google/wiki40b huggingface dataset:
פאולו בנטו

קריירת משחק

הוא שיחק בליגת העל הפורטוגזית במועדונים הקטנים מועדון הכדורגל בנפיקה, אסטרה דה אמדורה עמה זכה בגביע הפורטוגזי בעונת 1989/1990 וויטוריה דה גימארייש לפני שהגיע לבנפיקה ליסבון ב-1994, בה זכה שוב בגביע הפורטוגזי. לאחר מכן שיחק בליגה הספרדית בקבוצת ריאל אוביידו. ב-2000 עבר לקבוצת ספורטינג ליסבון, שם סיים את הקריירה שלו כשחקן. הוא היה שחקן פעיל בעונת 2002, בה זכתה הקבוצה בדאבל ובסופר קאפ הפורטוגזי כששיחק בה 31 משחקים וכבש שער אחד.

הוא שיחק את משחק הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל ב-15 בינואר 1992 ושיחק במדי הנבחרת ביורו 2000 ובמונדיאל 2002. בחצי גמר יורו 2000, בו הפסידה פורטוגל לצרפת, הושעה בנטו לחצי שנה על ידי אופ"א, יחד עם שני שחקנים נוספים, בעקבות התפרעותם בסיום המשחק.

קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק פעיל בקבוצת ספורטינג ליסבון, מונה למאמן הקבוצה הצעירה של המועדון, וזכה עמה באליפות 2005. לאחר פיטורי מאמן הקבוצה הבוגרת, חוסה פסיירו, באמצע עונת 2005/2006, מונה למאמן במקומו, למרות היותו חסר ניסיון יחסית. הוא הוביל את הקבוצה למקום השני בליגה בעונה זו וגם בעונה שלאחריה, מקום שמבטיח השתתפות גם בליגת האלופות. ב-2006 זכה בפרס מאמן השנה של הליגה הפורטוגזית. הוא העלה מהקבוצה הצעירה את השחקנים נאני, מיגל ולוזו וז'ואאו מאוטיניו שבלטו מאוד גם בהמשך. ב-2007 חתם על הארכת חוזהו בשנתיים נוספות. הקבוצה זכתה בגביע הפורטוגזי ובסופר קאפ הפורטוגזי ב-2007 וב-2008 ולא הפסידה בכל משחקי הבית שלה בעונת 2007/2008.
בנובמבר 2008 עלתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלבי הנוק-אאוט של ליגת האלופות, אך הפסידה בשמינית הגמר לבאיירן מינכן 12-1 בסיכום שני המשחקים. הפסד זה בשילוב סגנון משחק לא אטרקטיבי עורר עליו את זעם האוהדים, אך הנשיא החדש של המועדון החתים אותו לשנתיים נוספות. את עונת 2009/2010 החל המועדון בצורה לא טובה, כאשר הודח ממוקדמות ליגת האלופות על ידי פיורנטינה ולאחר תשעה משחקי ליגה היה מדורג שביעי בטבלה. בנובמבר 2009, לאחר תיקו 1-1 במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, התפטר בנטו מתפקידו.
בספטמבר 2010, לאחר התחלה לא טובה של משחקי מוקדמות יורו 2012, החליף את קרלוס קיירוש כמאמן נבחרת פורטוגל בחוזה עד לאחר הטורניר. הוא הוביל את הנבחרת עד לחצי גמר היורו, שם הפסידה לספרד בדו-קרב פנדלים. במוקדמות מונדיאל 2014 סיימה הנבחרת במקום השני בבית 6 וניצחה את שוודיה בפלייאוף כדי להעפיל למונדיאל בברזיל. באפריל 2014 הוארך חוזהו עד לאחר יורו 2016.בספטמבר 2014 התפטר בנטו מתפקידו בנבחרת פורטוגל לאחר הפסד 1:0 לאלבניה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ב-11 באוגוסט 2016 מונה למאמן אולימפיאקוס מהליגה היוונית. ב-6 במרץ 2017 פוטר בנטו מאולימפיאקוס.
ב-11 בדצמבר 2017 מונה בנטו למאמן צ'ונגצ'ינג ליפאן מליגת העל הסינית. ב-22 ביולי 2018 סיים את תפקידו לאחר תוצאות מאכזבות. 
ב-17 באוגוסט 2018 מונה למאמן נבחרת דרום קוריאה.
צלילה עמוקה

