google/wiki40b huggingface dataset:
כוחות היבשה הרוסיים

היסטוריה

עם פירוק ברית המועצות היה ניסיון להקים צבא מאוחד של חבר המדינות, שר ההגנה האחרון של ברית המועצות יבגני שפושניקוב אף קיבל בדצמבר 1991 מינוי של מפקד הכוחות המאוחדות. עד מהרה התברר שרעיון זה לא ניתן למימוש וב-7 במאי 1992 הנשיא בוריס ילצין חתם על צו הקמה של צבא הפדרציה הרוסית. באותה תקופה הפיקוד העליון היה עסוק בפינוי כוחות מגרמניה, פולין, צ'כוסלובקיה, הונגריה, מונגוליה, המדינות הבלטיות, אוקראינה ובלארוס. היה מדובר בפינוי של מאות אלפי חיילים וקצינים כולל ציוד כבד, נשק ותחמושת. תהליך זה היה מורכב ועלה הון רב. לצבא לא היו תשתיות מתאימות לקליטת האנשים והתחמושת והדבר גרם לבעיות רבות. בנוסף לכך, בהתאם להסכמי הגבלת הנשק היה צורך להשמיד כמויות תחמושת גדולות.
כבר בשנת 1992 דובר על ביצוע רפורמות בצבא, אך אלולא יצאו לפועל.
מלחמת צ'צ'ניה הראשונה חשפה את הבעיות בצבא היבשה שלא היה מוכן לניהול הלחימה. לאחר שלוש שנים של קרבות נחתם הסכם הפסקת אש. בשנת 1999 החלה מלחמת צ'צ'ניה השנייה וכוחות היבשה הצליחו לכבוש את כל השטח יחסית מהר. אומנם הקרבות עם המורדים הצ'צ'נים נמשכו תקופה ארוכה ורק בשנת 2009 הוכרז על סיום המלחמה.

כוח אדם

בשנת 2006 כוחות היבשה כללו כמעט 395 אלף חיילים וקצינים מהם כ-190 אלף חיילי חובה - זאת לעומת כ-670 אלף בשנת 1995. החל משנת 1995 הולך וגדל חלקם של חיילים לפי חוזה בכוחות היבשה. לא ברור מהו היקף "חיילי החוזה" אך ברור שהממשל משקיע מאמץ להגדלת חלקם בצבא.

חימוש

הצבא הרוסי מחזיק ברשותו את צי הטנקים הגדול ביותר בעולם - כ-18,550 טנקים פעילים.
טנק המערכה העיקרי של החיל הוא טנק T-90, ש-500 טנקים מסוגו משרתים את הצבא הרוסי - מתוכם כ-400 טנקי T-90A וזהו הטנק היחיד שפותח ברוסיה עד כה ונכנס לייצור סדרתי. כמו כן ישנם 4,500 טנקי T-80 ‏ 9,550 טנקים מדגם T-72 ו-4,100 טנקי T-64 מתוצרת ברית המועצות. החל משנת 2015 החיל קולט לשירותיו את טנק המערכה החדש, ארמטה הידוע רשמית כטנק T-14.
בשירות החיל ישנם גם כ-700 טנקי T-62, כ-1,200 טנקי T-55 ו-150 טנקי PT-76 - אך כל אלה אינם בשירות פעיל. 
נוסף לטנקים, בשירות החיל ישנם גם כ-15,180 נגמ"שי לחימה וכ-10 אלף נגמש"ים להעברת כוחות.
בראשות חיל התותחנים נמצאים כ-7 אלף תותחים ממונעים בקוטר 120-203 ממ"ר שרובם פותחו עוד בתקופת ברית המועצות. כמו כן בשימוש החיל נמצאות כ-3500 מערכות אש ראקטיביות. בנוסף לכך, החל משנת 2006 לנכנסו לשרות מבצעי מערכות טילים מגדם SS-26 Stone.
לצורך לחימה הגד חיל שריון ברשות חיילי החיל נמצאות אלפי מערכות נגד טנקים כולל מערכות מהדור השני 9M133 קורנט.
מבחינת נשק אישי באופן מסורתי צבא היבשה מצויד ברובים הידועים "קלשניקוב" מדגמים שונים. בשנות ה-90 היה מתוכנן להחליף את רובם ברובה סער מדגם AN-94, אך תוכנית זאת לא יצאה לפועל. מקלע PK הוא מקלע הנפוץ בצבא היבשה. החל משנת 1999 החל שימוש מבצעי של דגם מתקדם ממקלע זה. בנוסף לכך בשימוש נמצא מקלע כבד מדגם NSV. קציני הצבא מצוידים באקדח מדגם מאקארוב PM שייצור החל עוד בשנת 1951 אך שימושו נמשך עד היום. בשנת 2003 החל שימוש באקדח חדש MP-443 Grach שמיועד להחליף בהדרגה את האקדח הישן.
ג'ודי הנרי

