google/wiki40b huggingface dataset:
ברטיונאז'

ברטיונאז' (בצרפתית: Bertillonage) הייתה שיטה ביומטרית מוקדמת שפותחה ב-1879 ונפוצה בסוף המאה ה-19 לזיהוי אנשים לפי מדידות שנעשו בגופם. השיטה נקראת על שמו של מייסד האנתרופומטריה, השוטר וחוקר הביומטריה הצרפתי אלפונס ברטיון.

היסטוריה

בחוק משנת 1832 נאסר לסמן עבריינים על ידי הטבעת אות קלון בברזל מלובן בגופם. 
ברטיון פיתח שיטה חלופית לזיהוי עבריינים חוזרים והנהיג במשטרה הצרפתית כרטסת מידע על אודות עבריינים. הנתונים נאספו על ידי מדידת חלקים שונים בגופו של כל עבריין, כגון גובה, אורך הזרועות והרגליים, מידות הגולגולת, ורישום שלהם על פי הנחיות מדוקדקות למטרות זיהוי. כמו כן, צולמו שתי תמונות של העבריין (פרופיל ואנפס) ביושבו על כיסא מסתובב, כך שלא תשתנה תנוחתו בין צילום לצילום. הצילום בוצע מזוויות קבועות, בתאורה קבועה וכדומה, על מנת לאפשר זיהוי בהסתמך על פרמטרים ידועים. בנוסף, תועדו סימנים מיוחדים, כגון קעקועים, כתמי לידה וצלקות, ותוארו מאפייני איברי הפנים כגון האף והאוזן.
ב-1883 זוהה בשיטה זו על ידי משטרת פריז העבריין הראשון. השיטה הוכנסה לשימוש בארצות הברית ב-1888 ובאנגליה ב-1894. השיטה שימשה בצרפת עד פטירתו של ברטיון ב-1914. 
הציוד ששימש למדידות היה יקר ומשך הזמן שנדרש לאיסוף נתוני אדם היה גדול. רמת המורכבות הגבוהה של מערכת המדידות הייתה מועדת לטעויות מצטברות. במדידות חלקי גוף היו צפויים אי-דיוקים בטווח של מילימטרים, כיוון שלא ניתן לקבוע בוודאות את נקודות הקצה למדידות. 
בארצות הברית אבד ב-1903 האמון בשיטת הברטיונאז' בשל אי התאמה בנתוניו של עבריין בשם ויליאם ווסט. בדיעבד הסתבר כי הנתונים השגויים לכאורה היו של עבריין אחר בשם דומה, שהיה כלוא מ-1901. 
באותה עת פותחה באירופה שיטת הזיהוי באמצעות טביעות אצבעות, וב-1902 זיהו לראשונה עבריין על פי טביעות אצבעותיו.
בעקבות הגילוי כי טביעות האצבע ייחודיות לכל אדם, ואינן זהות אפילו אצל תאומים זהים, הוחלפה שיטת ברטיונאז' בשימוש בטביעת אצבע.
אף על פי שהשיטה ננטשה, רכיבים מתוכה המתייחסים לתיאור הפנים הוטמעו בשיטת זיהוי אחרת - הקלסתרון.
חניון הגדודים העבריים

חניון הגדודים העבריים הוא אתר הנצחה לפעילותם של הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה המצוי בצמוד לצומת שילה שעל כביש 60 בנקודה בה מתחיל נחל שילה. באתר מצוי מונומנט בדמות שיירה של לוחמים ובהמות משא ושלטים ועליהם הסברים ותצלומים היסטוריים. בסמוך לחניון מצויה חורשה עם שולחנות פיקניק רבים ומכאן גם מתחיל מסלול רגלי מסומן לאורך נחל שילה.

רקע גאוגרפי היסטורי

לאחר כיבוש ירושלים בדצמבר 1917 על ידי הצבא הבריטי התייצב קו הגבול שבין הכוחות הבריטיים לכוחות העות'מאניים על גדתו של נחל שילה כחלק ממערך "קו שתי העוג'ות". היה זה מערך צבאי עצום עם מספר דוויזיות בכל אחד מצידי הגבול. הקו נפרץ סופית על ידי הבריטים במהלך ספטמבר 1918. שרידי קו הגבול והמערכות הצבאיות הרבות עדיין ניכרים היטב בסביבה. בין היתר מדובר בחפירות וביצורים, שרידי אמצעי לחימה ואפילו מסילת ברזל בריטית שהגיעה לפאתי הכפר א-לובן שפעלה תקופה קצרה והעבירה אספקה לכוחות הלוחמים.