עלילה

איימי ודן, ביחד עם האומנת שלהם נלי גומז והחתול שלהם צלאח א-דין, נוחתים בסידני, אוסטרליה. במוזיאון איימי פוגשת לראשונה את איזבל קברה - אמם של איאן ונטלי, שהצטרפה לעזור בחיפוש אחר הרמזים. הם נוסעים למסע בעקבות בוב טרופו, שעל פי הסיפור תקף את מארק טויין, ולאחר מכן ברח מן הכלא, בעזרת בן הדוד של אביהם המתגורר באוסטרליה, שפ טרנט. במהלך הסיפור, יחד עם שפ, הם פוגשים גם את ההולטים, איתם כרתו ברית בספר הקודם בסדרה, המעגל השחור. אייזנהאואר, האבא במשפחת הולט, מאיים להטביע בים את דן ואיימי אם לא יגידו לו איזה קצה חוט לרמז הם מצאו באוסטרליה, אך בעזרת שפ וחבריו הגולשים הם מצליחים לברוח מהם. לאחר מכן איאן קובע עם איימי פגישה בטענה שהוא יודע דבר על מות הוריה. כבדרך למקום הפגישה איימי רואה את אירינה ספסקי, סוכנת קג"ב לשעבר שבמהלך הסדרה נתקפת בייסורי מצפון קשים. אירינה מגיעה אליה ולוקחת אותה למקום צדדי ואומרת לה להיזהר מאיזבל ולא להאמין לדבריה לגבי השריפה. כדי שתבטח בה נותנת לה רמז - רוזמרין. 
איימי מנסה להתחמק מאיזבל ואיאן, כדברי אירינה, אך הם סוגרים עליה ומכניסים אותה לשיט. בשיט איזבל אומרת לה שאירינה היא זו שהציתה את השריפה שהרגה את הוריה, והיא מציעה לה שיתוף פעולה במרדף אחר הרמזים. לאחר שאיימי מסרבת, איזבל מתחילה לזרוק לים חלקי דגים שיקרבו כרישים ומאיימת לזרוק אותה עליהם. בעיתוי מושלם בא המילטון הולט להציל אותה. 
לאחר שיחה קצרה עם שפ, הם מעריכים שעליהם לנסוע לקובר פידי - עיר ייחודית באוסטרליה שבנויה ברובה מתחת לאדמה ומעריכים שלשם הלך בוב טרופו, לאחר שברח מהכלא. הם מוצאים שם את ביתו, ובו הם מגלים רמז מהוריהם שאומר שיש רמז, שלא אחד מן ה-39, במכרה. 
במכרה איזבל קברה באה ומפילה עליהם מהפיר למעלה המוני עכבישים, חלקם ארסיים, וכן נחש טאיפן פנים-יבשתי ארסי. הם מצליחים לברוח דרך קיר ויוצאים מכלל סכנה. הם מגלים כמו אירינה, איזבל וילדיה ששמו האמיתי של בוב טרופו הוא רוברט קהיל הנדרסון, שהיה מדען שחיפש גם הוא את 39 הרמזים, והייתה לו מעבדה ליד הר הגעש קראקאטאו.
איימי ודן טסים לקראקרטאו שבג'קרטה שבאי ג'אווה, אינדונזיה. שם איימי ודן מוצאים את אליסטר הו, דודם, שמציע להם בתמורה למידע שהם למדו על רוברט קהיל הנדרסון את המידע שהוא למד עליו, הם מסכימים, אליסטר מראה להם פתק שכתב הנדרסון - שיר מוזר המצביע לכאורה על הרמז. הם מצליחים לגלות את הרמז, מים. באותה עת, איזבל קברה מבעירה את הבית שבהם שהו. אירינה באה למקום במטרה להציל את חיי דן, איימי ואליסטר, אך היא מקפחת את חייה, בעוד השלושה ניצלים.
Tofutti

מוצרים

Tofutti מייצר תחליף לגלידה חלבית, עם שמנת חמוצה, גבינת שמנת, גבינה פרוסה, וגבינת הריקוטה "Better Than Ricotta" (טובה יותר מריקוטה) המבוססות על סויה. מוצרים נוספים כוללים מספר מנות ראשונות כמו פיצה ללא חלב ו"קיוטי" או "טופוטי קוטי", גרסתם לקסאטה.
נשיאת נשים

נשיאת נשים (בפינית: akankanto או eukonkanto; באסטונית: naisekandmine) הוא ענף ספורט שבו על המתמודדים לרוץ במסלול מכשולים כשהם נושאים על גופם נשים.
התחרויות הראשונות של ספורט זה נערכו בעיר סוֹנְקַיָארְוִוי (Sonkajärvi) שבפינלנד ב-1992. אף שהן נערכו כבדיחה, הבסיס לה מצוי בפולקלור מקומי, לפיו בשלהי המאה ה-19, שודד מקומי בחן כך את כוחם של המועמדים להצטרף לכוחותיו. כיום נערכות תחרויות דומות גם באוסטרליה, בוויסקונסין, במישיגן ובמיין, אך אליפות העולם נערכת בסונקיארווי. אף שאליפות העולם נערכת בפינלנד, כל הזוגות שזכו בין 1998 ל-2008 היו דווקא אסטונים. ב-2009 היו טאיסטו מייטינן וקריסטינה האפנן לפינים הראשונים שזכו בתחרות מזה 12 שנים.
בשנת 2008 השתתפו לראשונה מתחרים ישראלים בתחרות, תומר ודנה בוהדנה, והם סיימו במקום ה-12.

