מסע החורף

מסע החורף (בגרמנית: Winterreise) הוא מחזור של פואמות מאת וילהלם מילר, הידוע בעיקר כמחזור השירים לקול ולפסנתר שהלחין פרנץ שוברט (מס' 911 ברשימת דויטש. מחזור השירים יצא לאור כאופוס 89 בשנת 1827. "מסע החורף" הוא אחד משני מחזורי השירים הגדולים שחיבר שוברט לפואמות של מילר ונכתב אחרי הטוחנת היפה (Die schöne Müllerin), אופוס 25, D 795 משנת 1823. שני המחזורים נכתבו במקור לקול טנור, אבל במקרים רבים עושים בהם טרנספוזיציה לטווח קול אחר - תקדים שקבע שוברט עצמו. שתי היצירות הללו ניצבות, מבחינת קנה המידה, הלכידות והעוצמה הדרמטית, האחידות המוזיקלית והספרותית והתביעות שהן מציגות לפרשניהן, בליגה משלהן בסוגת מחזורי השירים. למעשה, אף כי המחזור של בטהובן, "לאהובה הרחוקה" (An die ferne Geliebte) קדם לו לפרסום, ב-1816, לשני מחזורי השירים של שוברט שמור המקום הראשון בתולדות הסוגה, כמו ללידר של שוברט בכלל.

מקור והלחנה

"מסע החורף" חובר בשני חלקים, שכל אחד מהם מכיל שנים-עשר שירים, המוזיקה לקבוצה הראשונה הושלמה בפברואר 1827 והשנייה באוקטובר 1827. הם גם יצאו לאור בשני חלקים, בהוצאת הסלינגר, בינואר 1828 ובדצמבר של אותה שנה, אחרי מות שוברט. מילר, משורר, חייל וספרן קיסרי בדסאו, מת ב-1827 בגיל 33, וכנראה לא שמע מעולם את המחזור הראשון וודאי לא את השני. "הטוחנת היפה" מ-1823 תפס מקום מרכזי ברפרטואר הביצוע ושיתוף הפעולה של שוברט עם ידידו, זמר הבריטון יוהאן מיכאל פוגל, שהביא את שוברט ואת שיריו אל הרבה בתים שוחרי מוזיקה, גדולים וקטנים, במסעותיהם ברחבי אוסטריה באמצע שנות ה-20' של המאה ה-19.
פוגל, איש ספר ופילוסוף, בקיא בקלאסיקה ובשפה האנגלית, ראה בשירי שוברט "פרי השראה שמיימית לאמיתה, ביטוי של ראיית נולד מוזיקלית." שוברט מצא את שתים-עשרה הפואמות הראשונות, שהוכתרו בשם "מסע החורף", באלמנך (Taschenbuch: Urania), 
שיצא לאור בלייפציג בשנת 1823. אחרי שהלחין אותם, בפברואר 1827, גילה את סדרת השירים המלאה בספרו של מילר מ-1824, בשם "פואמות מכתבים לאחר המוות של נגן קרן נודד", שהוקדש למלחין קרל מריה פון ובר (הסנדק של בנו של מילר, פ. מקס מילר), "כערובה לידידותו והערצתו". ובר מת ב-1826. ב-4 במרץ 1827 הזמין שוברט חבורת ידידים למעונו בכוונה לשיר את קבוצת השירים הראשונה, אבל הוא לא היה בבית בבואם והאירוע נדחה למועד מאוחר יותר באותה שנה, אז בוצע המחזור בשלמותו.
בין המהדורות של 1823 ל-1824 הכניס מילר שינויים קלים בטקסטים, אך הוסיף ושינה (עם הוצאת 12 הפואמות הבאות) גם את סדר הצגתם. מחמת שני שלבי ההלחנה, משמר סדר השירים במחזור של שוברט את שלמות המחזור של שתים-עשרה הפואמות הראשונות שיצאו לאור. במהדורה המלאה של הספר היה הסדר שקבע מילר כדלקמן: Gute Nacht; Die Wetterfahne; Gefrorne Thränen; Erstarrung; Der Lindenbaum; Die Post; Wasserfluth; Auf dem Flusse; Rückblick; Der greise Kopf; Die Krähe; Letzte Hoffnung; Im Dorfe; Der stürmische Morgen; Täuschung; Der Wegweiser; Das Wirthshaus; Das Irrlicht; Rast; Die Nebensonnen; Frühlingstraum; Einsamkeit; Mut!; Der Leiermann אם כן, סדר השירים של שוברט היה צריך להיות 5-1, 13, 8-6, 21-14, 10-9, 23, 21-11, 22, 24. 
קבוצת השירים המקורית של שוברט נחתמה אם כן בקדנצה הדרמטית של Das Irrlicht, ‏, Rast, ‏ Frühlingstraum ו-Einsamkeit, והרצף השני נפתח ב-Die Post. הדרמטיות נובעת מכך, שהחצי הראשון מתחיל בעזיבת בית האהובה, והחצי השני מספר על ייסורי התקווה המתעוררת והנתיב להשלמה.
ב"מסע החורף" מרומם שוברט את תפקיד הפסנתרן לחשיבות שווה לזו של הזמר. מקצבי הפסנתר מבטאים בהתמדה את הלכי הנפש של המשורר, כמו המקצב הבולט בייחודו של Auf dem Flusse, המבנים הסינקופטיים ב-Rückblick, קטעי הטרמולו הדרמטיים ב-Einsamkeit, אשכולות הצלילים המנצנצים של Irrlicht או ההטעמות החדות ב-Der Stürmische Morgen. הפסנתר מספק אפקטים עשירים בדימויי הטבע של הפואמות, קולות היסודות, היצורים החיים ונושאי הפעילות, הסופה המסתערת, הרוח המייבבת, המים המפכים מתחת לקרח, שירת הציפורים, קרקורי העורבים, נביחת הכלבים, חריקת שבשבת הרוח החלודה, תרועת קרן הדואר והמלודיה החדגונית והחוזרת על עצמה של תיבת הנגינה.