פעילות הגדודים העבריים באזור

הפעילות הקרבית הראשונה וטבילת האש הראשונה של הגדוד הראשון המכונה "הבטליון ה-37 של קלעי המלך" הייתה בסמוך לכפר אום צפא שבאזור זה. בין מפקדי הגדוד היה זאב ז'בוטינסקי שהוצב בראש שנים עשר מחייליו בכפר עבוויין הסמוך. בהמשך השתתף הגדוד בקרבות לרגלי הר בעל חצור המצוי גם כן באזור. זוהי למעשה הפעילות הקרבית הראשונה של יחידה צבאית יהודית מאז מרד בר כוכבא ומכאן חשיבותה הרבה. לכן החליטה המועצה האזורית מטה בנימין על ציון פעילות הגדודים העבריים באתר זה.
ז'ולי גונסלבו

קריירה

גונסלבו נולד בכפר חלסה שליד סראגוסה, אך משפחתו התמקמה בילדותו במולט דל ולס שבקטלוניה. שם שיחק גונסלבו בקבוצה המקומית מולט, במדיה ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בעונת 1935/36., בגיל 18. לקראת עונת 1936/37 הצטרף גונסלבו לאירופה, אך מלחמת האזרחים בספרד עצרה את הפעילות הספורטיבית במדינה למשך 3 שנים. לאחר המלחמה התאושש הכדורגל הספרדי, וגונסלבו עבר לשחק באספניול שברצלונה. בעונתו הראשונה במועדון, עונת 1939/40, עזר גונסלבו להגיע למקום ה-5 בליגה הספרדית, תוך שהוא כובש 9 שערים ב-17 הופעות. שעריו הראשונים באספניול היו צמד בניצחון 2-1 על סביליה ב-24 בדצמבר 1939. בהמשך כבש רביעייה לרשתה של סלטה ויגו בניצחון קבוצתו 4-1 ב-14 בינואר 1940. גונסלבו לקח חלק בזכיית קבוצתו הן באליפות קטלוניה והן בגביע הספרדי, כשבגמר גברה אספניול על ריאל מדריד בתוצאה 3-2. עונת 1940/41 החלה עם הפסד אספניול בקופה אווה דוארטה בו לקח גונסלבו חלק בשני המשחקים. בליגה, הבקיע גונסלבו 8 שערים ב-21 הופעות, אספניול סיימה במקום ה-7 והגיעה לגמר הגביע, בו הפסידה, ללא גונסלבו בהרכבה.
בקיץ 1941 עבר גונסלבו יחד עם אחיו מריה לריאל סראגוסה, ששיחקה אז בליגה השנייה. שני האחים עזרו לסראגוסה להעפיל לליגה הראשונה דרך המקום השני. מריה עזב את סראגוסה לברצלונה, ובעונת 1942/43 סיימה סראגוסה במקום ה-13 ולפני האחרון וירדה חזרה לליגה השנייה. גונסלבו השתתף ב-15 משחקים בהם הבקיע 3 שערים, שניים מהם בהפסד סראגוסה לסלטה ויגו ב-7 במרץ 1943.
גונסלבו עזב את סראגוסה וחתם בסבדל בקיץ 1943, שם הצטרף לאחיו האחר, ז'וזפ. העונה הראשונה בסבדל, ששיחקה אז בליגה הראשונה, הייתה מוצלחת באופן יחסי - הקבוצה סיימה במקום ה-9 בליגה וגונסלבו הבקיע 8 שערים ב-23 משחקים. אולם, העונה הבאה הייתה מוצלחת הרבה פחות. גונסלבו שותף ב-14 משחקים בלבד והבקיע 6 שערים, כולל צמד לרשתה של ריאל מדריד בניצחון סבדל 3-2 ב-3 בדצמבר 1944. בסוף העונה ירדה סבדל לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום לפני האחרון.
בסוף העונה חבר גונסלבו לשני אחיו הצעירים בברצלונה, אך בעיות עם המאמן ז'וזפ סמיטייר גרמו לכך שגונסלבו כמעט ולא שיחק במדי ברצלונה. הוא השתתף במשחק ידידות אחד ובשני משחקי ליגה, נגד סביליה וחיחון, שלושתם לא לצד אחיו הצעירים. ברצלונה זכתה בקופה דה אורו ארחנטינה, אך מבלי שגונסלבו יתרום לכך במשחקים. בתחילת העונה הבאה החליט גונסלבו לפרוש מכדורגל, בגיל 28, מסיבות אישיות. בסך הכול הבקיע גונסלבו במהלך הקריירה שלו 34 שערים ב-92 משחקים בליגה הספרדית הראשונה.
גונסלבו נפטר ב-20 ביולי 2003 משבץ מוחי, בגיל 86.
העיר החופשית קרקוב

