google/wiki40b huggingface dataset:
קמיל פוקס

ביוגרפיה

קמיל פוקס נולד בבוקרשט שברומניה, לליאון, סוחר משכית, ולרבקה, שנפטרה כשהיה בן ארבע. היו לו שלושה אחים. הוא עלה לישראל עם משפחתו ב-1960 ושבועיים לאחר עלייתו, הגיע לכפר הנוער בן שמן, שם סיים עם תעודת בגרות חקלאית.
לאחר שירותו בצה"ל, סיים תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה, תואר שני בחקר ביצועים ודוקטורט בסטטיסטיקה - כולם באוניברסיטת תל אביב. הדיסרטציה "On Test Sizes in Linear Models for Transformed Variables" נכתבה בהנחיית מורטון בראון.
ב-1976 החל לעבוד כמרצה וחוקר בחוג לסטטיסטיקה, במחלקה לסטטיסטיקה ובמעבדה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ויסקונסין. ב-1976 החל להרצות בחוג לסטטיסטיקה וחקר ביצועים באוניברסיטת תל אביב ושימש כראש המעבדה לסטטיסטיקה. בשנת 2005, קודם לפרופסור מן המניין.
בשנים 2002–2003, שימש כראש החוג ובשנים 2005–2003 כראש בית הספר למדעי המתמטיקה. כמו כן, שימש כראש המעבדה לייעוץ סטטיסטי בין השנים 1980–1985, 1991-1997. ב-1995–1996 ו 1997–1999 שימש כסגן נשיא האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה, וב-2000–1999 שימש כנשיא האיגוד. בשנים 1985, 1993 ו-1998 היה בשבתון באוניברסיטאות פיטסבורג, פנסילבניה ואן-ארבור.
נשוי לאילזה ואב לד"ר אמיר פז פוקס ועו"ד אופרי פוקס.

מחקריו

מרבית מחקריו האקדמיים התמקדו בתורת הדגימה והסקרים ובמחקרים התחום הרפואה והניסויים הקלינים.
ב 1978, לאחר שרוצף ה-DNA של מספר וירוסים, פיתח פוקס ביחד עם חוקרים במדעי החיים באוניברסיטת ויסקונסין שיטה ייחודית למציאת הרצפים הפלינדרומיים המזוהים על ידי אנזימי הגבלה. השיטה מבוססת על השוואה ממוחשבת של אורכי קטעים שנוצרים מהחיתוכים של אנזים ההגבלה עם ההתפלגות כל הקטעים האפשריים הנוצרים על ידי כל הפלינדרומים בני ארבעה, חמישה ושישה נוקלאוטידים. השיטה תוארה וצוטטה גם בהרצאה בקבלת פרס נובל באותה השנה. באותו המאמר השיטה הממוחשבת זיהתה את הרצף עבור אנזים ההגבלה AvaII. עם ריצוף ה-DNA של וירוסים נוספים, המשיך פוקס בניתוח הרצפים המזוהים על ידי אנזימי הגבלה ובניתוח התפלגויות הנוקליאוטידים.
פוקס עסק במחקר של אישים ששמותיהם חוקקו בדפנות שתי קבוצות גלוסקמאות, ובסיכוי שהם היו ממשפחתו של ישו מנצרת. אחד המחקרים עסק בשמות שעל הגלוסקמה מהאוסף של עודד גולן עליה היה חקוק "יעקוב בר יוסף אחוי דישוע". מחקרים נוספים עסקו בשמות שעל גלוסקמאות שנמצאו במערת קבורה בתלפיות עם השמות: Μαριαμηνου [η] Μαρα, יהודה בר ישוע, םתיה, ישוע בר יוסף, יוסה, םריה. מחקריו תרמו פן סטיסטי לדיון האקדמי והציבורי הסוער ולהתייחסויות וציטוטים מרובים בספרות המדעית ובעיתונות.
בישראל, פוקס מוכר בעיקר בזכות הסקרים שערך לעיתון "הארץ" (עד שנת 2015) וכסוקר של ערוץ 13 (עם החדשות 13 ששידרו בעבר בערוץ עשר). עד שנת 2015, הוא ערך את תחזיות ליל הבחירות גם בערוץ 1 ובערוץ 2. תוצאות חלק ממחקריו בתורת הסקרים סוכמו בשני ספרים שכתב וערך. תחזיותיו בלילות בחירות היו מדויקות יחסית, עד לליל הבחירות ב-2015 בו התחזית התאפיינה הן בסטייה פוליטית והן בסטייה סטטיסטית. בשנים האחרונות, סטיות ניכרות בתחזיות ליל הבחירות נצפו גם בארצות אחרות (כמו אנגליה וארצות הברית). פוקס חקר וניתח את הגורמים שתרמו לסטיות והשפעתם על מגמות בתורת הסקרים.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת היה זה פוקס שניהל את המדגם בערוץ 13 והיחידי שדייק עם המדגם אל מול תוצאות האמת.
בספרם המשותף של פוקס ושאול בר-לב, הם מנתחים את המונח יהדות ישראלית וטוענים כי גם חילונים מוצהרים מקיימים טקסים דתיים יהודיים. הספר מבוסס על מחקר בו לקחו חלק מעל ל-3000 איש.
אברהם אביש מליסא

רבי אברהם אביש מליסא (גם: אבוש; מפרנקפורט (פרנקפורטר); ת"נ לערך – תקכ"ט) היה אב בית הדין בליסא וכן ראש בית הדין בפרנקפורט. שמו מפורסם כאחד מראשי האוסרים בפרשת הגט מקליווא.

