google/wiki40b huggingface dataset:
אבקת כביסה

אבקת כביסה היא חומר ניקוי אבקתי דטרגנטי (דומה לסבון), שמוסיפים במהלך הכביסה כדי לנקות את הבדים המתכבסים. בתהליך הכיבוס, אבקת הכביסה מפעילה חיכוך והמסה על כתמים שומניים ואחרים, ומסירה אותם מסיבי הבדים. ביחס לסבון הידיים או סבון הכלים, אבקת הכביסה פחות מושפעת ממים קשים, באופן משמעותי. מכאן יתרונה עליהם בהליך הכביסה.

היסטוריה

מימי קדם הבינו כי תוספים שונים יכולים להקל על פעולת הכיבוס עם מים. האיטלקים השתמשו בתערובת של גופרית ומים עם פחם כדי לנקות את בגדיהם. המצרים הוסיפו אפר וסיליקטים כדי לרכך את המים. ומאוחר יותר סבונים שהיו הדטרגנטים הראשונים. השפעת חומרי הניקוי על משטחים סינתטיים מסוימים נבדקה בשנת 1917 בגרמניה. בעקבות מחסור בסבון במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנות ה-30 פותחו שימושים מסחריים בכהלים שומניים שעיקר השימוש בהם נעשה עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
בראשית המאה ה-20 השימוש באנזימים הוכנס לעולם אבקות הכביסה על ידי אוטו רוהם (Otto Rohm), אך רק בשלהי המאה עם הגדלת הזמינות של אנזימים חיידקיים החזקים מספיק מבחינה תרמית (כגון אלו המיוצרים על ידי החיידק Bacillus subtilis), הטכנולוגיה הזו הפכה לזרם המרכזי.

נזקים סביבתיים

המשרד להגנת הסביבה וגורמים נוספים ציינו כי אחת הבעיות שנוצרו בעקבות השימוש הרב באבקות כביסה הן חלחול של כמות רבה של מלחים, בעיקר נתרן ובורון ומלח בישול המגיעים לשפכים ורעילים לצמחייה ופוגעים במבנה הקרקע ומזהמים את מי התהום. כתוצאה מכך נוצרו עם הזמן גם אבקות הדלות במלחים ונחשבות לידידותיות לסביבה. יש הטוענים ששימוש בכדור כביסה יכול לנקות כביסה ללא זיהום.
פידאיזם

פידאיזם (אנגלית: Fideism, מקור: Fides, "אמונה" בלטינית) היא תאוריה דתית, לפיה האמונה היא יסוד הדת ואינה צריכה להיות קשורה להוכחות או למבנה לוגי. על פי הפידאיזם, האמונה סותרת מטיבה את ההגיון ורק הדבקות באמונה, יכולה להביא את האדם לאמת האלוהית.
פילוסופים מסוימים השתמשו במונח פידאיזם, כדי לתאר אמונות או הלכי רוח שנגדו את דעתם. בין הפילוסופים הללו ניתן למנות את ויליאם ג'יימס, סרן קירקגור ולודוויג ויטגנשטיין.
באופן כללי, ניתן לראות כי הדתות המרכזיות, נוטות לדחות את הפידאיזם, באמצעות רציונליזציה לאמונות הדתיות שלהן. ההוגה הקתולי, תומאס אקווינס, טען כי האמונה הדתית מורכבת ממושגים, שכולם ניתנים להבנה על ידי המוח. בדומה לו, ספר הכוזרי, מנסה להסביר את האמונה הדתית היהודית, בצורה לוגית וסדורה. ישנן דוגמאות רבות אחרות של ספרים בעלי אורינטציה דתית, שחוברו על ידי הוגים דתיים, על מנת להציג סיבות והוכחות לאמונה הדתית.
מאידך, ישנם גם מקרים הפוכים, בהם הוגים דתיים מציגים עמדה פדאיסטית ברורה לפחות בנסיבות מסוימות ועליהם ניתן למנות את מרטין לותר, מייסד הכנסייה הפרוטסטנטית ורבי נתן מברסלב.
אבא נאמן

אַבָּא נֶאֱמָן (נֶיְמָן, י"ח באדר תרל"ב, 1872, ליטא, האימפריה הרוסית – 20 בנובמבר 1960, א' בכסלו תשכ"א, תל אביב) היה תעשיין וממציא ארץ-ישראלי, ממייסדי תל אביב.

