google/wiki40b huggingface dataset:
שאול סוקניק

שאול ("שאלול") סוקניק (25 באוקטובר 1943 - 12 בינואר 2013) היה רופא ישראלי, פרופ' בראומטולוגיה ומומחה ברפואה פנימית, מנהל מחלקה פנימית ד' במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, שימש כיושב ראש חטיבת הפנימיות בבית החולים ויושב ראש האיגוד הישראלי הארצי לראומטולוגיה.  
סוקניק חקר את ים המלח כאתר מרפא ייחודי למחלות מפרקים, בעל שם בינלאומי בשטח הבלניאותרפיה ותיירות המרפא.

ביוגרפיה

סוקניק נולד בתל אביב, בנו של הרופא שמואל סוקניק. הוא נקרא על שמו של המשורר שאול טשרניחובסקי. הוא למד בבית הספר היסודי הר נבו ובנעוריו היה שחקן בנבחרת ישראל הצעירה בכדורסל. 
סוקניק החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת סיינה שבאיטליה בשנת 1964, כעבור שנתיים חזר לארץ וסיים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב. בשנת הסטאג' שלו עבד בבית חולים בילינסון. לאחר מכן, עבד בבית חולים סורוקה. במלחמת יום הכיפורים השתתף בקרבות ליד איסמעיליה. את תת-ההתמחות בראומטולוגיה סיים באוניברסיטת טורונטו בשנת 1983. בשנת 1989 מונה לנהל את מחלקה פנימית ד' בסורוקה. שימש מספר שנים כיו"ר חטיבת הפנימיות. 
סוקניק הקים את עמותת ענבר התומכת בחולי מחלות מפרקים.
סוקניק נפטר ב-12 בינואר 2013. הוא ומשפחתו התגוררו בעומר.
אחותו היא פרופ' סימה הלוי, מומחית לרפואת עור ומין, מייסדת ומנהלת מחלקת עור ומין בית חולים סורוקה.
וקטור (ביולוגיה)

וקטור פתוגני הוא אורגניזם אשר לא גורם למחלות, אלא מעביר אותן. הווקטור משמש בתור פונדקאי של הפתוגן. לדוגמה, זני יתושים מסוימים מעבירים מחלות כמו קדחת מערב הנילוס. היתוש עצמו לא חולה בקדחת, אך הוא מעביר לאורגניזם אחר וכך מדביק אותו. וקטורים נפוצים הם אקריות, חרקים וקרציות.
וקטור גנטי הוא מקטע של DNA המתוכנן לשאת עליו גנים שונים, על פי הצורך, ומשמש בהנדסה גנטית כדי להעביר תכונות מסוימות לאורגניזם כלשהו.
משגיח

בעולם הישיבות, משגיח או מנהל רוחני הוא איש האחראי על תלמידי הישיבה בתחומים הקשורים לישיבה ותלמידיה. בישיבות רבות המשגיח הוא דמות כריזמטית והוא בעל השפעה רבה על עולמם הרוחני של התלמידים ועל דמותה של הישיבה.

תיאור

שלא כמו תפקיד ראש הישיבה, משרת המשגיח היא חדשה יחסית, וראשיתה בישיבות ליטא במאה ה-19. עד אז פעלו הישיבות במסגרת קהילתית, ואנשי הקהילה פיקחו על התלמידים; עם ניתוק הישיבות מן הקהילות, נוצר הצורך באדם מיוחד שימלא תפקיד זה. בנוסף לזאת, עלה הצורך במשרת המשגיח בשל הרוחות הזרות שחדרו לישיבות מן החברה הסובבת והשפיעו על התלמידים, בפרט רעיונות תנועת ההשכלה. תפקיד המשגיח היה לפקח על התלמידים ועל התנהגותם, ולוודא שהם עומדים בדרישות המצופות מהם ומקדישים את זמנם ללימוד התורה כראוי. ביד המשגיח הייתה גם היכולת להפעיל סנקציות כנגד תלמידים שלא עמדו בחובותיהם, לרבות קנסות כספיים והרחקה מהישיבה. בין שאר משימותיו של המשגיח היו לעיתים קביעת סדרי הישיבה באולם הלימוד, הצמדת חברותות, פיקוח על הגעה לתפילת שחרית, שיחות אישיות עם התלמידים וכיוצא בזה.
בישיבות של תנועת המוסר בליטא ובעקבותיהן גם בשאר הישיבות התרחב תפקידו של המשגיח, והוא זה שעסק בחינוך התלמידים ובעיצוב עולמם הרוחני. המשגיח נשא דרשות ושיחות אשר עסקו בעיצוב הנפש ובעבודת המוסר ותיקון המידות, ואשר הייתה להן השפעה רבה על התלמידים. במקרים הקיצוניים היה מעמד שיחותיו החינוכיות של המשגיח קרוב לזה של שיעורי ראש הישיבה בתלמוד, והתלמידים היו חוזרים עליהן ומפרסמים אותן בכתב.
גם כיום פועלים משגיחים רוחניים בישיבות החרדיות ובמקצת הישיבות הציוניות. רמת הדומיננטיות שלהם משתנה מישיבה לישיבה: בחלק מן הישיבות מצטמצם תפקידם למסירת שיחות מוסר בישיבה וייעוץ רוחני לבחורים, ובישיבות אחרות לעומת זאת הם תופסים מקום דומיננטי בהנהגת ובקביעת מדיניות הישיבה בנושאים שונים. ישנם גם משגיחים אשר פעילותם מצומצמת להשגחה על מילוי תקנות הישיבה; הללו מכונים בקרב הבחורים 'משגיחים קטנים' (או בכינוי ההיתולי: מק"ק) ובדרך כלל בפרסומי הישיבה הם מכונים "משגיחים" לעומת המשגיח הראשי שמכונה "מנהל רוחני".
בישיבות חסידיות נקראים המשגיחים העוסקים בשיחות חיזוק בשם "משפיעים" והמשגיחים העוסקים באכיפת הכללים והסדרים מכונים "משגיחים".