היסטוריה

בשנת 1815 הוחלט על ביטול דוכסות ורשה, וחלוקתה בין פולין הקונגרסאית לממלכת פרוסיה, אולם העיר קרקוב הושארה כעיר חופשית. בשנת 1818 הורחבה האוטונומיה של העיר, ולאוניברסיטה היגלונית שבעיר הותר לקבל תלמידים מכל רחבי פולין, ובכך הפכה העיר החופשית למרכז לפעילות פוליטית פולנית.
במהלך מרד נובמבר בשנים 1830–1831, קרקוב הייתה בסיס להברחת נשק לתוך שטחי פולין הקונגרסאית שהייתה בשליטה רוסית, ומשום כך, לאחר תום המרד הוגבלה מאוד האוטונומיה של העיר. המשטרה הייתה בשליטה אוסטרית, ובחירת הנשיא הייתה חייבת להיות מאושרת על ידי אוסטריה, פרוסיה ורוסיה.
בשנת 1846 פרץ בעיר מרד קרקוב, ולאחר דיכויו בוטלה העיר החופשית, והיא הפכה לדוכסות הגדולה של קרקוב. הדוכסות הייתה חלק מממלכת גליציה ולודומריה, לצד דוכסות אושוויץ ודוכסות זאטור. לאחר קריסת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1918 בסוף מלחמת העולם הראשונה, צורפו שטחי הדוכסות לרפובליקה הפולנית השנייה.

גאוגרפיה ואוכלוסייה

העיר החופשית של קרקוב הוקמה מהחלק הדרום-מערבי של דוכסות ורשה (חלק ממחוז קרקוב לשעבר על הגדה השמאלית של נהר הוויסלה). שטח העיר היה לפחות 1164-1234 קמ"ר, והוא גבל בשטחי האימפריה הרוסית, ממלכת פרוסיה והאימפריה האוסטרית. בשטחי העיר החופשית נכללו העיר קרקוב וסביבותיה; והם כללו 224 כפרים ושלוש ערים (כשאנוב, טשביניה ונובה גורה).
בשנת 1815 האוכלוסייה בעיר הייתה 95,000; ואילו בשנת 1843 היו בה 146,000 תושבים. 85% מהם היו קתולים, 14% יהודים, ואילו בני דתות אחרות היוו כ-1%. משפחת האצולה הבולטת ביותר הייתה משפחת פוטוצקי שהשתייכו למעמד המגנאטים, והיו להם אחוזות בקז'שוביצה.
Nova Sport (בולגריה)

Nova Premier League HD

ב-2 באפריל 2012 השיקה MTG ערוץ HD ששידר 24/7 - Nova Premier League HD, ששידר רק את ליגת הפרמייר ליג בהפרדה גבוהה. הוא שודר דרך Viasat מלונדון. בערוץ שודרו מגזינים הקשורים לליגה, תוכניות אולפן ושידורים חיים. הערוץ נסגר ב-1 ביוני 2013 כיוון שהערוץ הראשי Nova Sport החל לשדר ב-HD מ-29 ביולי אותה שנה.
הקורפוס השני (האימפריה הגרמנית)

מלחמת אוסטריה-פרוסיה

הקורפוס הוקם ב-3 באפריל 1820 כמפקדו הראשון מונה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של פרוסיה (לימים פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה). מפקדת הקורפוס הייתה לראשונה בברלין, וב-1837 הועברה לשטטין. ב-1863 חזרה המפקדה לברלין, וב-1870 השתקעה סופית בשטטין. הקורפוס השתתף במלחמת אוסטריה-פרוסיה תחת פיקוד סטפן פון שמידט כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם בין היתר בקרב קניגרץ.

מלחמת צרפת-פרוסיה

בין השנים 1870–1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת-פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. מפקדו באותה העת היה אדוארד פון פרנסקי. הקורפוס לחם בקרב גרבלוט, קרב וילירס, המצור על מץ והמצור על פריז. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס השני שמר על זהותו הפרוסית.

מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד אלכסנדר פון לינסינגן. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הראשונה של אלכסנדר פון קלוק. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, הקרב הראשון על המארן, המרוץ אל הים וקרב איפר הראשון. בנובמבר 1914 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית והשתתף במתקפת הקרפטים. ב-8 בינואר 1915 פורק הקורפוס ועל בסיסו הוקמה ארמיית הדרום. ב-17 בדצמבר 1918, לאחר סיום המלחמה, הוקם הקורפוס מחדש, ופורק ב-30 בספטמבר 1919.
כביש 989

היסטוריה

הכביש נפרץ ונסלל על ידי הקק"ל כדי לחבר את נווה אטי"ב לבניאס בדרך קצרה יותר מכביש 99 דרך מסעדה. הכביש נועד לשאת את עיקר התנועה של מטיילים אל אתר החרמון. העבודות לפריצת הכביש החלו בסוף 1971 והסתיימו בתחילת 1973. זיפות הכביש באספלט בוצע על ידי מע"ץ, שסיים את חלקו באוגוסט 1973.
ג'רום קרן

