עיצוב

עיצוב הוא אחד הסממנים החומריים והחזותיים העתיקים ביותר בתרבות האנושית. בניגוד לאמנות שבסיסה באסתטיקה, מהותו של העיצוב נובע מקיום של פונקציה/ות. היסטוריונים של עיצוב טוענים כי העיצוב הראשון בקיום האנושי נולד מהצורך של האדם הפליאוליטי לשתות מים וכתוצאה מכך, קליפת קוקוס הפכה לקערה המעוצבת הראשונה. באופן כללי, עיצוב כולל תכנון של מוצר או של מערכת מוצרים, כך שיענו על קריטריונים רבים, כגון אסתטיקה, נוחות רבה, מחיר סביר או מאפיינים אחרים, בדיוק כמו אומנות על פי רוב, החפץ המעוצב, בדומה ליצירת אמנות, צריך לענות על צרכיו של לקוח מסוים, או קבוצה של לקוחות. בעיצוב משתמשים בכלים הקרובים לתחומי ההנדסה והאמנות, אך אין זהות מוחלטת בין תחומי העיצוב והאמנות ולכן העיצוב הוא סוג של אומנות, ואומנות היא סוג של עיצוב.
השפעתו של העיצוב ניכרת עלינו בכל רגע ורגע. הבגדים אותם אנו לובשים, עולם הפרסום, המוצרים השונים והאריזות שלהם, האינטרנט, וכל מבנה, רחוב או גן שאנו נמצאים בו.
עיצוב הוא תחום השואף לשלב בין מסרים בדומה לאמנות (מסרים פסיכולוגיים, חברתיים, אסתטיים וכו'), לבין האמצעים השונים בהם אנו משתמשים יום יום הדורשים הבנה הנדסית וידע טכני. המעצב נדרש ליצור את אמנותו במגבלות שלא קיימות לאמן שאינו מעצב.
לדוגמה, בעיצוב פנים ואדריכלות יש לרוב כוונה להעביר תחושה מסוימת לאדם השוהה בחלל (תחושת כבוד ויראה במבנה המאדיר אל או ממסד) תוך מגבלות כוחות הטבע, כוחות השוק והטכנולוגיה; ובעיצוב תעשייתי נדרש ליצור מוצר שיענה לצרכים הטכנים ומגבלות התקציב אך יהיה נוח למשתמש ויקרין תדמית המתאימה לשוק שלו.
בשנים האחרונות, עם התפתחותה של רשת האינטרנט, גדלה המודעות לשלב בין קלות שימוש לפירוט באתרים אשר מכילים כמויות רבות של מידע. לפיכך ניתן לראות פריחה בכמות המאמרים המקוונים העוסקים בנושא, ובתי ספר רבים לעיצוב מקדישים מסלולי לימוד ייחודיים לתחום של עיצוב אתרי אינטרנט. במקביל, עיצוב כערך חשוב בחיי הפרט ממשיך לגדול, ויותר ויותר אנשים מבקשים לחיות בסביבה נעימה יותר, בין אם בדרישה לשפץ ולעצב בנייני ציבור כעורים ובין אם בביקוש לרהיטים וחפצי אמנות המתאימים לכל כיס.