משגיחים ידועים

בין המשגיחים המפורסמים: ר' נתן צבי פינקל ("הסבא מסלובודקה"), ר' ירוחם ליבוביץ מישיבת מיר, ר' יחזקאל לוינשטיין מישיבות מיר ופוניבז', ר' אליהו דסלר מישיבת פוניבז', ר' אליהו לאפיאן מישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים, ר' מאיר חדש מישיבות חברון, אור אלחנן ועטרת ישראל, ר' שלמה וולבה מישיבות באר יעקב וגבעת שאול, ר' נתן מאיר וואכטפויגל מישיבת לייקווד בארצות הברית ר' גדליה אייזמן מישיבת קול תורה, ור' דב יפה מישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים.
בין המשגיחים המפורסמים כיום: ר' דן סגל (הידוע בכינויו "אחד המשגיחים"),  ר' מתתיהו סלומון מישיבת לייקווד בארצות הברית, הרב חיים וואלקין מישיבת עטרת ישראל, הרב טוביה נוביק מישיבת כנסת יצחק (חדרה), הרב חזקיהו מישקובסקי מישיבת אורחות תורה, ר' יצחק פנחס גולדווסר מישיבת אור ישראל, הרב שלמה ברויאר מישיבת בית מתתיהו, הרב נח אורלוויק מישיבת תורה אור, הרב אורי וייסבלום מישיבת נחלת הלויים, הרב דורון דוד גולד מישיבת דרך חכמה והרב נפתלי קפלן מישיבת נתיב הדעת.
שבח צבי רוזנבלט

ביוגרפיה

נולד בירושלים לאלתר חיים דב רוזנבלט ודינה לבית ריבלין. למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים ולאחר מכן בישיבת בריסק בירושלים.
לאחר נישואיו גר בבני ברק ולמד בכולל חזון איש. בשנות ה-90 התמנה למו"צ בבית הדין של הרב נסים קרליץ. בעשור הראשון של המאה ה-21 עבר להתגורר במודיעין עילית והתמנה לרב בית הכנסת שיח יצחק בעיר.
בשנת תשס"ה התמנה על ידי הרב חיים קנייבסקי והרב נסים קרליץ לעמוד בראש גוף הכשרות "יראים", שבהמשך שונה שמו ל"חרדים". גוף הכשרות בראשותו הצטרף אל "קהילות החרדים" של הרב ישראל פישביין שעוסקת בשחיטה. כעבור זמן התמנה על ידי הרב קרליץ והרב קניבסקי לעמוד בראשות רשת בתי הוראה בבני ברק, מודיעין עילית ואלעד.
בשנת 2010 התמנה כרב הפוסק של "מי ברק", תאגיד המים של עיריית בני ברק.
בספטמבר 2014, בעקבות המהפך בשליטה בבד"ץ שארית ישראל, צורף כחבר הבד"ץ. בעקבות זאת פרש במרץ 2015 מ"קהילות החרדים".
בחשוון תשע"ו הוכתר לרב קהילת "שומרי שבת" באזור רחוב אבן גבירול בבני ברק.
בשבט תשע"ט מונה לרב קהילת האברכים באחיסמך.
באדר ב' תשע"ט (2019), במהלך הלוויית הרב משה יהודא ליב לנדא הכריז ראש עיריית בני ברק, אברהם רובינשטיין: "על דעת גדולי התורה, אדמו"רים, ראשי הישיבות ורבני העיר, הוחלט כי כל ענייני הדת והכשרות בעיר יתנהלו על ידי הרבנים הגאונים, בנו וממלא מקומו על פי בקשתו - הרב חיים יצחק אייזיק לנדא [...] והרב שבח צבי רוזנבלט [...] בשיתוף פעולה מלא. והאמת והשלום אהבו".
מאז מנהל הרב רוזנבלט עם הרב לנדא הבן את הכשר הרב לנדא. השניים מפרסמים הודעות הנוגעות לענייני הדת והכשרות בעיר תחת בלנק משותף ששניהם מתוארים בו כ'רבני העיר בני ברק'.

