google/wiki40b huggingface dataset:
קפלת ההלקאה

היסטוריה

במאה ה-5 נבנתה כנסייה באתר, וזו נשאה את שמה של סופיה (החוכמה הקדושה), שכן במקום שמעו "חברי החוכמה" לראשונה את דבר הרשעתו של ישו. אין מידע באשר לאתר עד המאה ה-12, עת הקימו בו הצלבנים כנסייה חדשה. 
מסורת נוצרית מהמאה ה-16 טענה כי ניתן עדיין לשמוע בין כותלי המקום את צליל השוט בו הכו הרומאים את ישו. הכנסייה הולאמה בידי השלטון העות'מאני והפכה לאורווה. האגדה הנוצרית מספרת שבנו של שליט ירושלים שיכן בכנסייה את סוסיו, אך בבוקר נוכח לראות כי כל הסוסים מתו. הוא ציווה להכניס למקום את סוסיו הנותרים אך גם אלו מתו. לאחר שנועץ בחכמי האסלאם, הבין כי המקום קדוש, וכי סוסיו מתו כעונש על שהעז להכניסם אליו. בעקבות כך נטש הבן את הכנסייה. בהמשך שימשה הכנסייה כמפעל אריגה, ולבסוף היא חרבה. 
המסדר הפרנציסקני חידש את הפולחן הנוצרי במקום בשנת 1838, לאחר שקיבל אותו מידי איברהים פאשה. בין השנים 1927-1929 נבנתה הכנסייה מחדש על ידי אנטוניו ברלוצי אשר הסתמך על שרידי הכנסייה הצלבנית המקורית. הפרנציסקנים חשפו שרידים מהתקופה הצלבנית, דוגמת חלקי עמודים וכתובות צלבניות, ושימרו אותם.

המבנה

הקפלה שוכנת בתחנה השנייה שבה נמצאים גם המוזיאון הארכאולוגי של בית הספר הפרנציסקני למקרא הצמוד לה מצפון, וקפלת ההרשעה וכפיית הצלב שנבנתה ב-1904 והנמצאת ממערב לה. ברלוצי בחר בכתר הקוצים כמוטיב האמנותי העיקרי של המבנה, הן בחזיתו והן בתוכו.

חזית הקפלה

פתח הקפלה רבוע ומעליו קשת מחודדת מעוטרת בכריות צלבניות, המזכירות את הכריות שמעל קשתות הכניסה לכנסיית הקבר. מעל קשת הכריות קבועה קשת נוספת שמייצגת את כתר הקוצים, ובשיא החזית ניצבים פסל מלאך וצלב. מתחת למלאך מופיע בלטינית הכיתוב מהבשורה על-פי יוחנן: "כָּל אֲשֶׁר הוּא מִן הָאֱמֶת שׁוֹמֵע לְקוֹלִי". משני צדדי הכיתוב עשרה תבליטים של כלי עינויים (משמאל לימין): פרגול; קערה עם מים המייצגת את שטיפת ידיו של פונטיוס פילטוס; כתר קוצים; עמוד ההלקאה; צלב עם הכיתוב INRI; תרנגול לצד שלושה כוכבים המסמל את התכחשותו של פטרוס; סולם ושני מוטות - בקצה האחד חנית (זכר לדקירת ישו בידי לונגינוס) ובקצה האחר ספוג החומץ שניתן לישו; שוט; צבת להוצאת מסמרי הצליבה ושלושה מסמרים (שניים לידיים ואחד לרגלים):

פנים הקפלה

תקרת הקפלה מוזהבת ומייצגת את האור האלוהי, את התקווה ואת הבשורה לגאולה. בשיא הכיפה קבוע כתר קוצים נוטף דם, אך הוא מקיף פרחים המתנקזים לעץ פורח ומסמלים את התקווה. חלון הוויטראז' האמצעי מתאר את ישו כשהוא קשור לעמוד ההלקאה, סביבו קהל מרושע המנפנף בשוטים, והכיתוב "אָז לָקַח פִּילָטוֹס אֶת יֵשׁוּעַ וַיְיַסְּרֵהוּ בַּשּׁוֹטִים" (יוחנן 19, 1). הוויטראז' שמימין למזבח מתאר את שחרור בר אבא ובוויטראז' השמאלי נראה פונטיוס פילטוס נוטל את ידיו. קירות הצד מעוטרים בדמיותיהם של מרים, אם ישו משמאל ויוחנן השליח מימין כשהוא אוחז בספר, אשר ניצבו לצד הצלב; וכן פרנציסקוס מאסיזי עם פצעי הסטיגמטה משמאל ופאולוס הקדוש האוחז בספר ובחרב מימין.
קוריטה קנט