עיצוב ישראלי

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. 
לעיצוב ישראלי שורשים מארצות הגולה מהם הגיע העם לישראל (בעיקרם אירופה אמריקה ואפריקה) ישראל היא צומת דרכים היסטורית, בה התמודדו תדיר עם כובשים שהתעקשו לכפות עליהם סממני עיצוב זרים לרוח היהדות. לכן כה מעטים הם הממצאים "העבריים" כמו כן, ההשרדות במדינה חדשה בהתהוות, תוך התמודדות עם מלחמה מתמדת על קיומה לא איפשרה עיסוק הנושאים כמו בארגונומיה ואסתטיקה שהן אבני יסוד בתחום העיצוב.
על אף זאת בשנות החמישים שם העיצוב התעשייתי היה כבר מוכר. ב-1955 החליטה ממשלת ישראל לפנות אל משלחת הסיוע האמריקנית בתל אביב בנושא עיצוב. המשלחת הציעה שתי דרכים לקידום עיצוב בישראל, לפי הדגם האמריקני. דרך ראשונה – הקמת משרד לעיצוב תעשייתי, שבו יוכשרו מעצבים מקומיים תוך מתן ייעוץ לתעשייה המקומית. המשרד קם בשותפות עם משרדם האמריקני של מיולר-מונק, ויוזכר בהיסטוריה כ"המשרד הישראלי לעיצוב המוצר" Israel Product Design Office – IPDO.
לניהול המשרד מונו פול קרטנר ומוטי רוטנברג האמריקנים, והישראלים נתנאל כהן ואריה לביא שלמדו עיצוב בארצות הברית ועלו ארצה. אליהם גויסו 18 מקומיים בעלי רקע קרוב לעיצוב (אדריכלות, גרפיקה), ביניהם אריה סולומון ונתן קירפיצ'ניקוב. המשרד נתן שירותים מעטים לתעשייה שהסכימה לשלם תמורתם פרוטות. אחרי ששה חודשים האמריקנים נואשו ושבו לביתם. המשרד נסגר, ורק עשרה מבין "המגויסים" סיימו את ההשתלמות (שלושה מביניהם בלבד נשארו בארץ) ויצאו להתמודד עם התעשייה הישראלית, שלא הבינה מה רוצים ממנה.
דרך השנייה לקידום העיצוב ננקטה גם היא ב-1955, שבה נוצר קשר מקצועי בין המכון לאמנות של בוסטון והטכניון של חיפה. בעקבות אותו קשר הגיע לישראל מבוסטון מעצב תעשייתי אמריקני, ג'ון צ'יני. הוא לימד מעט בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון וייסד שלוחת לימודי-חוץ של הטכניון בתל אביב, להוראת עיצוב. בשיתוף עם פרופ' אהרון קשטן, הקים את "המכון לעיצוב המוצר" שהיה מאוחר יותר המכון לאריזה, ויזם כמה תחרויות עיצוב, שהביאו מקצת מבשורת העיצוב לקהל הרחב. צ'יני התגורר בארץ כמה שנים, ותרם תרומה משמעותית לתודעת העיצוב התעשייתי בישראל. קמו משרדי עיצוב עצמאיים ומפעלי תעשייה התרגלו (לאט, אומנם) לצירוף מעצבים לצוותי הפיתוח של מוצריהם.
בשנות ה-60' של המאה הקודמת התחיל ארטור גולדרייך ללמד בבצלאל עיצוב פנים. אחרי מלחמת ששת הימים החלו לימודי עיצוב. אל גולדרייך הצטרף פרופסור אורח, לן סינגר, שלימד במכון הטכנולוגי של שיקגו. ב-1973 סיים המחזור הראשון את לימודי העיצוב התעשייתי.
אך לבצלאל קמו מתחרים. נציג משרד המסחר והתעשייה בהנהלת המכון לעיצוב ביקש לעצמו שליטה על העיצוב בישראל, ושכנע את הנהלת אוניברסיטת תל אביב לפתוח בחולון חוג לעיצוב, בראשות יוסף ראוך. כמה חודשים אחר פתיחתו עזב ראוך, והרברט טירנאור, אז יו"ר האיגוד של המעצבים האמריקנים, בא עם משפחתו לישראל למשך שנה. עם עזיבתו, השאיר במקומו זוג מעצבים מארצות הברית אירווין והלן שכטר, ששמו דגש על עיצוב מעשי ועל קליטת בוגרי החוג לעיצוב בתעשייה, לעומת המגמה של בצלאל שהייתה "לדבר אודות עיצוב".
חברות ישראליות רבות ומעצבי פנים המספקים שירותים מודרניים לעיצוב הבית לאדריכל הבית, הדירה והמשרד עם טכנולוגיות ההייטק העדכניות ביותר. חברות עבודה עם רעיון מפורט וראוי במהלך הפרויקט בעיצוב כולל תכנון המשימה, גודל זמין של שטח, פונקציות, תקציב, סגנון של עיצוב, הגמר של הפרויקט.
עיצוב ישראלי הוא תחום בהתהוות ובצמיחה, שעדיין מפתח את הקוד והסממנים שיבדלו אותו ויגדירו אותו כ"ישראלי", מאחר שדיסציפלינות מובנות רבדים רבדים, וידע חדש מושתת על ידע שקדם לו, ישנה חשיבות ללימוד תולדות העיצוב, שמתפתח להיותו העיצוב הישראלי של ימינו.
אבני דרך בעולם העיצוב הישראלי:
עיצוב תעשייתי: studio redish , יעקב קאופמן, עזרי טרזי
עיצוב תקשורת חזותית: דוד טרטקובר, להב הלוי
אדריכלות: אריה שרון,
עיצוב אופנה: דורין פרנקפורט, משכית
אוצרות בעיצוב: איזיקה גאון
בעשור האחרון מדורים וכתבי עת דיגיטליים העוסקים בעיצוב וסיקור של עיצוב ישראלי: פורטפוליו ודיזיין זום.