משפחתו

אשתו, מאשה רחל, בתו של הרב יצחק שינלזון שהיה ממנהלי כולל חזון איש, הייתה מנהלת בית הספר בית יעקב במודיעין עילית. להם אחד עשר ילדים.
בין מחותניו: הרב שלמה קנייבסקי, ראש ישיבת קריית מלך (בנו של הרב חיים קנייבסקי), הרב שריאל רוזנברג והרב יהודה סילמן.
T.G.I. Friday's

תפריט

לרשת יש תפריט גדול עם דגש על משקאות אלכוהוליים, הכולל את המשקאות "האולטימטיביים" שלהם, המוגשים בכוסות בנפח 532 מ"ל (oz. 18), ולעיתים קרובות מוכנים באמצעות ליקרים מפורסמים וכהים. בנוסף, הם מתמקדים במגוון משקאות גרוסים הייחודים למותג פריידיי'ס, כגון "טרופיקולדה" ו"פריידיי'ס פריז". חלק בתפריט מוקדש ל"ג'ק דניאל'ס גריל", מבחר מוצרים עם רוטב ג'ק דניאל'ס מיוחד. 
T.G.I. Friday's הגישה בעבר מנות ראשונות וקינוחים שאושרו על פי דיאטת אטקינס. ב-2006 השם אטקינס הוסר מהתפריט, אולם המסעדה ממשיכה להציע מוצרים דלי פחמימות ודלי שומן. התפריט הבריטי מציע מוצרים ללא גלוטן.

מוצרים ברישיון

החברה נתנה את שמה ברישיון להיינץ, המייצרת שורת מזונות קפואים הנמכרים בסופר. שורה של חטיפים ומשקאות ליקר מעורבבים מראש גם היא נמכרת ברישיון. העיצוב החיצוני של מסעדות הרשת שונה ב-2009 על ידי משרד האדריכלים גיליפילאן קאלאהן, המיוצגים על ידי תאגיד המסעדנות קרלסון העולמי.

תפעול עולמי

לפריידייס כיום למעלה מ-920 מסעדות ב-61 מדינות (מחוץ לארצות הברית).
נכון לשנת 2014 אין לרשת סניפים בישראל.
מלאיקה מיהמבו

ביוגרפיה

מיהמבו נולדה בהיידלברג, בת לאב מזנזיבר ואם גרמנייה. ב-2013 זכתה באליפות אירופה לנוער בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.70 מטר, באותה שנה ייצגה את גרמניה באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה ולא העפילה לגמר. באליפות אירופה באתלטיקה 2014 סיימה רביעית בתוצאה של 6.65 מטר. ב-2015 זכתה באליפות אירופה עד גיל 23 בתוצאה של 6.73 מטר וסיימה שישית באליפות העולם בותוצאה של 6.79 מטר. 
ב-2016 זכתה במדליית ארד באליפות אירופה בתוצאה של 6.65 וסיימה רביעית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשיא אישי של 6.95 מטר. ב-2018 סיימה רביעית באליפות העולם באולם וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה שהתקיימה בברלין בתוצאה של 6.75 מטר. 
באוגוסט 2019 זכתה בפעם השלישית באליפות גרמניה בשיא אישי של 7.16 מטר. באותה שנה זכתה באליפות ליגת היהלום.
באליפות העולם באתלטיקה 2019 זכתה במדליית זהב בשיא אישי של 7.30 מטר.
אליהו קורן (טיפוגרף)

אליהו קוֹרֵן (קוֹרְנְגוֹלְד) (23 ביולי 1907, נירנברג, גרמניה – 17 בפברואר 2001, ירושלים) היה טיפוגרף ישראלי, מעצב הגופן "קורן", מייסד הוצאת קורן ירושלים הידועה בעיקר בשל הוצאתו לאור של תנ"ך קורן.

ביוגרפיה

קורן נולד בשנת 1907 בשם אליהו קורנגולד בעיר נירנברג שבגרמניה. למד במגמת גרפיקה באקדמיה לאמנות בעירו. ב-1933, שנת עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, סיים את לימודיו ועלה לארץ ישראל. בארץ ישראל עבד בתל אביב בעיצוב ובגרפיקה, ולאחר מכן עבר לירושלים. ב-1936 מונה למנהל המחלקה הגרפית של הקרן הקיימת לישראל. בשנות ה-40 נבחר על ידי האוניברסיטה העברית בירושלים כמעצב האות העברית החדשה שתיוחד לספר התנ"ך העברי הראשון שיודפס בארץ ישראל. ב-1949 היה ממעצבי סמל העיר ירושלים.
בשנת 1957 סיים את תפקידו בקק"ל. בשנת 1958 פרסם את הגרסה הראשונה לאות "קורן", אות שהתבססה על כתבי יד ספרדיים מגוונים. אף שתוכנית הדפסת ספר התנ"ך בגופן שעיצב לא יצאה לפועל מטעמים טכניים, החליט קורן לממש כוונה זו בכוחות עצמו. בשנת 1962 ייסד את הוצאת קורן ירושלים, שבה הופיע בדפוס תנ"ך קורן, ספר תנ"ך שהודפס באות שעיצב.
על שמו של אליהו קורן נקרא רחוב בירושלים.
נכדו הוא הרב זאב קרוב.
המצור על תבאי

המצור על תבאי היה מצור שהטיל אלכסנדר הגדול על הפוליס המורדת תבאי בראשית שלטונו.