תולדות חייו

נולד בערך בשנת ת"נ במזריטש דליטא, שם כיהן אביו, ר' צבי הירש, כאב בית דין. בצעירותו לא נודע כבעל כישרון יוצא דופן, אולם הִרבה בתחנון ותפילה ונפתחו לו שערי תורה ומאז לא פסק מלשפוע דברי תורה. למד אצל רבי שמואל מפיורדא (ה"בית שמואל"), ולאחר מכן נסע לפרנקפורט ללמוד אצל רבי נפתלי כ"ץ שהיה רב המקום באותה עת, אצלו למד גם קבלה. בשנת תע"א, לאחר שרפה גדולה שפרצה בעיר ובגינה הושם רבי נפתלי כ"ץ במאסר - התפזרו תלמידיו של רבי נפתלי וגם רבי אברהם חזר לפולין. שם התפרנס תקופה ממכירת שמנים, עד שהחל לשמש ברבנות. בשלב כלשהו למד כנראה גם אצל רבי צבי הירש ביאלה.

נישא לבתו של רבי אליהו הכהן מזריטש (חתן רבו רבי שמואל מפיורדא)

ברבנות

כיהן ברבנות בכמה קהילות עד לשנת תקי"ג אז נפטר אחיו, רבי מרדכי, והוא נקרא לכהן תחתיו ברבנות העיר ליסא שבפולין גדול, שם כיהן כשש שנים. את כהונתו כרבה של פרנקפורט החל בשנת תקי"ט כמה שנים לאחר פטירתו של רבם הקודם רבי יעקב יהושע פלק (ה"פני יהושע") שם כיהן עד לפטירתו בשנת תקכ"ט.
עמד לימינו של רבי יהונתן אייבשיץ בפולמוס הקמיעות.
ביחד עם שאר רבני פרנקפורט היה רבי אברהם אביש מעורב מול רוב רבני הדור בפרשת הגט מקליווא, אך יש המפקפקים במידת מעורבותו של רבי אברהם אביש מליסא, בפועל בפולמוס, למרות שחתמו בשמו על כל הכרוזים הוא חתום בעצמו בפועל רק על המכתב הראשון, וגם על חתימה זו הודיע רבי שמעון  קופנהגן כי הוא חזר בו מיד לאחר החתימה וכעס על אלו שהפעילו נגדו לחץ כבד כדי שיחתום, על ידי סילוף סיפור המעשה.
בשדות פלנדריה

בשדות פלנדריה (אנגלית In Flanders Fields) הוא שיר מלחמה אשר נכתב במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי ג'ון מק'קרי. השיר הפך להיות השיר הנודע ביותר שנכתב בזמן המלחמה.

רקע

סגן-אלוף ג׳ון מק'קרי היה רופא צבאי קנדי בן 41 אשר שירת בחיל המשלוח הקנדי במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-2 במאי 1915 היה עד למותו של חברו, סגן אלקסיס הלמר, אשר נהרג במהלך קרב איפר השני. ביום המחרת, 3 במאי 1915 כתב מק'קרי את השיר. השיר פורסם לראשונה ב-8 בדצמבר בכתב עת לונדוני.
מק'קרי עצמו מת בהמשך המלחמה כנפטר ב-28 בינואר 1918 בעקבות דלקת ריאות.

מעמד

השיר זוכה למעמד קאנוני בקנדה, בשל השתתפות חיילי קנדה במלחמת העולם הראשונה בחזית זו, והוא אחד הסמלים הלאומיים המרכזיים בתרבות הקנדית. הוא נקרא בעצרות ימי הזיכרון, ובבתי הספר הוא נלמד על-פה. הבית השלישי מושמט לעיתים, בעיקר בגרסאות הנלמדות בבתי הספר, עקב הרוח המלחמתית הנושבת ממנו. קטע מהשיר מודפס על גבי שטר 10 הדולרים הקנדיים. השיר נפוץ גם בבריטניה, כחלק מטקסי יום הזיכרון.
צארבץ

צַארֶבֶץ (בבולגרית: Царевец) היא מצודה מימי הביניים הנמצאת על גבעה בעלת אותו שם בעיר וליקו טרנובו שבצפון בולגריה. בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1185-1393  העיר נקראה טרנובו, והייתה עיר הבירה, ומרכז השלטון - ארמון הצאר וכנסיית הפטריארך היו בצַארֶבֶץ.