קוריטה קנט (באנגלית: Corita Kent; ‏20 בנובמבר 1918 - 18 בספטמבר 1986) הייתה נזירה קתולית אמריקאית, אמנית ומחנכת. שם נעורייה היה "פרנסס אליזבת קנט" Frances Elizabeth Kent והיא ידועה גם בשם "הנזירה מרי קוריטה קנט" Sister Mary Corita Kent. קנט הייתה פעילה חברתית אשר קידמה אהבה וסובלנות באמצעות האמנות שלה.
קוריטה קנט עבדה בעיקר בטכניקה של הדפס רשת. היא פתחה שיטות חדשניות ופרצה את הגבולות של המדיום הדו-ממדי. הבחירה של קנט בדפוס כבסיס ליצירותיה נבעה מהרצון שלה ליצור אמנות בעלות כספית נמוכה יחסית, כך שתהיה נגישה לציבור הרחב. היצירות שלה, אשר כללו מסרים של אהבה ושלום, היו פופולריים במיוחד במהלך התהפוכות החברתיות של שנות ה -60 וה -70. לאחר שאובחנה כחולת סרטן בשנות ה -1970 המוקדמות, היא נכנסה לתקופה פורה מאוד בקריירה שלה, הכוללת את היצירה Rainbow Swash ואת גרסת 1985 של בול האהבה של שירות הדואר של ארצות הברית - LOVE.
קנט נדחקה לשולי התנועות של זמנה, הן בעקבות היותה נזירה והן כאמנית של המאה העשרים. בתחילת הדרך המבקרים והתאורטיקנים לא הצליחו לסווג את עבודתה כחלק מאחד הזרמים המרכזיים של האומנות באותה התקופה, אך בסופו של דבר קנט זכתה להכרה רבה על פועלה בתנועת הפופ ארט.

קריירה

קנט יצרה מאות עיצובים לכרזות, לכריכות ספרים ולציורי קיר. עבודתה כוללת את הבול "אהבה" LOVE שעצבה למען שירות הדואר של ארצות הברית 1985 ואת 1971 Rainbow Swash, היצירה האמנותית הגדולה ביותר בעולם, שכיסתה מגדל של גז טבעי בגובה 46 מטר בבוסטון. קנט הוזמנה להציג את יצירותיה גם ביריד העולמי של ניו יורק בשנת 1964, ובתצוגת חג המולד של IBM בשנת 1965 בניו יורק. ההדפס שלה The Lord is with Thee משנת 1951, זכה בפרסים הראשונים לדפוס מהמוזיאון להיסטוריה, מדע, אמנות Los Angeles County Museum of History, Science, Art ומיריד קליפורניה California State Fair.
עד שנות ה -60, קנט כבר הציגה את יצירותיה ב -230 תערוכות ברחבי ארצות הברית ועבודותיה נכללו באוספי המוזיאון לאמנות מודרנית, במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס ובמוזיאון המטרופוליטן לאמנות.

פרסים והכרה

בשנת 1966 קוריטה קנט הוכרזה כאחת מתשע "הנשים של השנה", על ידי לוס אנג'לס טיימס.
בשנת 1967 היא הופיעה על השער של הניוזוויק ובשנת 2016 היא קיבל את המדליה של American Institute of Graphic Arts.

אוספים

עבודותיה של קוריטה קנט מוצגות במספר מוזיאונים לאמנות ואוספים פרטיים, ביניהם מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית והמוזיאון המטרופוליטני לאמנות בניו יורק.
Watchman

"Watchman" (באנגלית: שומר) הוא סרט וידאו ארט שיצרו ג'ק פאבר וגדי ספרוקט. הסרט מתאר פעולות והתרחשויות בחללי מוזיאון תל אביב לאמנות.
בסרט מופיעה דמותו של פורץ המסתובב במוזיאון ומבצע פעולות כגון חיבוק פסלו של האמן סטפן בייקנהול או הלבשת כובע צמר על פסל אחר. לשם צילום הסרט חיברו האמנים מצלמת וידאו אל מערכת מצלמות האבטחה של המוזיאון והקליטו את עצמם כשהם משוטטים במוזיאון כאשר המוזיאון היה סגור וספרוקט שימש כשומר היחידי במוזיאון.