רקע

באוקטובר 336 לפני הספירה המלך המוקדוני פיליפוס השני נרצח ובנו אלכסנדר הגדול עלה לשלטון במקומו. כמו במקרים אחרים של החלפת שלטון כשטיבו של המנהיג החדש טרם ידוע, החלו מרידות ברחבי הממלכה בהנהגת דמוסתנס. את המרד בתבאי דיכא אלכסנדר מוקדון על ידי כך שהגיע עם צבאו אל מול שערי העיר. 
באותה עת החלו שבטים ברברים לפשוט על גבולה הצפוני של ממלכתו. מוקדון, לאחר שחיסל את כל הטוענים האפשריים לכתר, יצא לחסל את איום השבטים. בשנת 335 לפני הספירה הפיצו הפרסים, בראשות דריווש השלישי, שמועות אודות "מותו" של אלכסנדר בקרבות עם הברברים בצפון בעזרתו של דמוסתנס איש אתונה וסיעתו. דמוסתנס הצליח להכניס לסוד המרד גם את תבאי, נוסף על עירו. מטרת הפרסים הייתה לגרום לאלכסנדר לסגת מתוכניותיו לגבי אסיה הקטנה על ידי העסקתו במרד. כדי להבטיח את עוצמת המרד שלחו הפרסים כסף ונשק למורדים. 
בשטחה של תבאי, בבירתה קדמיאה, ישב חיל מצב מוקדוני אותו ניסתה תבאי לגרש. כשהגיע צבאו של אלכסנדר הגדול והציע לתבאי שלום סירבו התבאים, ככל הנראה כיוון שלא ידעו שהידיעה אודות מותו של אלכסנדר אינה נכונה. התבאים נלחמו כנגד חיל המצב שישב בבירתם וכן כנגד הצבא שבא להכניעם אך הפסידו. העיר תבאי עצמה נבזזה על ידי תושבי בויאוטיה ופוקים שראו בכך הזדמנות לסגור חשבון. תושביה של תבאי שנתפסו חיים נמכרו לעבדות. חייליו של אלכסנדר פיקחו על הביזה כדי לוודא שביתו של המשורר פינדארוס ישאר שלם.
גינת המשאלות

עלילת הסדרה

הדמויות בסדרה הן חבורה של חמש בנות מצחיקות בגילאי 6–7 שנועלות את מגפיהן הצבעוניים כאשר הן משחקות בגינה. משאלתן הגדולה של כל אחת מהבנות היא להיות חברה טובה. ביחד הבנות משחקות ומדמיינות ולומדות מהי חברות.

הדמויות

שלי - ספיר דרמון
כרמל - נעמה שטרית
קרני - עינת אזולאי
אמה - לין כהן
איילה - אילנית גרשון
הנערים מברזיל

תקציר העלילה

פעיל אנטי נאצי בשם בארי קולר (סטיב גוטנברג) עוקב אחרי נאצים ומגלה כי כולם מתכנסים לפגישה בביתו של יוזף מנגלה (גרגורי פק) בפרגואי.
הוא מתקשר לצייד הנאצים עזרא ליברמן (לורנס אוליבייה) המתגורר בווינה עם אשתו אסתר (לילי פאלמר). ליברמן לא מתרגש מהדיווח הזה ואומר כי הוא יודע שיש בפרגואי נאצים וגם מנגלה נמצא שם.
קולר מצליח לשתול מכשיר הקלטה בביתו של מנגלה המקליט את מנגלה הפוקד על קבוצת נאצים לרצוח 94 גברים בגיל 65 בארצות שונות בצורה שתיראה כמוות מתאונה. מכשיר ההקלטה נתפס וקולר בורח לביתו, מתקשר לליברמן ואז פורצים הנאצים לביתו ומחסלים אותו. ליברמן להפתעתו שומע חלק מתוכניתו של מנגלה ומחליט לחקור את העניין למרות הפצרותיה של אשתו.
הוא מקבל מידידו סטיב בניון (דנהולם אליוט) רשימה של אנשים מתאימים שמתו בתאונה בגיל 65 ומתחיל לבקר במשפחותיהם. הוא נתקל מספר פעמים בעובדה שלכולן יש ילד מאומץ כבן 13 עם עיניים כחולות ואופי אגרסיבי. אבות המשפחה מתו בגיל 65 והתעמרו בילדים בעוד שהאמהות אהבו אותם, כפי שהיה אצל היטלר הנער.
הוא נפגש באוניבסיטה עם פרופסור ברוקנר (ברונו גנץ) שמסביר לו את התקדמות המדע בנושא השיבוט וכי יש אפשרות גם לשבט אדם לאחר שאיננו בחיים. ליברמן נפגש בבית הסוהר עם פרידה מלוני (אוטה האגן), פושעת נאצית שעבדה אחרי המלחמה בסוכנות האימוץ שהעבירה את הילדים המשובטים ל-94 משפחות "מתאימות".
איש הקשר של מנגלה עם המפקדה, אדוארד סייברט (ג'יימס מייסון), מגלה שליברמן עומד לחשוף את הרשת ופוקד על מנגלה להפסיק. מנגלה מסרב ויוצא לפגוש את בובי וילוק, נער משובט בעיירה בפנסילבניה. באותו זמן שורפים הנאצים את החווה שלו.
מנגלה מגיע לבית החווה של הנרי וילוק (ג'ון דנהר), שמגדל בחוותו כלבי דוברמן. וילוק מכניס אותו וסוגר ארבעה כלבים בחדר לבקשתו של מנגלה. מנגלה מפתה אותו לרדת למרתף ואז רוצח אותו.
למקום מגיע ליברמן, מנגלה יורה ופוצע אותו בידו ואז מספר לו על תוכניתו. הוא מגלה כי היה מעריץ גדול של היטלר, נפגש איתו בברגהוף ב-23 במאי 1943 והציע לשבט אותו. היטלר התלהב מההצעה ותרם לשם כך דם ועור.
לאחר המלחמה עבר לברזיל ובקליניקה מבודדת הצליח לשתול את הזיגוטה של היטלר ברחמן של 94 נשים פונדקאיות ולהעביר את הילדים המשובטים ל-94 משפחות בארצות שונות שהפרופיל שלהן מתאים לזה של משפחת היטלר.
ליברמן מצליח לפתוח את הדלת וארבעת הדוברמנים מתנפלים על מנגלה כי הוא מחזיק באקדח. באותו רק מגיע הנער המשובט בובי ופוקד עליהם להפסיק. כאשר מגלה לו ליברמן כי מנגלה רצח את אביו, פוקד בובי על הכלבים לחסל את מנגלה. בובי מזעיק את המשטרה לאחר שליברמן מסכים לא לגלות להם דבר על התקרית.
ליברמן מצליח להוציא ממעילו של מנגלה המת את רשימת כל הנערים המשובטים. בבית החולים מבקר אותו פעיל אנטי נאצי בשם דייוויד בנט (ג'ון רובינשטיין) ומבקש את הרשימה כדי שיוכלו לחסל אותם בטרם יגרמו לבעיות אך ליברמן סובר שהנערים עצמם אינם אשמים ושורף את הרשימה.
פרשת ההאקר הסעודי

