google/wiki40b huggingface dataset:
בודו אילגנר

קריירת מועדונים

אילגנר נולד בעיר קובלנץ, וגדל במחלקת הנוער של מועדון פ.צ. קלן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה עבור מועדונו, ב-22 בפברואר 1986, עוד לפני שמלאו לו 19 שנים, במשחק החוץ מול באיירן מינכן, בו הפסידה קלן 3-1. מעונת 1987-1988 והלאה, אילגנר ירש באופן חד מוחלט את מקומו כשוער הראשון של הקבוצה מהראלד שומאכר, ואף זכה בתואר השוער הטוב באירופה בשנת 1991.
ב-30 באוגוסט 1996, אחרי שכבר התחיל את עונתו ה-11 בקלן, אילגנר חתם במועדון הפאר הספרדי ריאל מדריד. בעונתו הראשונה במדריד, שיחק 40 משחקי לה ליגה וזכה יחד עם קבוצתו באליפות ספרד. בעונה שלאחר מכן, הוא איבד את מקומו לטובת השוער הספרדי סנטיאגו קניזארס, אך בכל זאת חזר להרכב הקבוצה במשחק גמר ליגת האלופות באותה העונה, בו ריאל ניצחה 1-0 את יובנטוס האיטלקית.
בעונת 1999-2000, אילגנר הוריש את מקומו בהרכב רשמית לשוער הספרדי העולה איקר קסיאס בן ה-18 דאז, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. לאחר פרישתו שימש כפרשן כדוגל עבור ערוצי טלוויזיה שונים. ב-13 באפריל 2013, אילגנר זכה להיכלל בתואר המכובד שהעניק עיתון המארקה הספרדי, כשנבחר לשוער בסגל 11 השחקנים הזרים בטובים ביותר ששיחקו בריאל מדריד.

קריירה בינלאומית

ב-23 בספטמבר 1987, אילגנר ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת מערב גרמניה, במשחק ידידות מול דנמרק, בו ניצחה נבחרתו 1-0 בבית. במהלך טורניר יורו 1988, אילגנר שימש כמחליפו של איקה אימל בנבחרת המערב גרמנית.
במונדיאל 1990, הוא כבר היה שוערה הראשון של נבחרתו. במהלך הטורניר, אילגנר סייע למערב גרמניה להעפיל לגמר המונדיאל, לאחר שעצר את בעיטתו של סטיוארט פירס במהלך דו-קרב בעיטות העונשין מול נבחרת אנגליה במסגרת חצי הגמר. במשחק הגמר, הוא שמר על שער נקי, בניצחון 1-0 מול ארגנטינה.
סך הכל, אילגנר שיחק עבור מולדתו 54 פעמים, ופרש באופן מפתיע אחרי ההפסד של גרמניה ברבע גמר מונדיאל 1994 מול בולגריה בגיל 27 בלבד.
מקשי קיצור

תוכנות מחשב רבות מאפשרות לבצע פעולות מסוימות הן באמצעות עכבר המחשב והן באמצעות הקשה על מקשי קיצור במקלדת. היכרות עם שתי השיטות מאפשרת לכל משתמש לבחור את שיטת העבודה הנוחה לו על פי טעמו האישי, או במקרה של אדם בעל לקות – על פי יכולותיו.

רקע

למידה בעל-פה של צירופים רבים של מקשי קיצור אינה קלה. אולם כשמכירים צירוף מקשי קיצור עבור פקודה מסוימת של המחשב, הדבר חוסך את זמן העברת היד מן המקלדת אל העכבר בזמן ההקלדה ועשוי להקל על מי שמתקשה  באופן מיוחד בהפעלת העכבר או באיתור צלמיות על המרקע. עבור אנשים עם לקויות יש גם תוכנות המוסיפות מקשי קיצור לתוכנות האחרות. חלק מתוכנות אלה עוסקות רק בהוספת מקשי קיצור לתוכנות אחרות, ואחרות מספקות יתרונות נגישות נוספים למחשב, כמו התוכנה וירגו 4, המנגישה את המחשב לעיוורים מוחלטים.
פעולות באמצעות העכבר נעשות באמצעות בחירה מתפריט נגלל או לחיצה על צלמית. פעמים רבות ניתן לבצע פעולות אלה באמצעות מקשי קיצור (צירוף של שניים או שלושה מקשים). במערכת ההפעלה "חלונות", למשל, מתבצעת סגירת חלון באמצעות העכבר על ידי קליק על צלמית יציאה, או בחירה בתפריט בשורה "יציאה". תוצאה זהה מושגת באמצעות לחיצה על צירוף המקשים Alt + F4 (כלומר לחיצה על המקש Alt, ובעודו לחוץ לחיצה קצרה על המקש F4).

