google/wiki40b huggingface dataset:
שתיקת הכבשים

עלילה

קלריס, טירונית FBI צעירה שטרם השלימה את הכשרתה, נשלחת על ידי מפקדה, ג'ק קראפורד (סקוט גלן), האחראי על היחידה למדע התנהגותי ב-FBI, לתחקר רוצח סדרתי הכלוא בבית־חולים לחולי נפש, שסירב לשתף פעולה לפני כן עם חוקרי ה-FBI. הרוצח, חניבעל לקטר, הוא פסיכיאטר שנהג לאכול את קרבנותיו. מפקדה של קלריס, ג'ק קמפבל, מבקש לשאוב מלקטר מידע, באמצעות השאלון, על רוצח סדרתי שטרם נתפס בשם "באפלו ביל" (טד לוין), הנוהג לכלוא נשים צעירות לשלושה ימים, לפשוט פיסות מעורן ולהשליך את גופותיהן.
בין קלריס ללקטר מתפתח דו-קרב מילולי, ולבסוף מספק לקטר לקלריס רמז ראשון לכיוון חקירה שרמזיו מניבים פרי. ה-FBI מנסה לדלות מלקטר פרטים נוספים באמצעות קלריס. הלחץ גובר עוד יותר, כאשר בתה של סנטורית נחטפת על ידי "באפלו ביל" ועל ה-FBI מוטלת המשימה להצילה בטרם תמות מידי הרוצח.
לקטר מסכים לסייע בחקירה תמורת העברה למוסד אחר, עם תנאים משופרים והרחק מצ'ילטון, מנהל המוסד הנוכחי המתאכזר אליו, ודו-שיח אישי עם קלריס. בעודו מספק את הפרופיל הפסיכולוגי של "באפלו ביל" מנתח לקטר גם את קלריס, ודורש ממנה בתמורה למידע שתספר לו על חוויות אישיות טראומטיות מילדותה.
מעט לפני מסירת הזהות האמיתית של "באפלו ביל", צ'ילטון, מנהל המוסד המבקש לעצמו את התהילה בזיהוי הרוצח, מפסיק את הראיון, אך לקטר מצליח להגניב לקלריס פיסת מידע קריטית אחרונה המרכיבה את פרופיל פעילותו של הרוצח. בעזרת המידע היא מבינה כי הנרצחת השלישית שנמצאה היא למעשה הראשונה שנרצחה, ועל פי אבחנותיו של לקטר - הנרצחת הייתה אדם ש"באפלו ביל" הכיר. אבחנות קודמות של לקטר כבר מיקדו את ה-FBI באדם המבקש לשנות את זהותו המגדרית אך נדחה מספר פעמים בבקשתו לבצע ניתוח לשינוי מין. הרוצח תוקף נשים כבדות משקל, מרעיב אותן מספר ימים כדי להקל על ההפרדה בין עורן לבשרן, הורגן ותופר את חתיכות עורן למעין "חליפה" בעזרתה יוכל להשיג את השינוי בו חפץ - שינוי מינו לנקבה.
לקטר אף משקר לגבי זהותו של "באפלו ביל" ואומר ששמו האמיתי הוא לואיס.
ה-FBI מאתר חשוד אפשרי - ג'יימי גאם - שלמעשה מתגלה לבסוף בשמו הבדוי "באפולו ביל", וכוח פריצה ממהר לביתו, בעוד שקלריס ממשיכה לתחקר את חברותיה של הנרצחת הראשונה. היא מגיעה לביתו של אדם המזדהה כ"ג'ק גורדון", אך עד מהרה מבינה כי זהו למעשה גאם, הרוצח. גאם מנסה להרגה בביתו אך קלריס יורה בו, הורגת אותו ומוצאת את בתה של הסנאטורית חיה.
במקביל למאמצי ה-FBI לקטר מנצל את השמירה המופחתת עליו במעבר לבית־כלא חדש, כתמורה על שיתוף הפעולה שלו, פורץ את מנעול האזיקים שלו, תוקף את שני השומרים שהוצבו עליו, הורגם ופושט מעל אחד מהם את עורו. כאשר שומרים נוספים מגיעים למקום הם מוצאים את גופת אחד השומרים ולצדה מה שנראה כשומר השני הסובל מפצעים קשים - למעשה זהו לקטר, אשר לבש את עורו כדי להתחזות לו. בעודו מובהל באמבולנס מצליח לקטר להימלט.
מעט מאוחר יותר, במהלך טקס לכבוד השלמת הכשרתה כסוכנת, מקבלת קלריס טלפון מלקטר, המספר לה כי הוא נופש באיי בהאמה ורומז כי בכוונתו לתקוף ולאכול את צ'ילטון, מנהל המוסד בו שהה בבידוד, ועבר עינויים.

פרסים

סרט זה היה לסרט השלישי שזכה בטקס פרסי אוסקר בכל חמשת הפרסים הגדולים - הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר, התסריט הטוב ביותר. קדמו לו: "זה קרה לילה אחד" (1934) ו"קן הקוקייה" (1975).
עדי רבן

אתי (עדי) רבן הייתה קריינית חדשות בקול ישראל.