פרשת ההאקר הסעודי (נקראת גם פרשת כרטיסי האשראי) היא אירוע שהתרחש בתחילת שנת 2012, בה נחשפו באתר אינטרנט, פרטי כרטיסי אשראי ופרטים אישיים של רבבות ישראלים. האירוע התרחש כתוצאה מליקויים באבטחת המידע של אתרי אינטרנט ישראליים, בהם מוזנים פרטי כרטיסי האשראי של צרכנים. האחראי לאירוע הוא כפי הנראה קראקר סעודי, צעיר בן 19 תושב מקסיקו. 
לאחר המקרה, התכנסו הכנסת ורשויות המשפט לדון בבעיית האבטחה החמורה שהתגלתה, במטרה למנוע ממקרה זה להישנות בעתיד, מחשש כי הפרטים האישיים של תושבי ישראל עלולים להיחשף הן בפני גורמים עבריניים והן בפני גורמי טרור ומדינות עוינות שיעשו שימוש בפרטים האישיים לזיוף זהויות.

תיאור האירוע

ב-2 בינואר 2012 פרץ עומאר חביב, אשר השתמש בכינוי '0xOmar', לאתר הספורט 'ONE', והפנה את המבקרים באתר לאתר אחר, שבו פורסמו 400 אלף מספרי כרטיסי אשראי של ישראלים, אשר אותם גנב לטענתו מאתרים ושרתים שונים בישראל. לאחר בדיקה, התגלה כי רבים מהשמות ברשימה בדויים, וכי רבים מהם חוזרים על עצמם עשרות פעמים, כך שלמעשה רשימת השמות שנחשפה הייתה מצומצמת יותר והסתכמה על פי ההערכות של חברות האשראי בכ-15,000 שמות בלבד, כולם לקוחות של החברות ישראכרט, לאומי קארד וכ.א.ל.
לאחר לילה ארוך של בדיקת האירוע, חברות האשראי ביטלו את כרטיסי האשראי שנחשפו במטרה למנוע פגיעה בלקוחות. כמו כן פרסם בנק ישראל הודעה, כי הלקוחות לא יהיו אחראיים בשום מקרה, אם חלילה נעשה שימוש לרעה כתוצאה מחשיפת פרטי כרטיסי האשראי.
פרשת "ההאקר הסעודי" חשפה את המצב הלקוי ששורר במאגרי מידע מקוונים פרטיים רבים ברחבי ישראל. בעקבות פעילותם של האקרים, התברר כי פרטים אישיים של עשרות אלפי אנשים עלולים להיחשף בקלות יתרה בשל נוהלי אבטחה לקויים הקיימים בארגונים שונים וכי כל חנות מקוונת עלולה להוות נקודת תורפה של גולשים המשתמשים בשירותיה ומוסרים פרטים אישיים, כגון כרטיס אשראי, ותעודת זהות.

