית, שב בית סבויה לנחלותיו בפיימונטה ובסבויה, ואף נוספו להן נחלות שהיו שייכות לרפובליקת ג'נובה שחדלה מלהתקיים. הסדרים אלו אושרו על ידי קונגרס וינה.
בשנת 1821 פרצו התקוממויות בממלכה בדרישה ליותר חופש וליברליזם, ומשום כך ב-12 במרץ 1821 ויתר ויטוריו אמנואלה על הכתר. מכיוון שהיו לו רק בנות ולא בנים, עלה אחיו קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה לשלטון במקומו. ב-10 בינואר 1824 מת ויטוריו אמונאלה בטורינו.
סרגי צ'ליבשוילי

סרגיי צ'ליבשוילי (גיאורגית: სერგო შალიბაშვილი, ‏ 22 ביוני 1962 - 16 ביולי 1983) היה אתלט בתחום הקפיצה למים, שייצג את ברית המועצות. בשנת 1978 זכה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער שנערכה בפירנצה, קפיצתו הייתה מגובה של 10 מטרים .

מותו

צ'ליבשוילי מת בגיל 21 בעת שהשתתף באוניברסיאדת אדמונטון בשנת 1983. הוא ניסה לבצע 3 וחצי גלגולים לאחור בתנוחה עובר ("טאק") אך נפגע בראשו. במשך שבוע היה שרוי בתרדמת, הכרתו לא חזרה אליו לרגע, ובתום השבוע הוא מת מהתקף לב.
הציון הכולל שהוענק לו על ידי השופטים עבור הקפיצה שהובילה למותו היה 0.0, שכן שופט צרפתי מחבר השופטים נתן לו ציון של 3.5-.
גרג לוגניס היה בין משתתפי תחרות הקפיצה למים וחזה במאורע. הוא תיאר את התאונה במילים אלו:
הייתה לי תחושה מוקדמת. עצמתי את עיניי ולחצתי על אוזניי. ידעתי שמשהו נורא קרה כאשר הרגשתי שמגדל הקפיצה רועד. שמעתי צרחה. רצתי וראיתי הרבה דם בבריכה. רצתי לקפוץ בעקבותיו אבל אנשים צעקו לעברי אל תיגע בו! אל תיגע בו! לא יכולתי להמשיך להסתכל.
בוב רידז, מאמן נבחרת הקפיצה של ארצות הברית, האשים את מאמנו של צ'ליבשוילי באסון, הוא ציין כי לאורך כל תקופת האימונים סרגיי היה חלש בביצוע התרגיל. כאשר נשאל מדוע לא הזהיר את המאמנים הסובייטים הוא ענה שהוא חשש מלהתערב בענייניהם. על פי הדיווחים, המאמנת הראשית של צ'ליבשוילי הייתה אימו, תאיס מונטין, והיא עבדה במכון הלאומי הגיאורגי לחינוך גופני. היא לא נכחה בעת התחרות. היא הייתה באבל כבד על מות בנה היחיד והיא שבחה את מאמצי החילוץ וההחייאה של בית החולים באדמונטון .
לאחר ארבע שנים, אירעה תאונת ספורט דומה בה נהרג ניית'ן מידה, אתלט אוסטרלי, בעת האימונים לתחרות. גרג לוגניס זכה במדליית זהב באולימפיאדת 1988 כאשר ביצע בהצלחה את התרגיל שבו צ'ליבשוילי נהרג.
צ'ליבשוילי הוא האתלט היחיד עד כה מענף ספורט המים שמת במהלך אימונים או בעת תחרות רב-לאומית כגון אוניברסיאדה, משחקים אולימפיים או משחקי חבר העמים הבריטי.
ג'ימי סמיטס

ביוגרפיה

סמיטס נולד בניו יורק. אביו, מהגר סורינאמי ממוצא הולנדי ניהל מפעל להדפסי משי, ואמו, פורטוריקנית במוצאה, הייתה אחות. במשך תקופה מסוימת במהלך ילדותו של סמיטס, התגוררה המשפחה בפוארטו ריקו. הוא סיים לימודי דרמה בברוקלין קולג' ב-1980, והמשיך ללמוד שנתיים נוספות באוניברסיטת קורנל.

