google/wiki40b huggingface dataset:
יחסי ישראל–תאילנד

היסטוריה

בעת ההצבעה על תוכנית החלוקה באו"ם ב-29 בנובמבר 1947 נעדר שגריר תאילנד (שנקראה אז סיאם) מההצבעה, עקב הפיכה שהתחוללה במדינה. 
ב-26 בספטמבר 1950, הכירה תאילנד במדינת ישראל. שלוש שנים אחרי כן, בנובמבר 1953 מונה פרץ יעקובסון כקונסול הכבוד הישראלי הראשון בתאילנד. בשנת 1954, פנתה תאילנד לישראל בבקשה לתמוך במועמד שלה לתפקיד מזכ"ל האו"ם. מאוחר יותר בשנה זו, מונה ציר יפן דאז, יוסף לינטון, כציר הראשון של ישראל בתאילנד, כאשר עם מינויו של לינטון לציר ישראל בתאילנד החלו בפועל היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
בפברואר 1958 מונה פיירוט יאיאנאמה, שגריר תאילנד באיטליה דאז, לציר הראשון של תאילנד בישראל. כעבור מספר חודשים, ביולי 1958, אישרה ממשלת תאילנד את הצעת ממשלת ישראל להפיכת הצירות הישראלית בבנגקוק לשגרירות ובאוגוסט, מונה מרדכי קדרון לשגריר-תושב הראשון של ישראל בתאילנד.
ב-1962, ביקרה לראשונה שרת החוץ, גולדה מאיר בתאילנד והתארחה אצל מלך תאילנד, ראמה התשיעי וכן נפגשה עם ראש ממשלת תאילנד. בהמשך השנה, ביקרו בתאילנד גם רמטכ"ל צה"ל, צבי צור ומנכ"ל משרד הביטחון, אשר בן נתן.
בדצמבר 1972, הסתננו מחבלים פלסטינים אשר השתייכו לארגן "ספטמבר השחור" לשגרירות ישראל בבנגקוק. במהלך הפיגוע החזיקו המחבלים את צוות שגרירות ישראל כבני ערובה. לאחר 19 שעות של משא ומתן, החוטפים הסכימו לעזוב את השגרירות ובתמורה הם הוטסו בבטחה למצרים.
בשנת 1988 החלה לפעול נספחות כלכלית במדינה. הנספח הכלכלי הראשון היה גבי בר. כיום, מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות בבנגקוק, שמטרתה לקדם את היחסים הכלכליים בין המדינות. הנספח הכלכלי בתאילנד הוא ברק שרעבי.
לאחר שיטפונות שאירעו בתאילנד באוקטובר 2011 שלחה ישראל משלחת סיוע.

תיירות בתאילנד ועובדים תאילנדים בישראל

תאילנד היא יעד תיירותי מבוקש על ידי ישראלים. על פי נתוני משרד התיירות ביקרו ב-2011 כ-125,000 ישראלים שם.
בישראל כ-25,000 עובדים מתאילנד המועסקים במגזר החקלאי. לאחר שנים בהם גויסו העובדים על ידי חברות כח אדם נחתם הסכם בין ממשלות ישראל ותאילנד לגיוס עובדים בתחום החקלאות ישירות בין המדינות.

משפט

אין הסכם הסגרה בין ישראל ובין תאילנד והאמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בינלאומית של ילדים אינה חלה בתאילנד.
אחים נאמנים

"אחים נאמנים" הייתה אגודת סתרים ישראלית ברוח ערכי תורה ועבודה המושפעת מהבונים החופשיים, שפעלה בתל אביב ובירושלים משנת 1922 ועד לשנות ה-80, אז התאחדה עם תנועת "בני ברית". האגודה הוקמה על ידי משה אלפרט, אברהם מינץ ופנחס דוד קליין בירושלים. האגודה קמה כמתחרה לאגודת אחווה האליטיסטית.