קורות חייו

אבא ניימן נולד בשנת 1872 באלקסוטס (Aleksotas) שליד קובנה בליטא (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), בן לזאב אריה, תלמיד חכם ממשפחת רבנים. קיבל חינוך יהודי מסורתי בחדר ובישיבות. בצעירותו נמשך לחיבת ציון, ובשנת 1890 (תר"ן) עלה לארץ ישראל עם אחיו, יצחק. נאמן לא למד לימודים פורמליים, אלא מתוך עיסוק והתנסות. פעולתו הראשונה בישראל הייתה הקמת בית מלאכה לאותיות ביפו, יחד עם אחיו. במסגרת בית המלאכה הם ביצעו עבודות חריתה על מצבות, ייצור חותמות, ציור שלטים ועוד. לאחר מכן, עבד בבית החרושת ליציקה של ליאון שטיין ולמד את מלאכת יציקת הברזל ומכניקה. הוא ניצל את הידע שצבר ביקב ראשון לציון, שם עסק בהתקנת משאבות, והחל להתמחות בהתקנת משאבות, שכלולן וייצורן.
בשנת 1894 הכין נאמן את התפאורה להצגת החובבים הראשונה בארץ ישראל, המחזה "שולמית" של אברהם גולדפדן, שהוצג באולם בית החרושת שטיין בנווה צדק, והשתתף עם אחיו בתזמורת הראשונה שנוסדה באותה שנה.
ב-1900 פתח את בית החרושת למשאבות, "אבא נאמן משאבות בע"מ", והפך לחבר פעיל באגודת בני ברית ו"אגודת פעולה" למניעת הירידה מארץ ישראל.
הוא נשא לאשה את שרה בת זרח אלתר ויוכבד מושלי, מראשוני נווה צדק, שהייתה ידועה בפעילות הצדקה שלה. בין היתר הייתה נשיאת לשכת תל אביב של "בנות ברית" (נשות בני ברית). בשנת 1909 היו השניים חברים באגודת אחוזת בית להקמת תל אביב. בהגרלת המגרשים לאחוזת בית הגרילו את המגרש ברחוב ליליינבלום 19 ובנו בו את ביתם.
שרה הצטיינה בתקופה זו בפעילות ציבורית, במקביל לעבודתו של אבא נאמן ליצירה ושכלול של מנועים ומשאבות, אשר שימשו את ענפי החקלאות והפרדסנות שפרחו בישראל. היא פתחה בית מסחר בשם "שרה ניימן", תרמה לאגודה לעזרת חולי רוח ולאגודה לאחזקת בית יתומים ויתומות על שם בלושטיין והשתתפה בייסוד בית הספר המקצועי לנשים של אגודת נשים עבריות ובפעולות ארגוני נשים להפצת השפה העברית.
אבא נאמן התקין את הגנרטור החשמלי הראשון בתל אביב הקטנה, בראינוע עדן. בעת מחסור בנפט במלחמת העולם הראשונה, הסב את המנוע כך שפעל על פחם. במהלך מלחמה זו סייעו בני הזוג בכלכלת אזרחי תל אביב ומגורשיה.
שרה נאמן נפטרה בשנת 1953 ונקברה בבית הקברות טרומפלדור. אבא נאמן נתקף באותה עת רצון עז לעסוק בציור, והיה לצייר פורה במשך שש שנים עד מותו ב-1960, בגיל 89. הוא נקבר בבית הקברות טרומפלדור, לצד אשתו.
שלושה מנכדיו זכו בפרס ישראל: נכדו, בן בנו גדליה, הוא הפיזיקאי והפוליטיקאי יובל נאמן; נכדתו, בתו של גדליה, היא המשפטנית רות בן-ישראל; נכד אחר, בן בתו דינה אשתו של יזהר הררי, הוא הפיזיקאי ונשיא מכון ויצמן למדע לשעבר, חיים הררי.
מכינה קדם-צבאית בני ציון

מכינה קדם-צבאית בני ציון הייתה מכינה קדם-צבאית אשר הוקמה בשנת 2007. בעקבות אסון נחל צפית הופסקה פעילות המכינה בשנת 2018.
למכינה היו שתי שלוחות: בתל אביב-יפו ובפרדס חנה. חזון המכינה הוא גיבוש זהות יהודית-ישראלית-ציונית, חינוך לערכי המחויבות, מסירות, המעורבות והאכפתיות, והכנה מנטאלית ופיזית לקראת הגיוס לצה"ל ורצון להשפיע רבות מתוכו. מנכ"ל המכינה הראשון היה יובל כאהן. לאחר אסון נחל צפית הוא הוחלף לתקופה קצרה על ידי און ריפמן, שהוחלף מאוחר יותר על ידי שירה אטינג, טייסת מסוקי קרב בעברה ובוגרת אוניברסיטת אוקספורד.
המכינה בתל אביב יפו קרויה על שמו של רב-טוראי בן-ציון שי חדד, לוחם יחידת מגלן שנהרג באוגוסט 2006. זו מכינה מעורבת לבנים ולבנות, דתיים וחילונים. כל מחזור במכינה כולל כ-45–50 חניכים. במכינה יש דגש רב על לימוד לשם מעשה, ונושאי הלימוד נוגעים סביב הזהות היהודית והישראלית וסוגיות בחברה הישראלית.
ההכנה לקראת השירות הצבאי כוללת אימוני כושר גופני, אמנות לחימה וקרב מגע, קבלת מיומנויות ניווטים, לימודי מורשת קרב והתנדבות במשמר האזרחי. במהלך השנה מתנסים החניכים בעבודה חקלאית ומקיימים מסעות בנגב, בפריפריה ובאזורים נוספים ברחבי הארץ. ההתנדבות במכינה כוללת עבודה עם נוער בסיכון, עבודה עם ארגון מסיל"ה ועם האוכלוסייה המבוגרת בסביבה. בשנת 2010 הקים צוות המכינה את ארגון דור לדור, העוסק בחיזוק הקשר הבין-דורי בין אוכלוסיית הקשישים לצעירים בישראל.
השלוחה בפרדס חנה פעלה בשנותיה הראשונות בכפר הנוער אלוני יצחק, קרויה על שם סמל ראשון ג'ורדן בן סימון שנהרג במבצע צוק איתן. בניגוד לשלוחה התל אביבית, במכינה זו לומדים בנים בלבד והיא מיועדת לבוגרי כפרי נוער ומסגרות קידום נוער וחסות נוער. במכינה זו הדגשים נוגעים לבניית ביטחון אישי, יכולת מנהיגות להכרת הארץ דרך סדרות שטח, הכנה פיזית, מנטאלית וערכית לשירות הצבאי, התנדבויות וגיבוש חיי קבוצה.
בנוסף על שתי שלוחות אלו, המכינה הפעילה תוכנית שנה ב' (הפועלת מספטמבר ועד פברואר) על שם איזבל קונסטבלר. במסגרת התוכנית, קבוצת החניכים (המונה כ-16 חניכים בכל מחזור) מסיירת ברחבי ישראל ופוגשת קהילות שונות. מרבית משתתפי התוכנית הם בוגרי שנה א' של המכינה.
פנלופה קרוז