הדיון המשפטי בסרט

הסרט היה אמור להיות מוקרן ב-17 בפברואר 2005 בערב הקרנת סרטים ב"במת מיצג" בתל אביב-יפו. לבקשת המוזיאון הוצא צו מניעה כנגד האמנים ו"במת מיצג" האוסר את הקרנת הסרט ונפתח משפט, בבית המשפט המחוזי בתל אביב, שבו תבע המוזיאון את האמנים על לשון הרע והסגת גבול. בכתב התביעה טען המוזיאון כי כיוון שספרוקט היה באותה עת עובד המוזיאון, זכויות היוצרים של היצירה צריכות להיות בבעלות המוזיאון. בנוסף, טען המוזיאון כי נגרם לו נזק לשמו הטוב בעקבות הפרות החוק של האמנים וביצוע מעשי עוולה. 
בתביעה נגדית, שאותה הגישו האמנים באמצעות עורך הדין אביגדור פלדמן, ביקשו האמנים להגן על סרטם בטענה כי למוזיאון לא נגרם כל נזק בצילום הסרט וכי בצו המניעה יש משום פגיעה בחופש הביטוי שלהם כאמנים. לטענתם, חופש הביטוי מאפשר להם את יצירת הסרט וכי הזכויות עליו שייכות להם ולא למוזיאון.
ב-10 באוקטובר 2007 נפתחה תערוכה של פאבר בחלל "בית ספר מנשר לאמנות" ובה מסמכים הקשורים להתדיינות המשפטית עם המוזיאון.
בפסק הדין דחתה השופטת רות רונן את התביעה ואת התביעה שכנגד. בין השאר כתבה כי לא הוכחה פגיעה בשמו הטוב של המוזיאון: 
פרופ' מרדכי עומר (מנהל המוזיאון) העיד בהקשר זה כי לגישתו, 'לעמוד מול פסל ולדבר אליו זו השפלה וכך גם לעמוד מול מצלמות המוזיאון ולדבר אליהן'. גישה זו איננה מקובלת עלי. על כל פנים, וזה העיקר, אני סבורה כי הפגיעה במוזיאון - ככל שהייתה כזו - איננה נובעת מהצפייה בסרט, אלא מהפרסום של המקרה.
 
השופטת לא נסתה להגדיר יצירת אמנות, אולם טענה כי יצירה מוגדרת כאמנות על פי כוונת היוצרים.
בנוסף קבעה השופטת כי 
הזכות לחופש הביטוי היא זכות שנהנה ממנה לא רק מי שמבקש לבטא את עצמו. זוהי זכות שנועדה הן לדובר והן לקהל השומעים שלו. כאשר נשללת זכותו של דובר לדבר, נשללת גם זכותו של קהל השומעים הפוטנציאלי לשמוע, לדעת, להתרשם ולקיים דו-שיח על הדברים. דו-שיח זה הוא אחד היסודות הבסיסיים של המשטר הדמוקרטי. [...] חשיפה לסרט נושא פסק דין זה תאפשר לציבור שיהיה מעוניין לצפות בו, להתרשם ממנו. צפייה בסרט עלולה להוביל לדיון במספר נושאים - ובין היתר בשאלת ערכו האמנותי של הסרט ובשאלות כמו גבולות האמנות, הלגיטימיות של ביצוע עבירה לצורך יצירתה של עבודת אמנות וכדומה. דיון בשאלות כאלה הוא דיון מפרה וחשוב, שהסרט דנן – כמו יצירות אומנות אחרות – יוצר ומפרה אותו. הקרנתו תאפשר לציבור הרחב להיחשף לשאלות אלה. לכן, הצגתו של הסרט לציבור איננה נוגעת רק לזכויות של הנתבעים, אלא היא נוגעת לזכויות של הציבור הרחב.
בננה באנשי

מקור השם

מקור השם הוא בשל הצבע החיוור של הקוקטייל המזכיר באנשי. בישראל השם לא נקלט היטב ונתווסף לו המילה בננה בשל ליקר הבננה הדומיננטי.
גברים מעדיפים בלונדיניות

עלילה

לורליי לי ודורות'י שואו הן חברות העובדות כנערות שעשועים הרוקדות במחזות ומופעים שונים. ללורליי יש תשוקה ליהלומים, והיא יודעת שכדי להשיגם עליה להינשא לגבר עשיר. דורות'י, לעומתה, מחפשת גבר נאה שתוכל לאהוב. לורליי מתארסת עם גאס אזמונד, צעיר תמים שמוכן לעשות הכול בשבילה, אך הוא נשלט על ידי אביו העשיר, שחושב שלורליי אינה מתאימה לו.
החברות יוצאות למסע עבודה באירופה, ואביו של גאס שוכר את הבלש הפרטי ארני לעקוב אחר לורליי; ארני מתאהב מיד בדורות'י. לורליי פוגשת במהלך המסע את סר פרנסיס "פיגי" ביקמן, בעל מכרה יהלומים, ואשתו אף מציגה בפניה את אוסף התכשיטים היוקרתי שלה. לורליי מפתה את פיגי לחדרה, וארני מצלם אותם מחובקים דרך החלון. דורות'י מגלה זאת, וביחד עם לורליי הן מזמינות את ארני לכוס משקה, שופכות בטעות משקה על מכנסיו ומבקשות ממנו להסירם כדי לייבשם, ובכיסיו הן מוצאות את הפילם המפליל ולוקחות אותו. לורליי דורשת מפיגי בפרס את כתר היהלומים של אשתו.
בהגיען לפריז החברות נזרקות מהמלון, לאחר שאביו של גאס ביטל את מימונו לנסיעתן לאחר מה שנודע לו מארני. גאס מגיע למופע שלהן, בו לורליי שרה ורוקדת בשיר "Diamonds Are a Girl's Best Friend", העוסק בצורך של כל אישה לחזר אחר גבר עשיר כדי שתוכל לספק את צרכיה.
לורליי נעצרת על ידי המשטרה בפריז לאחר שאשתו של פיגי מגישה נגדה תלונה על גניבת כתר היהלומים שלה. לורליי לא מוצאת אותו, ודורות'י מחפה עליה בזמן חיפושיה, כאשר היא מתחפשת ללורליי בבית המשפט - לובשת פיאה בלונדינית, מחקה את קולה המיוחד ואת מחוות הגוף שלה, ומעלה מעין מופע שמרתק את עיני כלל הגברים באולם בית המשפט. לפני שארני עומד לחשוף את זהותה בפני כולם, מתוודה דורות'י בפניו שהיא אוהבת אותו, אך לא תסלח לו על הפללת חברתה. ארני חוזר בו מעדותו, אך חושף כי כתר היהלומים נמצא ברשות פיגי, שברח לשדה התעופה, והכתר מובא לבית המשפט ומושב לבעליו.
לאחר מכן מרשימה לורליי את אביו של גאס באמירות הגיוניות, כגון "אני לא רוצה להינשא לגאס בגלל כספו, אלא בגלל כספך; אינך מבין שגבר עשיר הוא כמו אישה יפה? אדם לא מתחתן עם אישה כי היא יפה, אבל זה בהחלט עוזר. אם הייתה לך בת, גם אתה היית רוצה את הטוב ביותר בשבילה, וגם אני רוצה זאת לעצמי." בעקבות השיחה, אביו של גאס מקבל אותה למשפחה. בסיום דורות'י ולורליי שרות ורוקדות כמו במופע שלהן, במהלך החתונה הכפולה שהן עורכות.