תולדות חייו

קרן נולד בניו יורק למשפחה יהודית ממוצא גרמני. הוא למד מוזיקה בקולג' ניו יורק למוזיקה ובהיידלברג שבגרמניה. משנת 1905 בילה תקופות ארוכות בלונדון וביקר במספר רב של מחזות זמר. ב-1910 נשא לאשה באנגליה את אווה לידל. במקביל, עבד בניו יורק כפסנתרן וכמלחין בסמטת טין פאן. ב-1915 ניצל כאשר לא הצטרף להפלגת האונייה "לוסיטניה" שטובעה בדרכה לאנגליה, עליה היה אמור לעלות, אך איחר בשל משחק פוקר ששיחק עד לשעות הקטנות של הלילה.
בין 1915 ל-1920 כתב לחנים ל-16 מחזות זמר בברודוויי, חלקם עיבוד למילים מאת המחזאי גאי בולטון (שגם איירה גרשווין עיבד רבים ממחזותיו). ב-1920 כתב את הלחן המלא למחזמר הגדול הראשון שלו, Sally, שהופק על ידי בכיר אמרגני ברודוויי, פלורנץ זיגפלד. ב-1925 החל קרן את שיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם אוסקר המרשטיין במחזמר Sunny. ב-1927 כתב עם המרשטיין, לפי הזמנתו של זיגפלד, את המחזמר "ספינת השעשועים", המחזמר המצליח ופורץ הדרך ביותר של התקופה. הלהיט מהמחזה Ol' Man River התפרסם בביצועו של פול רובסון והתזמורת של פול וייטמן ונכנס להיכל התהילה של פרס גראמי. מרוב מחזות הזמר שכתב באותה תקופה, למעט "ספינת השעשועים" נותרו בזיכרון הציבורי רק הלהיטים, אך להיטים אלה זכו לחיים ארוכים בזכות הפיכתם לסטנדרטים של ג'אז.
ב-1930 חתם קרן על חוזה עם האחים וורנר ליצירת מספר מחזות זמר, אך בשל השפל הגדול לא זכו רובם להצלחה קופתית. המחזמר מ-1933 Roberta כלל את השירים Smoke Gets in Your Eyes ו-Yesterdays, שני שירים שזכו לעשרות ביצועים ולפרסום אדיר מפיהם של זמרים כדיינה וושינגטון, פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד, בילי הולידיי, לואי ארמסטרונג ואלה פיצג'רלד, שרה ווהן, ג'ודי גרלנד ורבים אחרים ולביצועים אינסטרומנטליים מאת בני גודמן, ארט טייטום, ת'לוניוס מונק, סוני רולינס ואחרים.
ב-1935 עבר קרן להוליווד, עם עליית הפופולריות של הסרטים המוזיקליים. שלב זה של הקריירה שלו נחשב למוצלח ביותר מבחינה אמנותית. ב-1936 הפיק גרסה קולנועית ל"ספינת השעשועים". עבור הסרט Swing Time (עם פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס) מאותה שנה כתב את השיר The Way You Look Tonight (מילים: דורותי פילדס) שזכה בפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר בסרט לאותה שנה. הסרט היה עשיר בלהיטים בהם A Fine Romance, Pick Yourself Up ו- Never Gonna Dance. ב-1941 כתב את השיר The Last Time I Saw Paris (מילים: אוסקר המרשטיין) שנכלל בהפקה ההוליוודית של המחזמר Lady Be Good וזכה גם הוא בפרס אוסקר לשיר הטוב ביותר בסרט לאותה שנה.
בשנת 1939 חזר לברודוויי לתקופה קצרה ויצר עם המרשטיין את המחזמר Very Warm for May, שבו שובץ אחד הסטנדרטים המוקלטים ביותר בג'אז - All the Things You Are . בשנת המאה להולדתו של קרן נכללה הקלטה מקורית של השיר בהיכל התהילה של הגראמי.
ב-1944 שיתף פעולה עם איירה גרשווין, לאחר מות אחיו, ג'ורג' גרשווין. השניים יצרו את הסרט המוזיקלי "נערת שער" עם ריטה הייוורת' וג'ין קלי (הזכור בזכות הסצנה שבה ג'ין קלי רוקד עם עצמו בשיר Long Ago and Far Away).
ב-5 בנובמבר 1945 סבל מדימום תוך-גולגולתי, התמוטט במהלך טיול בניו יורק ונלקח מחוסר הכרה לבית חולים. לצדו על ערש דווי ישב אוסקר המרשטיין ששר לו את השיר I've Told Ev'ry Little Star.
עוד לפני מותו עסק בהפקת הסרט עוד תעלה תזרח השמש, שהפך עם מותו לסרט על חייו.
ישיבת ההסדר עכו