קריירה

תפקידו הראשון של סמיטס היה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "מיאמי וייס", ב-1984. ב-1986 קיבל תפקיד ראשי ראשון, כשהחל לגלם את דמותו של עורך הדין ויקטור סיפואנטס בסדרת הדרמה "פרקליטי אל איי". הוא גילם את התפקיד עד 1992, ובמשך שש שנים ברציפות, בין 1987 ל-1992, היה מועמד לפרס אמי בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה, וב-1990 אף זכה בו. ב-1991 היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב. 
בשנת 1993 שיחק בתפקיד ראשי במותחן האוסטרלי "התנהגות בלתי הולמת" לצידה של נעמי ווטס. באותה שנה כיכב במיני-סדרה "טומינוקרס", שמבוסס על ספר באותו שם של סטיבן קינג. 
ב-1994 הצטרף סמיטס לעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "NYPD". בסדרה זו גילם את הבלש בובי סימון, שותפו של אנדי סיפוויץ (דניס פרנץ), במשך חמש עונות. בכל חמש שנותיו בסדרה היה מועמד לפרס אמי, הפעם בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה, אך לא זכה בו. בשנת 1996 זכה בפרס גלובוס הזהב על תפקידו זה, והיה מועמד פעמיים נוספות, ב-1997 וב-1999. ב-1997 שיחק בסרט הפשע "רצח בראש", לצידה של מרי-לואיז פרקר. 
ב-2004 שוב הצטרף לסדרת טלוויזיה מצליחה, "הבית הלבן". סמיטס גילם את דמותו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאט סאנטוס, המתמודד למשרת הנשיאות, במהלך שתי עונותיה האחרונות של הסדרה. ב-2008 הצטרף לעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "דקסטר", בה גילם את דמותו של סגן התובע המחוזי מיגל פראדו.
בין הופעותיו ב"פרקליטי אל איי", ב-"NYPD" וב"בית הלבן", ובמקביל אליהן, הופיע גם במספר סרטי טלוויזיה וקולנוע, אך רובם לא זכו להצלחה רבה. יוצאי דופן בהקשר זה הם הסרטים "מתקפת המשובטים" (2002), "נקמת הסית' (2005) ו"רוג אחת: סיפור מלחמת הכוכבים" (2016) מסדרת "מלחמת הכוכבים", בהם גילם את דמותו של בייל אורגנה, ו-"מי אנחנו עכשיו", לצד זאכרי קווינטו.

חיים אישיים

סמיטס היה נשוי בין 1981 ל-1987, והוא אב לשני ילדים מנישואים אלה.
סמיטס היה בין יוזמי הקמת המוסד ההיספני הלאומי לאמנות, שמטרתו קידום ייצוגם של היספנים בתקשורת ובתעשיית הבידור. כן היה אמור להנחות את טקס פרסי הגראמי הלטיני בשנת 2001, אך טקס זה בוטל בשל פיגועי 11 בספטמבר, והוא הכריז על הזוכים במסיבת עיתונאים.
סאשה קאון

תיכון ומכללות

קאון החל לשחק כדורסל במדי קבוצת בית ספרו התיכון שבמלבורן, פלורידה. בשנתו השלישית קלע 13 נקודות, הוריד 7 כדורים חוזרים וחסם פעמיים בממוצע למשחק. בשנתו הרביעית בתיכון קלע 15.3 נקודות, אסף 12.6 ריבאונדים והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות התיכונים של פלורידה.
לאחר סיום לימודיו, קאון החל את קריירת המכללות בליגת המכללות של ארצות הברית, ה-NCAA, במדיה של אוניברסיטת קנזס. קאון זכה עם קנזס בטורניר ה"ביג 12" של שנת 2008, ונבחר לחמישיית העונה של הביג 12 שלוש פעמים, ב-2006, 2007 ו-2008. בנוסף לכך, סיים את לימודיו באוניברסיטה עם תואר במדעי המחשב.