אלה מטרות האגודה כפי שנרשמו ברשומות המנדטוריות: 
אהבת אחים ועזרה הדדית, שקידה עצמית על תיקון המידות ושיפור יחסי הציבור בחברה, לשמור ביקר על נכסי העם וקודשיו הרוחניים המוסריים והתרבותיים ובמיטב המסורת היהודית... לאחד את עם ישראל בין דתיים וחילונים לפתח את ההשכלה, לשפר את מוסר העם, לעזור לנזקקים ולהרים את הרמה המוסרית על ידי אהבת אחים טהורה ובלכוד כל הזרמים והמעמדות מסביב לאידאל הנשגב של 'ואהבת לרעך כמוך', יסוד היסודות של תורת ישראל העתיקה
המסדר מעולם לא הקיף המונים. עד 1929 היו חברים באגודה כ-110 איש בלבד, ואחר כך חל גידול מואץ במספר החברים. בשיאו, בשנות החמישים והשישים, היו חברים בו כ-1,000 איש ברחבי הארץ, כ-400 מהם בירושלים. בימי השיא של פעילות המסדר והשפעתו, בשנות הארבעים והחמישים, דנו בו רבות בשאלה אם לפתוח אותו לקהל רחב יותר או לשמור על האליטיזם. ב-אחים הנאמנים היו חברים בעיקר יהודים דתיים לאומיים, אבל הוא כלל ככל הנראה גם חרדים וגם חילונים, כמו הבמאי וחלוץ הקולנוע הארץ ישראלי נתן אקסלרוד. היו בו גם אינטלקטואלים וסופרים ומשוררים כמו הד"ר אליהו בלנק ובצידם סוחרים ופקידים וגם עסקנים מהמגזר הדתי והחילוני, ובהם אישים ידועים כמו יצחק רפאל מהמפד"ל (לימים סגן שר הבריאות ושר הדתות שחתם בפרסומי המסדר בשמות בדויים כמו "א' האזרחי") ומנחם פורוש, מראשי אגודת ישראל .
טקסי הארגון היו סודיים. החברים נקראו "אחים", וראשי הלשכות נקראו "נשיאים", כמו בבונים החופשיים ובבני ברית, שחלק מהחברים היו חברים גם בהם. לכאורה היה זה עוד ארגון של עזרה הדדית, אבל מנהיגי המסדר שאפו להרבה יותר מזה. הם שאפו להטביע את חותמם על פני המדינה. לפחות בעשרות השנים הראשונות של קיומו היו למסדר מטרות רדיקליות של שינוי החברה. רובן לא פורטו בכתבי העת, וכנראה בוטאו יותר בעל פה.
הלשכה בירושלים, לשכת "מוריה", הייתה תמיד הגדולה והפעילה ביותר. היו בה כמה מאות אנשים והיא שימשה לשכת אם ללשכות אחרות והפיקה את כתב העת של המסדר, "ילקוט בני ציון", ואחר כך "ציונים", בעריכת יוסף בנזימן אביו של העיתונאי עוזי בנזימן. 
פעילות האגודה לוטה בערפל, ולא קיים די מידע על האידאולוגיה שלה, אך ידוע כי הייתה לה השפעה רבה על תנועת "הפועל המזרחי".
קרציית הכוכב הבודד

אזור מחיה

קרציית הכוכב הבודד נפוצה בארצות הברית במזרח, דרום-מזרח והמערב התיכון. היא התפשטה גם לאזורים אחרים בארצות הברית כגון צפונה בניו יורק. היא חיה באזורי חורש בשילוב של שיחים. נמצאת גם באזורי מעבר בין חברות צמחים כדוגמת אזור בין חורש לעשב. הקרציה משתמשת בשיחים או עשב גבוה כדי להיצמד למארחים שלה, היא מטפסת במעלה הגבעול או עד קצה העלה ומותחת את רגליה הקדמיות, וכאשר בעל חיים חולף נוגע ברגליים היא נצמדת אליו. לאחר שנצמדה למארח היא יכולה לעבור איתו לאזור אחר.

התפתחות

הקרציה עוברת את הגלגולים הרגילים של ביצה, זחל, נימפה ובוגר. היא ידועה כקרציה של 3 מארחים, פירוש הדבר שבגלגולים השונים היא ניזונה ממארחים שונים.

אלרגיה לבשר

עקיצת הקרציה עשויה לגרום לאדם לפתח אלרגיה לבשר. התגובה האלרגית מופיע 4–8 שעות אחרי אכילת בשר, ובכך היא שונה מאלרגיות מזון אחרות שלרוב מופיעות מיד אחרי אכילת האלרגן. האלרגיה נגרמת על ידי המולקולה אלפא גאל, שעוברת מהקרציה לאדם. אלפא גאל היא פחמימה שקיימת באופן טבעי אצל כל היונקים, מלבד קופים ובני אדם שאיבדו את היכולת לייצר אלפא גאל לפני 20 מיליון שנה. כאשר הקרציה עוקצת חיה כלשהי, למשל צבי או בונה, ולאחר מכן עוקצת אדם, היא עשויה להעביר ברוק שלה מולקולות אלפא גאל מדם החיה לאדם. בתגובה לחדירת אלפא גאל לדם הגוף מייצר נוגדני IgE, שאחראי על הרבה תגובות אלרגיות.
האלרגיה זוהתה לראשונה ב-2009 בדוח שתיאר 24 מקרים של אלרגיה לבשר בעקבות עקיצת הקרציה. תוך שנה התברר שמדובר במאות מקרים, ב-2012 התברר שמדובר באלפי מקרים בדרום ובמזרח ארצות הברית. לאחר מכן דווח על אותו סינדרום של התפתחות אלרגיה לבשר גם באזורים אחרים בעולם, כולל אירופה ואוסטרליה בעקבות עקיצת קרציות מקומיות מסוג אחר.