ביוגרפיה

רבן החלה לקריין חדשות בשנת 1970 והגישה מהדורות חדשות בקול ישראל במשך 35 שנה. בשנת 1976 הייתה מהמגישות הראשונות של רשת ג'.
בשנת 2005 פרשה מקול ישראל במסגרת תוכנית הפרישה המיוחדת שהנהיג משרד האוצר לעובדי רשות השידור.
אחת ממהדורות החדשות הזכורות בקריירה שלה היא הכרזתה על הצלחת מבצע יונתן בשנת 1976.
קולה זוהה עם הגשת החדשות, והיא זכתה לאהדת המאזינים.
פצפוצי אורז

פצפוצי אורז או אורז תפוח הוא סוג נפוץ של מאכל העשוי מגרגירי אורז שחוממו עד להתפקעות מעטפת הגרגיר תחת לחץ הקיטור אשר נוצר בתוכו. התפקעותו של הגרגיר ושחרור לחץ הקיטור שבו מתפיחה את תוכן הגרגיר ויוצרת מרקם אוורירי בצורה אופיינית. חימום הגרגירים נעשה באמצעות חימום בסיר בישול או בתנור מיקרוגל.
שימוש בפצפוצי אורז נפוץ במגדנאות, בדגני בוקר ובמטבח דיאטטי.

בדרום אסיה

בהודו, בבנגלדש ובנפאל זהו אוכל רחוב פופולרי.

בקוריאה

בקוריאה פצפוצי אורז קרויים טוויבאפ (튀밥) ומשמשים להכנת חטיפים מקומיים.

בעולם המערבי

בארצות הברית, באירופה ובישראל פצפוצי אורז משמשים כדגני בוקר, ונאכלים בתוספת חלב או תחליפי חלב.

ברכה על פצפוצי אורז

אופן הכנת פצפוצי אורז וכן פריכיות אורז הביא לדיון הלכתי סביב ברכתם, שכן אורז מבושל ברכתו "בורא מיני מזונות" ומאידך אורז אפוי ברכתו "בורא פרי האדמה", לדעת הרב משה פיינשטיין ועוד, יש לברך "בורא מיני מזונות", לדעתם האורז עובר תהליך בישול ולאחר מכן עובר תהליך התפחה באפייה, ולכן דינו כדין אורז מבושל.

כמו כן מטעם מרכז רבני אירופה כתבו שחלק מתהליך הכנת פצפוצי אורז הוא בישולם: 
"צריך לדעת שפצפוצי אורז בכל מקרה מבושלים הרבה או מעט. אלא שיש פצפוצי אורז שנעשה על ידי שמבשלים את האורז, אמנם אינו הופך להיות דייסתי, לאחר מכן גרגרי האורז עוברים בין שני מכבשים גדולים המועכים אותם, ומשם הם עוברים אל תוך תנור האופה אותם. סוג שני של פצפוצי אורז הוא אורז המפוצץ על ידי לחץ חזק."
אולם, הרב אברהם יוסף כתב: "המציאות אינה כדבריהם, האורז אינו עובר תהליך בישול אלא שריה במים למשך זמן ואחר כך קליה והתפחה כעין הפרכיות, ולכן ברכתם האדמה.".
מעבר לשאלת הבישול היו שהעלו שאלות לגבי חומר הגלם ממנו מיוצרים פצפוצי האורז. למשל, יש פוסקים שכתבו שאם פצפוצי האורז הם מאורז מלא בלבד ברכתם "בורא פרי האדמה", כי אין דרך אכילה בכך. בנוסף, הובא בשם הרב פיינשטיין שכאשר פצפוצי האורז נעשים מקליפות יש לברך עליהם "שהכל".
ראקאב

תולדות היישוב

ראקאב נזכרת לראשונה במאה ה-15, הגם שאתרה של העיירה היה מיושב מאות שנים קודם לכן. בשנת 1465 העניק קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, את העיירה לשליט מטעם הדוכסות הגדולה של ליטא. מאז הייתה העיירה בבעלות מספר משפחות אצולה.
בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובאותה שנה נבנתה בה מצודה. בהתאם להסכם ריגה משנת 1921, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי ראקאב

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות, שהפעילו במקום בית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הוציאו בה להורג 49 צעירים יהודים שהואשמו בקומוניזם. שלושה אנשי חברא קדישא שקברו את אלו נרצחו גם כן. כעבור כשבועיים רצחו הגרמנים 14 יהודים נוספים מהעיירה.
באוקטובר 1941 נצטוו יהודי העיירה להתרכז בכיכר השוק בה. יהודים שלא התייצבו נורו בבתיהם, ובהם קשישים וחולים. בהמשך היום, רצחו הגרמנים 112 גברים יהודים בבית העלמין היהודי בעיירה.
כ-2,000 היהודים שנותרו בעיירה רוכזו לאחר האקציה בגטו שהוקם במתחם בית הכנסת המקומי, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך החרמת כל רכושם. בתקופה זו הצליחו מספר צעירים מהגטו להימלט ליערות הסביבה, ולחבור ליחידות פרטיזנים.
ב-4 בפברואר 1942 נרצחו כל יושבי הגטו שבעיירה בבית הכנסת המקומי. יהודים מעטים שהושארו בעיירה לאיסוף ולסידור רכוש הנרצחים שולחו לאחר מכן למחנה עבודה בקראסנה.
פלונטר: הסדרה

עלילה

לאחר אירועי הסרט "פלונטר: לפני שהכל התחיל", רפונזל מנסה לפתור את תעלומת שיערה וחווה הרפתקאות נוספות עם אהובה יוג'ין וחברתה קסנדרה. 
בעונה השנייה רפונזל וחבריה יוצאים להרפתקה בעקבות סלעים שחורים מסתוריים אבל הם לא יודעים מה עומד מאחורי הסלעים \ מה יוצר אותם ...
זליג שכנוביץ

יהושע זליג שכנוביץ (תרל"ה, 1875 – תמוז תשי"ב, 1952) היה סופר יהודי אורתודוקסי בגרמניה, עורך העיתון "דער איזראעליט".