ביוגרפיה

הנרי נולדה בבריזביין, קווינסלנד. היא החלה להתאמן בגיל 14,  תחת הדרכתה של שנון רולסון ביחד עם אליס מילס. ב-2006 לאחר 9 שנים היא עברה להתאמן תחת הדרכתו של ג'ון פולי.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה, יפן בשנת 2002 זכתה הנרי ב-4 מדליות מהן 2 זהב. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:39.78 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (4:00.50 דקות). מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי (25.32 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי (54.55 שניות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכתה הנרי במדליית כסף ובשתי מדליות ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי 54.58 שניות, אחרי האנה-מריה ספלה מפינלנד (54.37 שניות) ולפני ג'ני תומפסון מארצות הברית (54.65 שניות). מדליות ארד,  במשחה לשליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.83 דקות, אחרי ארצות הברית (3:38.09 דקות) וגרמניה (3:38.73 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:01.37 דקות, אחרי סין (3:59.89 דקות) וארצות הברית (4:00.83 דקות).

אלופה אולימפית

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה הנרי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.84 שניות, לפני אינגה דה ברוין מהולנד (54.16 שניות) ונטלי קוגלין מארצות הברית (54.40 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא עולם חדש של 53.52 שניות. במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:35.94 דקות, לפני ארצות הברית (3:36.39 דקות) והולנד (3:37.59 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:57.32 דקות, לפני ארצות הברית (3:59.12 דקות) וגרמניה (4:00.72 דקות).

אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכתה הנרי ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.18 שניות, לפני מאליה מטלה מצרפת וקוגלין שתיהן קבעו את אותה תוצאה (54.74 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.32 דקות
, לפני גרמניה (3:38.24 דקות) וארצות הברית (3:38.31 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה במוקדמות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה הנרי בשתי מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי 3:35.48 דקות לפני ארצות הברית (3:35.68 דקות) והולנד (3:36.81 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה במוקדמות. בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.96 שניות ובמקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.21 שניות.
עקב פציעה נמנע ממנה להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין בשנת 2009. היא פרשה משחייה תחרותית לאחר מכן בשנת 2009.
הנרי נשואה לטים נוטינג, שחקן כדורגל.
Sonic Unleashed

עלילה

הסיפור מתחיל בקרב של סוניק נגד דוקטור אגמן, אויבו של סוניק. סוניק נלחם נגדו בתוך צי של ספינות וחלליות בחלל. לאחר זמן מה הם נכנסים לחדר סגור בתוך אחת הספינות ושם "נכנע" אגמן לסוניק ומבקש ממנו רחמים ושלום. בהמשך מתברר כי אגמן עבד על סוניק והכניס אותו למלכודת; הוא הפעיל מכונה ששאבה ממנו ומיהלומי הכאוס את כל כוחם והפכה אותו לקיפוד-זאב הרסני מאוד. סוניק נופל מהספינה שבחלל הישר אל כדור הארץ. בכדור הארץ הוא פוגש את צ'יפ - יצור מעופף קטן אשר איבד את הזיכרון שלו. בהמשך סוניק מגלה שבלילה הוא הופך להיות זאב ובבוקר הוא חוזר להיות קיפוד. ביחד הם יוצאים לחפש את ד"ר אגמן ולחסל אותו. בדרך הם פוגשים עוד דמוית מוכרות כמו איימי וטיילס.

משחקיות

במשחק זה ניתן לשחק בתור סוניק הקיפוד ביום, ובתור סוניק הזאב בלילה. כדי להגיע לשלב לילה או יום צריך לאסוף מטבעות הנמצאות בשלב הנגדי עם סוניק הנגדי. בשלבי היום, המשחק מתנהל בצורה תלת ממדית וחצי דו ממדית, ובכל כמה זמן יש מעברון והזווית משתנה מתלת ממדית לדו ממדית ולהפך. שלבי היום מאופיינים במשחקיות של ריצה מהירה, הריגת רובוטים והתחמקות ממכשולים. שלבי היום מאופיינים כשלבים המתבססים על מהירות, ונחשבים בעיניי מעריצים למהירים ביותר בתולדות משחקי סוניק הקיפוד. בשלבי הלילה המשחק מתאפיין במהירות נמוכה של סוניק, הליכת מכות עם רובוטים ומפלצות, מכשולים קשים יותר, ושלבים עם פריטים המוצפנים מאוד קשה. במשחק יש מעברונים דו ממדים קטנים של קפיצות על עמודים עם היד הארוכה של סוניק הזאב. מעריצי הסדרה מתייחסים לשלבי הלילה בשליליות בשל זוויות לא נוחות ותקלות.
לפי סגה, שלבי הלילה נועדו להציג לשחקנים החדשים שלא הכירו את סוניק לפני את סדרת המשחקים.