חוקי התחרות

אורכו של המסלול 253.5 מטרים. בעבר הוא כלל מעבר דרך גדרות, סלעים ופלגי מים, אך כיום המסלול שטוח, ויש בו 3 מכשולים בלבד, אחד מהם מכשול מים בעומק של מטר אחד.
בכל פעם רצים שני זוגות זה מול זה. הזוג המנצח הוא זה שסיים את המירוץ בזמן המהיר ביותר מבין כלל הזוגות, כאשר על כל נפילה של האישה בזמן המירוץ נוספות 15 שניות לזמן של הזוג.
על האישה להיות בת 17 לפחות, והיא אינה חייבת להיות אשתו של הגבר שנושא אותה. משקלה צריך להיות 49 ק"ג לכל הפחות. אם משקלה נמוך יותר, יש לשאת משא נוסף, כך שהמשקל המצטבר יגיע ל-49 ק"ג.
מותר לשאת את האישה בכל דרך שהיא. הדרכים המקובלות הן שק קמח, מעבר לכתף ו"השיטה האסטונית", שבה האישה תלויה הפוכה על גבו של נושאהּ, ורגליה משוכלות סביב צווארו.
הזוג המנצח זוכה בפרס כספי ובבירה בכמות המשתווה למשקלה של האישה.
בלו אנג'ל (אלבום)

Blue Angel הוא אלבום משנת 1980 שהוציאה להקת Blue Angel. את הלהקה הקימו הסולנית הראשית סינדי לאופר, ביחד עם ג'ון ת'ורי. הם הוציאו אלבום אחד בלבד תחת שם זה.
האלבום נכשל מבחינה מסחרית, ולאופר הגיעה למצב של פשיטת רגל והלהקה התפרקה. מתוכו האלבום יצאו הסינגלים I'm Gonna Be Strong, I Had a Love, Late ו-Fade. רק הסינגל "I'm Gonna Be Strong" נכנס למצעדים, ורק של הולנד בלבד, ודורג במקום ה-37.
בהמשך הקריירה של סינדי, היא יצרה גרסת כיסוי לשניים מהשירים באלבום: - "I'm Gonna Be Strong (במקור של פרנקי ליין) מאלבום האוסף Twelve Deadly Cyns...and Then Some ו-Maybe He'll Know (מהאלבום True Colors).
That Don't Impress Me Much

רקע וכתיבה

בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?" ו-"The Woman in Me (Needs the Man in You)" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט "מאט". השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הקאנטרי-רוק והדאנס-פופ.
בשנת 2004, הוציאה טוויין את אלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, בו נכלל השיר.

הצלחה

השיר זכה להצלחה בינלאומית כאשר הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בשנות ה-90 של המאה ה-20, ולאחד מ-16 השירים הנמכרים ביותר בשנת 1999. באותה השנה נמכר השיר בלמעלה מ-4,274,000 עותקים ברחבי העולם.
בבריטניה הפך השיר לשיר השביעי הנמכר ביותר בשנת 1999.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי פול בויד וצולם במדבר מוהאבי, שבדרום-מערב ארצות הברית, ובברסטו שבקליפורניה. הקליפ צולם ב-3 וב-4 בנובמבר 1998 והופץ בדצמבר באותה השנה. בקליפ ניתן לראות את טוויין, כשהיא אוחזת במזוודה, תוך שהיא מתהלכת במדבר.
נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-65 מיליון צפיות.
אכסניית בנימין

תיאור האכסניה

מתחם האכסניה כולל שלושה מבנים דו קומתיים המחוברים אחד לשני ועליהם גגות רעפים. בחזית המתחם הוקם שער אבן המעוטר בשלטי אבן אליפטיים.
על גבי שער הכניסה מוצג סמל החברה הארץ ישראלית הרוסית ובצד חקוק הפסוק:
למַעַן צִיּוֹן לֹא אֶחֱשֶׁה, וּלְמַעַן יְרוּשָׁלִַם לֹא אֶשְׁקוֹט
— ישעיהו סב א'
על גבי הסמל מופיעות האותיות היווניות כי X ורו P, שהן שתי האותיות הראשונות במילה "כריסטוס", ושתי האותיות היווניות אלפא ואומגה (האות הראשונה והאחרונה באלפבית היווני), ככתוב בברית החדשה:
אָנֹכִי אָלֶף וְתָו רִאשׁוֹן וְאַחֲרוֹן
— חזון יוחנן כא ו'
ברבות הימים נהרסו שני בנינים ממבני האכסניה ורק מבנה אחרון נותר לעמוד. צורתו כצורת האות ר' ולו שתי כניסות. אחת הראשית הפונה לרחוב הנביאים וכניסה משנית הפונה לכוון מזרח.
פעילות המוסדות הרוסים בארץ ישראל הגיעו לכלל סיום עם פרוץ מהפכת אוקטובר שסגרו את גבולות רוסיה מחד והפסיקו פעילות דתית בכלל ועליה לרגל בפרט.
בכתבה במקומון הירושלמי של העיתון ידיעות אחרונות כתב
העיתונאי יהודה ליטני זיכרונות ילדות של נער ירושלמי בתקופת קום המדינה:
"אחת מאותן צלייניות שנתקעו בארץ הקודש בעת מלחמת העולם הראשונה הייתה ויירה ששימשה כעוזרת בית בביתה של סבתי המנוחה חיה פת, בעלת בית הקפה והקונדיטוריה "פת" שבפינת רחוב נביאים הרב קוק... בחדרה הקטן (כיום משרדי יד שרה) ברחוב הנביאים הייתה מעל מיטתה תמונה ענקית של הצאר ניקולאי השני. בכל פעם ששמעה את שמו של יוסף ויסריונוביץ סטלין, נהגה לרקוק על הריצפה ולקלל. סטלין, אמרה, היה רוצח בני המשפחה הקדושה ופושע נאלח".
נכסי הכנסייה הרוסית במתחם מגרש הרוסים הועברו לבעלות מדינת ישראל בעסקה שנחתמה ונסגרה במחצית השנייה של שנות השישים של המאה העשרים. עסקה זו העבירה לבעלות המדינה את רוב הבניינים שבמתחם ובסמוך לו.