מחלות אחרות

ככל הקרציות, קרציית הכוכב הבודד עשויה להעביר מחלות. הקרציה היא הנשא העיקרי של Ehrlichia chaffeensis שגורם ל monocytic ehrlichiosis בבני אדם, ול Ehrlichia ewingii שגורם לgranulocytic ehrlichiosis בבני אדם וכלבים.
אהרן בן אשר

רקע כללי

משפחתו של בן אשר פעלה בטבריה במשך חמישה או שישה דורות החל מהמחצית השנייה של המאה ה-8. מייסד השושלת היה "אשר הזקן הגדול" אשר חי לפי המשוער במחצית השנייה של המאה ה-8 והיה בן דורו של ענן בן דוד, מייסד הקראות. אהרן בן אשר היה בנו של משה בן אשר, בעל מסורה ידוע ומפורסם בפני עצמו. מועד פטירתו לא ידוע לנו, אך כתובת משנת "אש לממלכת יונים", כלומר שנת 989, מציינת את שמו עם הביטוי "נוחו בגן עדן", כלומר אהרן בן אשר כבר לא היה אז בחיים.

ההכרעה כבן אשר

מסורתו של בן אשר היא המסורת המקובלת בכלל ישראל. עם זאת הנוסח של ספרי המקרא שבידינו כיום אינו בדיוק לפי מסורת בן אשר ויש הבדלים מזעריים שאין בהם חשיבות של ממש עבור הקורא הרגיל.
כבר הרמב"ם דיבר בשבחו של אהרן בן אשר והעיד על דיוקו של כתר התורה שהגיה בן אשר "...וספר שסמכנו עליו... ועליו היו הכול סומכין - לפי שהגיהו בן-אשר ודקדק בו שנים הרבה והגיהו פעמים רבות... ועליו סמכתי בספר תורה שכתבתי כהלכתו..." (משנה תורה, ספר אהבה, הלכות ספר תורה, פרק ח' הלכה ד'). מקובל להניח שכתר התורה שעליו דיבר הרמב"ם הוא כתר ארם צובא שנשמר בבית הכנסת בחלב. בעקבות דעתו של הרמב"ם על הכתר נכתבו עוד העתקים של המקרא על פי הכתר הזה.

האם אהרן בן אשר היה קראי או רבני

השאלה מה הייתה אמונתו של אהרן בן אשר העסיקה חוקרים החל משנות השישים של המאה ה-19. יש הסבורים שאהרן בן אשר היה קראי ובן למשפחה קראית. בשנת 1957 פורסמה עבודתו של אהרן דותן שבה הוא טען שטענה זו אינה נכונה ובן אשר היה בן למשפחה רבנית. ניתן להתפלמס על עניין זה, אך אין ראיות חותכות לכאן או לכאן. ללא תלות בתשובה לשאלה זו, יצירתו של בן אשר מקובלת על כל היהודים, רבניים וקראים כאחד.
יהודה לוי (ביולוג)

יהודה לוי (6 במרץ 1949 - 18 ביולי 1996) היה פרופסור לביולוגיה ישראלי. בין היתר כיהן כראש המחלקה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה

לוי נולד בקזבלנקה שבמרוקו. אביו הוא חבר הכנסת דניאל יצחק לוי. אחיו הם הרב יצחק לוי, חבר כנסת ושר לשעבר; והרב שלמה לוי, ראש ישיבת ההסדר בקריית גת וראש כולל הלכה בישיבת הר עציון. לוי עלה לישראל עם משפחתו ב-1957. למד בבית הספר תחכמוני בבת ים ובישיבת כפר הרוא"ה. לאחר שנת לימודים אחת בישיבת מרכז הרב, התגייס לצה"ל ושירת בחיל ההנדסה הקרבית. 
למד באוניברסיטת בר-אילן, שם סיים תואר שני בביולוגיה ב-1976 ודוקטורט ב-1979. הדוקטורט של לוי עסק במחלת שידפון בעלי תירס. בשנת 1992 קיבל דרגת פרופסור חבר. כיהן כראש המחלקה למדעי החיים באוניברסיטה בשנים האחרונות לחייו. במהלך הקריירה פרסם כ-60 מאמרים בכתבי עת מדעיים.  בין מחקריו מצא מספר גילויים על יצירת נוגדנים למחלות פיטרייתיות בעלי תירס. מחקריו הועילו להצלת אלפי דונמים של שדות תירס בקניה שבאפריקה, שאליה הוזעק מספר פעמים. 
מחקר נוסף שלו עסק בפיתוח זן חדש של תירס מתוק (בצבע לבן), אך הוא נפטר בטרם הספיק להשלים את המחקר. לוי ערך ניסויים בשדות הדסים על מנת לפתח זנים שיצמיחו הדסים משולשים, הראויים לברכה בחג סוכות.
קוודלינבורג