היסטוריה

העדות המוקדמת ביותר להתיישבות היא מהאלף השני לפנה"ס. במאה הרביעית התיישבו שוב במקום ובמאה החמישית הוקמה במקום מצודה ביזנטית. בניית המצודה הבולגרית החל מהמאה ה-12, עם כינונה של האימפריה הבולגרית השנייה, שבירתה הייתה בווליקו טרנובו. אז הפכה המצודה לחשובה ביותר בבולגריה.
בשנת 1393 המצודה נכבשה על ידי סולימאן צ'לבי, בנו של באיזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית, לאחר 3 חודשי מצור. היא הוחרבה ונשרפה ב-17 ביולי, והאירוע סימל את סופה של האימפריה הבולגרית.
שיחזור המצודה החל בשנת 1930 בתקופת ממלכת בולגריה, והסתיימה בשנת 1981 - לכבוד 1,300 שנים לתחילת העצמאות הבולגרית.

המבנים

המצודה מתנשאת על גבעה המזדקרת מעל עמק בו זורם הנהר יאנטרה. מוקפת חומות שעוביין עד 3.6 מטר, עם 3 שערים. השער הראשי - הכניסה המערבית ביותר עם גשר מתרומם, בה ממוקמת הכניסה הקיימת כיום.
ארמון הצאר ממוקם במרכז המצודה, מוקף בחומה נוספת ובה שני מגדלים. בארמון נמצא חדר הכס, כנסיית הארמון, ואגף מגורים.
בראש הגבעה ממוקמת כנסיית וארמון הפטריארך, שנבנו על שרידי כנסייה עתיקה יותר. הכנסייה שוחזרה בשנת 1981, ועל קירותיה צוירו בשנת 1985 ציורי קיר בסגנון מודרני, המתארים מוטיבים נוצריים, אך גם אירועים מתקופת האימפריה הבולגרית השנייה.
מגדל בלדווין (Балдуинова кула) בצד הדרומי של המצודה, הוא שחזור של מגדל בסגנון ימי הביניים ממצודה בולגרית אחרת, במקום בו היה מגדל קדום יותר שבו נכלא ומת בלדווין הראשון שליט האימפריה הלטינית.
ארכאולוגים מצאו על הגבעה שרידים של כ-400 מבנים שונים שנבנו רובם בימי הביניים, כולל 22 כנסיות וארבעה מנזרים.
בצד הצפוני של המצודה, על צוק המתנשא בגובה רב מעל הנהר, נמצא "סלע ההוצאה להורג", ממנו היו דוחפים את הנידונים למוות אל מותם.

חיזיון אור-קולי

מאז 1985 מתקיים במקום בשעות הערב המאוחרות חיזיון אור-קולי אם הגיעו מספיק תיירים לעיר, המופע משלב אורות ובהם קרני לייזר, מוזיקה דרמטית עם פעמוני כנסייה והוא מתאר את תולדות המקום ואת ההיסטוריה של בולגריה.
המסע המופלא

תקציר העלילה

העלילה מתחילה כאשר ילדה בשם צ'יהירו, עוברת לבית חדש יחד עם הוריה.
אבא של צ'יהירו מנסה לנסוע בדרך קיצור, אך הוא טועה בדרך.
צ'יהירו ומשפחתה הגיעו בטעות ללונה פארק נטוש, והחליטו להיכנס ולחקור אותו.
הם מגלים שהגיעו למקום שבו יש רק מסעדות, שם הוריה של צ'יהירו מחליטים לשבת לאכול, אך האוכל מכושף והם הופכים לחזירים. צ'יהירו מגלה שהיא לכודה בעולם הרוחות בתקופת האדו, אך למזלה פוגשת בנער בשם האקו, שעוזר לה להשיג עבודה בבית-מרחץ לרוחות שונות ומשונות כך שתוכל להישאר מבלי שהמכשפה, השולטת במקום תפגע בה. וביחד איתו היא מנסה להחזיר את הוריה בחזרה לבני אדם ובדרך היא מתמודדת עם שלל הרפתקאות יוצאות דופן.

הפסקול

את הפסקול של הסרט הלחין ג'ו היסאישי, כברבים מסרטיו של מיאזאקי. סגנונו הוא עירוב של הסגנון המערבי הקלאסי עם הרמוניות וכלי הקשה יפניים. קטעי הלחן השונים, החוזרים לעיתים ומשתלבים זה בזה, מאפיינים את הדמויות השונות בסרט ואת מצבן הרגשי.