גוש 50

בנין האכסניה מהווה חלק מגוש 50 הנקרא על שם מספר הגוש - 30050 גבולותיו הם רחוב רב קוק, הנביאים ורחוב יפו מדובר במתחם המיועד על פי תוכנית המתאר למלונאות ומסחר, אך בתוכו פזורים מבנים היסטוריים, ובהם בית טיכו, ובית החולים הגרמני (ירושלים). המתחם עורר עניין בקרב אנשי עסקים וחברות בניה שראו בקרבתו למרכז העיר ולעיר העתיקה מחד ולאישור לבניה לגובה שניתן בו הזדמנות עסקית.

עם פינוי משרדי יד שרה לאחרונה פרסמה רשות הפיתוח של חברת עמידר מכרז לרכישת הקרקע ברחוב הנביאים 43 - הנכס כולל מגרש ששטחו 1.2 דונם ועליו המבנה ההיסטורי, הידוע גם בשם 'אכסניית בנימין' או אכסניית הצליינות הרוסית.
על רקע מכרז זה ניצתה מחלוקת בין מינהל מקרקעי ישראל הטוען כי בפרטי המכרז הנכס אינו מסומן כמבנה לשימור ולמעשה הוא מיועד להריסה מצד אחד וגופי שימור ואיכות הסביבה הטוענים מנגד כי בכוונתן לפעול לשימור המבנה מאחר שלמתחם יש ערך היסטורי.
האדריכלית פני גולדשמיט הגישה מטעם החברה להגנת הטבע המרכזת פעילות של מספר גופים קטנים יותר ובהם ועד להצלת רחוב הנביאים סקירה ובה נאמר בין היתר :
"ערכיותו של מבנה אכסניית בנימין נובעת מהיותו עדות נוכחת לתקופה היסטורית חשובה בהתפתחות העיר, דוגמה למבנה שמטרתו הייתה פילנתרופית כיתר רב המבנים הסמוכים, עדות לפעילותם של הרוסים ולבנייתם המפוארת, מבנה המייצג אסתטיקה "של הישן" שנעלמה, ולה אנו מתגעגעים, דופן לציר רחוב בעל תכונות עירוניות שמיטב מתכנני הערים של ימינו מנסים ליצור, לעתים ללא הצלחה. הוא עדות לעבודה של מהנדס/אדריכל שפעילותו הייתה ענפה באותן השנים. מבנה זה הינו חלק מהזהות של מרכז ירושלים, נוכחותו (קנה המידה שלו) וחזותו הנעימים תורמים רבות להדגשת המרקם העירוני של האזור."
המאה ה-17

אישים בולטים ביהדות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
קני אנדרסון

קריירת תיכונים ומכללות

אנדרסון נולד וגדל ברובע קווינס שבניו יורק. כבר בבית הספר היסודי בלט ככדורסלן; בגיל 12 החל להיבחן על ידי סקאוטים של קבוצות מכללות מרחבי ארצות הברית, ובגיל 14 כבר הופיע במדורי הספורט של עיתונים בניו יורק. בכל שלוש שנותיו האחרונות בתיכון נבחר לאחת מחמישיית העונה של ליגת התיכונים בארצות הברית ("Parade All-American"), ובעונתו האחרונה נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן וזכה בפרס שחקן התיכונים המצטיין בארצות הברית.
בשנת 1989 החל ללמוד במכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה ("ג'ורג'יה טק"), והפך במהרה לרכז המוביל בקבוצת הכדורסל שלה. בטורניר אליפות המכללות התעלה אנדרסון כשהוביל את קבוצתו המפתיעה עד שלב הפיינל פור, עם ממוצעים של 27 נקודות ו-5 אסיסטים למשחק בארבעת המשחקים הראשונים. במשחק חצי הגמר הפסידה ג'ורג'יה טק מול האלופה שבדרך אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס (UNLV), שהובלה על ידי לארי ג'ונסון, על אף תצוגה של 16 נקודות, 8 ריבאונדים ו-8 אסיסטים מצד אנדרסון.
בסיום אותה עונה השתתף באליפות העולם בכדורסל 1990 כשחקן נבחרת ארצות הברית, עמה זכה במדליית הארד. אנדרסון היה הקלע המוביל של נבחרתו והקלע התשיעי בטורניר כולו, עם 18.8 נקודות בממוצע למשחק.
בעונתו השנייה באוניברסיטה קלע אנדרסון 25.9 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית העונה בליגת המכללות ("First team All-American"), אך קבוצתו הפסידה כבר בסיבוב השני של טורניר ה-NCAA.