קריירה מקצועית

ב-2008 חתם קאון במדיה של צסק"א מוסקבה בחוזה לשלוש שנים המוערך בכ-900,000 אירו, עם סעיף יציאה ל-NBA. לאחר שחתם בצסק"א מוסקבה, קאון נבחר במקום ה-56 בדראפט ה-NBA לשנת 2008 על ידי סיאטל סופרסוניקס, והיה בחירת הדראפט האחרונה בהיסטוריית הסוניקס לפני שעברה לאוקלהומה סיטי. בערב הדראפט הועברו הזכויות עליו לקליבלנד קאבלירס בתמורה להסכם כספי בין הקבוצות. קאון והקאבלירס החליטו כי השחקן ישחק במדי צסק"א מוסקבה ויצבור ניסיון עד שהקאבלירס ימצאו לנכון להעביר אותו למדיה.
בסוף עונת 2014/15 אמר כי לא ישחק עוד באירופה, ובכוונתו לשחק בליגת ה-NBA. ב-9 בספטמבר 2015 חתם בקליבלנד קאבלירס על חוזה לעונה, ובסיומה פרש מכדורסל.

נבחרת לאומית

קאון היה חבר בסגל נבחרת רוסיה, ובאולימפיאדת לונדון אף זכה איתה במדליית הארד.

סטטיסטיקות קריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2015/2016.
מת עליה

העלילה

R הוא בחור צעיר עם בעיה לא פשוטה - הוא זומבי. הוא מתהלך לו באיטיות בנוף המושמד של ארצות הברית. יחד עם חבריו הזומבים האחרים, הוא נמצא במסע מתמיד אחר בשר אנוש. הוא חי בגפו בשלד של מטוס בואינג, בנמל תעופה נטוש. אין לו זכרונות למעט זיכרונות קלושים מעברו כבן אנוש והוא חסר רגשות, אם כי כשהוא זולל מוחו של קורבן מתבגר, הוא חווה הארה רוחנית ונזכר בימי נערותו, לפני שהפך לזומבי.
R נוהג לצאת לציד אחר בשר אדם טרי בליווי חברו הטוב, M, כשבאחת הפעמים בעודם יוצאים לציד הם נתקלים בקבוצת בני אנוש שנשלחת לעיר כדי למצוא ציוד רפואי, הוא תוקף את אחד הגברים ואוכל את מוחו ונתקל בנערה בשם ג'ולי גריג'יו, שהקורבן שהוא אכל את מוחו היה למעשה חבר שלה. R מתאהב בה ומחליט להפרידהּ מהחבורה והוא לוקח אותה למטוס המשמש לו כבית ומרגע זה מתחילה מערכת יחסים מוזרה בינו לבין חברתו הצעירה של הקורבן, שמתפתחת כנגד כל הסיכויים, לסיפור אהבה של ממש.
בסופו של דבר, ג'ולי משכנעת את R שיקח אותה הביתה. בדרך, R מגלה לה שהוא הרג את החבר שלה, מה שגורם לה לנטוש את R ולחזור לבד למתחם האנושי. R חוזר לשדה התעופה, בלב השבור, אבל כשהוא רואה ש-M וזומבים אחרים מתחילים להראות סימני חיים, הוא ו-M מובילים קבוצה למתחם האנושי, כאשר R מתגנב בתוך הקיר. שם הוא פוגש את נורה, חבר נוסף של ג'ולי ובסוף, גם את אביה, קולונל גריגיו, המנהיג של המתחם האנושי, שמסרב להאמין שזומבים יכולים להשתנות ומאיים להרוג את R. ג'ולי בורחת עם R לאצטדיון בייסבול שם שאר קבוצתו של R מחכה, אבל מוצאים את עצמם מותקפים על ידי נחיל של שלדונים שאיבדו באופן בלתי הפיך את כל העקבות האנושיים, ונקבעים על להרוג ולאכול כל דבר עם דופק, שכולל כעת R וחבריו.
ג'ולי ו-R מרחיקים את השלדונים מהקבוצה, אבל מוצאים את עצמם לכודים. והם לוקחים את נתיב המילוט היחיד, קפיצה לתוך ברכה הרחק למטה. השניים קופצים ו-R מסוכך על ג'ולי מפני פגיעה, ושניהם שרדו את הנפילה. עם זאת, גריגיו יורה ב-R וגורם לו לדמם, מה שמוכיח שהוא הפך שוב לאנושי. בני האדם והזומבים משלבים כוחות על מנת להרוג את השלדונים, הזומבים נהפכים לאנושיים, ונטמעים לאט לתוך המתחם האנושי. האוכלוסייה האנושית הורסת את הקירות המקיפים את המתחם האנושי. לאחר השמדת השלדונים, לאט לאט, החיים משתקמים ונעשים כמו שהיה לפני מגפת הזומבים. הסרט מסתיים עם R, שכעת הוא אנושי וג'ולי שמשקיפים על העיר. ג'ולי מבקשת מ-R שישנה את שמו, אבל הוא מחליט לשמור על שמו הישן; R, מה שהופך את זה לתעלומה לא פתורה.

