הנאק

הנאק (כשרון או מיומנות בתחום מסוים - The Knack) היא להקת פופ-רוק אמריקאית שהייתה פעילה לסירוגין מסוף שנות השבעים ועד שנת 2002. הלהקה הוקמה בשנת 1978 בלוס אנג'לס, קליפורניה על ידי הזמר והגיטריסט (גיטרת קצב) דאג פייגר, הגיטריסט (גיטרה מובילה) ברטון אוור, הבסיסט פרסקוט ניילס, והמתופף ברוס גארי. כל חברי הלהקה הם יהודים. שניים מחבריה נפטרו ממחלת הסרטן.

ביוגרפיה

בשלהי ימי הדיסקו של סוף שנות השבעים בראשות הבי ג'יז, היוצרים והכוכבים העיקריים של האלבום 'שגעון המוזיקה' (1977), החלו להופיע כתוצרים של תנועת האנטי-דיסקו להקות רוק, פאנק וגל חדש בארצות הברית ובאירופה. המוזיקה של הנאק התבססה על פאוור פופ (Power Pop) וגל חדש. ביסודו היה זה רוק צעיר ובועט, שלא לקח את עצמו ברצינות רבה מדי וביקש רק לחגוג את זיו העלומים של סוף שנות השבעים. הטקסטים נגעו בנושאים שמעסיקים צעירים מאז ומעולם: יחסים בין המינים, התבגרות, לבטים, מרד, ורוח נעורים וחופש. ז'אנר זה התחבב מאוד על צעירים וסטודנטים רבים של סוף שנות ה-70' שנהנו מן הקלילות, אך גם מן העוצמה של הז'אנר. היו אף שהישוו את הלהקה לחיפושיות בתחילת דרכם, אך בה בעת ניכרה לאוזן גם השפעתן של להקות כמו הקינקס והמי על הלהקה.

תחילת הדרך וההצלחה הגדולה

הלהקה הוחתמה בחברת התקליטים Capitol, וביוני 1979 יצא אלבומם הראשון, "תפוס את הפטנט" (Get The Knack). אלבום זה הוזנק מיד אל ראשי המצעדים בארצות הברית ובאירופה בזכות הלהיט הענק מתוכו, "שרונה שלי" (My Sharona), שהתפרסם בזכות התופים ההולמים וריף הגיטרה הקליט, ובזכות הפזמון הקליט אף הוא (Ma Ma Ma My Sharona). השיר נכתב בעקבות התאהבותו של סולן הלהקה, דאג פייגר, בבחורה ישראלית בשם שרונה הלפרין בלוס אנג'לס, והרקיד מיליונים במועדונים ברחבי העולם בסוף שנות ה-70 ותחילת ה-80. האלבום זכה להצלחה מסחררת והפך לאלבום פלטינה בתוך חודשיים, ובילה חמישה שבועות במקום הראשון במצעד 200 האלבומים הנמכרים ביותר של מגזין המוזיקה האמריקאי, בילבורד.
הסינגל המצליח מתוכו, "שרונה שלי", שהה במשך שישה שבועות במקום הראשון במצעד 100 הסינגלים החמים של בילבורד, וזכה במקום הראשון במצעד הסינגלים של בילבורד לסוף שנת 1979. האלבום מכר כשני מיליון עותקים בארצות הברית, וכשישה מיליון עותקים נוספים ברחבי העולם. הוא הוקלט במשך כשבועיים בעלות של כ-18,000 דולר בלבד, והיה לאלבום הנמכר במהירות הרבה ביותר של חברת התקליטים Capitol Records מאז אלבומם של החיפושיות Meet The Beatles! מ-1964, שיצא אף הוא באותה חברה. הסינגל השני המצליח מהאלבום, "Good Girls Don't", הגיע למקום ה-11 במצעד 100 הסינגלים החמים של בילבורד.

אלבומים נוספים

אלבומם השני של הנאק, But the Little Girls Understand, שיצא ב-1980, היה רחוק ברמתו מאלבום הבכורה, ונחל כישלון בחנויות התקליטים ובמצעדים.
באלבומם השלישי, Round Trip, שיצא בשנת 1981, ניכר היה כבר שינוי הקו המוזיקלי של הלהקה. היה זה אלבום הרפתקני יותר בו העזו חברי הלהקה לנסות כיוונים חדשים וניסיוניים יותר. האלבום קיבל ביקורות סבירות, אולם חברי הלהקה לא הצליחו לשחזר את ההצלחה החד פעמית העצומה של האלבום הראשון, והלהקה התפרקה מיד לאחר צאתו.

האיחודים

למרות פירוקה, צברה הלהקה כמות נכבדת של מעריצים שזכרו לה חסד נעורים מתקופת האלבום הראשון והמצליח, ונהנתה מפופולריות לא מבוטלת גם בתקופה בה לא הייתה פעילה במהלך שנות השמונים. בשנת 1991 התאחדה "הנאק" ללא המתופף ברוס גארי, והוציאה את האלבום "כיף רציני" (Serious Fun). שמו של האלבום התייחס לשנים והימים השמחים שחלפו, ועל התבגרותם של חברי הלהקה. לאחר צאת האלבום נעלמה הלהקה שוב, אך הלהיט "שרונה שלי" המשיך להצליח והופיע במספר רב של אלבומי אוסף, וגם במספר סרטים, ביניהם "מציאות נושכת" (Reality Bites) בכיכובה של וינונה ריידר בשנת 1994.
הלהקה שבה והתאחדה למספר הופעות חיות, והוציאה בשנת 1998 אלבום איחוד נוסף בשם "זום" (Zoom). אלבום האולפן האחרון של הלהקה שסימן את סוף דרכה (עד כה), יצא בשנת 2001 ונקרא "נורמלי כמו כולם" (Normal as the Next Guy). בשנת 2002 הוציאה הלהקה אלבום נוסף שהוקלט בהופעה חיה, ושנה לאחר מכן שיחררה הקלטה מחודשת ומשופרת (Re-Issue) של האלבום "זום" משנת 1998.
שניים מתוך ארבעת חברי הלהקה נפטרו ממחלת הסרטן. ברוס גארי נפטר ב-22 באוגוסט 2006 בגיל 55, לאחר שחלה בסרטן לימפומה שאינה מחלת הודג'קין-NHL.
דאג פייגר נפטר ב-14 בפברואר 2010 בגיל 57, לאחר מאבק ממושך בסרטן המוח וסרטן הריאות.