ביקורות

המשחק קיבל ביקורות חצויות. המבקרים טענו כי שלבי היום הם טובים מבחינת גרפיקה והם בעלי משחקיות לא רעה. לעומת זאת, המבקרים טענו ששלבי הלילה היו גרועים מבחינת הזוויות, המהירות הנמוכה של סוניק, ניסיון למשחק מכות בלי הרבה יכולות והקושי בשלבי הלילה. הם הדגישו שהמשחק היה יכול לקבל ביקורות כלליות יותר טובות במידה והיה ניתן לשחק בשלבי היום ללא שלבי הלילה.
אבו אל-עלאא אל-מערי

אַבּוּ אלְ-עַלַאא אַחְמַד בְּן עַבְּד אללַּהּ בְּן סֻלַיְמַאן א-תַּנוּחִ'יּ אלְ-מַעַרִּיּ (בערבית: أبو العلاء أحمد بن عبد الله بن سليمان التنوخي المعري; 26 בדצמבר 973–1054) היה משורר והוגה דעות ערבי סורי. אל-מערי היה ידוע בדיבורו הישיר והמחוספס עם כל בני שיחו, תכונה שגרמה לאחדים להסתייג ממנו ולאחרים להעריץ את דבקותו באמת. דעותיו העלו את חמת הממסד הדתי השמרני, העולמא, אך אלו לא הצליחו לשנות את דעותיו של אל-מערי. שירתו ותורת המוסר שעיצב קנו לו תומכים רבים, ואלו נהרו אל מערת א-נועמאן, עיר הולדתו, מכל ארצות האסלאם.

ביוגרפיה

אל-מערי נולד בעיר מערת א-נועמאן שבצפון-מערב סוריה. בילדותו התעוור, כנראה כתוצאה ממחלת אבעבועות רוח, אך בכל זאת הצליח ללמוד במדרסה דתית בחלב הודות לכוח זיכרונו. עם חזרתו לעירו עסק בחינוך, שם גם קנה לו שם של מלומד בתחומי הבלשנות והספרות הערבית.
בשנת 1010 יצא אל העיר בגדאד, שבה למד רבות מסופרי העיר וממשכיליה. לאחר שנה של שהייה בבגדאד חזר לעירו, שם חי חיי צניעות ופרישות עד מותו בגיל 84. הוא מעולם לא נשא אישה.
הארמייה התשיעית (האימפריה הרוסית)

היסטוריה

הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה פלאטון לאצ'זיצקי. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ונפרסה כהגנה בפולין לאורך נהר הוויסלה, מדמבלין עד סנדומייז'. הארמייה השתתפה במתקפת ברוסילוב, ולאר מכן הועברה לרומניה ונכללה במסגרת החזית הרומנית. היא פורקה בשנת 1918 יחד עם כל צבא האימפריה.
Celebration (שיר)

הצלחה

במשך כמה שנים היה השיר לשיר המצליח ביותר במדינת ישראל, וזאת כאשר כבש את פסגת המצעד של מדיה פורסט למשך תשעה שבועות. בשנת 2010, הוציאה הזמרת קשה את השיר "Tik Tok", אשר הצליח להשתוות לשיר הזה כאשר שהה תשעה שבועות בפסגת המצעד גם כן.
בשנת 2016, נשבר השיא על ידי השיר "Lost On You" של הזמרת אל פי, אשר הצליח להישאר בפסגת המצעד במשך אחד עשר שבועות.
אפנדי

.
אפנדי (טורקית: Efendi מיוונית αυθέντης) היה תואר טורקי שמשמעו "אדון" או "מורה", ואשר מביע כבוד או נימוס בשימוש מודרני. המילה חדרה למספר שפות נוספות, ובהן ערבית וסוואהילי. אפנדי היה הרביעי בחשיבותו בין התארים האזרחיים באימפריה העות'מאנית אחרי פאשה, ביי ואע'א. כמו שאר התארים הטורקיים, מקומו של התואר לאחר השם.