הפקה

צילומי הסרט נערכו במונטריאול, קוויבק קנדה והחלו בספטמבר 2011 ויצא לבסוף לבכורה קולנועית ב-1 בפברואר 2013 בארצות הברית, אם כי הוא יצא כבר יום קודם ב-31 בינואר 2013 בפיליפינים, ביוון וברוסיה, כשב-7 בפברואר יצא באיטליה ולמחרת בבריטניה.

ביקורת

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנועשהעניקו לו 77% אחוזי טריות באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 93% מהביקורות.

מדיה ביתית

הסרט ייצא ב-DVD ובלו-ריי ב-4 ביוני 2013.

מוזיקה

פסקול הסרט הולחן על ידי מרקו בלטרמי ובאק סאנדרס, אם כי השירים המופיעים באלבום הפסקול הרשמי הם שירים בביצוע אמנים שונים כדוגמת ברוס ספרינגסטין, בוב דילן ורבים אחרים.
סומית הגליל

מראה

גודלה המרבי של סומית הגליל מגיע לכ-7-5 ס"מ. הסומית היא חסרת עיניים ומכאן מקור שמה (סומית מלשון סומא). על פי אחת התאוריות מאחר שהסומית חיה במערות שאינן חשופות לאור שמש, התנוונו העיניים לאורך השנים והן אינן קיימות עוד. הסומית שקופה כמעט לגמרי עד כי ניתן לראות את איבריה הפנימיים דרך השלד החיצוני שלה.

מאמצי שימור

עקב משבר המים במדינת ישראל התעורר חשש מהרס סביבת המחיה הטבעית של הסומית. רשות הטבע והגנים החליטה על מבצע שימור במסגרתו הובאו לגן החיות התנ"כי בירושלים כ-20 סומיות שיהוו גרעין רבייה בשבי. במקביל נערכים מאמצי שימור של אוכלוסיית הסומיות בטבע.
דניל טימצ'ינה

דניל טימצ'ינה (Daniil Tymchyna; נפטר ב-1972) היה כומר אוקראיני, חסיד אומות העולם.

רקע

טימצ'ינה היה ראש בית היתומים ששכן במנזר "עלייתה השמיימה של מרים הבתולה" בכפר אוניוב (Uniów) במחוז טרנופול שבפולין (כיום אוניב (אוק') באוקראינה). בית היתומים השתייך למסדר הסטודיטי, בראשות הארכימנדריט קלימנטי שפטיצקי.

מעשה ההצלה

לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941 הוסתרו יהודים בכפר. בין המוסתרים בכפר היו מספר יהודים שהוסתרו בבית ספר בכפר, וכן שלושה ילדים יהודים שהוסתרו במנזר בו היה בית היתומים בניהולו של טימצ'ינה. טימצ'ינה ידע כי שלושת הילדים הם יהודים והסביר להם כיצד להסתיר את יהדותם.

לאחר המלחמה

זמן קצר לאחר כיבוש האזור ב-1944 על ידי ברית המועצות הורה סטלין לאסור את המנהיגות הקתולית במערב אוקראינה. ב-1947 נעצר טימצ'ינה ונידון לעשר שנות עבודות כפייה בסיביר. 
שלושת הילדים שניצלו על ידי טימצ'ינה - עודד אמרנט, לאון חמיידס (Chameides) ואדם דניאל רוטפלד  - היגרו לישראל, ארצות הברית ופולין. לימים היה רוטפלד שר החוץ של פולין.
ב-2008 הכיר יד ושם בדניל טימצ'ינה כחסיד אומות העולם.