נושאים

הנושאים של הסרט מושפעים בכבדות מפולקלור שינטו-בודהיסטי יפני. רוב עלילת הסרט מתמקדת סביב בית מרחץ יפני שבו מגוון רחב של דמויות מהפולקלור היפני, ביניהן רוחות הקאמי, באות להתרחץ.
צ'יהירו פוגשת גם קאמי שהם חיות או צמחים. מיאזאקי אמר על כך: "בזמנו של סבי, האמינו שקאמי התקיימו בכל מקום - בעצים, נהרות, חרקים, בארות, כל דבר. הדור שלי לא מאמין בזה, אבל אני אוהב את הרעיון שכולנו צריכים לנצור את הכול מכיוון שרוחות עלולות להיות שם, ועלינו לנצור הכול כי יש סוג של חיים להכול."
הסרט הושווה להרפתקאות אליס בארץ הפלאות שכן לסיפורים יש מספר אלמנטים משותפים, כגון התרחשותם בעולמות פנטסיה, העלילות שכוללות כשל בלוגיקה, וקיומם של מוטיבים כמו אוכל שהם בעלי תכונות מטאמורפיות; על אף שהנושאים לא משותפים. הקוסם מארץ עוץ גם הוא הושווה למסע המופלא.

הצלחה בעולם

הסרט יצא לאקרנים ביפן בשנת 2001. בעולם כולו הוא גרף הכנסות בסך של כרבע מיליארד דולרים. כ-23 מיליון יפנים צפו בסרט (כשישית מאוכלוסיית יפן) והפכו אותו לסרט המצליח ביותר בתולדות המדינה, מקומי או זר. הסרט אשר החזיק בתואר ביפן עד אותה שנה היה "טיטאניק".
ב-2002 יצא הסרט באמריקה בדיבוב לאנגלית (בקולותיהם של דבי צ'ייס - "לילו וסטיץ'"; וג'ייסון מארסדן - "אבא חורג, אמא חורגת") וב-3 ביולי 2003 יצא לאקרנים בישראל בשתי גרסאות – מתורגמת ומדובבת (בקולותיהם של לני כהן; ויונתן השילוני – "חלומו של הנרי").
לאחר צאת הסרט הכריז מיאזאקי כי יהיה זה סרטו האחרון. אולם, בשנת 2004 הוציא סרט נוסף בשם "הטירה הנעה של האול", אשר זכה להצלחה דומה, בשנת 2009 הוציא את הסרט "פוניו על הצוק ליד הים" שגם זכה להצלחה רבה, ב-2013 הוציא את הסרט "הרוח העולה", וב-2020 עתיד לצאת סרט אנימציה נוסף באורך מלא שיביים, "איך אתה חי?".
תעלומת ה"חד-קרן"

עלילת הספר

בזמן ההליכה בשוק בבריסל, טינטין רוכש דגם של ספינה ישנה בשם "החד-קרן", כמתנה עבור חברו קפטן האדוק. במהרה שני אנשים, אספן בשם איוואן איוואנוביץ' סכרין, ואדם בשם ברנבי, מנסים נואשות לקנות מטינטין את הדגם במחיר גבוה, אך לשווא. טינטין מגיע לדירתו שם שלגי מפיל את הספינה ושובר את התורן הראשי שלה. כשטינטין מראה להאדוק את דגם הספינה, הוא מבין שזהו דגם של ספינת אחד מאבותיו, סר פרנסיס האדוק. הדגם נגנב, וטינטין שחושד בסכרין, מגלה שיש לו דגם זהה, שגם הוא נגנב. בחזרה בדירתו, טינטין מגלה קלף מגולגל על הרצפה, ומבין שהיה חבוי בתורן הדגם. על הקלף מצוי רמז למיקומו של אוצר גדול, ומתברר שקיימים שלושה דגמים שונים, שמכילים כל אחד קלף, שביחד מצביעים על מיקום האוצר.
לפי קפטן האדוק, ספינתו של סר פרנסיס הותקפה על ידי הפיראט רקהם האדום, שהעביר אליה את אוצרו וכלא את סר פרנסיס. לאחר שפרנסיס הצליח לברוח מכבליו, הוא הרג את הפיראט וטיבע את הספינה, ולכן יודע את מיקום האוצר.
ברנבי מגיע לביתו של טינטין, ומנסה להעביר לו מידע חשוב כשהוא נורה בגבו, אך מצליח לשרוד. לאחר מכן היורים חוטפים את טינטין, בחושבם שהוא מחזיק שניים משלושת הקלפים, אך הוא מצליח לחמוק ומתקשר לקפטן האדוק, שמגיע ביחד עם הבלשים תומפסון ותומסון שעוצרים את החוטפים.
בנוסף, תומסון ותומפסון עוצרים כייס, שמתברר כקלפטומן כפייתי, ובדירתו הם מגלים את כל שלושת הקלפים, וטינטין יוצא לחפש את האוצר.
אמנת ז'נבה השנייה

אמנת ז'נבה השנייה 1906 מכילה את כללי אמנת ז'נבה הראשונה על מצבי מלחמה בים. כללים הנוגעים להגנה על צוותים רפואיים ודתיים ביבשה, מיושמים להגנה על אניות המשמשות לצורך שירות רפואי.
שער הגיהנום