היסטוריה

לפי המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה ולפי "אנציקלופדיה אוניברסליס", מקורה של המילה "אפנדי" בשיבושה של המילה יוונית "אפת'נטיס" - "αυθεντης" (הגייה ביוונית עתיקה: אָוּתֶנטֶס; כיום "αυεντης" - "אפנדיס"), שמשמעותה הייתה "אדון". מקור המילה מן הבסיסים autos ("של עצמו") ו-hentes ("עושה" או "מבצע"), כלומר "אדם העומד ברשות עצמו"; מאוחר יותר חדרה המילה ללשונות אירופה, דרך הלטינית, כמילה הנפוצה "אותנטי". מילה זו חדרה לאסיה הקטנה בתקופת הסלג'וקים. לפי גישה אחרת, מקורה של "אפנדי" ב"Apandi", ששימש כתואר אצולה בשפת אויגור העתיקה. בתקופת האימפריה העות'מאנית רווח השימוש בתואר זה לצדו של אע'א והוא הוצמד כשם תואר לשמו הפרטי של אדם, או לבדו כדרך של פנייה. "אפנדי" הוצמד לשמותיהם של משכילים, אך גם לשמותיהם של נכבדים ובעלי מעמד ושררה אחרים.

אפנדי בשפות אחרות

המילה חדרה מטורקית לערבית, ובה משמעה "אדם בעל מעמד חברתי גבוה או משכיל", וממנה לסוואהילי (Afendi), שם היא שמורה לשוטרים ולחיילים בלבד. בגדודים הקולוניאליים הבריטיים במזרח אפריקה (King's African Rifles), הייתה זו הדרגה הגבוהה ביותר אליה יכלו להגיע חיילים שחורים (דרגת נגד). בנוסף, נמצאת המילה בשימוש באינדונזית ובמלאית, שם היא עשויה להחליף את שמו של אדם.
מירה קדר

ביוגרפיה

מירה קדר נולדה בירושלים לאסתר ויצחק אלידר. למדה במכללת בית וגן. בשנת 1989 נמנתה עם מייסדי כתב העת "דימוי" והייתה חברת מערכת שלו. קובץ השירים הראשון שלה, "מורביות של תאנה", זכה בפרס אקו"ם ליצירה המוגשת בעילום שם בשנת תשמ"ט. ספר הפרוזה "אחד מאלף" זכה אף הוא בפרס זה בשנת תשס"ו. אם לחמישה, תושבת עפרה (החל משנת תשנ״ד). הייתה נשואה לרב שמואל קדר, שנפטר בחג הסוכות תשס"ז. בתה היא העיתונאית והסופרת יפעת ארליך.
בשנת תשע"ו נמנתה עם הזוכים בפרס ראש הממשלה לספרות (פרס היצירה לסופרים עבריים) ע"ש לוי אשכול. בשנת תשע"ז זכתה הטרילוגיה שלה "אחד מאלף", "אהבה שמיים וריח הדרים" ו"תאנה ממתינה לשמיים" בפרס שר החינוך לתרבות יהודית ע"ש אורי אורבך.
אניף

מאפיינים

אניף הוא על-ענק כתום מסוג ספקטרלי K2 Ib, מסתו מוערכת בקרוב ל-12 מסות שמש, רדיוסו קרוב לפי 200 מרדיוס השמש, טמפרטורת פניו היא כ-4,350 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה פי 4,200 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 5,000 בתוספת הקרינה בתחום התת-אדום. הכוכב משתנה באופן לא סדיר, בהירותו בדרך כלל נמצאת בין דרגות 2.29 ו-2.44, אבל בשנת 1972 דווח שבהירותו התגברה פי 5 והגיעה עד לדרגה 0.7 (דומה לבהירותו של אלטאיר) למשך 4 דקות ואז דעכה בחזרה לדרגה 2.4. כמו כן דווח בשנת 1847 שבהירות הכוכב דעכה לדרגה 3.5 ואז התבהרה בחזרה במשך כמה ימים עד שחזרה לדרגת הבהירות הרגילה. הסיבה לשינויים חדים אלה בבהירות אינם ידועים.
אניף נמצא בשלב התפתחות מתקדם מאוד, הוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו ועבר להתכה של הליום לפחמן ולחמצן. מסתו נמצאת קרוב לגבול המפריד בין הפיכה לננס לבן ובין התפוצצות כסופרנובה, כך שעתידו אינו ידוע.
תחנות מספרים

תחנות מספרים הן תחנות רדיו מסתוריות ששידוריהן כוללים הקראה של מספרים, אותיות (על פי רוב באלפבית צלילי), או מילים. העומדים מאחורי הפעלתן וסיבת פעולתן אינה ברורה ברוב המקרים, אך הסברה הרווחת היא שמדובר באמצעי שמטרתו ליצור קשר עם מרגלים. הסברה היא כי התחנות משדרות באמצעות צופן המכונה "פנקס חד-פעמי", ששבירתו בלתי אפשרית, כל עוד נעשה שימוש יחיד בכל מפתח. 
על פי רוב תחנת המספרים משדרת אותיות באלפבית צלילי באמצעים אוטומטיים, כגון רשמקול או מחשב. בדרך כלל משדרות התחנות בגלים קצרים. 
במקרה אחד לפחות אושרה באופן רשמי זהותה של תחנת מספרים. היה זה בארצות הברית, בעת משפטם של חברי רשת ריגול קובנית, שנתפסו שם בשנת 1998. חברי הרשת הואשמו במשפטם כי קיבלו מסרים באמצעות תחנת מספרים המכונה "Atención". במקרה אחר השתמשו חובבים בציוד לאיתור שידורי רדיו, בעזרתו איתרו כי תחנת מספרים משדרת מתוך מתקן צבאי בפלורידה שבארצות הברית.
ידוע גם לפחות על מקרה אחד נוסף של אישור "רשמי" לתחנת מספרים השייכת לאנגליה ומשדריה ככל הנראה ממוקמים בחוות המשדרים הנמצאת באי קפריסין אשר משמשת עד היום באופן חלקי את ה-BBC.
אסכולה