סימון

הסימון המקובל של מקשי קיצור הוא <כפתור ראשון שמוחזק לחוץ>+<כפתור שני שמוחזק לחוץ>+...+<כפתור אחרון שמוחזק לחוץ>+<כפתור שנלחץ רגיל>+...+<עוד כפתור שנלחץ רגיל>. הפלוס יכול להתחלף עם שאר סימנים.
דבר זה חשוב למשתמשים חדשים במחשב, כיוון שהפלוס מורה להם שהמטרה אינה ללחוץ בו-זמנית על כל הכפתורים (ראו לעיל).
למרבית הקיצורים אין שני כפתורים שנלחצים בו-זמנית, כגון Alt+F4, אך יש כאלה שכן: Alt+רווח  (שני הקיצורים לעיל עובדים במערכת ההפעלה "חלונות").

דרכי יידוע המשתמש לרשימת מקשי הקיצור

לא בכל תוכנה יש דרך פשוטה לידע את המשתמש. יידוע המשתמש בחלונות ברשימת מקשי הקיצור הוא על ידי אתר של חלונות בו מפורטים מקשי הקיצור.

בטלפונים חכמים

בטלפונים חכמים כדוגמת  ה-iPhone לא מותקנים מראש מקשי קיצור, לרוב בשל היעדר מקלדת פיזית או לחצנים לתגובות מהירות בעלי פוטנציאל לשימוש נוח למטרה זו. למרות זאת, ישנן תוכנות אשר יכולות להתקין מקשים כאלה, אך יכולתן מוגבלת, בנוסף מובנית לרוב יכולת להתקין מקש קיצור לשליחת הודעה לאדם מסוים (חיוג טלפוני, SMS, סקייפ או דוא"ל), להגעה לדף אינטרנט מסוים או לחיפוש כתובת מסוימת על המפה – במקביל לקיום אפליקציות למכשירים שנועדו לעזור למשתמש להיזכר, ללמוד ולשנן את מקשי הקיצור שיש למחשבים שולחניים וניידים. על אף נפוצות היעדר מקשי הקיצור ניתן לחזות במגמה מתרחבת מתחדשת של ניסיון לאימוץ כפתורים חיצוניים במידה פחות קונבנציונלית ושגרתית מבעבר לשימושים השונים מהשימושים המסורתיים המזוהים עם המחשב כדוגמת גישה מהירה למצלמה או יישום אחר ממסך הנעילה באמצעות כפתורי עוצמת הקול.
קסאבייר צ'ן

חיים אישיים

צ'ן נולד בבריסל שבבלגיה לאב טאיוואני ולאם צרפתייה. סבו הוא דיפלומט לשעבר המתגורר בטאיוואן. לצ'ן יש תואר שני במשפטים מטעם האוניברסיטה החופשית של בריסל, והוא הכדורגלן הפעיל היחיד באירופה עם תואר כזה.

קורטרייק

צ'ן שיחק ברוב שנות ילדותו במחלקת הנוער של אנדרלכט, ובשנת 2003 עבר למחלקת הנוער של קורטרייק. ב-31 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת ליגת המשנה הבלגית, כששיחק 90 דקות בניצחון 2-1 על וירטון במסגרת המחזור הראשון. צ'ן שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 38 הופעות.

מכלן

לקראת עונת 2007/2008 עבר צ'ן למכלן שעלתה לליגת העל הבלגית, בה גם הפך בהמשך לקפטן. ב-3 באוגוסט 2007 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לאנדרלכט במסגרת המחזור הראשון בליגה. הוא שיחק במועדון במשך 5 עונות וחצי, בהן ערך 141 הופעות ליגה.

גוויג'ואו רנה

בחודש ינואר 2013 עבר צ'ן החליט לעבור לגווינג'ואו רנה מליגת העל הסינית בשל קשיים בנסיעות החוזרות בין בלגיה לטאיוואן. המועדון רכש אותו תמורת 750 אלף ליש"ט. ב-8 במרץ 2013 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-1 לצ'ינגדאו ג'וננג במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-12 במאי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-87 בניצחון 1-0 על צ'נצ'ום יטאי במסגרת המחזור התשיעי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך 3 עונות, בהן ערך 75 הופעות והבקיע שני שערים. בתחילת חודש ינואר 2016 עזב צ'ן את גוויג'ואו רנה ואמר שהוא רצה לשחק בסין במשך תקופה מקסימלית של 3 שנים.

החזרה למכלן

בתחילת חודש ינואר 2016 חזר צ'ן למכלן.