השפעה

הסרט זכה לפופולריות רבה ונחשב לסרט השישי הרווחי ביותר ב-1953. מונרו וראסל זכו לתשבחות על הופעתן, ודמויותיהן הפכו למרכזיות בתרבות הפופולרית. בעקבות הסרט הן הוזמנו להטביע את כפות ידיהן במדרכה שלפני התיאטרון הסיני הידוע בהוליווד.
שירתה של מונרו בטונים הגבוהים דובבה על ידי הזמרת מארני ניקסון.
הקריירה של מרילין מונרו הגיעה לשיא בעקבות הופעתה בסרט. השיר Diamonds Are a Girl's Best Friend והשמלה הוורודה שלבשה במהלך הופעתה בו, הפכו לאייקון ידוע. לאורך השנים נערכו לשמלה גרסאות וחיקויים מגוונים על ידי זמרות נודעות כגון קיילי מינוג, ג'רי האליוול, ניקול קידמן, אנה ניקול סמית' וכריסטינה אגילרה.
מחווה ידועה במיוחד לשיר הוא הווידאו קליפ לשירה של מדונה - Material Girl משנת 1985.
פרידריך וילהלם, דוכס סקסוניה-מיינינגן

ביוגרפיה

ארנסט לודוויג נולד ב-16 בפברואר 1679 באיכטרסהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה, לברנהרד, נסיך סקסוניה-גותה, ולמריה הדוויג מהסן-דרמשטדט, בתם של גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטדט וסופיה אלאונורה מסקסוניה.
לאחר מותו של סבו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה בשנת 1675 שלטו אביו ברנהרד ודודיו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת האחים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד.
בשנת 1706 מת אביו ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ואחיו ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאביו לא ציווה שהוא יירש לבדו, היו אמורים פרידריך וילהלם ואחיו אנטון אולריך לרשת עם ארנסט לודוויג את השלטון במשותף. אולם ארנסט לודוויג חתם עמם על הסכם, ולפיו הם ויתרו על השלטון בעד לתמורה ממונית.
בשנת 1724 מת אחיו ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ובנו ארנסט לודוויג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו, אולם מכיוון שהיה קטין, מונו פרידריך וילהלם ואחיו אנטון אולריך לעוצרי הדוכסות. ב-24 בפברואר 1729 מת ארנסט לודוויג, ובמקומו עלה לשלטון אחיו קרל פרידריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן, תוך שפרידריך וילהלם ואנטון אולריך ממשיכים לכהן כעוצרים עד לשנת 1733.
בשנת 1743 מת קרל פרידריך ללא ילדים, ופרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו. פרידריך וילהלם לא נישא ולא היו לו ילדים, ומשום כך לאחר מותו ב-10 במרץ 1746, עלה לשלטון במקומו אחיו למחצה אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
One (ערוץ טלוויזיה גרמני)

היסטוריה

ב-29 ביולי 2016 הודיעה WDR כי הערוץ, שנקרא עד אז Einsfestival ימותג מחדש תחת השם "One" ב-3 בספטמבר 2016 וקהל היעד של הערוץ יהיה בגילאים 30 עד 49.
הערוץ החל לשדר תחת השם One ב-1 בספטמבר 2016 בטוויטר ובפייסבוק, ומ-3 בספטמבר גם בשידורי הערוץ. המיתוג מחדש נועד להגביר את המודעות לערוץ כערוץ בידור במיוחד עבור צופים מתחת לגיל 30.

