דובאי (עיר)

היסטוריה

האזכור הראשון של השם "דובאי" כשמו של המקום הוא ב"לקסיקון הגאוגרפי לארצות ומקומות" (ער') מ-1095 של הגאוגרף וההיסטוריון הערבי-אנדלוסי אל-בכרי, אם כי היישוב עצמו עוד לא היה קיים אז.
היישוב עצמו החל להתפתח ככפר דייגים ומרכז מסחרי לאחר כמה מאות שנים. החל מ-1820 השייח'ים של דובאי, כמו של יתר היישובים באזור, החלו לחתום על הסכמי שלום עם האימפריה הבריטית וביניהם. לאורך המאה ה-19 ההסכמים התהדקו עד שבסופו של דבר נוצר מדינת החסות הבריטית חוף שביתת הנשק. באותה תקופה העיר החלה לצמוח במרכז מסחרי גדול במפרץ הפרסי, והיא משכה אליה סוחרים רבים מפרס שחלקם היגרו אליה בסופו של דבר.
דובאי נודעה בעיקר בפנינים שדייגיה דלו מהמפרץ, אך הסחר בהן נפגע משמעותית בעקבות השפל הגדול ופיתוח חקלאות הצדפות ופנינים מלאכותיות שייתרו את הצורך בפנינים מן הים. בעקבות כך האמירות נכנסה לשפל כלכלי כבד בשנות ה-30 של המאה ה-20.
החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 דובאי החלה להתפתח תחת הנהגתו של האמיר ראשד בן סעיד אאל מכתום. הוא שתל את הניצנים של תעשיית התיירות של דובאי כשפתח את המלונות הראשונים בה והקים נמל תעופה. בעקבות מציאת נפט בתחומי אמירות אבו דאבי השכנה החלו חיפושים אחריו גם מול חופי דובאי ואכן נמצא נפט במים הטריטוריאליים שלה ב-1966. גילוי הנפט גרם לפיתוח אדיר של העיר ולזרם עצום של עובדים זרים שבאו לעבוד בה והגדילו את האוכלוסייה פי כמה תוך שנים ספורות.
ב-1971 איחוד האמירויות הערביות קיבל עצמאות מבריטניה. דובאי המשיכה להתפתח במהירות בעשורים שלאחר מכן, למעט התקופות של מלחמת המפרץ ותחילת מלחמת עיראק. בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 הכלכלה המקומית החלה לעבור מהסתמכות על תעשיית הנפט לפיתוח דובאי כמוקד תיירות ומסחר חופשי עולמי.

אתרים בעיר

בדובאי נמצא אחד מריכוזי גורדי השחקים הגדולים בעולם, ובשנת 2016 היו בה למעלה מ-150 מבנים גמורים בגובה של יותר מ-150 מטרים. בין הבניינים בעיר ניתן למנות את בורג' ח'ליפה, הבניין הגבוה בעולם, מגדל הנסיכה, בורג' אל-ערב, שהיה המלון הגבוה בעולם עד 2009 וקניון דובאי, הקניון השני בגודלו בעולם.
כמו כן העיר מפורסמת בריכוז האיים המלאכותיים ששוכנים לחופיה - איי התמרים וארכיפלג העולם.

דמוגרפיה ודת

האסלאם היא הדת הרשמית במדינה, כך על פי הסעיף השביעי לחוקה של איחוד האמירויות הערביות. כ-85% מהמוסלמים בה הם בני הזרם הסוני, ו-15% האחרים הם בני הזרם השיעי. הממשלה מסבסדת כ-95% מהמסגדים ומעסיקה את האימאמים שלהם, כש-5% המסגדים הנותרים הם פרטיים לגמרי. כל המסגדים בדובאי מנוהלים על ידי הווקף הכפוף לממשלת דובאי.
בדובאי יש גם בני מיעוטים של דתות אחרות, כשרבים מהם הם העובדים הזרים המתגוררים בה.
בעיר ישנה קהילה יהודית של 150 אנשים, הם הקימו בית כנסת ב-2015 במבנה פרטי ששכרו בדובאי ובאישור הרשויות. קיומו של בית הכנסת נשאר חשאי למשך שלוש שנים ונחשף בדצמבר 2018.

גאוגרפיה

בעיר זורם נחל דובאי (خور دبي ) שמחלק אותה לשני חלקים: עיקרו של החלק המזרחי הוא שכונת דיירה (ديرة ), והשכונה המרכזית בחלק המערבי היא בור דובאי (بر دبي ).

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי דובאי הנמצא במרחק של כחמישה קילומטרים מהעיר ומשמש כבסיס לחברות אמירטס ופליי דובאי. הנמל הוא העמוס ביותר בעולם בתנועת נוסעים בינלאומית (נכון ל-2015), השלישי הכי עמוס בתנועת נוסעים בכלל (נכון ל-2015) והשישי הכי עמוס מבחינת תנועת מטען (נכון ל-2015). כמו כן, במרחק של כ-37 קילומטרים מהעיר נמצא נמל נוסף וקטן יותר, נמל התעופה הבינלאומי אאל מכתום.
בתוך העיר פועלות הרכבת התחתית של דובאי והחשמלית של דובאי. בנוסף, פועל מונורייל באי ג'ומיירה באיי התמרים.

חינוך

בעיר נמצאים מוסדות רבים להשכלה גבוהה בהם האוניברסיטה האמריקנית בדובאי.

ספורט

בעיר נמצאות חמש קבוצות שמשחקות בליגת העל של איחוד האמירויות הערביות בכדורגל: אל-ואסל, אל-אהלי, א-נאסר, א-שבאב אל-ערבי ודובאי קלאב.
העיר מארחת מדי שנה את אליפות דובאי בטניס שהיא חלק מסבבי ה-ATP וה-WTA. כמו כן העיר אירחה את גביע העולם ברוגבי שביעיות ב-2009.