קריירה בינלאומית

האפשרות של צ'ן לשחק בנבחרת הרפובליקה הסינית התגלתה על ידי אחראי היחסים הציבוריים של התאחדות הכדורגל של הרפובליקה הסינית, צ'ן צ'ה, וצ'ן הוזמן לשחק בנבחרת. שלושה חודשים לאחר מכן גם התאחדות הכדורגל הסינית ביקשה את שירותיו של צ'ן. ב-24 במאי 2011, עם שכנוע מצד קרובי משפחתו בטאיוואן, בחר צ'ן לשחק עבור נבחרת הרפובליקה הסינית. ב-3 ביולי 2011 ערך צ'ן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הסינית, כששיחק 90 דקות בניצחון 3-2 על נבחרת מלזיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. צ'ן הבקיע את שער הניצחון של נבחרתו במשחק זה בדקה ה-75.
שנות ה-40 של המאה ה-8

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
קהילת המודיעין האיטלקית

מערך המודיעין והביטחון של הרפובליקה (באיטלקית: SIS, Sistema di informazione per la sicurezza della Repubblica) היא קהילת המודיעין של איטליה, הכוללת כמה ארגוני מודיעין וביטחון, שעברו הליכי רפורמה משמעותיים בשנת 2007. הקהילה הוקמה כאיגוד תחת מערך מאורגן ב-28 באוגוסט 2007.
עובד אדום הגתי

עֹבֵד אֱדֹם הַגִּתִּי, דמות מקראית, היה מבני שבט לוי בתקופתו של דוד המלך. הוא מילא תפקידים שונים בבית המקדש, ובביתו שהה ארון הברית בדרכו לעיר דוד בירושלים.

שמו ומוצא משפחתו

השם "עובד" מצוי במקרא, אך השם "אדום" אינו מקובל בישראל, ואפשר שהוא רומז לקשר כלשהו שהיה לו לארץ אדום. כינויו "הגִּתי" רומז כנראה למגוריו בעיר גת שביהודה, או גת רימון שבנחלת דן הצפונית. על כל פנים, בשעת האירועים שנקשרו בשמו לא היה תושב גת. יש מפרשים שקישרו בין "הגִּתי" לבין הגיתית, כלי נגינה ששימש בבית המקדש.
עובד אדום הוא צאצא של קורח, ממשפחות בני קהת משבט לוי.

שהיית ארון הברית בביתו

כאשר העלה דוד המלך את ארון הברית מקריית יערים לעיר דוד, אירע אסון באמצע הטקס, כאשר עוזה (בכתיב אחר: עוזא), בנו של אבינדב ששמר על הארון עד כה בקרית יערים, נפטר לפתע, בעת שנגע בארון הברית. בעקבות האסון הבין דוד שאין זו שעת כושר מתאימה להעלאת הארון לעירו, והפנה אותו לתחנה זמנית בבית עובד אדום הגִּתי. לא מפורש במקרא היכן היה ביתו, ומשתמע שהיה בירושלים או סמוך לה. לאחר שלושה חודשים נודע לדוד ששרתה ברכה בבית עובד אדום, והחליט שהגיעה השעה להעלותו שוב לעיר דוד.
חז"ל מתארים את גינוני הכבוד שנהג עובד אדום בארון בשעה שהיה בביתו, שהיה מטאטא את הרצפה שלצידו, ומדליק נרות מדי בוקר וערב.
הברכה שנתברך בה עובד אדום היא ריבוי צאצאיו. שמונת בניו נמנו במקרא, וכן מקצת מנכדיו, ובסך הכל היו במשפחתו שישים ושניים "אנשי חיל בכח לעבודה" שהיו שוערים בבית המקדש. ברכה זו היוותה מופת ועדות לכך שהקשר עם ארון הברית כשלעצמו אינו גורם כל נזק, אלא יחסו של האדם, מצוותיו ועוונותיו, הם הקובעים האם נוכחותו לצד הארון תביא עליו את הברכה.

תפקידי עובד אדום ומשפחתו בבית המקדש

בשעת העלאת הארון מביתו לעיר דוד נמנה עובד אדום בין הלויים שהיו "שוערים" לארון, כלומר, משגיחים לבל יגע בו מי שאינו ראוי לכך, ו"משוררים" ומנגנים במהלך המסע. לאחר שהוצב הארון במקומו בעיר דוד, באהל שבנה דוד לשם כך, היה עובד אדום מן הלויים שעמדו וניגנו שם בנבל ובכינור.
דוד המלך עסק בהכנות לבניין בית המקדש הראשון (שנבנה בפועל בימי בנו, שלמה המלך), ובכלל זה מינה את הכהנים והלויים לתפקידים השונים הנדרשים בו. בין השאר, מינה את עובד אדום ומשפחתו ל"שוערים" במקדש, כלומר, אחראים על שמירתו, פתיחת השערים והגפתם, וכדומה. נערכה הגרלה על חלוקת הגזרות במקדש, ועל פיה נקבע שעובד אדום ישמור על צידו הדרומי ועל "בית האסופים". משמעות המונח, כנראה, מחסן ובו רוכזו כלים שונים שהיו במקדש, או ש"אסופים" נגזר מלשון סף השער, כלומר, מבנה הצמוד לשער.
משפחה זו שמרה על תפקידה במשך מאות בשנים. כמאתיים שנה אחרי בניין בית המקדש הראשון, מסופר על כך שיואש מלך ישראל שדד את אוצרות המקדש: "כל הזהב והכסף ואת כל הכלים הנמצאים בבית האלהים עם עובד אדום".
אמיקצין