קריירה ב-NBA

אנדרסון נבחר על ידי ניו ג'רזי נטס בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA לשנת 1991, אחרי לארי ג'ונסון. בעונתו הראשונה בניו ג'רזי שימש כמחליפו מהספסל של מוקי בליילוק, אך בעונה הבאה תפס את עמדת הרכז הפותח וקלע 16.9 נקודות למשחק. בעונת 1993/1994 קבע שיאי קריירה בנקודות (18.8) ואסיסטים למשחק (9.6, רביעי ב-NBA), והשתתף בפעם היחידה בקריירה במשחק האולסטאר, לצד חברו לקבוצה דריק קולמן.
בינואר 1996, לאחר 4 וחצי עונות עם הנטס, נשלח אנדרסון בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה לקלע קנדל גיל. בסיום אותה עונה חתם על חוזה ל-7 עונות בפורטלנד טרייל בלייזרס, בסך כ-47 מיליון דולר. בעונת 1996/1997 הוביל את קלעי פורטלנד עם 17.5 נקודות למשחק, אך במהלך העונה העוקבת נשלח לטורונטו ראפטורס, אשר מיד העבירה אותו לבוסטון סלטיקס מכיוון שלא רצה להתגורר בקנדה.
ב-4 וחצי עונותיו בבוסטון שמר על מקומו בחמישייה הפותחת עם ממוצעים של 11.3 נקודות ו-5.2 אסיסטים למשחק. בעונת 2001/2002, האחרונה שלו בקבוצה, העפיל לראשונה בקריירה לשלב הגמר האזורי, בו הפסידה בוסטון לניו ג'רזי נטס בתוצאה 2–4.
בעונות 2003 עד 2005 שיחק עבור סיאטל סופרסוניקס, ניו אורלינס הורנטס, אינדיאנה פייסרס, אטלנטה הוקס ולוס אנג'לס קליפרס, בעיקר כשחקן ספסל. בעונת 2005/2006 שיחק בקבוצת ז'לגיריס קובנה הליטאית, עמה השתתף ביורוליג והפסיד הן בגמר הליגה הבלטית והן בגמר הליגה הליטאית. בסיום אותה עונה פרש ממשחק, בגיל 35.
ריצ'רד האמונד

ביוגרפיה

ריצ'רד האמונד נולד בסוליהאל, פרבר של ברמינגהאם, נכד לעובדים בתעשיית הרכב המקומית.
בשנות ה-80, בהיותו בן 11, עזבה משפחתו של האמונד את ברמינגהאם, ועברה להתגורר בעיירה רייפון שביורקשייר. מבית הספר היסודי הפרטי שבו למד כשגר בסוליהאל, עבר האמונד לתיכון המסורתי ברייפון. בין השנים 1987–1989 למד במכללה של הארוגייט ללימודי אמנות וטכנולוגיה, והוא בעל תעודת גמר בתקשורת ויזואלית.

רדיו

לאחר סיום לימודיו החל להגיש תוכנית ברדיו מקומי קטן ואט אט הפך לשדרן מוביל בתחנה. עם השנים שידר בתחנות רדיו רבות (רובן תחנות השייכות לבי.בי.סי).

טלוויזיה

את הקריירה בטלוויזיה החל בהגשת תוכנית בערוץ Men & Motors.
בקריירה של האמונד תוכניות רבות מכל הסוגים. תוכנית בולטת, היא סדרת המדע הקומית Brainiac, ששימש כמנחה שלה, ובה ביסס האמונד את מעמדו כאחד מאנשי הטלוויזיה האהובים בבריטניה.
גולת הכותרת בקריירה של האמונד היא התוכנית "טופ גיר" אותה הוא מנחה יחד עם ג'רמי קלארקסון וג'יימס מיי מאז שנת 2002. תוכנית זו זוכה לרייטינג גבוה מאוד ברחבי בריטניה ומשודרת במדינות רבות בעולם, כולל ישראל.
בשנת 2008, הנחה האמונד גם את התוכנית "קשרים הנדסיים" בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
בתוכנית, האמונד סוקר מכונות שונות ומבני ענק, ובודק את המדע וההנדסה שמאחוריהם.
לאחר תוכנית זו הנחה האמונד את התוכנית "מדע הטיפשות" של נשיונל ג'יאוגרפיק, שבה הוא מוכיח שלכל מקרה טיפשי ישנו הסבר מדעי ברור.
משנת 2009 עד שנת 2012 הנחה את הגרסה הבריטית לוויפאאוט (טוטאל וייפאאוט), הגרסה השנייה בגודלה לפי מספר העונות אחרי הגרסה המקורית של וייפאאוט והגרסה שממנה התפתח מסלול המכשולים של שאר גרסאות הוויפאאוט מהגרסה השנייה של מסלול המכשולים.