ביוגרפיה

נולד בעיירה יורבורג שעל גבול ליטא-גרמניה. בצעירותו קיבל חינוך תורני בליטא ובגרמניה. בעשור הראשון של המאה ה-20 פרסם בעילום שם רשימות קצרות בעיתון "דער איזראעליט". בשנת 1908 מונה לעורך העיתון. 
שכנוביץ ראה בכתיבתו שליחות רוחנית, על ידי יצירת ספרות יהודית מסורתית שתהווה חלופה לספרות הכללית ששלטו בגרמניה בתקופתו. מרבית ספריו עוסקים בנושאים היסטוריים-יהודיים. היה בקי בספרות ובהיסטוריה היהודית, ובכתיבתו גישר בין היהדות המערב אירופאית ליהדות המזרח אירופאית המסורתית. כמו כן היה נואם מחונן, והרצאותיו בנושאים היסטוריים ויהודיים משכו קהל רב.
כתיבתו הייתה בעיקר בשפה הגרמנית וכן ביידיש. ספריו תורגמו לעברית על ידי סופרים חרדים שונים ובהם משה שנפלד ומאיר צבי פרוש, ויצאו לאור בהוצאות חרדיות ובראשן הוצאת נצח. חלק מספריו תורגמו לאנגלית וליידיש. 
בשנות ה-30 ביקר בארץ ישראל, ולאחר ביקורו פרסם את הספר "בין חורבות ובניין בארץ ישראל". לאחר עליית הנאצים לשלטון ולאחר שנמצא שרוע על הרצפה ברחוב, לאחר מפגש אלים עם נערי היטלר, עזר לו שגריר שווייצריה בגרמניה להגר לשווייץ, שם נפטר בשנת 1952, ונקבר בבית הקברות של קהילת "עדת ישורון" ציריך.
היה נשוי לציריה שכנוביץ וביתם טובה אסתר נולדה ב 1901. אחיו היה פנחס שכנוביץ, סופר גם הוא, בעברית, שהמשיך לגור ביורבורג.
סטלה בליץ-אגסטריבה

ביוגרפיה

בליץ-אגסטריבה נולדה באמסטרדם ב-1909. היא הייתה חברה בנבחרת ההולנדית להתעמלות נשים, שזכתה במדליית הזהב האולימפית באולימפיאדת אמסטרדם, במדליית כסף זכתה נבחרת איטליה ובמדליית ארד נבחרת בריטניה. הנבחרת כללה 5 נשים יהודיות (אנה דרזדן-פולק, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק תמנס-סימונס ואלקה דה לוי), ואף המאמן חריט קלירקופר היה יהודי. אולימפיאדת אמסטרדם הייתה הראשונה בה נכלל מקצוע התעמלות הנשים. התחרות הייתה לקבוצות, ומדליות אישיות לא חולקו. בליץ-אגסטריבה זכתה במדליית הזהב ביחד עם קבוצתה.
בליץ-אגסטריבה נספתה במחנה ההשמדה אושוויץ ביחד עם בעלה, ושני ילדיהם. מבין חמש החברות היהודיות בנבחרת התעמלות הנשים של הולנד, נספו שלוש מתעמלות נוספות (דרזדן-פולק, קלוט-נורדהיים ותמנס-סימונס), וכן המאמן קלירקופר בסוביבור. רק אחת, דה לוי שרדה את השואה. בשנת 1997 הונצחו בנות הנבחרת, ומאמנן קלירקופר, ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.
ויטוס דיינה

ויטוס דיינה (Vitus Diena), או "מחול ויטוס הקדוש", היה פסטיבל שנחוג בימי הביניים בצפון ומרכז אירופה (לטביה, גרמניה וכו') כל שנה ב-15 ביוני לפי הלוח הגרגוריאני כדי לציין את היום האחרון של שתילת השתילים.
גשם ביום זה היה אמור להיות סימן ליבול טוב, כמו גם הופעתם של דבורים או זבובים.
קרלוס סנטנה