דעות באשר לכוונותיו של שוברט

נוסף לבעל הבית של שוברט, פרנץ פון שובר (Franz von Schober), כללו ידידיו של שוברט, אלה שהרבו לבוא ל"שוברטיאדות" (המפגשים המוזיקליים שלו) את אדוארד פון באורנפלד ( Eduard von Bauernfeld), יוזף פון שפאון (Joseph von Spaun) והמשורר יוהאן מאיירהופר (Johann Mayrhofer). הן שפאון והן מאיירהופר תיארו את תקופת חיבורו של "מסע החורף" כזמן, שבו היה שוברט שרוי בהלך נפש של מלנכוליה עמוקה, כפי שתיאר זאת מאיירהופר, "החיים איבדו את ורדיותם והחורף ירד עליו." שפאון מספר, ששוברט היה מדוכדך ומדוכא, וכאשר נשאל לסיבת הדבר ענה:
בוא היום אל שובר ואני אנגן לך מחזור של שירים מבעיתים; הם השפיעו עלי במידה, שלא התנסיתי בה עם שום שיר אחר." אז שר לפנינו, בקול מלא רגש, את כל "מסע החורף". נאלמנו דום לנוכח הלך הנפש הקודר של השירים הללו, ושובר אמר, שרק שיר אחד, Der Lindenbaum ("עץ התרזה"), מצא חן בעיניו. למשמע דבריו אלה קפץ שוברט ממקומו ואמר, "אני מרוצה מן השירים האלה יותר מכל השאר, ועם הזמן ימצאו חן גם בעיניך.".
 
אפשר לטעון, שבקדרותו של "מסע החורף", בהשוואה לאופיו של מחזור הטוחנת היפה, יש
משום חילופי עונות, דצמבר מול מאי, וגרעין עמוק יותר של כאב, השוני בין שברון לבו של נער לזה של גבר. מיותר לחפש בתהפוכות החיים ובאירועים חיצוניים הסבר לפאתוס של "מסע החורף", כשהמלחין הוא שוברט, זה שבכוח דמיונו היוצר הצליח, בגיל 17, לקבע אחת ולתמיד את זעקתה של גרטכן במוזיקה, והמשיך לרטוט כך שנה אחר שנה במענה לכל תחינה ועתירה, ליגונם של מיניון ושל נגן תיבת הנגינה, לנוסטלגיה של מאיירהופר. אין זה מפתיע לשמוע על חזותו הרצוצה והמיוגעת של שוברט בתקופת חיבורו של "מסע החורף"; אבל לא היה זה דיכאון, אלא מעין התעלות נפש... אנו רואים אותו עוצר נשימתו ממש בשמחה נחרדת על "מסע החורף" הטראגי שלו - על המזל ששיחק לו בבחירת הנושא, על יופיו של המקרה, שהחזיר אליו את שותפו לעבודה, על אין-ספור הדימויים החדשים שקמו לחיים בשירתו, דימויי אש ושלג, מבול מים וקרח, דמעות לוהטות ודמעות שקפאו. אפשר שמלחין "מסע החורף" עלה רעב על משכבו, אבל הוא היה אמן מאושר.."
 
משימתו האחרונה של שוברט בחייו היה תיקון ההגהות לחלק השני של "מסע החורף", ואת מחשבותיו כשעבד על השיר האחרון, "נגן תיבת הנגינה" (Der Leiermann), חולה ומודע ללא אשליות כי זו מחלתו האחרונה, אפשר רק לשער. הוא הספיק לשמוע את כל מחזור השירים בביצועו של פוגל (שקיבל תגובה נלהבת הרבה יותר), אך לא זכה לראות את הפרסום הסופי, גם לא את דעתו של עיתון התיאטרון הווינאי.
"מילר הוא נאיבי ורגשני. הוא מציב לעומת הטבע החיצוני מקבילה של מצב נפשי סוער, שצבעיו ומשמעותו באה לו ממקבילו הטבעי. המוזיקה של שוברט נאיבית ממש כמו התבטאויותיו של המשורר; הרגשות האצורים בפואמות משתקפים באותה מידה של עמקות כרגשותיו הוא, ואלה באים לביטוי בצלילים בעוצמה כזו, שמן הנמנע לשיר או לשמוע אותם בלי להתפעם עד עומק הלב."
אלנה גרהרדט (Elena Gerhardt) אמרה על "מסע החורף", "המחזור הזה צריך לרדוף אותך ללא מנוח כדי שתהיה מסוגל לשיר אותו."