תקנות אבטחת מידע

בעקבות הפרשה פורסמו מספר תקנות בידי הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע ומחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים המסדירות את אחריותם של ארגונים על התמודדות עם אבטחת המידע בהתאם לחוק הגנת הפרטיות. התקנות קובעות נהלים שונים לטיפול במידע, החל מקביעת האחראי לטיפול באבטחת המידע - שאמור להיות כפוף רק למנכ"ל או לנושא משרה בכירה אחרת, וכלה בנוהלי האבטחה, הביקורות וההדרכות הדרושים. על פי התקנות
הללו, ארגונים שסבלו מפריצה של קראקרים ודליפה של מידע, יחויבו לדווח על הפריצה לרשם מאגרי המידע, אשר יהיו בידיו סמכויות לחייבם למסור הודעה על כך לציבור שנפגע מהפריצה.
חשבון נוסטרו

נוֹסְטְרוֹ (מלטינית: Nostro, "שלנו". על פי האקדמיה ללשון העברית: חֶשְׁבּוֹן עַצְמִי), הוא חשבון בנק אשר בו מנוהל תיק ההשקעות של חברה, המנהלת גם כספים עבור לקוחות אחרים. באמצעות חשבון כזה מבצעת החברה פעולות קניה ומכירה של ניירות ערך עבור עצמה. בחשבון זה לא ניתן לבצע פעולות עבור לקוחות החברה, שחשבונותיהם צריכים להיות מופרדים לחלוטין מחשבון הנוסטרו. גם הניהול השוטף של תיק הנוסטרו אמור להיות מופרד מניהול חשבונות הלקוחות, ומנוהל על ידי אנשי מקצוע שאינם מעורבים בניהול תיקים אחרים.
נוסטרו הוא גם כינוי לחשבון הבנק שבו מנהל הבנק את תזרים העובר ושב שלו, הוא החשבון ממנו משולמת הריבית על הפקדות הלקוחות ואליו מוזרמות תנועות ריבית החובה מחשבונותיהם.

נוסטרו בשוק ההון הישראלי

בעוד ובעולם השימוש במונח הוא בעיקר לפעילות בנקאית במישור הפיקדונות, בשוק ההון המקומי ההתייחסות היא בעיקר לחשבונות ניירות הערך של בתי השקעות אשר עוסקים גם בניהול השקעות באמצעות ניהול תיקי השקעות, ניהול קרנות נאמנות, ניהול כספי גמל ופנסיה וכן לחשבונות העצמיים של חברי הבורסה, בנוסף לבנקים.
בעבר היו בבנקים ניגודי עניינים אפשריים בין חשבונות נוסטרו ללקוחות, אולם רפורמת בכר הפחיתה את הריכוזיות של המערכת הבנקאית בשוק ההון והביאה לסיום הבעלות של הבנקים על קופות גמל וקרנות נאמנות.
בשנים האחרונות נתקל שוק ההון במספר מקרים בהם נחקרו בתי השקעות, כגון בית ההשקעות פסגות, על ידי  רשות ניירות ערך, בחשד שעשו שימוש לרעה בנוסטרו על מנת להשיא רווחים בצורה שאינה כשרה שיצרה ניגוד אינטרסים בין פעילות ההשקעות העצמית לבין ניהול כספם של העמיתים.
בית ברכה

בית ברכה היא התנחלות בגוש עציון, השוכנת על כביש 60, סמוך למחנה הפליטים אל-ערוב. המקום משתרע על 38 דונם וכולל 8 מבנים.

היסטוריה

המתחם נבנה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי מיסיונר ורופא אמריקני בשם תומאס לאמבי. במקום פעל בית חולים לחולי שחפת בשם בית אל-ברכה ובו 90 מיטות, בית ספר לאחיות, וכנסייה. לימים הפך המקום אכסניה לצליינים. ב-2008 מכרה הכנסייה הפרסביטריאנית את המתחם הנטוש לחברת קש שוודית, שמאחוריה עמד ארווינג מוסקוביץ'. ב-2015 החלו שיפוצים במתחם לקראת אכלוסו.
ב-2016 הורה שר הביטחון בוגי יעלון על צירוף ההתנחלות לשטח השיפוט של מועצה אזורית גוש עציון.
קלמית