הקמת הישיבה ופעילותה

ישיבת ההסדר בעכו הוקמה בשנת תשס"ג כשלוחה של ישיבת ההסדר מעלות. בשנה זו למדו בישיבה כ-30 תלמידים שעברו אליה מישיבת מעלות. הקמת הישיבה באה על רקע עזיבת אוכלוסייה יהודית את העיר עכו, ובפרט את שכונת וולפסון במרכז העיר, שנותרה כמעט ללא תושבים יהודים. בעקבות פנייתו של רב העיר עכו, יוסף ישר, נפתחה הישיבה בבית הכנסת בשכונה שעמד בפני סגירה עקב מיעוט מתפללים. 
בראשות הישיבה מאז היווסדה עומד הרב יוסף שטרן, חתנו ותלמידו של הרב יהושע ויצמן ור"מ לשעבר בישיבת אלון מורה, כיום מלמדים בישיבה הרב יהודה דהן (רב היישוב כפר חסידים ובוגר ישיבת ההסדר קרני שומרון) הרב נריה פופר (כולל פסגות ובוגר ישיבת מרכז הרב) הרב שלמה גוטמן (בוגר מרכז הרב) הרב אורי בירן (מישיבת הר עציון שבאלון שבות)  הרב בניה גץ (בוגר ישיבת הכותל) הרב יגאל פסו (למד בישיבת מעלות והיה ר"מ בישיבה בחולון) הרב נועם ורשנר (בוגר ישיבת ההסדר ירוחם), הרב אלי אלטשולר (רב היישוב מצפה נטופה ובוגר ישיבת אור עציון) וכן הרב ד"ר יוסף שטמלר (אוניברסיטת חיפה).
הישיבה שייכת למרכז ישיבות בני עקיבא.
הגישה התורנית בישיבה היא "תלמוד גדול שמביא לידי מעשה" התלמוד הגדול קשור ל"איחוד הלכה ואגדה" - לימוד החושף את העקרונות והיסודות המהותים של התורה, שלאורם נלמדים פרטי ההלכות ומשמעותם. 
רוב תלמידי הישיבה באים ממרכז הארץ ומאזור ירושלים וחלקם המועט נשאר לגור בעכו לאחר נישואיהם. כיום (2018) מונה הישיבה כ-200 תלמידים. הישיבה מאפשרת גם לימודי הוראה לתואר ראשון בחינוך, בשיתוף עם מכללת שאנן.  
תלמידי הישיבה ומוריה עוסקים לא רק בתלמוד תורה אלא אף בפעילות תרבותית בקהילה בחיזוק הזהות היהודית והציונית בעיר. במהלך מלחמת לבנון השנייה נשארו תלמידי הישיבה בעכו וסייעו לפיקוד העורף בחלוקת מזון ובעידוד רוח התושבים. בין הפעילויות שבהן עוסקים תלמידי הישיבה ניתן למנות: אימוץ בית הספר המקיף אמי"ת בעיר, העברת שיעורי ערב ובפעילות עם נוער, התנדבות במועדוניות לילדים במצוקה, פעילות עם ילדים מוגבלים, סיוע בשיעורי בית לילדים מתקשים, חלוקת מזון למשפחות נזקקות, אימוץ ניצולי שואה, תמיכה בילדים שהוריהם נפגעו במלחמת לבנון השנייה, פעילות תרבות במסגרת אירועים עירוניים הקשורים בחגי ישראל, התנדבות במשמר האזרחי. בזכות כוח האדם הקרבי שבישיבה, תלמידיה משמשים גם ככיתת הכוננות של העיר עכו. 
בשנת תשע"א (2011) נחנך מבנה הקבע של הישיבה, הכולל בית מדרש, מבני ציבור ופנימייה.
לצד הישיבה פועלת "מדרשת הגליל המערבי - מרחביה" על שמו של תלמיד הישיבה, עמיחי מרחביה ששירת כקצין בחטיבת גולני ונהרג במלחמת לבנון השנייה. המדרשה עוסקת בלימוד תכנים וערכים במורשת היהודית והציונית בבתי-ספר יסודיים, תיכוניים ועם קבוצות מאורגנות, ומקיימת סמינריונים וסיורים מודרכים בעכו ובגליל המערבי. 
ראשי הישיבה הצהירו בפומבי כי אף שייעודה של הישיבה הוא לבלום את עזיבת היהודים את שכונת וולפסון הם מבקשים להימנע מהתגרות או עימות עם תושביה הערבים של השכונה. למרות זאת, בשנת תשס"ז (2006) התגלעה תגרה בין תלמידי הישיבה לתושבי השכונה הערבים, במהלך ההקפות המסורתיות של שמחת תורה. תקרית נוספת אירעה לאחר יום הכיפורים תשס"ט כאשר משרד הישיבה הוצת. המציתים, שלושה ערבים ישראלים, הורשעו ונידונו למאסר בגין ההצתה.
קלרניתי רבע טון