ביוגרפיה

סנטנה נולד באאוטלן דה נבארו, מקסיקו (Autlan de Navarro, Jalisco, México). לסנטנה שני אחים וארבע אחיות. בגיל 5, החל סנטנה לנגן בכינור. בגיל 8 החל להתעניין בגיטרה והתלהב ממוזיקת בלוז, רוק אנד רול וR&B. זמן קצר לאחר מכן הצטרף למספר להקות והחל להופיע איתן.
ב-1960, היגרה משפחתו לסן פרנסיסקו, אך קרלוס סירב להצטרף והעדיף לעבוד כמוזיקאי בגיל 13. לבסוף הוא השתכנע להשאר. סנטנה עזר למשפחתו ועבד כשוטף כלים.
בסוף 1966, רצה טום פרזיר להקים להקת רוק חדשה. הוא צירף אליו את סנטנה, מייק קארבלו, רוד הרפר, גז רודריגז וגרג רולי. הלהקה נקראה "להקת סנטנה בלוז", אך מאוחר יותר קיצרה את שמה לסנטנה.
סנטנה הוכרז כמנהיג הלהקה והלהקה נקראה על שמו משום שבשנות השישים תאגידי המוזיקה דרשו שלכל להקה יהיה מנהיג שיעבוד מולן. הלהקה התפרסמה לאחר הופעתה בפסטיבל וודסטוק עם ביצוע מרשים ומלהיב של הקטע האינסטרומנטאלי שלהם "Soul Sacrifice".
לאחר הפסטיבל חתמה הלהקה בחברת התקליטים "קולומביה", איתם עבדו סנטנה ולהקתו עד שנת 1992. בשנות ה-70 שינה סנטנה את סגנונו לפיוז'ן וג'אז, והחל לפעול גם מחוץ ללהקה. בשנים אלו ביסס סנטנה את מעמדו כגיטריסט, ואת מעמד הלהקה כאחת מהמוכרות והמצליחות בעולם בסגנונה.
פופולריות הלהקה דעכה בתחילת שנות התשעים ונראה היה שזהו סוף הקריירה המוזיקלית של סנטנה, אך הוא חזר למרכז הבמה לקראת סוף העשור, עבר לכיוון המסחרי ולסגנון ה"פופ לטיני", ובשנת 1999 הוציא את אלבומו "Supernatural" בו אירח זמרים רבים, רובם בתחילת דרכם, האלבום זכה בשמונה פרסי גראמי.
האלבום זכה להצלחה רבה, וסיפק להיטי ענק כמו "Maria Maria" עם וייקלף ז'אן, ו"Smooth" עם רוב תומאס, "Put Your Lights On" עם Everlast ועוד. בשיר האחרון באלבום "The Calling" אירח גם את אריק קלפטון. בשנים שלאחר מכן שיתף פעולה עם אמנים ידועים נוספים כגון שאקירה, בשיר "Illegal", צ'אד קרוגר וחואנס.
בשנת 2003 דורג סנטנה במקום ה-15 ברשימת 100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים על ידי מגזין הרולינג סטון.
סנטנה מנגן בגיטרה שהוכנה בעבודת יד מתוצרת חברת PRS בדגם סנטנה שהוכן במיוחד בשבילו.
באפריל ומאי 2006, החל סנטנה בסיבוב הופעות באירופה כדי לקדם את הלהקה של בנו סלבדור, והוא מופיע כאומן חימום.
ב-30 ביולי 2016 הופיע בפני כ-25,000 צופים בפארק הירקון בתל אביב.

משפחה

ב-19 באוקטובר 2007, אשתו מזה 34 שנים, דבורה סנטנה, ביקשה להתגרש. לזוג שלושה ילדים. ב-19 בדצמבר 2010 נישא קרלוס למתופפת האמריקאית סינדי בלקמן.
בליפ

נושאים השנויים במחלוקת

כלפי הסרט מופנית ביקורת רבה על שהוא לוקח מושגים ותופעות ממכניקת הקוונטים, כגון עקרון אי הוודאות של הייזנברג, העוסקים במערכות קטנות בסקלת אורכי הגל של דה ברויי (עצמים מיקרוסקופיים), ומסיק מהן מסקנות לגבי עצמים יום-יומיים כגון כדורי-סל, מעיינות ואף בני אדם. כמו כן, מוצג בסרט מחקרו של מסרו אמוטו, בנוגע ליכולת האנושית, לכאורה, להשפיע על איכות המים, על ידי הבעת מסרים חיוביים ושליליים כלפיהם.
פני מכשף

עלילה

הסרט מתחיל בנסיעה בכרכרה של "התיאטרון לריפוי מגנטי" של ד"ר ווגלר, עוזרו שאינו אלא אשתו המחופשת לגבר, סבתו ודמויות נוספות. בדרך הם פוגשים את השחקן יוהאן שמת בכרכרה כעבור זמן קצר. 
הכרכרה נעצרת בגבולות העיר וחבריה נלקחים לקונסול אגרמן. בבניין נמצאים מלבד הקונסול גם מפקד המשטרה והיועץ הרפואי וורגרוס. היועץ מאמין שווגלר הוא שרלטן ומאחז עיניים. אשת הקונסול דווקא מאמינה בכוחותיו של ווגלר. יחסי קירבה שונים נוצרים בין חברי התיאטרון ליושבי הבית. 
למחרת מלצים את ווגלר לערוך בפניהם הופעה פרטית. במופע מת לכאורה ווגלר מהתקף לב. היועץ הרפואי ומפקד המשטרה עורכים בו ניתוח לאחר המוות בהתאם לחוק. זוהי ההזדמנות של ווגלר שכלל לא מת לנקום במדען. 
מפקד המשטרה סטארבק רוצה לגרש את ווגלר מהעיר אבל ברגע זה מגיע מסר דחוף ממלך שוודיה,  שמבקש להציג את המופע של "התיאטרון לריפוי מגנטי" בארמונו.