תאונתו בתוכנית טופ גיר

במהלך צילומי העונה התשיעית של "טופ גיר" (לפני עליית העונה) ביצע האמונד פעלול בו נסע על מכונית הספורט ה"ומפייר דראגסטר" ("הערפד") המצוידת במנוע סילון. האמונד נסע במהירות של 464 קמ"ש, במטרה לשבור את השיא האנגלי למהירות נהיגה. במהלך הנסיעה התפוצץ הגלגל הקדמי הימני, האמונד איבד שליטה והמכונית התרסקה בחולות שלצד הכביש. האמונד שרד את התאונה ללא נזק חיצוני רב, אך ספג פגיעת ראש חמורה שבמהלכה חדר בורג את גולגלתו ושקע בתרדמת כשמצבו מוגדר קשה מאוד. למרות שהרופאים צפו שתהליך ההחלמה בבית החולים יארך כ-15 חודשים, האמונד השתקם לחלוטין לאחר חמישה שבועות בלבד.
כארבעה חודשים לאחר מכן, "טופ גיר" חזרה למסך הקטן בעונה ה-9, לאחר שהאמונד התאושש.
בתוכנית הפתיחה של העונה ה-9, ב-28 בינואר 2007 קידמו את פניו כגיבור ועשו מעין מסיבה בתוכנית בהשתתפות רקדניות וזיקוקי דינור. באותה תוכנית הוקרנה התאונה והאמונד סיפר את הרגעים שעברו עליו באותו זמן.
ביום התאונה, האמונד, שהגיע למהירות של 505 קמ"ש, למעשה שבר את השיא הבריטי שעמד על 483 קמ"ש, אולם בשל התאונה והעובדה שחוקי שבירת השיא לא נאכפו (האמונד לא נסע בנוסף לנסיעתו שוברת השיא, גם בכיוון הנגדי של המסלול כפי שמחייבים חוקי גינס), השיא אינו רשמי.

חייו האישיים

ב-4 במאי 2002 נישא לאמנדה (מינדי) את'רידג'. לזוג שתי בנות: איזבלה, ילידת אוקטובר 2000, ו-ווילו (Willow), ילידת אוגוסט 2003. כיום מתגוררים האמונד ומשפחתו בטירה מודרנית בגלוסטר, שבה הם מגדלים מספר סוסים וכלבים. להאמונד אוסף של בתים, וכמובן אוסף של מכוניות ואופנועים.
הלכת דאוברט

ביקורת

ישנם מומחים בישראל המותחים ביקורת על הלכת דאוברט וקוראים שלא לקבלה; לדבריהם ההלכה מבוססת על הנחות סותרות בפילוסופיה של המדע, בכך שהיא מקבלת את יכולתם של השופטים להעריך את היתכנות תקפותה של תאוריה מסוימת בנפרד מיכולתם להעריך את תוכנה.
פרנקי פרדריקס

ביוגרפיה

פרדריקס נולד בווינדהוק בירת נמיביה. הוא קיבל מלגת לימודים באוניברסיטת בריגהם יאנג (אוניברסיטה אמריקאית פרטית, אשר בבעלות הכנסייה המורמונית) בשנת 1987. לאחר שנמיביה זכתה לעצמאות מדרום אפריקה בשנת 1990 הוא זכה להשתתף בתחרויות בינלאומיות עבור מדינתו.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה פרדריקס במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.34 שניות, אחרי מייקל ג'ונסון מארצות הברית (20.01 שניות) ולפני אטלי מהורן מקנדה (20.49 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום החמישי בריצת 100 מטר בשיא אפריקה חדש של 9.95 שניות, אחרי המנצח קרל לואיס מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש 9.86 שניות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה פרדריקס בשתי מדליות כסף ובכך הפך לספורטאי הראשון מנמיביה שזכה במדליה אולימפית. בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.02 שניות, אחרי לינפורד כריסטי מבריטניה (9.96 שניות) ולפני דניס מיצ'ל מארצות הברית (10.04 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 20.13 שניות, אחרי מייקל מארש (20.01 שניות) ולפני מייקל בייץ (20.38 שניות) שניהם מארצות הברית. בשלב חצי הגמר מארש קבע שיא אולימפי חדש של 19.73 שניות.

אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכה פרדריקס במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא אפריקה חדש של 19.85 שניות, לפני ג'ון רג'יס מבריטניה (19.94 שניות) וקרל לואיס (19.99 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום השישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.03 שניות, אחרי המנצח לינפורד קריסטי שקבע שיא אירופה חדש 9.87 שניות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכה פרדריקס במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.12 שניות, אחרי מייקל ג'ונסון (19.79 שניות) ולפני ג'ף ויליאמס (20.18 שניות) שניהם מארצות הברית. בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.07 שניות, אחרי המנצח דונובן ביילי מקנדה (9.97 שניות).

שיא עולם באולם

בתחרות אתלטיקה שנערכה באולם בליווי, צרפת בפברואר 1996 קבע פרדריקס בריצת 200 מטר שיא עולם חדש של 19.92 שניות (השיא הנוכחי, 2017).
שבועיים לפני המשחקים האולימפיים בתחרות הכנה שנערכה בלוזאן, שווייץ בתחילת יולי אותה שנה קבע פרדריקס בריצת 100 מטר את שיאו האישי, את תוצאת השנה בעולם ושיא אפריקה חדש של 9.86 שניות. 
באולימפיאדת אטלנטה (1996) עצמה זכה פרדריקס שוב בשתי מדליות כסף. בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.89 שניות, אחרי דונובן ביילי שקבע שיא עולם חדש של 9.84 שניות ולפני אטו בולדון מטרינידד וטובגו (9.90 שניות) ובריצת 200 מטר בשיא אפריקה חדש והתוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים (שתי תוצאות המהירות בעולם היו של ג'ונסון) 19.68 שניות, אחרי מייקל ג'ונסון שקבע שיא עולם חדש של 19.32 שניות ולפני בולדון (19.80 שניות). 
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 זכה פרדריקס במדליית כסף שלישית שלו בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.23 שניות, אחרי בולדון (20.04 שניות) ולפני קלאודיני דה סילבה מברזיל (20.26 שניות). בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.95 שניות, אחרי המנצח מוריס גרין מארצות הברית (9.86 שניות).
באליפות העולם באתלטיקה באולם, שנערכה במבאשי, יפן במרץ 1999 זכה פרדריקס במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.10 שניות.
פרדריקס נעדר מאולימפיאדת סידני (2000) עקב פציעה.
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים פרדריקס במקום הרביעי בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.14 שניות, המנצח היה שון קרופורד מארצות הברית (19.79 שניות). בריצת 100 מטר הוא לא הצליח לעלות לשלב חצי הגמר כשקבע תוצאה של 10.17 שניות וסיים במקום ה-19.
לאחר המשחקים האולימפיים בשנת 2004 פרש פרדריקס מספורט תחרותי והפך לחבר בוועד האולימפי הבינלאומי.
ישראל מקרמס

רבי ישראל מקרֶמס (קרמז', קרעמזיר, קרמזר) היה מראשוני אשכנז, כתב את החיבור הגהות אשרי על פסקי הרא"ש.
חי בתחילת המאה ה-14 בקרמס שבאוסטריה, בהגהותיו לפסקי הרא"ש מביא מפסקי חכמי אשכנז שקדמו לו, עמם ניתן למנות את האור זרוע, תוספות, מהר"ם מרוטנבורג, ראבי"ה ועוד.
"הגהות אשרי" הנמצאות בידינו מכילות את רוב מסכתות הש"ס, והינן בעלות השפעה רבה על פסיקת ההלכה במשך הדורות.
בן נכדו הוא רבי ישראל איסרלן, מחבר הספר "תרומת הדשן".
על פי גרץ רבי ישראל הוא אותו רבי ישראל מקרמז' שאותו מינה רופרט, מלך גרמניה, ב-3 במאי 1407 כראש הרבנים במדינה ("Hochmeister über alle Rabbinen"), תפקיד הכולל אחריות על גביית המיסים מקרב היהודים במדינה. המינוי שהתקבל בתרעומת בקרב הרבנים. רופרט שזעם על ההתנגדות, אישרר בשנית ב-23 בנובמבר את המינוי והטיל קנס של 20 מרקי זהב על כל מי שלא יקבל את המינוי. הקנס לא הועיל, והתפקיד הפך לחסר משמעות. זיגמונד, ממלא מקומו של רופרט, חזר ומינה את ר' ישראל בשנת 1415 לאחראי על גביית המיסים בקרב היהודים וכפרנס עליהם.
שמואל אליהו טאוב

רבי שמואל אליהו טאוב (ד' באדר תרס"ה, 1905 − ד' באייר תשמ"ד, 6 במאי 1984; כונה גם האמרי אש על שם ספרו) היה האדמו"ר השלישי של חסידות מודז'יץ וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