ספקטרום

אמיקצין פעילה בעיקר נגד חיידקים מסוג גראם שלילי (כגון אלו הגורמים לזיהום בדרכי השתן, הנרכשים בעיקר בעת שהות ארוכה בבית החולים) וחלק מהחיידקים מסוג גראם חיובי (כמו אלו שגורמים לזיהום פנים הלב (אנדוקרדיטיס)).

מנגנון הפעילות

מנגנון פעילותה הוא קישור לתת יחידה הקטנה של הריבוזום (30S) ועיכוב תרגום החלבונים של החיידק.

התוויות

אמיקצין משמשת לטיפול בקו שני בזיהומים בהם התגלתה עמידות לאנטיביוטיקות אחרות ממשפחת האמינוגליקוזידים כגון: גנטאמיצין וטוברמיצין.
כמו כן משמש לטיפול בשחפת הנגרמת לא כתוצאה מחידק המיקרובקטריה.

תופעות לוואי

כמו שאר התרופות השייכות למשפה האמינוגליקוזידיות תופעות הלוואי העיקריות הן איבוד שמיעה, ופגיעה כלייתית ולכן בזמן מתן התרופה חשוב לנטר אחר רמות פינוי הקראטינין מהגוף (Creatinine clearance).

דרכי מתן

amikacin ניתן עד פעמים ביום, אינו ניתן בטבליה דרך הפה, אלה רק דרך הווריד או זריקה תוך שרירית, בארץ ניתן תחת השם: אמיקצין - פרזניוס 500 מ"ג/2 מ"ל.
Painkiller: Hell & Damnation

משחקיות

המשחקיות לא השתנתה הרבה מהמשחק הקודם: השחקן מסתובב עם כלי נשק גדולים וביזאריים, מסתובב בגיהנום ובשאר המחוזות של העולם הבא, ומטרתו להרוג המוני מפלצות, שדים, רוחות ויצורים על טבעיים שהוא פוגש בדרכו. רוב הנשקים מהמשחק הקודם נשארו, והתווסף נשק חדש בשם "לוכד הנשמות": נשק שהירייה הראשית שלו משחררת להבי מסור מסתובבים לעבר האויבים (ובכך מזכיר את הנשק RazorJack / Ripper מUnreal ומUnreal Tournament), והירייה המשנית שלו יכולה לשאוב נשמות שאויבים מתים הותירו על הרצפה, ולאסוף אותם אל השחקן.
בנוסף לכך גם מצב מרובה המשתתפים שופר: את הקמפיין לשחקן יחיד אפשר לסיים עם שחקן נוסף (Co-op), ובנוסף לכך גם התווסף מצב "הישרדות" בו עד 8 שחקנים נמצאים במפה אחת ועליהם להתמודד מול גלים הולכים וגדלים של מפלצות (בדומה למצב הזומבים מסדרת COD ולמשחק Left 4 Dead). פרט לכך שאר מצבי המשחק דוגמת Deathmatch (קרב "כולם על כולם") ו Capture The Flag (תפוס את הדגל) נשארו כפי שהם.