One HD

בין 21 ל -24 במרץ 2008, Einsfestival החל בשידורים בהפרדה גבוהה בשידורים בלוויין ובכבלים הדיגיטליים (Kabel BW). מ-22 דצמבר 2008 עד 1 ינואר 2009, Einsfestival שוב שידר תבנית בדיקה.
כיום הערוץ משדר ב-HD באיכות 720p.

תוכניות

התוכניות המשודרות בערוץ הן בעיקר סרטי עלילה, סדרות טלוויזיה, סרטי תעודה ותחקיר, מגזינים ותוכניות מוזיקה (שעוסקות בעיקר ברוק ופופ). לוח המשדרים מורכב בעיקר מתוכניות רכש מערוצים אזוריים יחד עם הפקות חדשות ומקוריות ותוכניות ישנות מארכיון ARD. 
במהלך אולימפיאדת אתונה השתמשו ARD ו-ZDF בערוצים הדיגיטליים שלהם על מנת לסייע בדיווחים בנושא המשחקים האולימפיים ואירועי ספורט אחרים. דבר זהה קרה גם במהלך יורו 2008, מונדיאל 2010, יורו 2012 ומונדיאל 2014, על מנת להיות מסוגלים לשדר את המשחקים המתרחשים במקביל.
מאז יוני 2008 הערוץ משדר גם טלטקסט ובו מידע מותאם על לוח המשדרים והתוכניות השונות.
חסידות קמינקא-מיראפאל

חסידות קמינקא היא שושלת חסידית מיסודו של רבי צבי הירש תלמיד הבעל שם טוב, מהעיירה קמינקה-מירופול שבווהלין.
איירבוס A300

מכירות

האיירבוס A300 נמכר לחברות תעופה שונות, ביניהן: אייר פראנס, לופטהנזה, אולימפיק איירליינס, פאן אם, ג'פאן איירליינס, תאי איירווייז אינטרנשיונל, סינגפור איירליינס, מלזיה איירליינס, צ'יינה איירליינס, פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, אמריקן איירליינס.

תאונות

ב-3 ביולי 1988, טיסה 655 של איראן אייר הופלה בטעות על ידי טיל שנורה מספינת הצי האמריקאי "וינסנס". כל 290 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו. התברר כי הספינה זיהתה בטעות את המטוס כמטוס קרב מסוג F-14 טומקט איראני.
ב-28 בספטמבר 1992 התרסקה בנחיתה טיסה 268 של חברת התעופה הפקיסטנית ליד קטמנדו שבנפאל. כל 155 הנוסעים ו12 אנשי הצוות נהרגו.
ב-26 באפריל 1994 התרסקה טיסה 140 של צ'יינה איירליינס על מסלול ההמראה בנגויה שביפן. מתוך 261 הנוסעים ואנשי הצוות רק 7 שרדו.
ב-24 בדצמבר 1994 נחטפה טיסה 8969 של אייר פראנס על ידי טרוריסטים מוסלמים שתיכננו לרסק אותו בכוונה בתוך מגדל אייפל. בסופו של דבר המטוס נחת במרסיי שם השתלטו עליו לוחמי יחידת GIGN, חיסלו את החוטפים והצילו את המטוס.
ב-26 בספטמבר 1997 טיסה 152, מטוס של גארודה אינדונזיה התרסק בנחיתה. כל 234 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-12 בנובמבר 2001 מטוס של אמריקן איירליינס בטיסה 587 התרסק דקות אחדות לאחר המראה משדה התעופה קנדי בניו יורק לתוך שכונת קווינס בניו יורק.
כל 260 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
ב-22 בנובמבר 2003 מטוס מטען של חברת השילוח DHL טס במהלך המלחמה בעיראק משדה התעופה של בגדד לחזית האמריקנית כדי להביא מכתבים לחיילים. לאחר ההמראה שוגר לעבר המטוס על ידי טרוריסטים, טיל כתף שפגע בקצה הכנף וגרם לאיבוד כל המערכות ההידראוליות במטוס. ללא כל יכולת היגוי, הנחיתו הטייסים את המטוס בשדה התעופה של בגדד בכוח המנועים בלבד, ועל כך קיבלו אותות כבוד, מטעם איגוד התעופה העולמי.
שלושת הטייסים שהיו במטוס יצאו ללא פגע.
מכבי רחובות (כדורגל)