קלרניתי רבע טון הם עיצובים שונים של קלרינט שנועד לנגן במרווחים של רבעי טון.
בסביבות 1900, ד "ר ריצ'רד ה. שטיין, מוזיקולוג מברלין בנה לראשונה "קלרינט רבע טון" ייעודי, שלא קנה אהדה ונשכח במהרה.
בכל קלרינט ניתן על ידי אצבוע לנגן רבעי טון, וליישום טכני זה נדרשים במוזיקה מודרנית ומוזיקת עולם. טכניקה זאת פשוטה יחסית ואינה שונה עקרונית מהפקת צליל טונאלית שגרתית, אך משתנה בין כלים בעלי כיוון שונה. 
בשנת 1920 אלואיס הבה  הזמין "קלרינט רבע טון" מקוהלר החברה של גרזליז. באופן בלתי תלוי כנראה, בונה כלים גרמני נוסף בשם פריץ שולר, עשה ניסיון בבניית "קלרינט רבע טון" אף הוא. הוא יצר פייה אחת שמחוברת לשתי שפופרות, כשחלקו האחד ארוך מהשני. בשיטה זו, למעשה היו שני קלרינטים המכוונים לרבע טון בנפרד. מערכת מפתחות (קלאפות) אחת נשלטת על ידי מפתחות הכיוון של שתי השפופרות. שסתום ייעודי החליף בין החלקים.
מוזיקה ל"קלרינט רבע טון" הולחנה על ידי אריק מהדט, אלואיס הבה , ויקטור אולמן, ועל ידי מוזיקאי ג'אז שונים בשלהי המאה ה-20. מלחינים אחרים, כגון בלה בארטוק ו פייר בולז, הלחינו יצירות הכוללות רבעי טונים אך לקלרינט רגיל.
אומיד

שיגור הלוויין לחלל

ב-3 בפברואר 2009 דווח על ידי כלי התקשורת באיראן על שיגור מוצלח לחלל של הלוויין אומיד. בכך הפכה איראן למדינה התשיעית בעולם שיש לה יכולת פעולה עצמאית בחלל - קרי פיתוח וייצור הלוויין, המשגר והמערך הקרקעי התומך במשימת חלל.
ללוויין פריגיאה של כ-250 ק"מ ואפוגיאה של 440 ק"מ. נטיית מסלול הלוויין ביחס לקו המשווה היא כ-55 מעלות.

סיום פעולת הלוויין

הלוויין אומיד היה מצויד בסוללות בלבד, ללא יכולת טעינה. מכך נגזר אורך חיים קצר למדי, למרות ניהול חסכוני של חשמל בלוויין. ב-20 במרץ 2009 הודיעו דוברים איראנים רשמיים כי "הלוויין סיים את פעולתו בחלל". הלוויין אומיד נשרף באטמוספירה ב-25 באפריל 2009.

רכיבים מערביים בלוויין

בחינה של המצגת הרשמית שהופצה על ידי איראן באשר לתכן הלוויין מראה שנעשה שימוש רב במוצרי מדף, ובהם סוללות מצרפת, מחברים ורכיבים נוספים מארצות הברית. חלק מהרכיבים נתון בפיקוח בינלאומי, ולמרות זאת השיגה איראן רכיבים אלה ללוויין.
סמל קולורדו

סמל מדינת קולורדו או חותם מדינת קולורדו (באנגלית: Seal of the State of Colorado) מבוסס על סמל הטריטוריה שקדמה למדינה - סמל שאומץ על ידי האספה הטריטוריאלית הראשונה ב-6 בנובמבר 1861.

היסטוריה

ההבדל בין הסמל שנבחר לטריטוריה לבין הסמל המדינתי הוא הוספת המילים "מדינת קולורדו" והוספת שנת הכניסה לאיחוד - "1876".
ב-15 במרץ 1877 אישר בית המחוקקים הראשון של המדינה את הסמל.
לא ברור מי עיצב את סמל הטריטוריה שהפך לסמל המדינתי, אולם סבורים שהיה זה לואיס לדיארד וולד, מזכיר הטריטוריה שמונה על ידי נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן שעיצב את הסמל, ויש הסוברים כי גם מושל הטריטוריה ויליאם גילפין עזר בעיצוב הסמל, מאחר שאלמנטים מסמלי משפחת גילפין ומשפחת וולד מצויים בסמל הטריטוריה.

תיאור הסמל

בהתאם לחוק המדינה, נקבע כי קוטר סמל המדינה הוא 2.5 אינצ'ים. בראש החותם מצויה "עין ההשגחה" בתוך משולש, וסביבו קרני אור, הלקוח מסמל ארצות הברית. מתחת לעין מוצג פסקס, קבוצת ענפים מאוגדים יחד וגרזן קרב, סמל שלטוני שמקורו ברומא העתיקה. הענפים מסמלים את החוזק של הקבוצה שאין ביחיד והגרזן מסמל סמכות ומנהיגות. הפסקס עטוף בסרט בצבעי כחול, אדום ולבן, צבעי הדגל, ועליו המילים "Union and Constitution" - איחוד וחוקה. מתחתיו ישנו שלט אצולה עליו מצוירים שלושה הרים על רקע אדום המסמלים את הרי הרוקי שנמצאים בתחומה של קולורדו. פסגות ההרים מכוסות שלג ומעליהן עננים. בחלקו התחתון של המגן מצוירים כלי העבודה של הכורה - מקוש ופטיש על רקע מוזהב. מתחת למגן מופיע המוטו בלטינית: "Nil Sine Numine" - "אין דבר מבלי האל" והשנה 1876 - שנת הצטרפות המדינה לארצות הברית.
מיקיו אודה