ביוגרפיה

פנלופה קרוז נולדה במדריד שבספרד למשפחה נוצרית-קתולית. הוריה, אדוארדו קרוז (סוחר) ואנקרנה סנצ'ז (ספרית), קראו לה על שם שיר של ז'ואן מנואל סראט. מגיל צעיר גילתה עניין בתחומי האמנות והמשחק. לקרוז אח צעיר ושמו אדוארדו, זמר במקצועו, ואחות קטנה בשם מוניקה קרוז, גם היא רקדנית וזמרת. אחות זו דומה לה מאוד וניצלה דמיון זה כדי להופיע בפרסומות בטלוויזיה הספרדית. בשנים האחרונות עזבה מוניקה את הריקוד לטובת סדרת טלוויזיה מצליחה. קרוז דוברת ארבע שפות: ספרדית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית.
סיימה שנה שנייה בבית ספר תיכון, אך בגיל 15 עזבה את בית הספר לאחר שניצחה 500 בנות בתחרות כשרונות צעירים. למדה במשך כ-7 שנים בלט קלאסי בקונסרבטוריון הלאומי של מדריד, 3 שנים של קורסים שונים לשיפור הריקוד בבית הספר למחול "קריסטינה רוטה" בניו יורק, ובנוסף 3 שנים בלט ספרדי עם אנחלה גארידו. כמו כן נטלה חלק בקורסי ריקוד ג'אז עם ראול קבאיירו. קרוז נוהגת על פי האמונה הבודהיסטית. לאחר מכן קרוז הופיעה בווידאו קליפ "לה פוארסה דל דסטינו" של להקת הסינת'פופ מקאנו והנחתה תוכנית טלוויזיה המיועדת לבני נוער בשם "לה קינטה מרצ'ה".

קריירה

סרטו של אלמודובר "קשור אותי! אהוב אותי!" (1990) שבו צפתה בקולנוע בפלאסה מאיור שבמדריד הותיר עליה רושם חזק, והיא החליטה להיות שחקנית כדי להגשים חלום: לעבוד עם אלמודובר. הסרטים החשובים הראשונים שבהם שיחקה היו: "נקניק נקניק" (1992) (סרטו של ביגאס לונה שבו החלה דרכה כסמל מין) ו"הפיתוי היפה ביותר של חיי" (1992) (זוכה פרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר, של הבמאי פרננדו טרואבה). בשנת 1997 גילמה את דמותה של סופיה בסרט "פקח את עינך" (1997) (מאוחר יותר גם בגרסה ההוליוודית "ונילה סקיי") מאת הבמאי אלחנדרו אמאנבר. לאחר ששיחקה בתפקיד קטן בסרטו "אהבת בשר ודם" (1997) של פדרו אלמודובר שיחקה בסרט נוסף שלו "הכל אודות אמא" (1999), סרט שהקנה לה פרסום עולמי. בשנת 2000 כיכבה בסרט "כל הסוסים היפים". משנת 2000 הפכה לצמחונית בעקבות משחקה בסרט "כל הסוסים היפים".
בין השנים 2001–2004 הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי טום קרוז. בשנת 2001 כיכבה בסרט "המנדולינה של קפטן קורלי", שהתבסס על ספרו של לואי דה ברנייר. למדה איטלקית משום שרצתה להשתתף בסרטו של סרג'יו קסטליטו "לא לזוז!" (2004). שיתוף הפעולה הבא של אלמודובר וקרוז היה בסרט "לחזור" (2006). משחקה בסרט זה הקנה לה את פרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל הקולנוע בקאן במשותף עם יתר שחקניות הסרט. בשל הופעותיה החוזרות בסרטים של אלמודובר, דבק בה לעיתים הכינוי "נערת אלמודובר" (Chica Almodóvar).
ב-2009 זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור השתתפותה בסרטו של וודי אלן "ויקי כריסטינה ברצלונה". באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי בסרטו של אלמודובר, "חיבוקים שבורים". בשנת 2010 קיבלה מועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה עבור תפקידה בסרט "Nine".
בשנת 2017 שיחקה לצד ג'וני דפ בסרט הפשע הבלשי של קנת בראנה "רצח באוריינט אקספרס" שמבוסס על ספר באותו שם מאת אגאתה כריסטי.
בשנת 2018 הופיעה בתפקיד דונטלה ורסצ'ה ב-"הרצח של ורסצ'ה" - העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "סיפור פשע אמריקאי".