היסטוריה

מכבי רחובות נוסדה בשנת 1912, והיא הקבוצה הרביעית הוותיקה בישראל אחרי מכבי פתח תקווה, מכבי חשמונאי ירושלים ומכבי תל אביב.
ימי השיא של הקבוצה היו לפני קום המדינה, בהם הקבוצה הייתה חברה קבועה בצמרת הליגה. מיקום השיא של הקבוצה הוא המקום השני בשנת 1944, אחרי האלופה הפועל תל אביב.
מכבי רחובות הייתה אחת מ-13 הקבוצות שייסדו את הליגה הבכירה בכדורגל בשנת 1950. בשנת 1954 הקבוצה סיימה במקום ה-5 מתוך 13 קבוצות, שזהו מיקום השיא שלה בליגה שאחרי קום המדינה. סה"כ שיחקה בליגה שלאחר קום המדינה 5 עונות (שתי עונות התבטלו). עונתה האחרונה של מכבי רחובות בליגה הבכירה הייתה בשנת 1956. באותן שנים בלט בקבוצה בלם נבחרת ישראל, משה (מוזיק) ליטבק.
שנה לאחר שירדה מכבי רחובות לליגה השנייה הייתה קרובה לעלות חזרה לליגה הראשונה, הקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה השנייה מה שהיה אמור להקנות לה את כרטיס העלייה לליגה הבכירה, אבל תוצאות אסטרונומיות שהושגו במחזור הלפני האחרון בליגה א' (אז הליגה השנייה באותם ימים) גרמו להקמת ועדה שנקראה ועדת לם, הוחלט על משחקי פלייאוף בין חמש הראשונות לקביעת שתי העולות לליגה הראשונה, מכבי רחובות לא הצליחה במשחקי הפלייאוף ונשארה בליגה השנייה (אילו לא היה נערך אותו הפלייאוף הייתה מכבי רחובות עולה חזרה לליגה הבכירה).
בשנת 1960 נשרה מכבי רחובות לליגה השלישית. בעקבות התדרדרותה נוהלו מגעים בין ראשי המועדון לבין ראשי המועדון המתחרה מרחובות, קבוצת מכבי שעריים, ושתי הקבוצות התאחדו. הקבוצה המאוחדת נקראה מכבי שעריים-רחובות ושיחקה בליגה א' אולם האיחוד לא עלה יפה וכעבור שנתיים בלבד פורק האיחוד וכל קבוצה המשיכה לשחק בנפרד. מכבי רחובות המשיכה לשחק בליגות הנמוכות, ואילו מכבי שעריים עלתה לליגה הלאומית (אז הליגה הבכירה).
מאז לא הצליחה מכבי רחובות לשפר את מיקומה ונשארה בליגות הנמוכות ובאמצע שנות התשעים נשרה לליגה ג' בה היא משחקת עד היום.
למרות שהקבוצה הידרדרה ולא הצליחה להישאר בנוף הכדורגל הישראלי, לקבוצה יש חלק חשוב מאוד בקידום הכדורגל שהיה בתחילת דרכו בגלל היותה אחת מהקבוצות הראשונות בארץ ישראל.
תחת עיניים מערביות

מטרת המאמר

המאמר בא לבקר את הכתיבה הפמיניסטית המערבית על נשים מהעולם השלישי, בטענה שלמרות הרצון הטוב הטמון בתוך כתיבה זו, כתיבה פמיניסטית מערבית מסייעת בדיכוי נשים מהעולם השלישי ואף מכפילה אותו, הן בשל היותן נשים והן בשל השתייכותן לעולם השלישי. 

הביקורת של מוהנטי על היחס בין נשים מהמערב לבין נשים מהעולם השלישי 

מוהנטי רואה בכתיבתן של פמיניסטיות מערביות על נשים מהעולם השלישי כחלק מתהליך קולוניאליסטי, היא מסבירה זאת על ידי השוואה בין מעמדן של נשים בעולם השלישי לעומת גברים, לבין מעמדן של נשים בעולם השלישי לעומת נשים מערביות. בחלק הראשון של המשוואה, ניתן להבחין בנשים מהעולם השלישי כאובייקטים המאופיינים בחוסר אונים, לעומת גברים המזוהים כסובייקטים בעלי כוח. במקביל, ניתן לראות בחלקה השני של המשוואה שנשים מהעולם השלישי הן אובייקטים חסרי כוח, אל מול נשים מהמערב המזוהות כסובייקטים בעלי כוח. מטרת המשוואה הזו היא להדגיש שכמו בחברה פטריארכלית הגבר הוא המרכז, כך גם פמיניסטיות מערביות שמתארות את עצמן כמרכז לעומת נשים מהעולם השלישי המתוארות כאחר. במלים אחרות, כתיבתן של פמיניסטיות מערביות על נשים מהעולם השלישי נעשית מנקודת מבט מערבית, בה נתפש המערב כאידיאל וכמרכז לעומת העולם השלישי הנתפש כאחר. מוהנטי טוענת שנשים מהעולם השלישי יכולות לכתוב את עצמן, ואין הן צריכות מי שיכתוב עליהן.
מי קולחין

מי קולחין הם מי שפכים (ביוב, פסולת תעשייתית וכו') אשר עברו תהליכי טיהור וסינון על מנת לבצע בהם שימוש חוזר. המים מוזרמים באמצעות צינורות ממערכת הביוב לנקודות הטיפול השונות.