היסטוריה

העיר מוזכרת לראשונה בתיאור נחלותיו של היינריך הראשון, מלך גרמניה מ-922, היינריך הראשון הקים במקום את המבצר. לאחר מותו ב-936 ייסדה אשתו, מתילדה הקדושה, מנזר נשים לחינוך בנות אצולה בגבעת המבצר. יורשו של היינריך הראשון, אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הפך את העיר למשכן פלטין של האימפריה הרומית הקדושה. באותה עת נוסד גם מנזר גברים בעמק.
בשנת 994 העניק אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה רישיון לקיים שוק בעיר, לגבות מס ולטבוע מטבעות. באותה עת נוסד השוק מצפון לגבעת המבצר. 
ב-1426 הייתה העיר לחברה בברית ערי הנזה. העיר ידעה מתח מתמיד בין המנזרים, ששאפו לעצמאות ניהולית, לבין הרשות המקומית האזרחית. ב-1477 הוצאה העיר מברית ההנזה והפכה לכפופה לנסיך הבוחר מסקסוניה. ב-1539 עברו העיר והמנזרים ללותרניזם. 
ב-1697 מכר אוגוסט השני (הנסיך הבוחר של סקסוניה) את העיר לפרידריך הראשון, מלך בפרוסיה והעיר הייתה לנחלה פרוסית. בשנים 1807–1813 הייתה העיר חלק מממלכת וסטפאליה שהוקמה על ידי נפולאון. ב-1815 שבה העיר לשלטון פרוסי.
בתקופת גרמניה הנאצית הפכה העיר ובפרט המבצר והמנזר למקדש נאצי להיינריך הראשון, בחסות היינריך הימלר, שהעריץ את השליט הקדום. הנאצים ניסו ליצור סביב היינריך דת חדשה שקוודלינבורג תהיה אחת מערי הקודש שלה, תוך דיכוי אנשי הדת המקומיים וסגירת הקתדרלה.
ב-1949 הייתה העיר לחלק ממזרח גרמניה עד 1990.
אוניברסיטת מיינץ

היסטוריה

רעיון הקמתה של אוניברסיטה במיינץ החל בזמנו של אדולף השני מנסאו, ארכיבישוף מיינץ. באותו זמן, היה נדרש אישור של האפיפיור על מנת להקים מוסד לימודי, ואדולף השני יזם את קבלת האישור.
עם זאת, בזמנו של אדולף לא הקומה האוניברסיטה, אלא בזמן כהונתו של יורשו בתפקיד הארכיבישוף, דיטר מאיזנבורג, בשנת 1477. החל משנת 1784 הותרה למידתם של פרוטסטנטים ויהודים באוניברסיטה. במהרה הפכה לאחת האוניברסיטאות הקתוליות הגדולות באירופה, עם עשר מחלקות רק בתאולוגיה. בעקבות הקמת רפובליקת מיינץ ב-1792 וכיבוש מיינץ על ידי הפרוסים שנה לאחר מכן, הפעילות האקדמית במיינץ נעצרה. ב-1798 האוניברסיטה חזרה לפעילות תחת הממשל הצרפתי. רק פקולטה אחת לתאולוגיה מתוך העשר שהיו באוניברסיטה בעבר המשיכה לפעול לאורך המאה ה-19, בתוך "הסמינר התאולוגי", ומאז 1877 בתור "המכללה לפילוסופיה ולתאולוגיה".
האוניברסיטה הנושאת את השם "אוניברסיטת מיינץ" הוקמה בשנת 1946 על ידי כוחות צרפת ששלטו אז באזור. שרידי צריפים של נ"מ ממלחמת העולם השנייה שימשו כמבנה הראשון של האוניברסיטה, וממשיכים לשמש אותה גם כיום.
הקשר בין המוסד שהוקם במיינץ בימי הביניים לבין המוסד שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה שנוי במחלוקת. בין שני המוסדות ישנן מאה שנים שבהן לא התקיים מוסד אקדמי זה, מלבד סמינר תאולוגי ומכללה למיילדות.
יחסי אוסטרליה–ניקרגואה