חיים אישיים

מאז 2007 נמצאת בזוגיות עם השחקן הספרדי חאווייר ברדם. השניים נישאו ב-2010. בינואר 2011 נולד לזוג בן.
ב-2014, במהלך מבצע צוק איתן, קרוז ובעלה חאווייר ברדם (ביחד עם עוד קולנוענים ספרדיים כמו פדרו אלמודובר) האשימו את מדינת ישראל בביצוע רצח עם בפלסטינים, ואף שיגרו מכתב חריף לאיחוד האירופי - בו גינו את פעולות צה"ל ברצועת עזה.
רונן הופמן

קורות חייו

רונן הופמן נולד בעפולה ביולי 1963 ליעל ומיכאל, מאנשי ההתיישבות העובדת בעמק יזרעאל. כנער הצטרף לתנועת הצופים, ובמסגרת זו יצא ב-1980 עם משלחת של מועצת תנועת הנוער לפעילות הסברתית באירופה.
עם תום שרותו הצבאי החל את לימודיו במדע המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. עוד כסטודנט שילב פעילות אקדמית וציבורית. באותן שנים הדריך במחנות קיץ של הסוכנות היהודית בארצות הברית, וכן העביר סמינרים לחינוך ציוני-יהודי באיטליה ובגרמניה. במהלך עבודתו נחשף לצרכים של יהדות התפוצות בכלל, ושל נוער יהודי-ציוני בפרט. בשנת 1999 השלים את לימודיו לתואר ד"ר ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת לונדון.
הופמן אב לשלושה ילדים: שני ילדים מנישואים קודמים וילד מזוגתו בהווה.

פעילות ציבורית ומדינית

עם סיום לימודיו לתואר ראשון בשנת 1989, הצטרף לקונסוליה הישראלית באטלנטה כקצין הסברה, שם עסק בפעילות הסברתית ומדינית בדרום מזרח ארצות הברית.
בשנים 1991–1992 שימש עוזר אישי ליצחק רבין.
לאחר הבחירות ב-1992 שימש חבר ומזכיר המשלחת הישראלית לשיחות השלום עם סוריה, והשתתף באופן פעיל בשיחות שנערכו בוושינגטון עד 1994. בהמשך שימש גם יועץ לשר הבריאות, אפרים סנה, בנושאים פוליטיים ובנושא שיתופי פעולה בינלאומיים.
לאחר רצח רבין ייסד הופמן את המכון הבינלאומי למדיניות נגד טרור במרכז הבינתחומי הרצליה בשיתוף עם ד"ר בועז גנור. בנוסף כיהן כמנכ"ל הראשון של המכון, המקיים קשרים הדוקים עם גורמי ממשל בארץ ובעולם.
בשנת 2000 נקרא לסייע לראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק ולהשתתף בועידת שפרדסטאון לשלום בין ישראל וסוריה. במהלך הוועידה שימש מזכיר המשלחת הישראלית.
בשנים 2001–2002 שימש הופמן גם יועץ מדיני לשר הביטחון בנימין (פואד) בן אליעזר.
נבחר בבחירות לכנסת התשע עשרה לכהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת "יש עתיד".
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום 18, אך נשאר מחוץ לכנסת כשהמפלגה קיבלה רק 11 מנדטים.

פעילות אקדמית

עד בחירתו לכנסת שימש הופמן כחבר בסגל האקדמי במרכז הבינתחומי הרצליה, ומתמחה בממשל, מדיניות חוץ, ופסיכולוגיה פוליטית. במסגרת תפקידו כמנכ"ל המכון הבינלאומי למדיניות נגד טרור, עסק בגיבוש מחקרי מדיניות וניירות עמדה, ויזם כנסים בינלאומיים בהשתתפות ראשי מדינות וראשי מערכות ביטחון ומודיעין מישראל ומהעולם.
החל משנת 2001 הופמן הרצה במרכז הבינתחומי הרצליה ומעביר קורסים הנוגעים למדיניות חוץ, אסטרטגיה וניהול משא ומתן. בהרצאותיו הוא עוסק בהרחבה בתורת המשחקים בהקשרים מדיניים, במנהיגות, פיתוח חזון ואסטרטגיה, מדיניות חוץ, ניהול ויישוב סכסוכים, ניהול משא-ומתן מדיני, תעמולה ולוחמה פסיכולוגית, תקשורת שכנועית, רציונליות ואי-רציונליות בניהול משא ומתן, ועוד.
ב-2008–2009 שימש יועץ אקדמי לבית-הספר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה. 
כותב טורי דעה בנושאי ממשל ומדינה בעיתונים ובאתרי חדשות.