"שער הגיהנום" של דרווזה הוא בור בקוטר של כ-70 מטרים ובעומק 30 מטר ליד הכפר דרווזה שבטורקמניסטן, בתוכו בוערת אש ברצף מאז 1971.
האזור סביב דרווזה עשיר במרבצי גז טבעי. הבור נוצר בטעות: בשנת 1971 גאולוגים סובייטים קדחו אל תוך חלל תת-קרקעי,
וציוד הקידוח קרס פנימה תוך כדי יצירת הבור הרחב. הם גילו כי הבור מלא בגז מתאן רעיל, וכדי להיפטר מהגז ולקחת את הציוד ששקע לבור הם החליטו לכלות את הגז בצורה טבעית על ידי הדלקתו. לפי הערכתם הגז היה אמור להיגמר תוך כמה ימים, אולם בפועל הבור בוער מאז אותו יום. ככל הנראה המדענים לא העריכו נכונה את כמות הגז שיש. לפי יחידת הסטטיסטיקה של מחלקת האנרגיה של ארצות הברית, לטורקמניסטן יש את מאגר הגז הטבעי השישי בגודלו בעולם. 
התושבים שגרים סמוך לאתר העניקו לבור את שמו "שער הגיהנום", בשל האש, החום הרב ועצם היותו בור פעור באמצע המדבר.
טורקמניסטן מתכננת לפתח ולהגביר את תפוקת הגז הטבעי. באפריל 2010 ביקר באתר נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב והורה לסגור את הבור או לנקוט בצעדים שיקטינו את השפעתו על פיתוח שדות גז אחרים בסביבה, אולם נכון ל-2019, האש עדיין בוערת.
בנובמבר 2013, החוקר ג'ורג' קורוניס  היה לאדם הראשון שירד לקרקעית הבור ואסף דוגמיות מהקרקע ומהאקסטרמופילים בקרקעית. המשלחת בראשותו מומנה גם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק.
משפחה שולטת

עלילת הסדרה

סיפורה של משפחת לוריא, משפחה ישראלית רגילה מנווה צה"ל, המגלה יום אחד כי היא נצר לשושלת של דוד המלך מבדיקת DNA שמצאה התאמה בין דוד המלך לבין ישי לוריא של 98% והופכת למשפחת המלוכה הראשונה של מדינת ישראל. משפחת לוריא אינה משפחה מלכותית במיוחד, ולכן היא נתקלת בקשיים רבים ומשעשעים בהתמודדותה עם חובותיה המלכותיות. בסוף עונה 4 משפחת המלוכה מתכננת לטוס לתאילנד ולבסוף לא טסה מאחר שמתברר שהמלכה שלומציון בהריון.
בנוסף הייתה כוונה לצלם עוד פרק בו מסופר מה קרה אחרי 10 שנים אך זה לא יצא לפועל.
מירנדה מיי

ביוגרפיה

מירנדה מיי נולדה באוהיו והחלה לשחק בגיל 8. בגיל 10 עברה ללוס אנג'לס, ולוהקה לסרט The Heartbreak Kid.
מריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל

ביוגרפיה

מריה לואיזה שרלוטה נולדה בקופנהגן ב-9 במאי 1814, לוילהלם, נסיך הסן-קאסל ולואיזה שרלוטה, נסיכת דנמרק, נכדתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק. בשנת 1817 נולדה אחותה לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, שלימים התחתנה עם כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. 
ב-11 בספטמבר 1832 התחתנה מריה לואיזה שרלוטה באופנבך, עם פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו, נכדו של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ואחיו של לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט, ממנו נולדו לה 3 ילדים.
בשנת 1864 מת בעלה פרידריך אוגוסט, וב-28 ביולי 1895 מתה מריה לואיזה שרלוטה בלנגריס.
עידית אברהמי (במאית)