שימושים במי קולחין

השימוש העיקרי של מי קולחין הוא בענף החקלאות, בו לא נדרש מים באיכות המקסימלית. "מי קולחין להשקיה", כלומר מי שפכים שטוהרו תחת פיקוח, משמשים להשקיית גידולים חקלאיים, ביניהם המיועדים למאכל אדם.
מלבד זאת, שימוש במי קולחין תורם לניצול יעיל של מים, המשמעותי למקומות הדלים במקורות מים. מכיוון שמים אלה מכילים חומרים שונים המסייעים להשבחת הקרקע, נחסך הצורך באמצעי דישון.
קמפן

ימי הביניים

כבר בשנת 1150 הוקמו מבני העץ הראשונים במקום שבו נמצאת קמפן, אבל השם הוזכר לראשונה בכתובים רק בשנת 1277. קמפן זכתה למעמד של עיר כבר ב-1236. מיקומה הנוח סמוך לנתיב הסחר בין הריין ואייסלמיר (שנקרא בעבר זאודרזי). סייע לעיר להתפתח במהרה מיישוב קטן לעיר משגשגת מסחרית שתהפוך לאחת הערים הבולטות בכלכלת מערב אירופה. 
השיפורים בנהר האייסל ב-1430 תרמו רבות לשגשוג של קמפן. במשך זמן רב קמפן שמרה על עצמאותה ונמנעה ומוויתורים כלכליים ופוליטיים שערים אחרות נאלצו לקבל. מצב זה הגיע לסיומו כאשר פרצה מלחמה בין דוכסות הולנד וברית ערי הנזה, והנהגת העיר נאלצה לבחור צד. היות שקמפן נטתה יותר לכיוון סחר עם הים הבלטי מאשר סחר לאורך הריין, החליטה בשנת 1441 להצטרף באופן רשימת לברית הנזה. לעיר הייתה השפעה רבה בתוך ברית: למרות מחאות נמרצות מצד ערים דרומיות יותר על אייסלמיר וערי הנזה אחרות הוחלט ב-1448 הוחלט לבנות גשר על פני הנהר. העבודה הסתיימה בזמן שיא של חמישה חודשים בלבד. באמצעות הקמת גשר זה קיוו פרנסי העיר לחזק את הקשר עם עורף האזור.

לאחר ימי הביניים

ב-11 באוגוסט 1572 הספרדים כבשו את קמפן מידי וילם ואן דן ברג, אחיו של וילם מאורנז'. העיר נכנעה מרצון לספרדים ב-15 בנובמבר, אחרי הטבח בזוטפן. בשנת 1578 העיר חזרה לשליטת בית אורנז' אחרי שכוח בראשות ג'ורג' דה לאלינג ערך מצור על העיר.
מלחמת הולנד, בין הרפובליקה של הולנד לצרפת בגיבוי אנגליה, הביאה באופן סופי לירידת כוחה העצום של העיר. קמפן חזרה לפעילות ברמה גבוהה רק במאה ה-19. היה קושי רב להגיע אליה מהים, כיוון של הביצות שמסביב היו רדודות למדי. במהלך המאות שקדמו לכך, נחפר נהר האייסל כמה פעמים בניסיון להעמיקו ולאפשר תנועות ספינות, אבל העלויות גבוהות יחסית הקשו על ביצוע העבודות והנהר נסתם שנית. במאה ה-19 החלה עם חשיבה יזמית, ונבנה סכר לשליטה בגובה מי הנהר, מהירות המים וכיוונם. על ידי הגברת קצב הזרימה צומצמו כמויות המשקעים בנהר, והדבר הקל התנועה בו. ניקולאס פלופ, אדריכל העיר קמפן היה אחראי לשיפורים רבים. בנוסף לעבודתו עבור הגדה של אייסלמיר, הוא היה פעיל גם בתחום ההנדסה, וסייע בבניית הביצורים ההנדסיים של העיר. במאה ה-19 במסגרת תהליך התיעוש עלתה חשיבותם של כבישים ומסילות רכבת ומסחר עבר להתנהל באמצעות כבישים, ולכן נסללו כבישים סלולים במקום דרכי החול והבוץ. ב-1828 שופרו הדרכים בתוך קמפן וב-1837 היה הדרך לזוולה נסללה, וב-1851 נסללה הדרך עד וזפ (Wezep), שם התחברה הדרך לכביש האזורי. גם שירותי מעבורות התרחבו, וב-1844 נפתח שירות מעברות להמבורג וב-1847 להאל שבאנגליה.

יהדות קמפן

יהודים ישבו בקמפן כבר במחצית הראשונה של המאה ה-14, ואין ספק שקמפן נמנה עם היישובים בהם היו יהודים לאורך נהר האייסל, אך היהודים נפגעו כמו יתר היהודים מהרדיפה בעקבות המוות השחור. בעיר הייתה קהילה קטנה מיוצאי פורטוגל כבר מ-1661, והם קיבלו אישור להתיישב, לפתוח בית כנסת ואף הובטח להם שאשכנזים יורשו להתגורר בעיר ללא הסכמתם.
אשכנזים התחילו להופיע בעיר במאה ה-18, וב-1764 פתחו בית קברות וב-1767 בית-כנסת. הקהילה מנתה בתחילה כ-40 איש והגיעה בשיאה, בשנת 1869 לכ-400 איש. בשנות ה-30 של המאה ה-20 כבר התגוררו עשרות בודדים בעיר. בשנת 1942, כיתר יהדות הולנד, הם נשלחו למחנות הריכוז וההשמדה. לאחר המלחמה לא שבו יהודים להתגורר בקמפן, והקהילה פורקה ב-1947 ואוחדה עם הקהילה בזוולה, לשם גם הועתקו הקברים מבית הקברות. בבית-הכנסת במקום נפתח אתר זיכרון, ונקבעה מצבה עם שמות הקורבנות מבני המקום.