יזמות עסקית-חינוכית

בשנת 2003 ייסד ד"ר הופמן את חברת "קימאמה", חברה להפעלת מחנות קיץ בינלאומיים במודל אמריקאי, הראשונה להקמת מחנות בינלאומיים בישראל.
באלאז' ג'וג'אק

קריירת מועדונים

ג'וג'אק גדל במחלקת הנוער של דברצן, ובשנת 2004 עלה לקבוצה הבוגרת ושיחק 2 משחקים. בעונתו השנייה בקבוצה הבוגרת הוא שותף בעשרה משחקים והבקיע שני שערים. בעונתו השלישית בקבוצה הפך לשחקן הרכב ועם 7 שערים ב-23 משחקים, עזר לקבוצה לזכות באליפות שלישית ברציפות כאשר זו האליפות הראשונה שבה ג'וג'אק מהווה גורם משמעותי.
ב-24 באוקטובר 2007 חתם בפ.ס.וו. איינדהובן. על פי ההסכם המקורי, הוא היה אמור להצטרף בסיום העונה, אבל בסופו של דבר הצטרף למועדון בינואר 2008. ב-12 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-1 נגד פיינורד. מחזור לאחר מכן הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהולנד בתיקו 1-1 נגד ולנו. עד לסיום העונה הוא כבש עוד 4 שערים וזכה עם פ.ס.וו. באליפות. את עונת 2008/2009 סיים כמלך הבישולים עם 15 בישולים, וסגן מלך השערים של הליגה עם 17 שערים אחרי לואיס סוארס.
ב-12 ביוני 2011 חתם ג'וג'אק באנז'י מחצ'קלה הליגת העל הרוסית ל-4 שנים תמורת תשלום שלא פורסם. ב-6 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 0-2 נגד טום טומסק. ב-27 באוגוסט 2011 שבר את עצם הבריח במהלך משחק הליגה נגד רוסטוב, וגמר את העונה.
ב-12 בינואר 2012 חתם ג'וג'אק חתם בדינמו מוסקבה תמורת 19 מיליון אירו, ובכך הפך לשחקן ההונגרי היקר ביותר אי פעם. ב-9 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד צסק"א מוסקבה. את שער הבכורה שלו עבור דינמו הוא הבקיע נגד טרק גרוזני. ב-26 באוגוסט 2012 הבקיע שער ובישל שניים נוספים בניצחון 2-3 נגד לוקומוטיב מוסקבה.
באוגוסט 2015 עבר לבורסאספור.

קריירה בינלאומית

ג'וג'אק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה ב-2 ביוני 2007 במשחק ידידות נגד יוון. ב-24 במאי 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-3 נגד אותה יוון. ב-12 באוקטובר 2010 הבקיע את שער הניצחון עבור נבחרתו בדקה ה-94 נגד פינלנד.
BSD

Berkeley Software Distribution, או בקיצור BSD, היא מערכת הפעלה נגזרת של מערכת ההפעלה UNIX, שנוצרה ותוחזקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי מאז שנות ה-70 עד לאמצע שנות התשעים של המאה העשרים. כיום, המושג 'BSD' מתייחס לאחד מצאצאי BSD המקורי, הווה אומר מערכות FreeBSD, NetBSD או OpenBSD, שגם הן מערכות דמויות UNIX.
אחד הרכיבים של מערכת Mac OS X הוא Darwin, שהיא ליבת מערכת שמבוססת על FreeBSD.

הסמל

הסמל שמזוהה עם גרסאות BSD שונות הוא דמות של שד או שטן נושא קלשון אשר מכונה Daemon (הכיתוב משובש במתכוון) או Beastie.
הטבח השוודי

הדמות

דמותו של הטבח השוודי מהווה פרודיה על שפים בתוכניות בישול. הוא חובש כובע טבחים ובעל גבות עבות שמסתירות את עיניו. הטבח השוודי מבשל תוך כדי שירה בג'יבריש וזורק כלי מטבח שונים לכל עבר.
מילות השיר משתנות מעט מפרק לפרק אך הוא תמיד מסיים את שירו במשפט: "בורק, בורק, בורק".
בשנת 2010 נצפה הטבח השוודי עונד טבעת, דבר המרמז על כך שהוא נשוי.