אסכולה, או אסכולת חשיבה, היא אסופה או קבוצה של אינדיבידואלים, לרוב אינטלקטואלים, החולקים באופן מובחן מאפיינים משותפים של רעיון, או קונסטרקט פילוסופי, דיסציפלינארי, אמוני, חברתי-תנועתי, כלכלי, תרבותי, או אמנותי.
אסכולות לעיתים מסווגות על פי הרלוונטיות התקופתית שלהן, ולכן אפשר שיכונו "חדישות" או "קלאסיות", כאשר הדיכוטומיה הזו משקפת מעבר-פרדיגמתי (Paradigm Shift), מצב בו ליכוד מסוים (למשל בתחום המדע, דוגמת ציבור הביולוגים) עובר מהשקפה אחת לאחרת, כמו שקרה בעת זניחת הלאמארקיזם, לטובת האבולוציה הדרווינאית. יש לציין שמצבים בהם קיימות רק שתי גרסאות אסכולאריות לתחום נתון הם נדירים, ובדרך כלל יש רבות, אם כי, אכן, יש מקרים בהם גרסה אסכולארית מסוימת היא אחרונה בשרשרת.
אסכולות לעיתים משוימות על שם (או כינוי) מייסדיהן, כמו למשל "אסכולת רינזאי", שנקראה על כינויו של לינג'י יקסאן, או האסכולה האשערית הקרויה על שמו של התאולוג המוסלמי אבו אל-חסן אל-אשערי. כמו כן, אסכולות משוימות על שם המקומות בהן נוצרו, כמו למשל האסכולה הפילוסופית האיונית (על שם העיר איוניה ביוון, או האסכולה הפילוסופית הוורשאית (על שם העיר ורשה בפולין).
חיים יצחק בלוך

הרב חיים יצחק בלוך (בכתיב יידי: בלאָך; כ"א בתשרי תרכ"א - ז' באדר ב' תש"ח) היה רב ליטאי אמריקאי, שימש כרבן של פלונגיאן ובויסק בליטא ובלטביה ולאחר מכן בג'רזי סיטי בניו ג'רזי שבארצות הברית. כיהן כסגן נשיא אגודת הרבנים באמריקה ונשיא כבוד של האגודה ומראשי ועד ההצלה.

ביוגרפיה

נולד בעיר פלונגיאן בפלך קובנה שבליטא, לרב חנוך זונדל בלוך שהיה מצאצאי השל"ה. בילדותו למד אצל הסבא מקלם בישיבת קלם ששכנה בעיירה גרובין. בשנת תרמ"ג עבר ללמוד בישיבת וולוז'ין אצל הרב חיים סולובייצ'יק. הרב סולובייצ'יק והרב אליעזר גורדון סמכו אותו לרבנות. בשנת ה'תרמ״ח נשא את חנה, בתו של הרב אברהם שמיד מטלז. לאחר נישואיו התגורר בעיר הולדתו פלוגיאן ובשנת תרנ״ד ייסד בה ישיבה. לאחר מספר שנים נתמנה לרב העיר והחזיק בפקיד זה עד שנת תרס"ז. לאחר מכן מונה לרבה של הרשמי העיר בויסק כממלא מקומו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק שעלה לארץ ישראל. בשנות מלחמת העולם הראשונה נדד לרוסיה ובשנת ה'תר״פ חזר לבויסק. בשנת תרפ"ב נסע לארצות הברית לבקר את בניו ונעתר לבקשת קהילת ״אגודת שלום״ בג'רזי סיטי שבניו ג'רזי, לכהן כרבם. תפקיד זה נשא עד לפטירתו.
שימש כנשיא כבוד של אגודת הרבנים של אמריקה וקנדה. היה גזבר של קרן עזרת תורה שהגישה סיוע כלכלי לבני ישיבות בארצות הברית ובארץ ישראל.
נפטר בז' באדר ב' תש"ח ונקבר בבית הקברות היהודי ריברסייד בניו ג'רזי .
אוכלי חרקים (ביולוגיה)