עלילה

לאחר אירועי המשחקים הקודמים (Painkiller ו-Battle out of Hell) בו גיבור הסדרה, דניאל גארנר, נלחם והביס את כוחות האופל בגיהנום ובכור המצרף, הוא מגלה כי הוא עדיין אינו רשאי להתאחד עם אשתו. לפתע מופיע המוות, ומציע לדניאל עסקה חדשה: איחוד מחדש עם אשתו תמורת 7000 נשמות של שדים. המוות נותן לו את נשק "לוכד הנשמות" ודניאל מסכים בלית ברירה, וחוזר שוב פעם אל מדורי הגיהנום וכור המצרף כשהוא מחסל שדים ומתעמת מחדש עם אויביו הוותיקים דוגמת הNecrogiant, היצור מהביצה, ואלאסטור. בדרך הוא פוגש מחדש את איב, שמזהירה אותו מפני הכוונות האמיתיות של המוות, אבל הוא עדיין לא מוכן לסלוח לה על שבגדה בו (בסוף של ההרחבה Battle out of Hell). היא מנסה לשכנע אותו שהמצב לא באמת כפי שהכל נראה - במיוחד בגלל העובדה הפשוטה שדניאל מצליח לאסוף נשמות של שדים כיוון שהוא לא באמת מת.
דניאל בסופו של דבר חוזר אל המוות עם לוכד הנשמות - אך המוות מאוכזב כיוון שדניאל לכד "רק" 6999 נשמות, כשהנשמה האחרונה שנשארה היא נשמתה של איב. המוות דורש מדניאל להשיג עבורו את הנשמה של איב אך הוא מסרב וכתוצאה מכך מתפתח קרב שבסופו של דבר דניאל נלחם ומביס את המוות. עם תבוסתו של המוות נפתח פורטל מסתורי וכשדניאל עובר דרכו הוא מגלה כי הוא לא באמת מת, אלא הוא חי שוכב בבית חולים ונמצא במצב של תרדמת, והמוות בעצם רימה אותו כדי ללכוד אותו בקרב נצחי בכור המצרף. איב מופיעה לאחר מכן ומספרת לו שהכל הנשמות שהוא אסף היו חלק מתוכנית זדונית ביותר שאיפשרה למוות להתאחד עם "אחיו" - פרשי האפוקליפסה - רביעייה שכוללת את מלחמה, מגפה, רעב והמוות בעצמו, ושהם בדרכם לפלוש לכדור הארץ עם צבא השדים כדי לחולל את מלחמת יום הדין. דניאל מרגיש חסר אונים אבל איב אומרת לו שהוא אינו לבד, ובסיום המשחק נצפית דמותו של בליעל (מPainkiller: Overdose).

ביקורות

בניגוד למשחק הקודם,  המשחק לא זכה להרבה שבחים והביקורות עליו היו מעורבות. המבקרים שיבחו את השיפור בגרפיקה ואת המבחר בכלי הנשק מחד, וביקרו את העובדה שהמשחק נהיה חוזר על עצמו, ואת האינטליגנציה המלאכותית הנחותה של האויבים במשחק.
מרדכי סגל

מרדכי סגל (נולד ב-25 בדצמבר 1903, אוקראינה - 1991, ישראל) היה איש חינוך ישראלי, מייסד סמינר הקיבוצים ומהאבות המייסדים של החינוך הקיבוצי בישראל.
סגל נולד ב-25 בדצמבר 1903 בעיירה אוריניין שאוקראינה למשפחה חסידית. למד בבית ספר יהודי מודרני ואחר כך עבד בבית יתומים פולני. אחר כך עבר עם משפחתו לארצות הברית, שם השלים את לימודיו התיכוניים והחל ללמוד פילוסופיה, היסטוריה וחינוך באוניברסיטה. בשנת 1925 עלה ארצה והתקבל לגדוד העבודה בפלוגת כפר גלעדי. עבד בחקלאות במשך 7 שנים עד שנקרא בשנת 1931 להחליף את המורה השכיר. הוא נשלח ללימודים במכון הביולוגי-פדגוגי ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, בהנהלת הזואולוג ואיש החינוך יהושע מרגולין, ואחר כך חזר לכפר גלעדי וניהל שם את בית הספר המקומי במשך שבע שנים. 
בשנת 1939 הקים את סמינר הקיבוצים ועמד בראשו במשך שנים רבות. באותה התקופה גם עבר לקיבוץ גבעת חיים. בשנת 1973, כשהוא בן 70, פרש מניהול הסמינר והתמסר לעריכת השנתון "החינוך וסביבו" שיסד, ולעבודה בתו"ם - מרכז לתיעוד ולמעקב של החינוך הקיבוצי. בשנת 1991 נפטר, כשהוא בן 88.
נישא תחילה ליטה לבית קלייר וממנה היה אב לרחל ולאהרן (שנפל באימון טיס). נישואיו השניים היו ללינה לבית רוזנצוויג וממנה היה אב למיכל, רות ונעמי. סופרת הילדים מיריק שניר היא נכדתו, בתה של בתו רחל רבינוביץ מכפר גלעדי.
תלושי מזון

מדיניות תלושי מזון (לעיתים גם "בולי מזון" או "פנקס מזון") היא תוכנית ממשלתית המאפשרת למחזיקים בתלושים לרכוש תמורתם מזון, או מצרכים אחרים כפי שהוגדרו על ידי הממשלה. מדיניות זו ננקטת כאמצעי לתמיכה באוכלוסיות חלשות ונזקקות סעד, או בזמן של מחסור במוצרים, כמו למשל בתקופות צנע או מלחמה.
בארצות הברית ניתנת עזרה כספית בתלושי מזון (Food Stamps) לבעלי הכנסה נמוכה או לאלו ללא הכנסה כלל במסגרת תוכנית הסיוע הממשלתית להזנה משלימה .
את תלוש המזון מנייר החליף כרטיס הטבה אלקטרוני   המאפשר קניית מזון ומצרכי יסוד ברשתות השיווק ובמרכולים המחוברים לרשת הממשלתית. הכרטיס מוטען בסכומים הנקבעים על ידי רשויות הרווחה בכל מדינה.  
חלוקת מזון באמצעות תלושים הייתה נהוגה גם בארץ בתקופת הצנע על מנת  לשמור על משאבי המזון המוגבלים ולהבטיח את חלוקתם השוויונית. 
במשטרים טוטליטריים נקטו לפעמים במדיניות של קיצוב וחלוקה בצמצום של תלושי מזון ושירותים אחרים כאמצעי לשליטה חברתית־פוליטית מלבד הסיבה הכלכלית, כמו למשל בגרמניה הנאצית.
הרעשנים