שיווק

בשנת 1978 מכרו בבריטניה ספל קפה עשוי מקרמיקה ובו מצוירת דמותו של הטבח השוודי, זה היה חלק מ-12 הספלים שיצאו בכיכובם של דמויות מהסדרה "החבובות".
בשנת 1980 הציעה חברה אמריקאית בשם ג'ונס מצעים של הטבח השוודי. גרסה דומה של מיס פיגי יצאה גם כן בשנה זאת לשווקים.
משנת 1988 עד שנת 1989 היה השף השוודי מופיע על גבי דגני בוקר שנקראו כוכבי קרנצי אשר הגיעו יחד עם מגוון קטן של פריטי הטבח השוודי.
בשנת 2005 יצא בול בארצות הברית ועליו מופיע הטבח השוודי. 
בנוסף לכך גם יצא משחק לגיים בוי ומטרתו היא להכות את ריזו העכבר ואת חבריו של ריזו משום שהם מנסים לגנוב מזון הכל משנת 2008. אורי גוטליב דיבב אותו בתוכנית הבידור הישראלית שבוע סוף.
פודינג אורז

היסטוריה

מקור האורז באסיה, שם מגדלים אותו מזה אלפי שנים. מגוון מתכוני פודינג אורז פותחו במזרח אסיה, חלקם עם פירות ודבש וחלקם פשוטים יותר, עם מים וסוכר בלבד.
למערב הגיע פודינג האורז כנראה מהמזרח התיכון או מפרס. במהלך ימי הביניים גברה הפופולריות שלו. אחד המתכונים הוותיקים של פודינג מזרח תיכוני, "פירני", נעשה מקמח אורז והגיע להודו בתקופת האימפריה המוגולית. תיועד לגביו קיים מהמאה ה-14. "שולה", גרסה עם מי ורדים, הגיעה לפרס במאה ה-13 באמצעות המוגולים, וקיימת עד היום ברוב מדינות מערב אסיה. פודינג הודי אחר, קהר, קיים למעלה מאלפיים שנה.
באירופה, פודינג אורז עם חלב עזים שימש את הרומאים למטרות רפואיות, ומשום כך התיעוד הקדום לגביו נמצא בכתבים רפואיים. בימי הביניים פודינג אורז בושל עם חלב פרה או חלב שקדים. ב-1542 הוא הופיע בעיר הדנית מלמו. אורז היה אז מזון מותרות מיובא שנצרך על ידי העשירים. פודינג אורז אפוי ומתובל נפוץ במאה ה-17. במאה ה-18 פודינג אורז החל לשמש בסקנדינביה כתחליף לדייסות שיפון ושעורה באירועים חגיגיים.

פודינג אורז בפולקלור ובתרבות

בסקנדינביה פודינג אורז הוא מאכל מסורתי של חג המולד. ישנה גם מסורת עתיקה ממקור פגאני, לחלוק ארוחה זו עם הגמד המגן על האחוזה ועל ילדי המשפחה. הפודינג זרוי סוכר וקינמון, מונחות עליו חתיכות חמאה ולעיתים מוסתר בתוכו שקד שלם. בדנמרק ונורווגיה מוצא השקד זוכה בפרס, לרוב דמות מרציפן. בשוודיה מאמינים כי מי שיאכל את השקד ינשא בשנה הקרובה. לעיתים מוסיפים לפודינג קצפת ושקדים קצוצים, ובדנמרק משחק חיפוש השקד השלם נעשה לרוב עם גרסה זו של הפודינג, בה קשה יותר למצאו בין השקדים הקצוצים.
פודינג אורז מוזכר בספרות האנגלית, בעיקר מהתקופות הוויקטוריאנית והאדוארדית, בדרך כלל כמאכל זול, פשוט ומוכר, המוגש לרוב לילדים ולחולים ולעיתים מוכר-עד-זרא עקב הכללתו בתפריט היומיומי בשכיחות גבוהה מידי.
תל כיסון

תֵּל כִּיסוֹן (ערבית: תַל כֵּיסַאן تلّ كيسان – "גבעת הבגידה") הוא תל בעמק זבולון, 9 קילומטר מדרום-מזרח לעכו.
אורך התל 350 מטר ורוחבו 250 מטר, שטחו כ-30 דונם והוא מתנשא לגובה 40 מטר, 33 מטר מעל אדמת העמק.
יש המציעים לזהות את התל עם העיר אכשף המקראית, שהייתה לפי התיאור המקראי עיר כנענית חשובה. אחד ממלכיה מוזכר במקרא (ספר יהושע, פרק י"א). לפי אזכור זה הוא השתתף במלחמה בין עם ישראל שבראשו עמד יהושע בן נון, לבין יבין מלך חצור, ראש בית יבין. במלחמה זו ניצחו בני ישראל את הצבא החזק של בית יבין, והחריבו את כל הערים שהשתתפו במלחמה, בהן את אכשף. לאחר הכיבוש של יהושע בן נון נכללה העיר בתוך נחלת שבט אשר.
הצעות הזיהוי אינה ודאית, ויש שהציעו לזהות באתר את קִשְׁיוֹן, אַלַמֶּלֶךְ ומִשְׁאָל. 
במלחמת העצמאות, לאחר כיבוש עכו על ידי ההגנה, באמצע מאי 1948, נותר התל כמוצב ערבי חודר של צבא ההצלה באזור עמק זבולון. בתחילת מבצע דקל ביולי 1948, כבש את התל, ללא אבדות, כוח של גדוד 71 מחטיבה 7. 
בחפירות שנערכו בשנים 1935 ו-1936 בתל זוהו 16 שכבות יישוב מתקופת הברונזה הקדומה ועד התקופה ההלניסטית. בחפירות שנערכו בין השנים 1971 ל-1976 נתגלו גם שרידים מהתקופה הביזנטית בראש התל. שיא היישוב היה בתקופה ההלניסטית, שאז שטח האתר שכלל את התל היה כ-140 דונם. כמו כן התגלו מסביב לתל עדויות ליישוב כלקוליתי. לתל מספר שכבות יישוב מתקופת הברונזה המאוחרת ותקופת הברזל. 
בראש התל נתגלתה כנסייה ביזנטית, וכן שרידים ממערכת המצור של צלאח א-דין שהקים שם בזמן מצורו על עכו.
חותמו האישי של הרמב"ן התגלה בשנת 1972 בתל כיסון, והכיתוב עליו הוא: 'משה בר נחמן ננ (נוח נפש) גירונדי חזק'.
קפה גרג