ביקורת

לסרט נכתבו ביקורות שונות. יש הרואים בו סרט "גרוטסקי" עם מסרים עמומים. יש הרואים בו מהסרטים החשובים של הבמאי וסרט שפותח עדן חדש ביצירות הבמאי.
וודי אלן רואה בסרט זה (לצד החותם השביעי ותותי בר) את אחד מהסרטים החשובים של ברגמן, סרט בעל מסרים דתיים. הוא ממליץ למי שרוצה להכיר את יצירות ברגמן לראות סרט זה לצד ארבעה סרטים נוספים של הבמאי.
הפירמידה של ג'וסר

הפירמידה של המלך ג'וסר  המוכרת גם בשם פירמידת המדרגה, היא המבנה הראשון המזכיר בצורתו פירמידה. המלך ג'וסר (או צ'וסר) הוא המלך השני והמפורסם ביותר מבין מלכי השושלת השלישית של מצרים העתיקה. עד לתקופתו נהוג היה לקבור אנשי אצולה ומלוכה בתוך מבנה טרפזי הקרוי מסטבה. 
המלך ג'וסר היה הראשון שהקים מבנה המזכיר בצורתו את הפירמידות המוכרות לנו כיום. מבנה זה, נבנה בשנים 2611 - 2630 לפנה"ס, על ידי אמחותפ שהיה הרופא, האדריכל ויועצו של המלך. את המבנה יצרו בעזרת שש מסטבות המונחות אחת על גבי השנייה, כאשר כל אחת קטנה מקודמתה. בדרך זו נוצר מבנה המזכיר בצורתו פירמידה, אשר הגיע לגובה של 60 מטר. פירמידה זו נבנתה במצרים ממערב לממפיס באזור סקארה.
חסידות לינסק

חסידות לינסק הייתה חסידות גליציאנית ענף מחסידות רופשיץ. אבי החסידות היה רבי אברהם חיים הורוביץ, בנו הגדול של רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ.

הדור הראשון

רבי אברהם חיים נולד בשנת תקמ"ב. כיהן משנת תקע"ח ברבנות לינסק, מקום רבנותו של סבו, רבי מנחם מנדל מלינסק. אביו רבי נפתלי צבי שימש גם הוא במשך תקופה ברבנות לינסק. היה חתנו של דודו רבי שמואל שמעלקע הורביץ רבן של רומן ובאר שבבוקובינה וחתנו של רבי חיים טירר ה"באר מים חיים". לאחר פטירת אביו החל להתנהג באדמו"רות אך נפטר זמן קצר לאחר מכן בכ"ה באב תקצ"א. בנו היחיד רבי מנחם מנדל מילא את מקומו. חתניו היו רבי משולם זלמן ליפשיץ מבריגל בנו של רבי אריה לייביש מחסידות וישניצא, רבי אביגדור הלברשטאם מדוקלא (אחיו של ה"דברי חיים"), אחיינו רבי ישראל מבארנוב, רבי צבי הירש מפטשינזשין, רבי משה חיים אפרים מבליגראד (נכד ה"דגל מחנה אפרים") והרב מנחם מנדל וינפלד מגורליץ.

הדור השני

רבי מנחם מנדל נולד בשנת תקס"ה. בילדותו היה אצל החוזה מלובלין. היה חתנו של הרב מנחם נחום ענגלרד מפשוב. לאחר פטירת אביו הגיע רבי צבי הירש מרימנוב ללינסק להכתירו כממלא מקום אביו ברבנות ושימשו כדי להראות שהוא רב. נפטר בכ"ב בטבת תרכ"ב (לפי גרסאות אחרות תרכ"ח).
בנו השני רבי אברהם חיים מילא את מקומו. ילדיו האחרים היו רבי נפתלי צבי שנפטר בחייו, רבי ישראל רב בוויסליץ (חותנו של רבי שם קלינברג מקראקא), רבי יעקב, חתנו הרב אברהם ישכר בר אביגדור וחתנו הרב אהרן זליג הורוביץ-ליברמן.

הדור השלישי

רבי אברהם חיים השני נולד בשנת ה'תק"ץ. היה חתנו של הרב ישכר דוב בריש בעער, רב באיסטריק ובליטוביסק. היה תלמידם של רבי חיים מצאנז ושל רבי שלום רוקח מבעלז. נפטר בכ"ג בחשוון תרס"ה. בנו השני רבי מאיר מילא את מקומו. ילדיו האחרים היו רבי שמעון חתן רבי אליעזר מאוזיפולי, רבי יעקב שכיהן בדיינות בלינסק, רבי אליעזר, חתנו רבי אברהם שלום מסטרופקוב, חתנו רבי פנחס חיים מראזלא ורבי ברוך בן רבי משה מקשאנוב.