סקירה כללית

אוסטרליה וניקרגואה משתתפות שתיהן בפורום הבינלאומי לשיתופי פעולה - מזרח אסיה-אמריקה הלטינית ולוקחות בו חלק פעיל. אוסטרליה היא מדינה משקיפה בארגון סיכ"ה - Sistema de la Integración Centroamericana, מערכת האינטגרציה של מדינות מרכז אמריקה.
ב-2001 הקימה הממשלה האוסטרלית את ארגון COALAR - המועצה האוסטרלית לקשרים עם אמריקה הלטינית. המועצה פעילה בכל תחומי העניין החל מעסקים, כלכלה וחינוך, עד לתיירות ושיתופי פעולה תרבותיים.
בשתי המדינות קיימות קהילות מהמדינה השנייה. באוסטרליה מתגוררים כ-700 אזרחי ניקרגואה ו-100 אזרחי אוסטרליה מתגוררים בניקרגואה. 3,000 אוסטרלים נכנסים לתוך גבולות ניקרגואה מדי שנה בשנה. לאזרחי ניקרגואה ישנן הטבות רבות במערכת החינוך האוסטרלית בעת רישום אליה - הם זכאים למלגות מיוחדות ולמורים פרטיים שיעזרו.
Boyfriend

השיר

בסוף שנת 2011 ביבר השיב ל-"קפיטול אף אם" כי הוא מקליט בפרקי זמן אלו את אלבומו השלישי, וכי הוא הולך להפתיע את כולם. ביבר גם אמר שהאלבום עתיד לצאת לאור באמצע שנת 2012. לאחר מכן דיבר ביבר ב-MTV News, שם אמר שוב כי האלבום עתיד להפתיע, וכי האלבום משלב מספר סגנונות שונים. הוא ציין שהעבודה על האלבום שונה גם כן היא משאר אלבומיו הקודמים. לאחר ראיונות רבים יצא השיר לאור ב-26 במרץ 2012. עם יציאת הסינגל, יצא לערוץ ה-Vevo של ביבר ווידאו קליפ אשר הפך לווידאו קליפ ה-9 המצליח ביותר שלו עד היום. השיר מדבר על מערכת יחסים בין ביבר לבין חברתו, ולאורך כל השיר ביבר שר כי: "אם היית חברתי, לעולם לא הייתי נותן לך לעזוב", מה שנותן לשומעים את האינפורמציה להבין שמערכת יחסים זו היא מצידה של ביבר, והוא בעצם מנסה להרשים ולמשוך מישהי שהוא מחשיב אותה כחברה שלו.

הצלחה

במהרה זכה הסינגל להצלחה עולמית כאשר בשבוע הראשון לצאתו הצליח הסינגל להגיע למקום ה-1 במצעד הקנדי והלבנוני, ולמקום ה-2 במצעד הבילבורד הוט 100, המצעד הבריטי, המצעד הניו זילנדי, ובמצעד הנורווגי. במצעד הבילבורד הסינגל לא הצליח להגיע למקום ה-1 כיוון שנחסם על ידי הלהקה פאן, עם שירם "We Are Young". שבוע לאחר צאתו במצעד הבילבורד, הסינגל נחת למקום ה-5 ומשם לא הצליח לעלות חזרה. בארצות הברית הסינגל מכר למעלה מ-3.2 מיליון עותקים, ובכך הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר של ביבר במדינה זו. סינגל זה הוא הסינגל החמישי המצליח ביותר של ביבר במצעד הבילבורד הוט 100.

וידאו קליפ

לסינגל יצא ווידאו קליפ אשר ב-24 הראשונות שלו ביוטיוב, צבר למעלה מ-5.9 מיליון צפיות. הסינגל קיבל ביקורות חיוביות רבות, כאשר המבקרים שיבחו את ביבר על השינוי כביכול שעשה כמו שאמר בראיונות רבים. נכון ל-23 ביולי 2017, הווידאו קליפ הוא ה-9 הנצפה ביותר של ביבר, כאשר הוא עומד על למעלה מ-500 מיליון צפיות. בווידאו קליפ ניתן לראות את ביבר בתוך רכב יוקרתי, ובעזרת הרכב הוא נוסע במהירות על הכביש וככל הנראה מנסה להרשים את חברתו. בין לבין ניתן לראות רקדנים רוקדים סביב הרכב היוקרתי ואת ביבר וחברתו נוסעים בתוכו. לאורך כמעט כל הקליפ ניתן לראות את ביבר מרכיב משקפי שמש שחורים ולובש מעיל עור שחור.
הילמן ויזארד