היסטוריה

בשנת 1994 הוקם אספרסו בר במרכז הכרמל בחיפה על ידי גרג וולף. בשנת 2000 רכשו את הבעלות במקום יאיר מלכה וגלעד אלמוג, ובשנת 2008 חבר אליהם השותף ניר אדרי. בהמשך נפתחו סניפים נוספים בישראל, ומרשת חיפאית התפתחה קפה גרג לרשת ארצית.
ב-2012 בוצע מיתוג מחדש לרשת במסגרתו הוחלף שמה מ"גרג קפה מאוד" ל"קפה גרג". מחזור המכירות השנתי של הרשת הוערכו ב-180-200 מיליון שקל לאותה שנה.
בשנת 2013 השיקה הרשת תפריט טבעוני.
בשנת 2014 הושקה תת-הרשת "קפה ביגה" המתמחה במזון בריאות בסגנון צרפתי. הרשת התבססה על חנות לחמים בקריית טבעון בשם ביגה. בעליה רן בן-דוד הצטרף כשותף ברשת החדשה. לצורך הקמת ביגה הוקם על ידי הבעלים מפעל בחיפה לייצור לחמים, מאפים ועוגות, ונכון לזמן זה הרשת מונה 35 סניפים.
ב-2016 נפתחה רשת הבת "קיטשן ביי גרג", רשת מסעדות ביסטרו כשרות. הסניף הראשון נפתח בחיפה, והשני במתחם שרונה בתל אביב.
מ-2016 קפה גרג חתומה על הסכם חסות עם קבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב, לפיו יופיע הלוגו של החברה על גב החולצה של שחקני הקבוצה בכל משחקיה הרשמיים של הקבוצה – הן בליגה הישראלית והן ביורוליג. 
בשנת 2019 עתידים להיפתח שלושה מפעלים חדשים בנשר על שטח כולל של 2,500 מ"ר: מפעל לייצור פסטה טרייה, מפעל לייצור רטבים ומפעל לייצור אבקות תיבול, אשר יספקו מוצרים לרשתות בתי הקפה שבבעלותה של קבוצת קפה גרג. ההשקעה בפסי הייצור במפעלים עומדת על כ־10 מיליון שקל. 
על פי הערכות כלכליסט בשנת 2019, מחזור המכירות המוערך של קבוצת קפה גרג כ־900 מיליון שקל בשנה והיא מפעילה כיום כ־100 סניפים של רשת בתי הקפה גרג, 35 סניפים של רשת ביגה, וששה סניפים של סנדוויץ' בר, דוכנים לסנדוויצ'ים שפועלים באזור הצפון.
איוואן פרישיץ'