הדור הרביעי

רבי מאיר נולד בערך בשנת תרי"ז. בתו הרבנית הענטשא נישא להרב רבי נפתלי צבי פרנס. חמיו נפטר בצעירותו וחמותו רבקה (בתו של רבי אלימלך טורם, נכד רבי מנדל מרימנוב) נישאה בשנית לרבי חיים מצאנז. עקב זאת רבי מאיר התגורר לאחר חתונתו בצאנז שם כיהן כדיין בבית דינו של חותנו החורג רבי חיים מצאנז. לאחר פטירת רבי חיים חזר ללינסק. היה נוסע לרבי יחזקאל שרגא הלברשטאם בנו של רבי חיים שחיבבו מאוד. בשנת תרנ"ז כשאביו חלה, מינהו לכהן כ"רב הצעיר" בלינסק. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו. נפטר בד' בניסן תרפ"ד. בנו רבי מנחם מנדל מילא את מקומו. ילדיו האחרים היו רבי יעקב חתן הרב אלימלך רובין מיאברוב שכיהן כראב"ד בלינסק, חתנו רבי אביגדור מבארנוב, חתנו רבי צבי הירש הלברשטאם מסאטמר בנו של רבי אריה לייביש מטרנוב, רבי יחזקאל שרגא תאומים דיין בוויליטשקב, רבי אלימלך מדעש ואחיינו הרב נפתלי צבי פרנס מלונדון.

הדור החמישי

רבי מנחם מנדל השלישי נולד בשנת תרמ"ד. נישא לבתו של רבי אברהם שלום הלברשטאם אדמו"ר מסטרופקוב (אשתו לא הייתה בת דודתו אלא מאשתו השנייה של רבי אברהם שלום בתו של הרב שמואל ויצמן רבה של קרעשוב). לאחר חתונתו גר בסטרופקוב אצל חמיו. לאחר פטירת אביו חזר ללינסק למלא את מקומו והיה לרב ואדמו"ר האחרון בלינסק לאחר כ-200 שנה שרבנות לינסק עברה במשפחתם. נרצח בזאסלאב בשנת תש"ג יחד עם ארבעת בניו, ארבע בנותיו ושני חתניו (הרב בן ציון הלברשטאם בנו של רבי אביגדור צבי מברדיוב והרב חיים אליעזר הלפרין).
אחיו רבי יעקב היה ראש בית דין בלינסק, חתן הגה"ק רבי אלימלך יאברוב'ר.
תומאס וילקס

ביוגרפיה

וילקס נולד כנראה באלסטד, סאסקס. האזכור הראשון שלו הוא פרסום כרך המדריגלים הראשון שלו ב-1597, שההקדמה לו מתארת אותו כאדם צעיר מאוד. בשלהי 1598 התמנה לנגן עוגב בוינצ'סטר קולג' בשכר 13.4 שילינג לרבעון, בתוספת מגורים וארוחות. בקולג' זה נשאר שלוש או ארבע
שנים, שבמהלכן חיבר את המשובחים במדריגלים שלו, שהופיעו בשני כרכים בשנים 1598 ו-1600. הכרך השני, לחמישה ושישה קולות, הוא אחד החשובים ביותר במסורת המדריגלים באנגליה. וילקס תרם גם מדריגל מעולה לקובץ "ניצחון אוריאנה" (RISM 1601¹6). בין אוקטובר 1601 לאוקטובר 1602 הצטרף כנגן עוגב למקהלה של קתדרלת צ'יצ'יסטר.
בשנותיו הראשונות בצ'יצ'יסטר נהנה וילקס מהצלחה ומעתיד מבטיח טובות. ב-13 ביולי 1602 קיבל תואר ראשון במוזיקה מניו קולג', אוקספורד וב-20 בפברואר 1603 נשא לאישה את אליזבת סנדהם, בת של סוחר עשיר מצ'יצ'יסטר. לזוג נולדו לפחות שלושה ילדים. בשנים הבאות התגלו בעיות בחייו, ובשנת 1609 הואשם בהיעדרות ללא רשות במהלך ביקור הבישוף. הערות על הזנחת תפקידו כמנצח המקהלה מופיעות כבר ב-1611, אך ב-1613 נאשם בגילופין בפומבי ועד 1616 כבר הייתה שכרותו לעניין שבקבע ולשערורייה ציבורית. ב-1617 פוטר וילקס ממשרתו כנגן עוגב ומנצח מקהלה, אך הפיטורין לא הביאו לשינוי לטובה בהתנהגותו, שהמשיכה להתדרדר על אף נזיפות וניסיונות להחזירו למוטב.
בספטמבר 1622 מתה אשתו של וילקס. בזמן זה הועסק שוב כנגן עוגב, אך לפי רישומי הקתדרלה נראה, ששירותו שם היה בלתי סדיר ביותר. ב-30 בנובמבר 1623 חתם על צוואתו בלונדון, בבית ידידו הנרי דרינקווטר, ולמחרת הובא לקבורות.
Little Bad Girl

קליפ

הקליפ לשיר יצא לראשונה בערוץ ה-VEVO הרשמי של גטה ביוטיוב, ב-11 ביולי 2011. בקליפ מופיע גטה במסיבת דיסקו ליד חוף ים, בשם "Endless Night" (שהוא לא רוצה שתיגמר), ובין הנוכחים נמצאים טאיו קרוז ולודאקריס ששרים. כאשר דייוויד גטה רואה את השמש זורחת הוא (ומספר רב של אנשים אחריו) רץ לכיוון החוף, וכדור הארץ מסתובב לאחור. גטה עושה זאת מספר פעמים בקליפ והתופעה חוזרת על עצמה.
בן שנצר