ביוגרפיה

אברהמי נולדה בתל אביב ב-1977. בתו של שחקן התיאטרון אורי אברהמי והמחזאית סמדר אמיתי. 
בוגרת בית הספר לקולנוע וטלוויזיה סם שפיגל בירושלים. את לימודיה סיימה ב-2005. סרט הגמר שלה, "חילמי שושא מת מעצמו", השתתף בתחרות הסרטים התיעודיים בפסטיבל חיפה (2006) ונרכש לשידור על ידי ערוץ "יס דוקו" וכן השתתף בפסטיבלים ברחבי העולם. הסרט, הפקה משותפת של יעל שביט ובי"ס סם שפיגל, הביא את סיפור מותו של הילד הפלסטיני חילמי שושא על ידי רכז הביטחון של ההתנחלות ביתר עלית, נחום קורמן.
בשנת 2008 שודר סרטה הדוקומנטרי השני "השחקנים נגד הקהל" (יס דוקו). הסרט הביא את סיפורה של להקת תיאטרון "החאן" המיתולוגית בירושלים של שנות ה-70. אברהמי חזרה 30 שנה לאחר התפרקות הקבוצה אל השחקנים, ביניהם אביה השחקן אורי אברהמי; וכן שחקנים נוספים בקבוצה - אבי פניני, ששון גבאי, ספי ריבלין, רחל שור, עליזה רוזן ועוד - והציגה את סיפורה של קבוצת השחקנים המהפכנית.  
בשנת 2009 שודרה בערוץ 24 הסדרה "רוק רימון" בבימויה, שעקבה אחרי הלימודים ברימון בית ספר למוסיקה. 
בשנת 2011 שודרה הסדרה אותה יצרה וביימה, "העיתונאים" (יס דוקו). סדרה בת 6 פרקים שתיעדה בזמן אמת את קריסת העיתונות המודפסת בישראל. הסדרה עקבה אחרי מספר עיתונאים ישראלים בולטים - גידי וייץ, רן רזניק, אלון עידן, גידי מרון, עודד שלום ואחרים - והציגה את עבודתם במקביל להידרדרות במעמדם של עיתונאי הדפוס, וכן הביאה את סיפור סגירתו של המקומון "העיר" ואת סיפור הקמתו של "ישראל היום". 
בשנת 2012 ביימה את העונה הראשונה של "חלומות מפלסטיק" (הוט), סדרה תיעודית בת 10 פרקים שתיעדה את תעשיית הניתוחים הפלסטיים ואת המחיר שנשים וגברים מוכנים לשלם עבור פולחן היופי.
בשנת 2014 ביימה את "סלפיז" (הוט), סדרה תיעודית בת 10 פרקים שתיעדה את השנה האחרונה של תלמידי תיכון והציגה תמונת מצב של הנוער בישראל. הסדרה תיעדה את ההכנות של התלמידים לנשף הסיום וכן את הפערים הכלכליים והסוציו אקונומיים בין התלמידים השונים.
בשנת 2016 יצרה וביימה את "סיפורי בדים" (יס דוקו) - סדרה תיעודית בת 6 פרקים שמציגה את אחורי הקלעים של תעשיית האופנה הישראלית, ומציגה את הפער שבין היום יום ההישרדותי של מעצבי אופנה בישראל לבין ההכנות לשבוע אופנה נוצץ בתל אביב. 
אברהמי עבדה בין השנים 2000–2006 ככתבת ועורכת בעיתון "העיר" ובעיתון "הארץ".
בורג' אל-מלח

בורג' אל-מלח או "מבצר המלח" היא מצודה ממלוכית הנמצאת בצפון בקעת הירדן, ממערב לחמאם אל-מליח.  המצודה נמצאת כ-200 מטר מעל פני הים ו-100 מטר מעל פני השטח. היא בנויה על כתף טופוגרפי בקצה שלוחה הררית, אשר למרגלותיה עובר כביש תיאסיר-מחולה.

תיאור המבצר

המצודה בנויה מאבני גזית בצורת ספינה או אליפסה; פינות המבצר מעוגלות. שטחה 4,750 מטר רבוע (95 מטר אורך ו-50 מטר רוחב).ישנו שער עם שתי מזוזות אבן מעובדות ובהן פותות לנעילה, בית שער, ששרידי משקוף שער מוטלים על ריצפתו ושרידי חדרים מלבניים, בעלי תקרה קמורה. בפינה הצפונית של המבצר יש תעלה גדולה עמוקה, כנראה חפיר. החרסים שנמצאו במקום הם מימי הביניים.
המצודה שלטה על דרך עתיקה שקישרה בין שכם לצפון בקעת הירדן ולעמק בית שאן. מיקומה של המצודה הוא במקום בו הדרך העתיקה, העוברת בצמוד לוואדי אל-מליח, עוברת במעבר צר.
ניתן לזהות במצודה זאת את השיטתיות הצלבנית: במבט דרומה ניתן לראות את פסגת הסרטבה שבה הייתה מצודה צלבנית, ומצפון את כוכב הירדן - מצודה נוספת; כך ניתן היה לשמור על קשר עין על פני עשרות קילומטרים ולהעביר הודעות מהירות.