ביוגרפיה

אודה נולד בהירושימה.
באולימפיאדת פריז (1924) סיים אודה במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.35 מטר, במקום עשירי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.83 מטר ובמקום עשירי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה אודה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.21 מטר, לפני לוי קייסי מארצות הברית (15.17 מטר) ווילהו טולוס מפינלנד (15.11 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר ובמקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.11 מטר. בעת חלוקת המדליות בסיום המשחקים האולימפיים כבר טייל אודה בפריז ואת מדליית הזהב האולימפית שלו לקח עבורו בן ארצו השחיין האלוף האולימפי יושיוקי צורוטה.

שיאן עולם

בעת לימודיו באוניברסיטת ווסדה שבטוקיו, קבע אודה בתחרות שנערכה בטוקיו ב-27 באוקטובר 1931 בקפיצה משושלת שיא עולם חדש כשקפץ למרחק של 15.58 מטר. 
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סיים אודה במקום 12 בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.97 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.
לאחר פרישתו הפך אודה לחבר הוועד האולימפי היפני ולקח חלק בפעילותה של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.

הנצחה

ניצחונו הונצח באולימפיאדת טוקיו (1964) כשהדגל האולימפי נישא לגובה 15.21 מטר, המרחק שקפץ והוביל אותו למדליית הזהב. 
אודה ייסד בשנת 1967 בעיר הולדתו, הירושימה תחרות אתלטיקה הקרויה על שמו.
פסח קוקיס

הרב פסח קוקיס (תרס"ג, 1903 – י"ב באלול תשמ"א, ספטמבר 1981) היה רבה הראשי של בת ים במשך למעלה מארבעים שנה.

תולדותיו

נולד ברוסיה, בנם של זאב ובתיה קוקיס. למד בישיבת כנסת בית יצחק. בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל ונמנה עם ראשוני ישיבת חברון בחברון.
בשנת תר"ץ (1930) נישא לאילה, בתו של הרב רפאל קצנלבוגן. זמן קצר לאחר נישואיו נמנה עם קבוצת בוגרי ישיבת חברון שהקימה את ישיבת היכל התלמוד בתל אביב. באמצע שנות ה-30 התמנה לרבה של בת ים וכיהן בתפקידו עד מותו. הקים את ישיבת בת ים ושימש נשיאה.
נפטר בשנת תשמ"א, ונקבר בהר הזיתים בירושלים. על שמו רחוב במערב בת ים. לאחר פטירתו הוציאו בניו את כתביו לאור.

צאצאיו

בנו הבכור הרב מרדכי - (חתנו של הרב אליהו מאיר קובנר, ראש ישיבת פורת יוסף ברחובות) מחבר הספר "שיח מרדכי" - מאמרי הגות ומוסר על סדר פרשיות התורה. פרסם מאמרים וביוגרפיות תחת שם העט מרדכי בן פסח. בנו זאב מבני ברק.
בנותיו: רחל - אשת עו"ד ד"ר חיים פוברסקי, בנו של הרב דוד פוברסקי; בלהה - אשת נפתלי חדש, בנו של הרב מאיר חדש ומשגיח בישיבת אור אלחנן; ורות - אשת יעקב שחר מרחובות.
כימואינפורמטיקה

כִימוֹאִינְפוֹרְמָטִיקָה (באנגלית: Cheminformatics) עוסקת ביישום של כלים מתחום מדעי המחשב, המתמטיקה, הסטטיסטיקה ותורת המידע כדי לפתור בעיות בכימיה ולעבד מידע כימי רחב היקף. זהו אחד מענפי הכימיה התאורטית המעורב במחקר של אובייקטים של מרחב כימי. כימואינפּורמטיקה מכסה את הייצוג, אחסון, ניהול, ניתוח ושימוש במידע כימי.

יסודות

כימואינפּורמטיקה ממוקמת בצומת של כימיה ומדעי המחשב. בליבה של כימואינפּורמטיקה הוא מושג של מרחב כימי - מכלול של כל האובייקטים הכימיים (תרכובות, תגובות כימיות, זרזים, תערובות, תמיסות, חומרים כימיים וכו'). בכימואינפּורמטיקה חיזוי תכונות של אובייקטים כימיים מתבצעת על ידי העברת ערכי תכונות ידועות של אובייקטים כימיים דומים. ברוב המקרים, ניתן לתאר אובייקטים כימיים באמצעות גרפים מולקולריים, ולכן שיטות של תורת הגרפים נמצאות בשימוש נרחב בכימואינפּורמטיקה. הגישה המסורתית לעיבוד מידע כימי היא לחשב את הווקטורים של מתארים (descriptors) עבור כל אובייקט כימי. זה מאפשר ליישם את השיטות של סטטיסטיקה מתמטית ולמידה חישובית לעיבוד מידע כימי.
ניצולת (כימיה)