אוכלי חרקים (באנגלית: Insectivore) הם בעלי חיים הניזונים מאכילת חרקים ויצורים קטנים דומים, באופן בלעדי או בתוך מגוון מזונות. חלק מאוכלי החרקים מתמחים בעיקר בנמלים.
ראשוני אוכלי החרקים היו בעלי ארבע רגליים קדומים שהיו אוכלי דגים ואז החלו לאכול חרקים שהיו נפוצים סביבם ושיניהם החדות יכלו לאכול גם את שלדם החיצוני של החרקים. החרקים נפוצים מאד ובעלי גוף רך מאוד אף על פי שיש להם שלד חיצוני והם בדרך כלל לא משביעים.
ציד חרקים יכול להתבצע ביום ובלילה, בשמיים ועל הקרקע ואפילו במים.

בעלי חיים אוכלי חרקים

הגדול באוכלי החרקים הוא דב שפתני.
מגוון אוכלי החרקים כולל יונקים רבים - הרבה מיני פרימטים בעיקר הקטנים, דב נמלים, ארמדיליים, חדפי פיל, כמה מכרסמים, עטלפים, קיפודניים, צבועון הרעמה והפנגולין, כמעט כל העופות ביניהם בולטים הנקר, החטפית והסיס. חלקם חוטפים את החרקים בצלילה וחטיפה , זוחלים רבים כמו הזיקית, כל הדוחיים, כמה דגים כמו הצלף, חסרי החוליות בהמוניהם אוכלים חרקים ביניהם העכביש, העקרב, גמל שלמה, צרעה, נמלה ושפירית.

צמחים אוכלי חרקים

צמחים אוכלי חרקים הם צמחים שחלק מהתזונה שלהם כוללת חרקים ואף יצורים חד-תאיים. התבססות על מזון זה משתנה בין מיני צמחים שונים באופן משמעותי, במינים מסוימים תזונה זו עשויה לכלול חלק קטן הקלורית שלהם ואילו לאחרים מדובר במקור חיוני של חומרים מזינים. 
עם זאת, ככלל, מזון חי, ככל שיהיה בעל ערך כמקור של מינרלים קריטיים מסוימים שהצמח צורך, אינו מקור האנרגיה העיקרי, שבדרך כלל נובע בעיקר מפוטוסינתזה.
שיר אהבה אינדיאני (מיגל)

רקע

בשנת 2005 לאחר שהתגרשה, נסעה עלמה זוהר לפסטיבל מוזיקה באתיופיה. היא החליטה להמשיך ולטייל במדינה תקופת מה. בעת ששהתה בצפון המדינה הכירה תושב מקומי בשם טמסהגן איתו הייתה בזוגיות. זהר התגוררה בבקתת הבוץ של משפחתו.
בהמשך נאלצה לשוב לישראל והזוגיות ביניהם הסתיימה. לאחר ששבה לישראל הכירה בן זוג ישראלי בשם שחר, ושמרה על קשר ידידותי עם טמסהגן. בן זוגה התנגד לקשר עם האזרח האתיופי.
עלמה זוהר כתבה את "שיר אהבה אינדיאני" על בסיס הכרותה עם טמסהגן כשיר פיוס הומוריסטי לשחר בן זוגה הישראלי. עם זאת, היא שינתה את דמותו של טמסהגן לדמות של אינדיאני. כשהקליטה את אלבום הבכורה שלה, זוהר לא תיכננה להכניס את השיר, אך בעידודו של מפיק האלבום אסי אילון השיר נכלל לבסוף באלבום הבכורה של זוהר דברי.
השיר זכה להצלחה רבה יחד עם השיר אגו טריפ. במצעד העברי השנתי לשנת תשס"ח (2008) של גלגלצ הגיע השיר למקום הרביעי, ובמצעד השנתי של רשת ג' הגיע למקום העשירי.

תוכן השיר

בשיר הדוברת מתארת מצב בו היא מקבלת שיחת טלפון מחו"ל מאדם שאיתו הייתה בקשר זוגי בעת ששהתה מחוץ לישראל, ושמו מיגל.
הדוברת שרה את מילותיו של מיגל. תחילה מיגל פונה אליה בספרדית בביטוי mi amor (אהובתי). בהמשך הוא פונה אליה באנגלית ומביע את אהבתו אליה.
הדוברת בשיר מזכירה רגעים יפים מן הזוגיות שלה עם מיגל. מנגד, היא מתמודדת עם תלאות היום יום בישראל ויודעת שסוג כזה של אהבה יכול להיות רק בטיול בחו"ל.
הדוברת בבית השלישית חושבת לרגע לתת צ'אנס לאהבתה למיגל. בהמשך נשמע קול גברי בשיר. בן זוגה הנוכחי הנקרא משה, מתנגד לקשר עם מיגל ומציב לה אולטימטום: "או שאת איתו, או שאת איתי".
מנצור בן שמעון

הרב מנצור בן שמעון (תרע"ב, 1912 – ב' בשבט תשנ"ח, 29 בינואר 1998) היה רב ומקובל, מרבני ישיבת פורת יוסף.