עלילה

לינקולן רעש הוא ילד בן 11 המתגורר בבית אחד עם 10 אחיותיו: לורי הבכורה והאחראית, לני היפהפייה האיטית במקצת, לונה המתעתדת להפוך לכוכבת רוק, לואן חובבת הקונדסים, לין האתלטית האנרגטית, לוסי הגותית,   
לולה ולאנה- תאומות שהן גם הפכים מוחלטים, ליסה שהיא עילוי אינטלקטואלי והתינוקת לילי שאין לה עדיין תכונות אבל סביר להניח שיהיו לה כשתתבגר. העלילה עוקבת אחר נסיונותיו לשרוד כבן יחיד בבית. לפעמים עלילת הפרק סובבת סביב לינקולן ואחת מאחיותיו, לפעמים סובב סביב אחת מהן, לפעמים העלילה סובבת סביב לינקולן וקלייד, לפעמים על כל המשפחה, לפעמים סביבו וסביב רוני-אן (ה"ידידה" שלו) ולפעמים סביבו ואנשים אחרים. לינקולן חייב להתמודד עם מריבות הקשורות לפיצה, כסף, טלוויזיה ועניינים בכיתה ולאהבה אך בסוף הכל מסתדר. לרוב העלילה מתרחשת בבית הספר של לינקולן או בבית של משפחת רעש (הבית נמצא ברחוב פרנקלין) או סביב הבית של קלייד. בנוסף שניהם נמצאים בעיר רויאל וודס ולפעמים במקומות אחרים.
העונה הרביעית של הסדרה דווקא לא מתעסקת בלינקולן ואחיותיו,  אלא בידידה שלו, רוני אן ומשפחתה (משפחת קאזה גראנדה) והרפתקאותיה בעיר הגדולה.

משפחת רעש גרסת חוק 63

באחד הפרקים של הסדרה ששמו "אני והבנים" לינקולן מבקש שבמקום 10 אחיות יהיו לו 10 אחים, וליסה שולחת אותו למימד מקביל בו זה באמת ככה, אבל עד מהרה לינקולן מגלה שלא כיף לחיות איתם וחוזר למימד שלו.
לוקי רעש- הגרסה הגברית של לורי רעש.
לוני רעש-  הגרסה הגברית של לני רעש.
לוק רעש-  הגרסה הגברית של לונה רעש.
לאיין רעש- הגרסה הגברית של לואן רעש. 
לין רעש הבן- הגרסה הגברית של לין רעש הבת. נשאר עם אותו השם כמו הגרסה הנשית שלו.
לינקה רעש- הגרסה הנשית של לינקולן רעש. בעצם היא לינקולן שנמצא בגוף של בת והופיעה רק בסוף הפרק.
לארס רעש- הגרסה הגברית של לוסי רעש.
ליף רעש- הגרסה הגברית של לאנה רעש.
לקס רעש- הגרסה הגברית של לולה רעש.
לוי רעש- הגרסה הגברית של ליסה רעש.
ליאון רעש- הגרסה הגברית של לילי רעש.

הרעשנים: הסרט

בתאריך 28 במרץ 2017, נשיא הקולנוע של סרטי פרמאונט, מארק אוונס הודיע שסרט המבוסס על הסדרה נקבע לצאת לאור ב-7 בפברואר 2020. עם זאת, בינואר 2019, פרמאונט הסיר את הסרט מלוח הזמנים שלהם. בתאריך 5 בפברואר 2019, הוכרז כי הסרט יהיה במקום להיות משוחרר לנטפליקס. ב-30 באפריל 2019, הוכרז כי הסרט ישוחרר מתישהו בשנת 2021. ב-20 ביוני 2019, קווין סאליבן הצהיר כי הוא השלים את הטיוטה של הסרט.