ביוגרפיה

נולד בלובלין לרבי שאול ידידיה אלעזר טאוב ולנחמה קיילא (בת האדמו"ר אברהם איגר מחסידות לובלין). גדל תחת השגחת סבו, רבי ישראל טאוב מייסד חסידות מודז'יץ. לאחר פטירת סבו בשנת תרפ"א (1920) עבר להתגורר סמוך לאביו, תחילה בראקוב ולאחר מכן בקראטשוב. בכ' בטבת תרפ"ז (1926) נישא לרבקה זלטה קאהן. ב-1930 הוסמך לרבנות על ידי הרבנים שלמה דוד כהנא וצבי יחיאל מיכלזון שישבו אז בוורשה. בשנת תרצ"ה (1935) התלווה לאביו בנסיעתו לארץ ישראל. בביקורם עלו לקבר רשב"י במירון והשתתפו בהילולת ל"ג בעומר, חוויה שהותירה בו רושם רב ובעקבותיה החליט להישאר בארץ. כעבור כמה חודשים הגיעו גם אשתו ובנו, לימים האדמו"ר ישראל דן טאוב, שהיה אז בן שבע. באותה שנה התמנה לרב בתל אביב.
בשנת תש"ח (1947) נפטר אביו והוא מונה לאדמו"ר. בתחילה הקים את בית מדרשו ברחוב לילנבלום, ולאחר מכן עבר לרחוב דיזנגוף. לטישים שהיה עורך היה מגיע קהל מגוון, חסידי פולין, בחורי ישיבה ליטאים, חניכי תנועות הנוער הדתיות וחילונים. היה פעיל בענייני ציבור ומשנת תשל"ג כיהן כחבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. בשנת תשל"ח (1978) זכה בתואר כיקיר תל אביב. בתשמ"א הקים ישיבה על שם אביו בבני ברק.
היה ידוע באהבתו לארץ ישראל ואף נקט בגישה חיובית ביחס להקמת המדינה. במכתב לאחד מחסידיו שהתפרסם בקונטרס "תפארת ישראל" בשנת 1948 כתב בין השאר: "מאת ה' הייתה זאת היא נפלאת בעינינו! לפנינו מארעות כבירים, רבי ערך וכבדי משקל, שלא זכו אליהם הדורות שלפנינו, גדולי דעה, אנשי מעלה ומעשה, יראים ושלמים. ומי שמסתכל בעיניים בהירות, בעין חודר ובוחן אמונתית, לכל מה שהתרחש ומתקיים מסביבנו, ולפני עינינו היום, רואה בעליל, שכל הייעודים של חכז"ל בנוגע לגאולתנו השלמה, הממשמשת ובאה, מתקיימים ב"ה באופן נפלא מאד ובדיקנות מקפידה ונמרצת". בהמשך מכתבו עמד על ההבדל שבין אתחלתא דגאולה שתלויה בהשתדלות עם ישראל לבין הגאולה השלמה שעדיין לא הגיעה והיא תלויה בידי שמיים: "היום, בזמנינו – בדורנו, הגם טרם הגיענו לגאולה שלמה, בביאת הגואל צדק, שאליו אנחנו מצפים ומקווים אי"ה ומחכים בכליון עיניים בכל יום שיבוא, אבל אתחלתא דגאולה יש כאן, ועוד יותר מאתחלתא. סימני ונצני הגאולה שלמה נראו בארץ, ולכל בני ישראל היה אור במושבתם".
נפטר בד' באייר תשמ"ד (1984) ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. את מקומו מילא בנו יחידו, רבי ישראל דן טאוב. לאחר פטירתו יצא לאור הספר "אמרי אש" ובו דברי תורתו.

יצירתו המוזיקלית

הלחין מאות ניגונים; את ניגונו הראשון הלחין בביקורו הראשון בארץ ישראל עם אביו, והאב נהג לשיר אותו בעת בריחתו מהנאצים. סגנון השירה וההלחנה שלו דמה בתחילה לזה של אביו, אך הוא השתנה מאוחר יותר והתאפיין במקצבים פשוטים ואיטיים יותר. כמה משיריו ידועים בציבור ללא ידיעה שהוא המלחין (כגון הלחן למילים "ברוך הוא אלקינו", שחובר לכבוד שמחת כניסתו של נכדו, רבי חיים שאול טאוב ממודז'יץ, למצוות, "והביאנו לציון עירך", "לא תבושי" ועוד). נהג לעבור לפני התיבה בכל תפילות הימים הנוראים וכן במועדים ולבצע את ניגוניו החדשים. ניגונים אחרים חוברו לכבוד אירועים שונים, כגון שמחות משפחתיות או ניגון "הודו לה'" שחובר לאחר ביקורו הראשון בכותל המערבי לאחר מלחמת ששת הימים. לאחר פטירתו יצא לאור הספר "מור מבשמים" ובו תווים של יצירותיו, וביום פטירתו נוהגים חסידי מודז'יץ לשיר את לחניו.
רע כי נאסר

רע כי נאסר (לטינית: Malum prohibitum; ברבים: Mala prohibita) הוא מונח משפטי המתאר פשעים האסורים על פי חוק, בניגוד לפשעים, אשר בהתאם למשפט המקובל האנגלי אסורים על ידי החברה מעצמם (רע שלעצמו - Malum in se).