תולדותיו

נולד בצפת, בנם של יעל והרב יעקב בן שמעון, שהיה נכדו של הרב מסעוד חי בן שמעון ונינו של הרב דוד בן שמעון. בהיותו בן שלוש התייתם מאביו וגדל אצל דודו הרב אהרן בן שמעון. למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה, ואחריה בישיבת פורת יוסף. נישא ליפה בת הרב ניסים.
בשנת תרצ"ה (1935), בהיותו בן עשרים ושתיים, התמנה לכהן כר"מ בישיבת פורת יוסף, וכיהן בתפקידו עשרות שנים. עסק בקבלה. למד בחברותא עם מחותנו המקובל הרב אפרים הכהן.
התגורר בשכונת בית וגן בירושלים. בשנת תשל"ז (1977) הוענק לו תואר יקיר ירושלים.
בשנת תשנ"ד נפטר בנו, הרב מרדכי, בגיל 46. 
נפטר בשנת תשנ"ח. על שמו ישיבת "אור אליצור", בראשה עומד בנו הרב מסעוד בן שמעון. כמו כן על שמו רחובות בבני ברק ובאשקלון.
כלא לפורטובו

היסטוריה

הבניין נבנה בשנת 1881 ככלא צבאי לחיילי צבא רוסיה בעלי דרגות נמוכות, אשר נדונו לתקופות מאסר קצרות. שמו, לפורטובו, נלקח משמה של השכונה שהוא נמצא בה, הקרויה על שמו של פרנץ לפורט, מחבריו ועוזריו של הצאר פיוטר הגדול. במשך השנים בוצעו בבניין שינויים רבים והרחבות. 
לאחר המהפכה הבולשביקית הועבר כלא לפורטובו לניהול מועצה מיוחדת של המהפכה (וו.צ'.ק, ВЧК). בזמן הטיהורים הגדולים הוא נשלט על ידי המשטרה הפנימית החשאית, הנ.ק.וו.ד ושימש לחקירות, מהן בעינויים. עד סוף קיומה של ברית המועצות, בשנת 1991, שימש הכלא כבית מעצר של הק.ג.ב למשך תקופות החקירה של העצורים. 
רבים ממתנגדי השלטון הסובייטי (דיסידנטים) וגם אסירי ציון היו עצורים בכלא לפורטובו. עם העצירים המפורסמים נמנו ראול ולנברג, אנדריי סחרוב, נתן שרנסקי ואלכסנדר סולז'ניצין.
מוהמדו אידריסו

קריירה

אידריסו החל את הקריירה שלו בקמרון, ולאחר ששיחק במספר מועדונים מקומיים עבר בשנת 2000 לשחק בגרמניה בכמה מועדונים מהבונדסליגה השנייה ומהליגה השלישית. ביום האחרון של חלון ההעברות בקיץ 2011 חתם אידריסו באיינטרכט פרנקפורט ובעונה זו העפילה הקבוצה לבונדסליגה, אך אידריסו המשיך בליגה השנייה כשחתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן.
ב-21 במאי 2014 הגיע אידריסו לישראל וחתם לעונה אחת במכבי חיפה. בגביע הטוטו כבש אידריסו צמד שערים בניצחון 3-5 על בני סכנין, אך בליגה לא הצליח לכבוש בחמישה משחקים בהם שותף, וב-13 בנובמבר שוחרר מהקבוצה עקב בעיות משמעת. 
ב-17 בינואר 2015 חתם אידריסו בשקנדייה מליגת העל המקדונית, במדיה ערך חמש הופעות עד תום העונה. באוגוסט 2015 חתם בקבוצת אורדינגן 05 מהליגה החמישית בגרמניה.
אידריסו משחק בנבחרת קמרון החל משנת 2003, והיה בסגל הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2004 ובמונדיאל 2010.
יאקופו מלאני