סדרת-בת

סדרת הבת אשר נמצאת בעונה ה4 של הרעשנים, עוסקת במשפחה של בובי ורוני-אן 'משפחת קאזה גרנדה' מאין ספין אוף לרעשנים.
נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן

היסטוריה

הנמל נבנה כנמל תעופה שני המשרת את איסטנבול, במטרה להעניק מענה לעומס הגובר והולך על נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק הסמוך לעיר והממוקם בצדה האירופי. בניית הנמל החלה בפברואר 1998 בעלות של כ-550 מיליון דולר, והוא החל לפעול בינואר 2001. הטרמינל הבינלאומי הראשון השתרע על שטח של 20,000 מ"ר והיו בו שמונה שערי עלייה למטוס. טרמינל זה היה מסוגל לטפל בתנועת נוסעים בהיקף של 3 מיליון נוסעים בשנה בלבד. הטרמינל הפנימי הסמוך לו, העניק מענה לתנועה של חצי מיליון נוסעים בשנה. 
עם התגברות העומס בנמל, החלה בשנת 2007 הקמתו של טרמינל חדש המסוגל לטפל בתנועת נוסעים שנתית של 25 מיליון איש, המאחד את התנועה הבינלאומית והפנימית תחת קורת-גג אחת. בשנת 2010 כבר עברו דרך הנמל 11,129,472 נוסעים, עלייה של 71% ביחס ל-2009, כשליש מהם בטיסות בינלאומית.

שירותים

נמל התעופה משמש לתנועה בינלאומית ופנימית, ומשרת מספר חברות התעופה טורקיות וכן מספר חברות בינלאומיות. החברות העיקריות הפועלות בנמל הן טורקיש איירליינס (באמצעות חברת אנאדולוג'ט (AnadoluJet)), סאן אקספרס, וחברת התעופה במחיר נמוך פגאסוס איירליינס. חסרונו העיקרי של נמל התעופה הוא ריחוקו ממרכז העיר והיעדר אמצעי תחבורה מסילתי מהיר המקשר אותו אליה. מנגד, הנמל מעניק מענה טוב לצרכיהם של תושבי חלקה האסייתי של העיר ולנוסעים הטסים אליו. 
בנמל מסלול אספלט בודד באורך 3,000 מטר בכיוון צפון-מזרח דרום-מערב.
יחסי רוסיה–תימן

יחסים בילטרליים

היחסים בין רוסיה לתימן החלו לפני יותר משמונים שנה. ממלכת תימן וברית המועצות חתמו על הסכם ידידות ושיתוף פעולה ב-1 בנובמבר 1928. במסגרת האמנה ממשלת ברית המועצות הכירה בעצמאות תימן. האמנה חודשה לראשונה בשנת 1939, אך בגלל מלחמת העולם השנייה היחסים נקטעו. בשנת 1955 חתמו תימן וברית המועצות על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי. באוקטובר 1962 הפכה ברית המועצות למדינה הראשונה בעולם שהכירה ברפובליקה הערבית תימנית. ב-21 במרץ 1964, הרפובליקה הערבית תימנית וברית המועצות חתמו על חוזה ידידות, בנוסף לחיזוק היחסים הכלכליים והצבאיים בין המדינות. ב-3 בדצמבר 1967 הכירה ברית המועצות ברפובליקה הדמוקרטית העממית של תימן ובשנת 1968 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים וצבאיים חזקים. בנוסף לברית המועצות, הרפובליקה העממית הדמוקרטית של תימן כוננה קשרים הדוקים עם הרפובליקה העממית של סין, קובה, גרמניה המזרחית והארגון לשחרור פלסטין. לברית המועצות היו יחסים קרובים וידידותיים עם צפון תימן ודרום תימן. לאחר האיחוד התימני ב-22 במאי 1990 הכירה ברית המועצות ברפובליקה של תימן. לאחר התפרקות ברית המועצות, הרפובליקה של תימן הכירה בפדרציה הרוסית ב-3 בדצמבר 1991. מאז היחסים בין רוסיה לתימן היו קרובים מאוד וידידותיים. נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח ביקר במוסקבה במספר הזדמנויות, ונפגש עם נשיאי רוסיה ולדימיר פוטין ודמיטרי מדבדב.

נציגויות דיפלומטיות

תימן מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה בלבד, מאידך, רוסיה מחזיקה בתימן שגרירות בצנעא בלבד.
פרנק רמזי