דוגמה

כימאי ביצע תגובת אסטריפיקציה עם 1 מול חומצה אצטית, ו-1 מול אתנול, וקיבל בסוף התגובה 80 גרם אתיל אצטט. מהי הניצולת המולרית של התגובה?
תשובה: 80 גרם אתיל אצטט (התוצר) הם:  ולכן הניצולת הכללית היא:
יצחק מאיר וייסנברג

ביוגרפיה

וייסנברג נולד בז'ליחוב (Żelechow) ב-1878 או ב-1881 (במקורות הרשמיים מופיעה השנה 1881, אך בתו כותבת בביוגרפיה שלה על אביה שהוא מסר לה שנולד ב-1878). אביו היה בורסקאי.
ב-1904 פרסם את הנובלה הראשונה שלו: "א שטעדטיל" ("עיירה"), בכתב עת שהוציא הסופר י"ל פרץ. יצירה זו הביאה לו פרסום רב, והיא נחשבת עד היום כיצירתו החשובה ביותר. היא נכתבה כמענה לסיפור "די שטעטל" ("העיירה") מאת שלום אש. ב-1905, לאחר שי"ל פרץ עודד אותו וקירב אותו לחוגו, עזב וייסנברג את עבודתו כעושה קופסאות והתמסר לכתיבה. הוא פרסם בכתבי עת ומאספים שונים ביידיש שיצאו בפולין. כך למשל, פרסם את הסיפור "א טאטע מיט בנים" ("אב עם בנים") בכתב העת "ליטערארישע בלעטער" ב-1908. לאחר מותו של י"ל פרץ ב-1915, שהיווה עבורו מכה קשה, נעשה וייסנברג אחת מהדמויות החשובות בספרות יידיש, כשהוא תופס את מקומו של פרץ כמקדם ומעודד כישרונות צעירים. הוא התנגד, במיוחד, לשליטה של הליטוואקעס (הליטאים) – האליטה הספרותית והחברתית – בחיי הספרות ובחיים הקהילתיים. באותו זמן החל להוציא את המאסף "יודישע זאצעלביכער". הוא אסף סביבו סופרים צעירים ומבטיחים כמו שמעון הורונצ'יק, עוזר ורשבסקי, יוסף פפירניקוב ואחרים.
וייסנברג נפטר ב-13 באוגוסט 1938 בוורשה, ונקבר בשדרת הסופרים בבית הקברות היהודי ברחוב אוקופובה, ליד הירש דוד נומברג.

איפיונו כסופר

בניגוד לראייתו הסנטימנטלית של שלום אש את העיירה היהודית במזרח אירופה, וייסנברג נקט גישה נטורליסטית על מנת לחקור את המחלוקות בין היהודים, בדרך כלל, על פי המעמדות בחברה. הוא "הדגיש את השפעת הדוקטרינות המהפכניות החדשות בקרב תושבי העיירות שמעירות אותם מאדישותם ומפצות את יסודותיהן".
בכתביו, ובמיוחד בכתבי העת שהוציא, התנגד וייסנברג לאליטה הליטאית, ששלטה, לדעתו, בעולם הספרות ביידיש. התנגדותו באה לידי ביטוי בין השאר בשימוש במילים אופייניות ליידיש המקומית של עיירת הולדתו ז'ליחוב, כמו גם בכתיב ייחודי המבוסס על המבטא של היידיש הפולנית (הנבדל מזה של היידיש הליטאית). כמו כן, במסגרת מאבק זה ניסה וייסנברג להכריח את הסופרים שגילה לכתוב בכתיב יידיש ייחודי שהוא פיתח במקום בכתיב המקובל. מלחמתו זו הייתה מלחמת סרק ועוררה גיחוך בקרב הממסד הספרותי בן זמנו.
תנאי שרשרת (מתמטיקה)

במתמטיקה ובתורת הקבוצות בפרט, תנאי שרשרת (מאנגלית - Chain Conditions) הם תנאים בדבר סופיות של שרשראות בקבוצות סדורות חלקית. שימושם הנפוץ הוא באלגברה מופשטת, למשל בחוגים ומודולים.

תנאי שרשרת במבנים אלגבריים

אלגברה מופשטת היא מהתחומים הנפוצים בהם יש שימוש נרחב בתנאי שרשרת.
בהינתן מבנה אלגברי ותתי מבנים מסוימים שלו (למשל - חוג והאידיאלים שלו), נתייחס אל קבוצת תתי המבנים כאל קבוצה סדורה חלקית, עם יחס ההכלה.

תנאים נוספים

בחוגים ניתן לדבר על תנאי שרשרת גם לסוגים מסוימים של אידיאלים. למשל, נאמר שחוג מקיים ACC Principal, אם הוא מקיים ACC על אידיאלים ראשיים - כלומר כל שרשרת של אידיאלים ראשיים היא קבועה לבסוף.