גאולוגיה

המבצר ממוקם בשיאו של העתק גאולוגי: רוחבי, ממזרח למערב, אשר מקורו בתזוזות של בקעת הירדן; ואורכי, מצפון לדרום, בעקבות תנודות בשבר הסורי-אפריקני. כתוצאה מכך מופיעים על פני השטח סלעים מתקופות גאולוגיות קדומות ובהמשך הוואדי מופיעות נביעות של מים חמים. הגבעה בנויה מסלעי אבן גיר אשר בהם ניכרת השפעה הסחיפה. כך נוצרת צורה מינאטורית של קרחונים. תופעה המוסברת במבנה המיוחד של אבן הגיר מתקופת היורה עליון בורג' אל-מלח. מנחם מרקוס כותב בספרו כי מבנה דומה של סלעים, המכונה טרשונים (Lapie's), מצוי באזור רמתא - שובא - הר דב, במורדות החרמון, אף הוא מתקופת היורה.
מצפון-מערב למצודה מתנשא רכס ראס-אל-רמאלי (הר החול) המורכב מחול צבעוני - אבני חול נוביות. למרגלות הגבעה סלעי בזלת וטוף געשיים שגוונם סגול, אדום וצהוב מתצורת תיאסיר], בעובי משוער של 232 מטר, שהיא שלב מעבר מסלעי תקופת היורה לסלעי הקרטיקון התחתון - אחד המקומות היחידים בשומרון. מרקוס מציין כי מחשוף יפה במיוחד של תצורה זו בולט במורדות הדרומיים של "אס אבו שושה" - 800 מטר מצפון לכתף בורג' אל-מליח.
בדרום מערב השומרון התגלו כשלושים ריכוזים של מחשופים וולקניים דומים.
בראש הגבעה "ראס רמלי", נקודת גובה 419 מטר, במורד מצוי גלעד הבנוי מסלעים כבדים ושברי מטוס סיור קל. על לוח האבן מצוין כי במקום זה נפלו שני קציני צה"ל, דורון גביד ודוד גבעון, ב-11 באוקטובר 1970 במסגרת פעולה לבלימת חדירת חוליות המחבלים.
יוסף נבון

ביוגרפיה

נולד בשנת 1858 (ה'תרי"ח) בירושלים, בן למשפחה ספרדית שישבה בארץ מאז שעלה לירושלים הרב אפרים נבון בראשית המאה ה-18, ושבמשך דורות רבים הוציאה מתוכה רבנים, מנהיגים ושליחי ציבור. אביו, הרב אליהו פנחס אפנדי נבון (בנו של ר' יהודה (מורנו) בן רפאל נבון), היה בא כוחה של העדה היהודית במועצת המחוז של ירושלים, ואמו אסתר הייתה אחותו של חיים אמזלג (אמזלק), סגן הקונסול הבריטי ביפו.
בילדותו למד בתלמוד תורה של העדה הספרדית, ובגיל 13 שלח אותו אביו ללמוד בבית ספר תיכון במרסיי שבצרפת. בשובו עסק במסחר ובבנקאות, בשותפות עם הבנקאי השווייצרי יוהנס פרוטיגר (1836–1899). הוא נשא לאשה את גישע פרומקין שכינויה היה בוליסה, בתו של אלכסנדר-סנדר פרומקין (אביו של ישראל דב פרומקין, הבעלים והעורך של העיתון "חבצלת") זו הייתה החתונה הראשונה בין ספרדי ואשכנזיה ביישוב הישן. רכש משותפו פרוטיגר את בית מחניים "הראשון" (רחוב הנביאים 59 מאחור, בירושלים) והתגורר שם בין השנים 1885–1934, הבית נודע מאז כבית נבון ביי.
במשך שנים פעל רבות בבניין הארץ: סייע ברכישת הקרקעות ששימשו לייסוד פתח תקווה וראשון לציון; הקים שיכונים לעולים עניים מתימן; סייע בייסוד שכונות בית יוסף, מחנה יהודה וסוכת שלום בירושלים. אחרי שירד מנכסיו עזב את הארץ ועבר להתגורר בצרפת, הוא השאיר את אשתו ובנותיו בירושלים כמעט ללא קורת גג מכיוון שהבנק עיקל את נכסיו שכללו את בית מחניים. יוסף נבון לא חזר לירושלים ואשתו גישע נשארה בירושלים שאליה הגיעה עם הוריה מרוסיה בהיותה ילדה.
צ'וקודו

צ'וּקוּדוּ הוא כלי תחבורה דו גלגלי בעל גלגלים קדמיים ואחוריים המשמש להובלת מטענים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ה"צ'וקודו" עשוי ממשטח צר, המקביל אל הקרקע, שני גלגלים וכידון היגוי המחובר לגלגל הקדמי.
במשטח שטוח אופן ההפעלה של ה"צ'וקודו" דומה לאופן ההפעלה של קורקינט.
טירת סינדרלה

הקמת הטירה

הטירה הוקמה במשך 18 חודשי בנייה, והקמתה הסתיימה ביולי 1971. גובהה של הטירה 57 מטרים, והיא גבוהה פי שניים מטירת היפהפייה הנרדמת שבדיסנילנד, אולם הטירה נבנתה בשיטת פרספקטיבה כפויה - היינו באמצעות פרספקטיבה הטירה נראה הרבה יותר גבוהה מאשר היא במציאות וזאת באמצעות היחסים של המבנה - ככל שהטירה גבוהה יותר, הפרופורציות נהיות קטנות יותר - ובשיטה זו החוד שבקצה העליון של הטירה נראה כפול מגובהו האמיתי. קירות הטירה מוטים על מנת להגביר את האשליה של הגובה.
אף שהטירה נראית כבנויה מלבנים אפורות לבנות עם רעפי גג ירוקים כהים (למעט הצריח העליון הנראה צבוע זהב), אין לבנים בטירה והיא כולה בנויה על מבנה פנימי העשוי 600 טונות פלדה, ומצופה בקירות פיברגלס. בסיסי הטירה עשויים בטון. הטירה נבנתה חלקים חלקים שהורכבו במקום, ונועדה לעמוד ברוחות שמהירותן עולה על 144 קמ"ש. בניגוד לאמונה הרווחת, לא ניתן לפרק את הטירה במקרה של סערות חזקות במיוחד.
הטירה מוקפת חפיר בו זורמים 12,750,000 ליטר (12,750 מטר מעוקב) של מים. בניגוד לגשר המתרומם בטירת היפהפייה הנרדמת, הגשר העומד בכניסה לטירת סינדרלה אינו יכול להתרומם.
13 גרגוילים מעטרים את הטירה.