ביוגרפיה

פרנק רמזי נולד ב-1903 בקיימברידג'. אביו, ארתור, היה מתמטיקאי ונשיא מגדלן קולג'. הוא היה הבכור מבין שני אחים ושתי אחיות. אחיו, מיכאל רמזי, היה הארכיבישוף מקנטרברי. הוא החל את לימודיו בוינצ'סטר קולג' ב-1915 ומאוחר יותר עבר לקיימברידג' כדי ללמוד מתמטיקה בטריניטי קולג'. בתור נער התעניין בנושאים רבים, החל מספרות אנגלית וקלאסיקה ועד מתמטיקה ופוליטיקה.
מגיל צעיר סבל רמזי מדיפרסיה. הוא התעניין בפסיכואנליזה וכאשר כתב את הדיסרטציה שלו, נסע לווינה כדי לעבור טיפול פסיכואנליטי. כדי להצדיק זאת כתב לאימו שהתת-מודע עשוי להשפיע על עבודתו כמתמטיקאי. בספטמבר 1925 נשא לאישה את לטיס בייקר. החתונה התקיימה במשרד רישום מכיוון שרמזי היה, על פי אשתו, אתיאסט מילטנטי. נולדו להם שתי בנות.
רמזי חזר לאנגליה ב-1924 ובעזרת תמיכתו של הכלכלן הנודע ג'ון מיינרד קיינס הפך לעמית בקינגס קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. ב-1926 הפך למרצה למתמטיקה ולאחר מכן מנהל לימודי המתמטיקה בקינגס קולג'. 
רמזי סבל מבעיות כרוניות בכבד. הוא נדבק בצהבת לאחר ניתוח וכתוצאה מכך נפטר בבית חולים בלונדון בינואר 1930 בגיל 26. הוא נקבר בבית קברות בקיימברידג'.

עבודתו

ב-1927 רמזי פרסם את המאמר "עובדות והיגדים" (Facts and Propositions) בו הציע תורת אמת פילוסופית.
ב-1930 במאמר "על בעיה של לוגיקה פורמלית" רמזי ניסח משפט שנודע מאוחר יותר כמשפט רמזי. למרות שזוהי אולי עבודתו הידועה ביותר, הוא למעשה רק הוכיח את המשפט כלמה בדרכו לפתרון חלקי של בעיית ההכרעה של הילברט לשפה מסדר ראשון (מציאת אלגוריתם המכריע את הנכונות של כל טענה; המקרה הכללי הוכח מאוחר יותר כבלתי פתיר). הוכחה זו הובילה לפיתוח תחום שלם במתמטיקה הקרוי על שמו, תורת רמזי - תחום בקומבינטוריקה העוסק בשאלה כמה גדול צריך להיות מבנה מתמטי כדי להבטיח שהוא מקיים תכונה מסוימת.
קיינס והכלכלן ארתור פיגו עודדו את רמזי לעבוד על כלכלה החל מגיל 16. בתגובה לכך רמזי כתב שלושה מאמרים בתאוריה כלכלית אשר לכל אחד מהם הייתה השפעה מכריעה בכלכלה. המאמרים של רמזי עסקו בהסתברות בייסיאנית ותועלת (1926), מיסוי אופטימלי (1927) וצמיחה אופטימלית של מגזר יחיד (1928).

עבודתו עם ויטגנשטיין

רמזי תרגם את ספרו של הפילוסוף האוסטרי לודוויג ויטגנשטיין "טרקטט לוגי-פילוסופי" (1921) מגרמנית לאנגלית. הוא עשה זאת בגיל 19 לאחר שלמד, לפי גרסה מסוימת, גרמנית בתוך פחות משבוע. רמזי העריך את עבודתו של ויטגנשטיין ולאחר שהשלים את לימודי המתמטיקה ב-1923, ערך מסע לאוסטריה כדי לפגוש את ויטגנשטיין בזמן שלימד מתמטיקה בבית ספר יסודי בקהילה קטנה. במשך שבועיים הם דנו בקשיים שרמזי נתקל בהם בטרקטטוס, ובעקבות כך ויטגנשטיין ערך מספר תיקונים בתרגום לאנגלית וכמה שינויים בטקסט המקורי. שינויים אלו הופיעו במהדורה השנייה של הטרקטטוס ב-1933.
רמזי וקיינס פעלו יחד כדי להחזיר את ויטגנשטיין לקיימברידג' (ויטגנשטיין היה סטודנט של המתמטיקאי והפילוסוף ברטרנד ראסל לפני מלחמת העולם הראשונה). כאשר ויטגנשטיין חזר לקיימברידג', רמזי הפך למנחה שלו. ויטגנשטיין הגיש את ספרו "מאמר לוגי-פילוסופי" כדיסרטציה של הדוקטורט. הפילוסופים ג.א. מור וברטרנד ראסל בחנו את ויטגנשטיין בהגנה על הדיסרטציה ועל פי המסופר הוא ניחם אותם לאחר שנכשלו בהבנה של ספרו. לאחר מכן שלושתם סידרו תמיכה כספית לוויטגנשטיין על מנת לעזור לו להמשיך בעבודת המחקר שלו. ב-1929 רמזי שיתף פעולה עם ויטגנשטיין והכלכלן האיטלקי פיירו סרפה בעבודות מתמטיות ופילוסופיות. תרומות אלו הוזכרו מאוחר יותר בעבודותיהם.