הילמן

חברת הילמן נוסדה בשנת 1907, ליד קובנטרי, אנגליה. לפני 1907 החברה בנתה אופניים. חברת הילמן החדשה שנשלטה על ידי Rootes נרכשה על ידי האמבר ב-1928. האחים Rootes הגיעו לאחזקה של שישים אחוז של האמבר בשנת 1932, שליטה אשר נשמרה עד 1967, כאשר קרייזלר קנתה את Rootes ואת ארבעים האחוזים של בעלי המניות בהאמבר. הסמל המסחרי המשיך לשמש תחת קרייזלר עד שנת 1976.
אקיטה (מחוז)

היסטוריה

בשל היותו מבודד ממרכזי המסחר, הפוליטיקה והאכולוסיה הגדולים של המדינה על ידי רכסי אוֹאוּ (Ōu) ודווה (Dewa) נותר מחוז אקיטה מנותק מהאוכלוסייה היפנית ביפן עד שנת 600. האזכור הראשון של המחוז מופיע ב-658, כשמושל מחוז קוֹשי, אבה נו היראפו, כבש את השבטים המקומיים, בשטחן של הערים אקיטה ונושירו כיום. לאחר מכן הקים היראפו מצודה על נהר מוגאמי, וזו הייתה ראשיתה של ההתיישבות היפנית באזור.
המחוז החליף בעלות מספר פעמים. בתקופת אדו היה המחוז שייך לשבט סטאקה, ששלט באזור במשך 260 שנה, ופיתח את החקלאות ואת תעשיות כרייה הפעילות עד ימינו. לאורך ההיסטוריה נחשב המחוז כחלק מפרובינציית דווה. ב-1871, לאחר תחילתה של תקופת מייג'י, בוטלה שיטת הנחלות ופרובינציית דווה התפרקה ובמקומה קם מחוז אקיטה של ימינו.

גאוגרפיה

מחוז אקיטה פונה לים יפן במערב, וגובל בארבעה מחוזות אחרים: אאומורי מצפון, איווטה במזרח, מיאגי בדרום-מזרח ויאמאגטה בדרום.
צורתו של המחוז היא משולשת, כ-181 קילומטרים מצפון לדרום ו-111 קילומטרים ממערב למזרח. רכס הרי אואו מסמן את גבולו המזרחי של המחוז, והרי דווה, המקבילים להרי אואו, חוצים את מרכז המחוז.

כלכלה

כמו ברוב אזור טוהוקו, כלכלתו של מחוז אקיטה מתבססת בעיקר על תעשיות מסורתיות כגון חקלאות, דייג ויערנות. עובדה זו גרמה לרבים מצעירי המחוז להגר לטוקיו ולערים גדולות אחרות. זהו המחוז בעל שיעור הילדים הנמוך ביותר ביפן - 11.2% מאוכלוסיית המחוז. נכון ל-2010 עומדת אוכלוסיית המחוז על מעט מעל מיליון תושבים.

תרבות

מחוז אקיטה ידוע בחקלאות האורז שלו ובמזקקות הסאקה שבו. המחוז ידוע גם כמקום מוצאם של כלבי האקיטה. נשות המחוז, הנקראות אקיטה ביג'ין (秋田美人 "יפיפיות אקיטה"), ידועות בעורן הלבן, פניהן המעוגלות וקולן הגבוה.

מוקדי עניין

בסמוך לאגם טזאווה ישנם מספר בתי מרחץ טבעיים (אונסן), המהווים מוקד משיכה לתיירים מכל יפן. בנוסף, במחוז מתקיימים פסטיבלים עונתיים (מאטסורי) המציעים מבט לחקלאות היפנית המסורתית.
איבו גולדשטיין

קורות חיים

איבו גולדשטיין נולד בזאגרב לסופר וההיסטוריון סלאבקו גולדשטיין. הוא רכש את השכלתו האקדמית בהיסטוריה באוניברסיטת זאגרב וב-1988 סיים את הדוקטורט באוניברסיטת בלגרד. ב-2001 מונה איבו גולדשטיין לפרופסור מן המניין באוניברסיטת זאגרב. הוא מתמחה בהיסטוריה של האימפריה הביזאנטית, ההיסטוריה של קרואטיה ותולדות יהדות קרואטיה. לאורך הקריירה פרסם גולדשטיין 14 ספרים העוסקים בתחומי מחקריו. גולדשטיין כיהן כנשיא הקהילה היהודית ("בית ישראל") בזאגרב. הוא נחשב מקורב לנשיאה הקודם של קרואטיה סטייפן מסיץ'. בפברואר 2013 מונה איבו גולדשטיין לשגריר קרואטיה בצרפת וכיהן עד 2017. בשנה זו מונה לשגריר קרואטיה לאונסקו.
עופר טלקר