חייו

מלאני כיהן כנגן עוגב בקתדרלה של פיסטויה והמשיך שם כמנצח המקהלה. בשנת 1667 עבר לרומא. מלאני נודע כמלחין חשוב של אופרות קומיות במאה ה-17. את כל האופרות שלו פרט לאחת כתב בשנים 1644–1667. ייתכן שגם האופרה האנונימית Helena rapita da Thessa  משנת 1652 נכתבה על ידו. מבין כעשר האופרות שכתב, המצליחה ביותר הייתה האופרה הסאטירית "איל ג'ירלו" (Il Girello), שהוצגה לראשונה ברומא בשנת 1668 ופתחה תקופה של תחיית האופרה הרומאית. את שאר יצירותיו כתב בשביל פירנצה. אחת האופרות שלו חנכה את בית האופרה תיאטרו דלה פרגולה בפירנצה ובסך הכל הוצגו שם בין השנים 1657 ל-1661 ובשנת 1680 חמש מן האופרות שלו, כולן ללברית של מוניליה.
מלאני השתייך לאקדמיה דה סורג'נטו בפירנצה וכתב בשבילה אינטרמדי שונים. בחגיגות כלולותיהם של קוזימו השלישי דה מדיצ'י עם מרגריט לואיז ד'אורליאן הוצגה אופרה שלו, שהשפעתה ניכרה באופרות של פרנצ'סקו קאוואלי ושל אנטוניו צ'סטי.
ליאקופו מלאני היו שישה אחים מוזיקאים, ביניהם אטו ואלסנדרו מלאני.
חומצה בוטירית

הפקה

מייצרים חומצה בוטירית מתסיסה של עמילן או סוכר בתוספת גבינה מרקיבה וסידן פחמתי שנועד לסתור את החומצה הנוצרת בתהליך. החיידק המפרק את הפחמימות ליצירת החומצה הוא Bacillus subtilis - מתג גראם חיובי.

שימושים

משתמשים בחומצה בוטירית להכנת אסטרים שונים, לאסטרים נדיפים של חומצה בוטירית דוגמת מתיל-בוטיראט יש ניחוח וטעם נעימים ולכן משמשים כתוספי מזון ובשמים. האסטרים מוספים גם למזון בעלי חיים כדי למנוע צמיחת חיידקים. בשל הריח החזק החומצה משמשת תוסף לפתיונות דיג, בפרט לדיג קרפיונים. בחומצה בוטירית נעשה שימוש בפצצות סירחון נגד ספינות ציד לווייתנים וכנגד מרפאות המבצעות הפלות בארצות הברית.
מרדכי הלפרין

הרב ד"ר מרדכי הלפרין (נולד ב-1946) הוא רופא גינקולוג, מנהל מכון שלזינגר ועורך כתב העת "אסיא". מומחה בתחום האתיקה הרפואית ושימש כממונה על האתיקה במשרד הבריאות.

קורות חייו

הלפרין נולד בירושלים. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבות טעלז (קליבלנד ארצות הברית), פוניבז' ומיר והוסמך לרבנות. ב-1974 סיים את לימודי התואר הראשון בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית, ולאחריהם שימש כראש ישיבת  הגולן בתקופתה הראשונה במשך 3 שנים על פי בקשת רבו, הרב אריה בינה. אחר כך שימש כר"מ במדרשית נעם בפרדס חנה, בישיבת שבות ישראל באפרת ועוד. במקביל השלים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ב-1987. עד לשנת 2000 עבד במרכזים רפואיים שונים בישראל. במסגרת שירותו הצבאי הגיע לדרגת סגן-אלוף ברבנות הצבאית. בשנת 1973 הקים את "ישיבת גושן", יחד עם הרב יהושע בן מאיר. בשנת 2005 סיים תואר ראשון במשפטים בקריה האקדמית אונו.
הרב הלפרין מרבה לעסוק בתחומי רפואה והלכה ואתיקה רפואית. בנושאים אלו העביר מאות הרצאות וסדנאות ופרסם מאמרים רבים בארץ ובחו"ל. נמנה עם מקימי החברה הישראלית לאתיקה רפואית ומכהן כחבר בוועדות אתיקה של גופים שונים. בשנים 2000–2001 כיהן כיועץ שר הבריאות לענייני אתיקה רפואית, ובשנים 2001–2014 היה הממונה על האתיקה במשרד הבריאות. מכהן כיו"ר הוועדה הציבורית לנושא תרומת ביצית, כמנהל המרכז להנחיות מקדימות עבור חולים סופניים, וכיו"ר המועצה הציבורית לענייני האזרחים הוותיקים במשרד העבודה. בתשע"ג הוחלט להעניק לו את פרס הרב קוק לספרות תורנית על ספרו "רפואה, מציאות והלכה".
בנוסף משמש הרב הלפרין כמנהלו של מכון שלזינגר לחקר הרפואה על פי התורה, וכעורכם של שני כתבי העת של המכון העוסקים ברפואה והלכה ובאתיקה יהודית: "אסיא" בעברית ו-"JME" ‏(Jewish Medical Ethics) באנגלית. הוא חבר ההנהגה הרבנית של "חותם".
מתגורר בשכונת גבעת מרדכי בירושלים, נשוי ואב לשישה.