בתרבות העממית

תושבי העיר מכונים קמפן-אוואן (הולנדית: Kampen uien, בצלי קמפן) וסיפורים אודות כסילותם מופיעים החל מהמאה ה-16, זאת בדומה לתרבויות אחרות.
הון ראשוני

הון ראשוני (Seed Money) הוא סכום כסף ראשוני שאותו מגייסים יזמים של חברה כלכלית לצורך הקמתה מאפס. המונח משמש בדרך כלל בתכנון חברות היי-טק.
ההון הראשוני מגויס בשלב שבו היזמים יכולים להציג תוכנית עסקית, ובה תיאור של רמת התכנות סבירה של רווח כלכלי במוצר, בדרך כלל טכנולוגי, אותו הם מתכוונים לפתח. ההון המגויס על ידי יזמים בטרם שהוכנה תוכנית להצגה למשקיעים חיצוניים, ואף לא נבדקה התכנות כלכלית בדקדקנות, הוא קדם הון ראשוני (Pre-Seed).
גודל ההון המגויס תלוי בנסיבות פיתוח המוצר והמשאבים שתכנונו והקמתו מצריכים במקום ובזמן מוגדרים. הסכום המגויס כולל את ההון הזמין עד לשלב שבו יוצג, יבחן או ישווק הדגם העיקרי של המוצר ללקוחות (שלב שנקרא גם Beta Site). (לאחר שנגמר שלב הבטא והמוצר החדש משווק ללקוחות, החברה נזקקת בדרך כלל לסכומי כסף גדולים נוספים, עבור פיתוח המוצר, מוצר המשך, ובנית מערך ניהול, שיווק ויחסי ציבור, ואז נערך גיוס הון שנקרא סיבוב ראשון (First Round) ).
גיוס ההון הראשוני נעשה בשלבים אחדים, בהתאם לנסיבות הייצור, גודל הסכום הנדרש להשגת היעדים של החברה, רמת הסיכון של המשקיעים, והשווי שניתן לחברה.
מסעדת הניצחון

היסטוריה

המסעדה נפתחה בשנת 1949 ברחוב הרצל באשקלון, על ידי ישעיהו ליבושור, ונקראה על שם הניצחון במלחמת העצמאות.
במהלך תקופת הצנע המקום שימש כבית קפה והציע מה שאפשר היה למכור בשנות הצנע - ביצים וסלטים ומדי פעם הוגש גם עוף. עם סיום תקופת הצנע החלו להכין במסעדה גם מנות מהמטבח הרומני, ואף החלו להגיש בשרים.
מנות הדגל של המקום נשאו אופי מזרח אירופאי כמו רגל קרושה, כבד קצוץ, איקרה וסלט חצילים. 
המסעדה ידועה בעיקר בעקבות הקבב הרומני והסטייק הלבן שהוגשו בה.
באותה התקופה לא היו עוד מסעדות רבות באזור, ומסעדת הניצחון הייתה התחנה שבה עברו כל אנשי הצבא והגנרלים בדרך למדבר סיני ובמהלך השנים צברה מספר רב של לקוחות קבועים.
בשנת 2019 לאחר 70 שנות פעילות נסגרה המסעדה.
זינדר

גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-734 ק"מ מניאמיי, בירת ניז'ר.

אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 27 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 621 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (226 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).

תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכבישים RN1 ו-RN11. בנוסף, ליד העיר, פועל שדה התעופה זינדר .
הגבול הבלקני

תקציר עלילת הסרט 

יוגוסלביה, 1999. כוח משימה רוסי מקבל פקודה להשתלט על נמל התעופה סלאטינה בקוסובו ולהחזיק בו עד להגעת תגבורת.
אבל האובייקט האסטרטגי מהווה אתר חשוב מאוד גם עבור מפקדי השדה האלבנים ומפקדי נאט"ו בשטח. כוח המשימה נאלץ לחתור למגע עם האלבנים והחיילים הרוסים מוצאים עצמם מנהלים קרב גם נגד כוחות נאט"ו.
העולם שוב ניצב על סף פרוץ מלחמה גדולה באירופה. מפקד כוח המשימה, אנדריי שטאלוב, לא מתעניין בפוליטיקה שמתנהלת מאחורי הקלעים: בשדה התעופה, בין בני הערובה נמצאת גם החברה שלו יאסנה.