קַלְמִית (באנגלית: Shawm; בגרמנית: Schalmei) הוא כלי נגינה מימי הביניים והרנסאנס, ממשפחת כלי הנשיפה מעץ, שהיה בשימוש באירופה מן המאה ה-12 (לכל הפחות) עד המאה ה-17. הקלמית התפתחה מן הזורנה המזרחית והיא עצמה הורתו של האבוב המודרני. גוף הקלמית נחרט בדרך כלל מחתיכת עץ אחת, והוא מסתיים בפעמון הולך ומתרחב, דומה לזה של חצוצרה. מן המאה ה-16 ואילך ייצרו קלמיות בכמה גדלים, מסופרנינו ועד באס נמוך, וניתן היה לנגן יצירות לארבעה או חמישה כלים על ידי הרכב שכלל רק קלמיות.‏
לכל הקלמיות המאוחרות (להוציא הקטנה ביותר) היה לפחות נקב אחד שאיפשר הנמכה נוספת של המנעד; מערכת הנקבים כוסתה בדרך כלל במכסה עץ מנוקב שנקרא פונטנלה (fontanelle). הלשונית הכפולה, הדומה לזו של בסון, יוצרה מאותו עבקנה שכיח ששימש גם לבניית אבובים ובסונים; היא הושחלה ישירות לתוך שקע בחלקו העליון של הכלי, ובסוגי קלמיות גדולים יותר אל קצה צינורית מתכת הנקראת בוקאל (bocal). ה"פירואטה" (pirouette), גליל עץ קטן וחלול הדומה לטבעת, הולבשה על הפייה ושימשה כמשענת לשפתיים ואמבושיור. מאחר שרק חלק קטן של הפייה בלט מן הפירואטה, הפקת גוני-צלילים באמצעות השפתיים הייתה מוגבלת. הקדח הקוני לאורכה של הקלמית והפעמון המתרחב, ובנוסף להם גם סגנון הנגינה שהוכתב על ידי השימוש בפירואטה, העניקו לכלי צליל חד ופולח כשל חצוצרה המתאים היטב לנגינה תחת כיפת השמיים.

אטימולוגיה

באנגלית השם Shawm מופיע לראשונה רק במאה ה-14. במקור היו שלוש צורות עיקריות שונות, (1) שאלמל (schallemele) שאמולה (shamulle)או שאמבל (shamble). ‏ (2) שאלמי (s(c)halmys), ‏ shalemeyes או chalemyes, כולן צורות רבים באנגלית של ימי הביניים, ו(3) שאלמוז (sc(h)almuse) או שאלמז (schalmesse), שכל אחת בתורה לקוחה מן המילה הלטינית "קאלאמוס" |(קנה סוף) או בצורתו המוקטנת בלטינית עממית, "קאלאמלוס". (שמו של כלי קנה אחר, שונה במקצת, ה"שאלמו" (chalumeau), גם הוא שותף לאטימולוגיה זו.) צורות הרבים הקדומות נחשבו במקרים רבים בטעות לצורות יחיד, וצורות רבים חדשות נבראו מהן. הצמצום המאוחר יותר של המאה ה-15 וה-16 להברה יחידה בצורות כמו schalme ,‏ shaume, ‏ shawme ולבסוף (במאה ה-16) shawm - "שום" נבע מן הסתם מן הבלבול בין צורות רבים ליחיד.‏
בגרמנית נקראה הקלמית "שאלמאי" (Schalmei), או לגבי כלים גדולים יותר במשפחה "בומבארד" - גם באנגלית במאה ה-14 - ששונה בהמשך ל"בומבארדט" ולבסוף, המאה ה-17 ל"פומפר". המילה הראשונה זהה במידה רבה לשם הצרפתי הישן לאותו כלי נגינה, chalemie, וההנחה היא שנלקחה מן ה"קאלאמוס" הלטיני (שהיא בתורה לקוחה מן ה-κάλαμος היוונית, שמשמעה "קנה או גבעול". עם זאת, אפשר שהמקור הוא ה"סאלאמייה", אבוב מסורתי ממצרים, בשם (سلامية). ייתכן שהקלמית האירופאית התפתחה מכלים דומים, שהובאו לאירופה מן המזרח הקרוב בתקופת מסעי הצלב.‏

השימוש בקלמית

כלים דומים לקלמית של ימי הביניים נשמעים עדיין בארצות רבות בימינו, בביצוע נגני רחוב או תזמורות צבאיות. השימוש הצבאי היה מוכר לצלבנים, שנאלצו לא פעם להתייצב מול להקות מקובצות של קלמיות ותופי נאקר (אבי הטימפני) סרצנים, אשר שימשו כנשק פסיכולוגי. נראה שרישומו של הכלי היה רב, הואיל והאירופאים לא איחרו לאמץ אותו הן כליווי למחולות והן למטרות צבאיות. התזמורת המקובלת לריקודים תחת כיפת השמים במאה ה-15 הייתה מורכבת מחצוצרה זחיחה, שניגנה נעימות פופולריות, כששתי קלמיות מאלתרות נעימות משניות בקו העליון. בארצות רבות באסיה, טכניקת הקלמית כוללת נשימה מחזורית, המאפשרת נגינה רציפה ללא הפסקות לשאיפת אוויר.
משה קוסביצקי