קריירה כשחקן

טלקר החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מכבי עירוני אשדוד, ובעונת 1990/1991 שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 1992/1993 היה שותף להעפלתה של הקבוצה לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה, תחת הדרכתו של המאמן ניסים בכר. בעונת 1994/1995 עבר לקבוצת הפועל חיפה, כחלק ממסע הרכש שערך הבעלים רובי שפירא. טלקר שיחק שבע שנים בהפועל חיפה, ועמה זכה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 1998/1999, ובגביע הטוטו בשנת 2001.
יכולתו הטובה בהפועל חיפה הובילה לזימונו לנבחרת ישראל לראשונה בשנת 1997. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במינסק, במשחק ידידות מול נבחרת בלארוס. ב-27 באוקטובר 2001 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק מול נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. בסך הכל הופיע 23 פעמים במדי הנבחרת, וכבש שער אחד.
באמצע עונת 2001/2002 עבר טלקר לשחק במדי בית"ר ירושלים, בה שיחק ארבע עונות. בעונת 2005/2006 שיחק במדי מכבי נתניה. בעונת 2006/2007 עבר לשחק במדי הפועל כפר סבא, ובתום עונת 2007/2008 ירד עמה לליגה הלאומית. בעונת 2008/2009 לא הרבה לשחק עקב פציעה, ובסיומה פרש ממשחק פעיל.

קריירה כמאמן

בעונת 2009/2010 מונה טלקר למאמן קבוצת הנוער של מכבי הרצליה, עמה הצליח לעלות בשנת 2011 לליגה הראשונה, ובמקביל שימש עוזר המאמן בקבוצה הבוגרת. במאי 2011 מונה למאמן קבוצת הבוגרים של המועדון, ובעונתו הראשונה היה קרוב להעפיל עם הקבוצה לליגת העל. בנובמבר 2012 סיים את תפקידו במועדון.
ב-11 בפברואר 2013 מונה טלקר למאמנה של בית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, תפקיד בו שימש עד תום העונה.
בינואר 2014 מונה למאמן סקציה נס ציונה מליגה א'. באותה שנה החל לשמש כמנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל בני יהוד.
ב-28 בינואר 2015 מונה טלקר למאמן הפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית. ב-19 בינואר 2016 פוטר מתפקידו.
ב-1 במרץ 2016 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה, אך כעבור חמישה ימים התפטר מתפקידו לאחר משחק אחד בעקבות חילוקי דעות עם הבעלים.
ב-28 ביוני 2016 מונה טלקר למאמן הפועל הרצליה מליגה א'. ב-11 בדצמבר 2017 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה. בסיום העונה עזב את הקבוצה לאחר שירדה לליגה א'.
ב-1 ביולי 2018 מונה טלקר למאמן מכבי עירוני שדרות מליגה ב'.

חיים אישיים

טלקר נולד באשדוד למשפחה ממוצא הודי. היה נשוי לאביבה תבורי, גרושתו של שימי תבורי, ולזוג שתי בנות. ב-2013 החל לצאת עם כוכבת מעושרות, ג'ניפר סנוקל, וביוני 2014 הם נישאו. באותה שנה השתתפו בני הזוג בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP" בערוץ 10, ובאוגוסט 2016 התגרשו.
Herr, wie du willt, so schicks mit mir, רי"ב 73

Herr, wie du willt, so schicks mit mir (בעברית: אדון, אם תרצה), רי"ב 73, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השלישי שלאחר חג ההתגלות, 23 בינואר 1724.

היסטוריה

קנטטה זו הייתה החמישית בשנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 154. באך ביצע את היצירה לפחות פעם אחת נוספת ב-1748 או 1749.
ב-1870 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 18 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 12 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1977), פיליפ הרווחה (ב-1990), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2001).
סם ריילי

ביוגרפיה

ריילי נולד בכפר מנסטון שבמערב יורקשייר, אנגליה למשפחה נוצרית. 
למד בבית ספר הפרטי שבעיירה אפיגהאם.

משחק

ריילי התפרסם לראשונה ב-2007 בתפקיד איאן קרטיס, סולן להקת הפאנק "ג'וי דיוויז'ן" בדרמה המוזיקלית הביוגרפית "קונטרול", סרטו הראשון של אנטון קורביין.
הופעה זו הייתה הראשונה של ריילי, והיא הקנתה לו פרסי מבקרים בבריטניה ובארצות הברית.
ב-2008 הופיע לצידם של ראיין פיליפה ואווה גרין בסרט הפנטזיה "פרנקלין".
ב-2010 שיחק בסרטי הפשע "13" לצד כוכבי הקולנוע מיקי רורק וריי וינסטון ו"ברייטון רוק" בתור הפושע פינקי בראון. ב-2014 שיחק בתפקיד דיאבל, העורב שהפך לאדם, בסרט "מליפיסנט" לצידה של אנג'לינה ג'ולי.
ב-2016 שיחק בתפקיד 
קולונל פיצווילאם דארסי בסרט "גאווה ודעה קדומה וזומבים"

מוזיקה

בצעירותו היה סולן ראשי של להקה שמקורה בעיר לידס, אולם בשל חוסר אמצעים ההרכב פורק.