ביוגרפיה

שנצר נולד וגדל בניו יורק. הוא בנם של השחקנים סטיבן שנצר וננסי סנידר. הוא בוגר בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון.
ב-2010 הופיע שנצר בפרק בסדרה "חוק וסדר", וכיכב בסדרת הטלוויזיה "Happy Town". ב-2013 גילם את מקס ונדנבורג בעיבוד הקולנועי של הרומן "גנבת הספרים". ב-2014 שיחק בתפקיד מארק אשטון בסרט "גאווה", וקיבל ביקורות חיוביות על הופעתו.
מבנה רביעוני

השפעת המבנה הרביעוני על הפעילות

בחלבונים רבים (כגון חלבון ההמוגלובין) ניתן לאפיין יותר ממבנה רביעוני אחד. המבנים הרביעוניים השונים מאופיינים לרוב עם מצבי פעילות או זיקה שונים של החלבון לליגנד או לסובסטרט אותו הוא קושר.
אבל, מלך דנמרק

ראשית חייו

ב-1232, כאשר נבחר אחיו, אריק, להיות המלך השותף של אביהם, ולדמר השני ויורשו בכוח, נבחר אבל לרשת את אחיו בתור דוכס שלזוויג.
ב-1237 הוא נשא לאישה את מטילדה מהולשטיין, בתו של אדולף הרביעי, רוזן הולשטיין. לאחר שאדולף פרש מתפקידו כרוזן למנזר פנציסקני באותה שנה, שימש אבל במשך כמה שנים כעוצר של שני גיסיו הקטינים, יוהאן הראשון וגרהרד הראשון.

דוכס שלזוויג

לאחר מותו של ולדמר השני ב-1241, עלה אחיו של אבל, אריק, לכס מלכות דנמרק כאריק הרביעי. בשנים הבאות נלחם אבל כנגד אחיו בנסותו להשיג עצמאות לדוכסות שלזוויג. הוא פלש לתוככי דנמרק והגיע צפונה עד לרנדרס, נקם בתומכיו של אריק ועבר לפין. שנה לאחר מכן השיב אריק מכה ומאוחר יותר הפתיע את חיל המצב של אבל בשלזוויג, ואילץ את בתו הצעירה של אבל, סופי, להימלט "בלי נעליה לרגליה".
הלחימה נמשכה עד שאחותו של אבל, סופי, תווכה בשביתת נשק בין האחים שהחזיקה מעמד עד 1250, כאשר אריק נרצח בעת שהתארח במעונו של אבל בשלזוויג.

מלך

אריק הרביעי נרצח על ידי מנהל משק הבית של אבל, לייב גודמונסן ועל ידי אחרים. גופתו כרותת הראש הושלכה למימי מפרץ שלין.
למרות שאבל ו-24 אנשי אצולה נשבעו באופן רשמי שלא היה לו כל חלק ברצח, מקובל להאמין שאריק נרצח על פי בקשתו של אבל. על כך הייתה מקובלת אז האמרה: "הבל (אבל) על פי שמו, קין על פי מעשיו" (בדנית: Abel af navn, Kain af gavn).
לאחר שניקה את עצמו מהחשדות על ידי נשיאת שבועה, הוכרז אבל כמלך דנמרק באספה שהתכנסה בויבורג ב-1 בנובמבר 1250.

מותו

תקופת מלכותו של אבל ארכה שנה וחצי בלבד. הוא קיבל ידיעה שאיכרי פריזיה, בהנהגתו של סיקו סיירדמה, סירבו לשלם מיסים. אבל קיבץ צבא כדי להענישם. בהיותו בן 33 הוא נהרג על ידי יצרן גלגלי עגלות בשם הנר על גשר הוסום ליד אידרשטדט (כיום בגרמניה) ב-29 ביוני 1252.
באותה עת הוחזק בנו של אבל כבן ערובה על ידי הארכיבישוף של קלן, וכך הוכתר אחיו הצעיר של אבל, כריסטופר הראשון כמלך דנמרק ביום חג המולד של 1252 בקתדרלת לונד.
לאחר מות בעלה, נכנסה המלכה מטילדה למנזר אך מאוחר יותר היא עזבה אותו. ב-1261 היא נישאה בשנית לאציל השוודי בירגר יארל.