קריירת מועדונים

כשהיה נער הצטרף פרישיץ' לקבוצות הנוער של מועדון הפאר הקרואטי המקומי, היידוק ספליט, וכבר מגיל צעיר הותיר רושם רב. כבר בגיל 17 בלבד, פרישיץ' קיבל הצעות ממספר רב של מועדונים ברחבי יבשת אירופה, כולל אנדרלכט הבלגית, פ.ס.וו איינדהובן ואייאקס ההולנדיות, טרבזונספור הטורקית, הרטה ברלין והמבורג מגרמניה. לבסוף, החליט פרישיץ' לחתום דווקא במועדון הצרפתי סושו. לאחר המעבר מספליט לצרפת, קיבל פרישיץ' בתקשורת המקומית הקרואטית את הכינוי "אלוישה אסנוביץ' החדש", על שם קשר קרואטי מקומי ששיחק גם הוא בצרפת. בעונת 2006-2007, שיחק בקבוצת הנוער של סושו, ולאחר מכן, קודם לסגל הבוגר של הקבוצה, אך לא שיחק כלל במסגרת ליגת העל הצרפתית. בשנת 2009, הושאל לחצי עונה לקבוצת רוסלארה מליגת העל הבלגית, בה קיבל לראשונה בקריירה דקות משחק בליגות הבוגרים. במדי קבוצתו הזמנית הבלגית, שיחק פרישיץ' ב-18 משחקי ליגה, בהם כבש 5 שערים.
בעקבות טבילת האש שלו בבלגיה, מועדון הפאר הבלגי קלאב ברוז' החליט להחתימו ב-26 באוגוסט 2009, תמורת 250,000 אירו ששולמו לסושו. פרישיץ' חתם בברוז' על חוזה לשלוש שנים. מבקרי הכדורגל בבלגיה, צפו עתיד מזהיר לכדורגלן הצעיר בן ה-20 בלבד, עוד לפני תחילת העונה. בעונת 2010-2011, עונתו השנייה בלבד בברוז', פרישיץ' סיים כמלך השערים של ליגת העל הבלגית לאחר שכבש 22 שערים עבור קבוצתו. בנוסף לתואר מלך השערים, הוא זכה בבחירות גם לתואר "כדורגלן השנה בבלגיה".
ב-23 במאי 2011, פרישיץ' חתם על חוזה לחמש שנים במועדון הבונדסליגה, בורוסיה דורטמונד. סכום ההעברה המשוער עמד על סך כ-5 מיליון אירו. איוואן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרמניה ב-5 באוגוסט, בניצחון הביתי 3-1 של קבוצתו נגד המבורג, לאחר שנכנס כמחליף במקום כריס לב בדקה ה-76 של המשחק. ב-13 בספטמבר 2011, כבש את שערו הראשון עבור המועדון, במסגרת משחק ליגת האלופות נגד ארסנל האנגלית, שער שוויון מאוחר בבעיטת יעף מהאוויר, לאחר שנכנס כמחליף למשחק בדקה ה-69. ב-14 באוקטובר 2011, הוא כבש את שער הליגה הראשון שלו בקבוצה, בניצחון 2-0 מול ורדר ברמן, כאשר בשלב מאוחר יותר של המשחק הוא גם הורחק בכרטיס צהוב שני. ב-21 באפריל 2012, פרישיץ' כבש את שער היתרון 1-0 במשחק החשוב נגד בורוסיה מנשנגלדבך, משחק שהסתיים בניצחון 2-0 כאשר את השער השני כובש היפני שינג'י קגאווה, ובעקבות הניצחון במשחק דורטמונד פתחה פער של נקודות בדרך לאליפות בונדסליגה שמינית במספר. בנוסף, כבר בעונתו הראשונה במועדון פרישיץ' היה שותף לדאבל ההיסטורי של דורטמונד בסיום עונת 2011-2012, כאשר זכה יחד עם קבוצתו גם בגביע הגרמני לאחר ניצחון 5-2 בגמר מול היריבה המושבעת, באיירן מינכן.
בינואר 2013, עבר מבורוסיה דורטמונד לוולפסבורג מהבונדסליגה, בעיקר בשל אי שביעות רצונו מכמות דקות המשחק להן זכה בקבוצה.
ב-30 באוגוסט 2015 חתם פרישיץ' באינטר מילאנו לחמש שנים עבור 19 מיליון אירו.
ב-13 באוגוסט 2019 הושאל לעונה אחת לבאיירן מינכן תמורת 5 מיליון אירו, עם אופציה לרכישה בסוף העונה. ב-31 באוגוסט, במשחק הבכורה שלו בהרכב, כבש שער בכורה ובישל שער נוסף בניצחון קבוצתו 6–1 על מיינץ 05.

קריירה בינלאומית

פרישיץ' ייצג את קרואטיה לאורך שנות נעוריו במדי כל נבחרות קרואטיה הצעירות. ב-26 בינואר 2011, בגיל 21, זומן לראשונה לסגל הבכיר של קרואטיה. מאז, הוא מזומן באופן קבוע למשחקי הנבחרת וכמו כן גם משחק בהרכבה. פרישיץ' נכלל בסגלה של נבחרת קרואטיה לטורניר הגמר של יורו 2012 ו-2016 וכן של מונדיאל 2014 ומונדיאל 2018.
בגמר מונדיאל 2018 כבש את השער הראשון לזכות נבחרתו, במשחק שהסתיים בתוצאה 4-2 לצרפת.
אריה סיון (אדריכל)

אריה סיון (1940 – 2010) היה אדריכל ומורה לאדריכלות בכיר בישראל.

ביוגרפיה

אריה סיון נולד כליאון (אריה) טינטשטיין. הוא קיבל בשנת 1965 תואר מוסמך לארכיטקטורה ובינוי ערים מהטכניון. משנת 1969 פתח משרד עצמאי ומשנת 1981 ועד לפטירתו בשנת 2010, עבד בשותפות עם האדריכל הורציו שוורץ.
כאדריכל השתתף בפרויקטים רבים והתבלט במיוחד בתחום השימור. סיון התפרסם הודות להתמדתו כמורה לאדריכלות תחילה בבצלאל ולאחר מכן בחוג לעיצוב פנים במכללה למינהל - חוג אותו הקים לאחר פרישתו מבצלאל בשנת 2004 בדרגת פרופסור חבר. בין השנים 1980–1981 שימש בתפקיד ראש המחלקה בפועל במחלקה לעיצוב סביבתי ותעשייתי (לימים המחלקה לאדריכלות) בבצלאל, ושוב בשנת 1983.
אריה סיון הוא אביהם של קרין סיון ושל במאי הקולנוע אייל סיון.