חיים אישיים

ריילי נשוי משנת 2009 לשחקנית הרומניה-גרמניה אלכסנדרה מריה לרה.
סנוקרסט

סנוקרסט הייתה חברת לייצור גלידה שהוקמה בידי ישראל שטיינהרט ומשה פרנקנטל, יחד עם בנו צבי וחתנו יאיר וייל ופעלה בישראל בשנים 1980-1970. ישראל שטיינהרט בעצם המשיך את העסק שהקים עם משפחתו בלונדון. החברה נרכשה על ידי "תנובה".
המפעל הוקם בבני ברק ולאחר מכן עבר לאזור התעשייה קריית אריה שבפתח תקווה.
בהחלטה אסטרטגית החליט פרנקנטל שלא להתמודד מול יצרניות הגלידות הגדולות ובחר בשיטת שיווק חדישה ובלעדית: מכוניות מנגנות ("אוטו גלידה"). מוצרי החברה לא נמכרו בחנויות אלא רק דרך אחת מ-120 המכוניות שהפעילה החברה. כעבור זמן התחילו גם החברות המתחרות להשתמש בשיטת שיווק זו. עד לכניסתה של סנוקרסט לענף הגלידה יוצרה הגלידה בישראל על בסיס שומן צמחי בלבד. סנוקרסט רכשה את הידע שלה מחברה אנגלית והחלה בייצור גלידה על בסיס שמנת.
סנוקרסט ייצרה שלגונים מפרי טבעי, שלגונים על בסיס שמנת (סדרת "בוס"), חטיפי גלידה וגלידה משפחתית קפואה אך רכה לאכילה (סדרת "נמס בפה") באריזות 1.5 ליטר ו-2 ליטר.
לפני מכירתה ייצרה סנוקרסט כ-2000 טונות גלידה בעונת הקיץ.
בשנת 1980 החליטה תנובה להיכנס לענף הגלידה מתוך מחשבה לנצל טוב יותר את עודפי החלב שברשותה. לאחר שהתברר שרכישת מפעל קיים כדאית יותר מהקמת מפעל חדש בתוך מחלבת רחובות,  נרכשה חברת סנוקרסט במרץ אותה שנה עבור 3.7 מיליון דולרים.
לאחר הרכישה מוזגה סנוקרסט לתוך פעילות חברת "טנא נגה", שגם היא נרכשה בידי תנובה בשנת 1981. גלידות תחת המותג סנוקרסט המשיכו להמכר עד שנות ה-90.
זולו

דמוגרפיה וכלכלה

בני זולו רבים גרים בכפרים חצי מוכרים, ללא חשמל או מים זורמים. בתיהם בנויים מתערובת של לבני חומר וחומרים מודרניים זולים. האריסטוקרטיה של בני הזולו עדיין ממלאת תפקידי מפתח בהנהגת בני הזולו הגרים בכפרים. בני הכפרים ברובם המכריע עובדים בערים הגדולות ברחבי המדינה ותומכים במשכורותיהם בבני משפחותיהם, הגרים בכפר. אחרים מתפרנסים ממכירת מזכרות לתיירים ולתושבי הערים הסמוכות או מחקלאות.
חלק אחר של בני הזולו גר בפרברי פחונים בשולי הערים הגדולות, תוצאת המדיניות המפלה של הלבנים מראשית ההתיישבות במדינה ומשטר האפרטהייד שהונהג בדרום אפריקה במהלך המאה ה-20. יחד עם זאת, חלק ניכר מבני הזולו הצליחו להיחלץ ממצבם העגום, לרכוש השכלה ולהגיע לרווחה כלכלית. רובם משתייכים למעמד הביניים. חלק מהפוליטיקאים בדרום אפריקה הם בני הזולו במוצאם.
ב-20 באוגוסט 2018 הגיע מלך זולו זוולקה מת׳תווה לביקור רשמי בישראל.

מוזיקה

בני הזולו, לצד ילידי אפריקה אחרים מעריכים מאוד את המוזיקה. עד הופעת אמצעי התקשורת המודרניים שימשו תופי הטאם-טאם אמצעי תקשורת לעמי ילידים רבים ביבשת השחורה. המוזיקה של בני הזולו מלודית ובעלת קצב ייחודי. 
המוזיקה של בני הזולו יצאה את גבולות המדינה, בדרך כלל בעזרת מוזיקאים לבנים, שהיו מלווים בזמרים מבני הזולו.