מורשתו

רוב בני התקופה ראו במותו הפתאומי של אבל כעונש משמיים שהוטל עליו על רציחת אחיו. כשגופתו של אבל הייתה מונחת בקתדרלת שלזוויג, שמעו הנזירים קולות מוזרים בלילה. הם טענו שהם היו נפחדים מדי כדי להיכנס לכנסייה לאחר מכן. הם האמינו שהייתה זו רוחו הרשעה של אבל שהתהלכה שם בלילה. כתוצאה מכך, נלקחה גופתו של המלך אל מחוץ לכנסייה ונקברה ליד טירת גוטורפ שמחוץ לעיר שלזוויג. מישהו נעץ כלונס עץ בחזהו של אבל כדי להבטיח שהוא יישאר בקברו. זמן רב לאחר מכן נאמר שרוחו של המלך לא מצאה מנוחה ומעת לעת נשמעו דיווחים על אדם עם פנים שחורות רכוב על סוס לבן ועל כלבי ציד זוהרים ברחבי הביצות והיערות של שלזוויג.
צאצאיו של אבל שלטו בדרום יוטלנד עד 1375, לרוב בשיתוף פעולה עם קרוביהם בהולשטיין ועקב כך נוצרה בעיה קבועה לממשלת דנמרק. משמעות העובדה שהם שלטו שם הייתה בסופו של דבר הפרדה בין פריזיה, הולשטיין ורובה של שלזוויג משאר שטחי דנמרק. נינו של אבל, ולדמר השלישי מלך תקופה קצרה על דנמרק לפני שהודח מכיסאו, אך צאצאיו של אבל חזרו לכס המלוכה הדני דרך נינתו, הלוויג משלזוויג, שנישאה לולדמר הרביעי, מלך דנמרק. אך למרות שקו הירושה של הלוויג נקטע עם מותו של כריסטופר השלישי, יורשו, כריסטיאן הראשון היה צאצאו של אבל דרך בתו סופיה, כך שלמעשה, כל מלכי דנמרק שמלכו לאחר מכן, היו צאצאיו של אבל.
אלישע אליעזר פרידמן

אלישע אליעזר פרידמן (היה קרוי: אליעזר פרידמן) (10 באוגוסט 1914 - 27 בספטמבר 2011) היה רנטגנולוג, החובש והרופא הראשי של הפלמ"ח, מנהל מכון הרנטגן בבית החולים בעפולה ומנהל מכון הרנטגן בבית חולים כרמל.

ביוגרפיה

פרידמן בנם של מטילדה ויעקב, נולד במוקצ'בו (מונקאטש), זקרפטיה, בקיסרות האוסטרו הונגרית (כיום באוקראינה), הבכור מבין חמישה אחים.
בשנת 1933 התקבל פרידמן לפקולטה לרפואה בפראג. ב-1938 הפסיק את לימודיו עקב פלישת הנאצים לצ'כיה, ושנה לאחר מכן עלה לארץ ישראל.
ב-1942 פרידמן התגייס לפלמ"ח, סיים קורס חובשים ובאותה שנה מונה לחובש הראשי של הפלמ"ח ונשא לאישה את פנינה לבית שטרייס.
משנת 1943 פרידמן היה עוזרו של הד"ר יעקב דרור שהיה הרופא הראשי של הפלמ"ח בין השנים 1942–1944.
בשנת 1945 יצא לביירות להשלים את לימודי הרפואה, לאחר שהד"ר פטר פליישמן, שניהל את בית חולים העמק בעפולה הסדיר לפרידמן הלוואה למימון לימודיו.
ביוני1946 פרידמן סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטה הצרפתית.
בתום לימודיו, פרידמן עבד כשנה בבית החולים בעפולה.
פרידמן חזר לשרת בפלמ"ח, כרופא ראשי של הפלמ"ח, עד פירוקו של הפלמ"ח במאי 1948. באמצע 1949 השתחרר מצה"ל.
בין השנים 1949–1958 עבד כרופא רנטגן בבית החולים בעפולה.
בין השנים 1959–1976 ניהל את מכון הרנטגן במרכז רפואי העמק, ולאחר מכן ניהל את מכון הרנטגן בבית חולים כרמל, עד שנת 1984, אז פרש לגמלאות.
נפטר ב-27 בספטמבר 2011.

משפחה

בשנת 1960 רעייתו של פרידמן, פנינה, ובתם, עדה, נהרגו בתאונת דרכים.
בהמשך, פרידמן נישא ללאה ולזוג נולדו הילדים יאיר ורותי. יאיר נפטר בשנת 1998.
דיזומיה חד הורית

פנוטיפ

רוב המקרים של דיזומיה חד הורית אינם מתבטאים בפנוטיפ, אך במקרים מסוימים ייתכן והדיזומיה תבוא לידי ביטוי.

מחלות רצסיביות

מחלות רצסיבית בדרך כלל מבוטאת בפנוטיפ רק אם הגן למחלה קיים אצל שני ההורים. אולם, במקרים של איזו-דיזומיה ייתכן מצב בו הילד מקבל שני עותקים של הגן למחלה למרות שהוא נמצא רק אצל אחד ממהורים.

החתמה גנומית

במצב תקין, חלק מהגנים מבוטאים רק מאחד האללים בעקבות החתמה גנומית. במקרה של דיזומיה חד הורית ייתכו ושני האללים מוחתמים ואזי לא היה ביטוי כלל של אותם גנים. חלק מהמקרים של תסמונת פראדר וילי ותסמונת אנגלמן מוסברים על פי מנגון כזה (דיזומיה חד הורית שגוררת חוזר ביטוי של האזור המוחתם של כרומוזום 15).

היסטוריה

המקרה המדווח הראשון של דיזומיה חד הורית (1991) היה של ילדה עם סיסטיק פיברוזיס וקומה נמוכה במיוחד בעלת שני עותקים אמהיים של כרומוזום 7. מאז, 29 מתוך 47 דיזומיות אפשריות זוהו במקרים שונים; הכרומוזומים הם: 2, 11-5, 16-13, 21 ו-22.