הטירה בלילה

לאחר השקיעה מוארת הטירה ב-16 מיליון נורות LED הממוקמות במרפסות וצריחי הטירה. הטירה מהווה חלק ממופע הזיקוקים הלילי הנערך בפארק, ומשנה את צבעיה בהתאם לשלבי המופע.

עיטורי הטירה

באולם הכניסה של טירת סינדרלה מצויים חמישה פסיפסי קיר (מוזאיקות) המתארים את סיפור הסרט של אולפני וולט דיסני "סינדרלה" משנת 1950.
הפסיפסים, שגודלם 3 X 5 מטרים, נוצרו על ידי האומן האנס ג'ואכים שארף. בניית הפסיפסים ארכה כשנתים, ובהם מאות אלפי ריבועי זכוכית איטלקית עם למעלה מ-500 צבעים. חלק מהיחידות מהם עשוי הפסיפס עשויי כסף סטרלינג ו-14 קרט זהב.
הפסיפסים מתארים את סיפור סינדרלה, ומקפידים שצבע עורם של אחיותיה יהא שונה משלה - האחת "אדומה מכעס" והשנייה "ירוקה מקנאה", כאשר סינדרלה נועלת את נעל הזכוכית.

חדרי הטירה

בקומה הראשונה של הטירה, לצד חדר הכניסה מצויה חנות מזכרות המיוחדת למוצרי זכוכית וקריסטל, בקומה השנייה מצויה מסעדה המכונה כיום "השולחן העגול של סינדרלה", ובקומה העליונה מצויה דירה נסתרת.

הדירה הנסתרת

בקומה העליונה של הטירה נבנתה דירה עבור וולט דיסני - דירה שיועדה למגוריו בעת שהותו בפלורידה. הדירה לא הושלמה בעת מותו של וולט דיסני בשנת 1966. אחיו, רוי דיסני, סירב להשתמש בדירה והיא הוסבה לשמש כמרכזיית הטלפונים של חברת התקשורת ויסטה יונייטד. ב-7 ביוני 2006 הוכרז על ידי חברת דיסני כי הדירה תוסב לחדר אירוח מפואר, ובמהלך חגיגות "שנת מיליון החלומות", שהייתה מעיין המשך לחגיגות היובל של דיסנילנד בקליפורניה, יתאפשר למבקרים באתר להגריל שהות של לילה בדירה.

השולחן העגול של סינדרלה

מסעדה זו נקראה בעבר "אולם הכנסים של המלך סטפן". מאחר שלא ידוע שמו של המלך באגדת סינדרלה, המציאו מקימי הטירה את שמו, אולם על מנת שלא לעורר בלבול, ב-28 באפריל 1997, שונה השם לשמה הנוכחי של המסעדה.
המסעדה מעוצבת בסגנון ימי הביניים, חלונותיה מעוטרים בזכוכית צבעונית, ועל הקירות תלויים מגיני אבירים של צוות ההקמה של הפארק ובהם מגן האבירים של רוג'ר בוגי האב (מתכנן חלק ממתקני הפארק), מארק דייוויס (מתכנן הפארק), רוי דיסני, ג'ון הנץ' (מתכנן הטירה), דייאן דיסני מילר (בתו של וולט דיסני), דיק נוניס (מנכ"ל הפארק לאחר הקמתו) ומרטין סקלאר (מתכנן הפארק).
שימור וניקוז קרקע

רקע היסטורי

אחת השיטות הראשונות לשימור הקרקע שהתפתחו, יושמו לשם מניעת סחיפת קרקע. היו אלו טרסות העפר שמטרתן הייתה קטיעת מדרונות וניתוב מים. שיטה זו אשר התבססה על בניית גלי אבנים לרוחב השיפוע מנעה סחיפת קרקע מצד אחד לשני ואפשרה למים להמשיך לחלחל בין המרווחים הקטנים.
במהלך שלושת העשורים האחרונים החלו ארגונים בינלאומיים וממשלות ליזום מחקרים ונושאי שימור קרקע. דוחות מחקר הצביעו על תהליכי סחף ודילול קרקע מוגברים בשטחים חקלאיים ובאזורי פיתוח והשפעתם השלילית על שינוי האקלים ברמה העולמית. ארגונים אלו החלו ליזום פרויקטים משותפים להפחתת ההשפעות השליליות של תופעות אלו.