קורות חיים

קוסביצקי נולד בסמרגון, כיום בלארוס, באזור הורדנה, למשפחה עם רקע מוזיקלי: אביו, אביגדור, היה מורה למוזיקה ואמו אלטה הייתה פסנתרנית. קוסביצקי למד את הנוסח החזני מאחיו הצעיר, יעקב. ארבעת האחים לבית קוסביצקי (משה, יעקב, דוד ושמחה) הטביעו את חותמם המיוחד בחזנות, אך משה, הגדיל לעשות מכולם.
ב-1920 החל לשמש כחזן בבית הכנסת "החדש" "סאבל" או "מרחוב זבאלנה", בוילנא, ולאחר מכן בבית הכנסת הגדול, הידוע כ"וילנא שטוט".
ב-1927 הציג מועמדות לתפקיד החזן בבית הכנסת טלומצקה בוורשה, לאחר פרישתו של החזן גרשון סירוטה. כנגד כל הסיכויים הוא גבר על מתחרים אחרים וזכה בתפקיד. מנצח המקהלה שם היה דוד אייזנשטט, שנספה בשואה. באותה תקופה החל ללמוד פיתוח קול ומוזיקה, במקביל ללימודי קודש עליהן שקד כל חייו. במהרה צבר קוסביצקי פרסום בכל רחבי אירופה, והוא נסע להופעות קונצרטים בבריסל, אנטוורפן, וינה בודפשט ולונדון.
ב-1934 וב-1936 ביקר קוסביצקי בארץ ישראל, והופעותיו זכו לביקורות נלהבות. על פי המסופר, היו ביקוריו באווירה של ימי חג בלתי נשכחים. ב-1938 הגיע לארצות הברית והופעתו הראשונה התקיימה באולם קרנגי הול בניו יורק. הוא זכה לביקורות נלהבות, ולמרות הצעות קוסמות מבתי כנסת אמריקאיים, הבהיר קוסביצקי כי הוא חוזר לפולין.
ב-1939 נכבשה פולין על ידי הגרמנים, וברגע האחרון הצליח להימלט עם בני משפחתו לברית המועצות, ושינה את שמו למיכאיל קוסביצקי. שם פתח בקריירה כזמר אופרה ביצירות בוריס גודנוב, טוסקה וריגולטו, וזכה להוקרה על תרומותיו למוראל הלאומי.
לאחר המלחמה, שב לפולין ובאחד הקונצרטים שלו היו שגרירי אנגליה וארצות הברית בקהל הצופים. בעקבות הקונצרט הזה הוא קיבל ויזה לבריטניה, שם שהה תקופה קצרה, ולארצות הברית.
ב-1947 הגיע לארצות הברית ולאחר סדרת הופעות מעוררות התפעלות, הוחתם על חוזה עם חברת תקליטי RCA. משם המשיך קוסביצקי לערוך סיבובי הופעות ברחבי העולם. באותה תקופה חבר לשלושת אחיו יעקב, דוד ושמחה בשלושה קונצרטים מפורסמים של חזנות. 
ב-1952, לאחר פרישתו של החזן ברהלה חגי, התמנה לחזן הראשי של בית הכנסת "בית-אל" שבבורו פארק, ניו יורק, שם גם התגורר. הוא החזיק במשרה זו עד למותו ממחלת הסרטן ב-23 באוגוסט 1966.
בנו, אלכסנדר קוסביצקי, המשיך בדרכו ועסק גם הוא בחזנות.
מלך השערים

מלך השערים הוא תואר הניתן לספורטאי אשר הבקיע את מספר השערים הרב ביותר במסגרת טורניר, ליגה, מועדון או במדינה מסוימת במשך תקופה מסוימת. לעיתים ניתן התואר לשני שחקנים ביחד, כאשר הם מבקיעים אותו מספר שערים. המונח נפוץ בעיקר בענף הכדורגל, אך קיים גם בענפי ספורט אחרים בהם מובקעים שערים (כדוריד, כדורגל חופים ועוד).
אף על פי שהתואר ניתן לספורטאי בענפי ספורט קבוצתיים שבהם הצלחת הקבוצה היא המטרה ולא הצלחת היחיד, רואות לעיתים קבוצות את הצלחת מועמד הקבוצה לתואר מלך השערים כהצלחת הקבוצה כולה. על כן, קורה לא אחת ששחקני הקבוצה מחליטים במוצהר לייצר מצבי הבקעה עבור שחקן אחד כדי שירבה לכבוש או נותנים לו את האחריות לביצוע מכות עונשין שבהן הסיכוי להבקעה גבוה.
בטורניר או ליגה, בשל העובדה שתואר "השחקן המצטיין" מוענק בדרך כלל לשחקן משורות האלופה, הזוכה או המנצחת, הוא לא יוענק בהכרח למלך השערים אף על פי שבלט לאורך התחרות, שכן הוא יכול להגיע משורותיה של קבוצה אחרת.
קומארום-אסטרגום

היסטוריה

שמו הנוכחי של המחוז ניתן לו ב-1990 לאחר ששטחו הנוכחי של המחוז נקבע ב-1950 במסגרת הגדרה מחודשת של המחוזות בהונגריה. הוא נוצר על ידי איחוד שני מחוזות היסטוריים: קומארום (בלטינית: Comitatus Comaromiensis) ואסטרגום (בלטינית: Comitatus Strigoniensis), שנוסדו בתקופת ממלכת הונגריה. ב-1920, בעקבות הסכם טריאנון, הועברו החלקים הצפוניים  של המחוזות ההיסטוריים קומארום ואסטרגום (החלקים שמעבר לגדה השמאלית של הדנובה) לצ'כוסלובקיה של אז. היום נמצאים שטחים אלה בתחום סלובקיה כחלק ממחוז ניטרה. 
בשנות ה-50 של המאה העשרים, בתקופת השלטון הקומוניסטי תחת הנהגתו של מתיאש ראקושי המחוז עבר תהליך של עיור ותיעוש מוגבר.