מונקו

היסטוריה

למקור שמה של מונקו יש מספר גרסאות: המילה הכנענית־פניקית "מנוחה" שהגיעה דרך הסוחרים הפיניקים שמצאו במקום מנוחה במסעות הסחר שלהם, או המילה היוונית "μόνοικος" שבה כינו סוחרים יוונים את המקום.
מונקו נוסדה ב־1215 כקולוניה של ג'נובה. היא נשלטה על ידי בית גרימלדי מאז 1297, כאשר פרנסואה גרימלדי (François Grimaldi) תפס את המצודה המגנה על הסלע המפורסם כשהוא לבוש כנזיר פרנציסקני. יוצאת דופן היא התקופה בין 1789 ל־1814, שבה מונקו הייתה תחת שליטה צרפתית. במלחמת העולם השנייה, למרות מאמציה לשמור על נייטרליות, נכבשה מונקו על ידי איטליה, אחר כך על ידי גרמניה, ולבסוף שוחררה על ידי בנות הברית.

פוליטיקה

צורת השלטון היא נסיכות שושלתית המנוהלת כך שהרשות המבצעת נתונה במשותף בידי הנסיך ומועצת הממשל. זו מונה ארבעה חברים, ובראשה שר החוץ. 18 צירי המועצה נבחרים אחת לחמש שנים.

ביטחון

למונקו יש צבא מוגבל וקטן (Corps des Sapeurs-Pompiers), המופקד בעיקר על ביצוע תפקידי הגנה אזרחית, על חילוץ ועל הענקת שירותי חירום בעת הצורך. ביטחון הנסיכות מוטל בעיקר על צבא צרפת. בנוסף ישנו כוח משמר הנסיך (Compagnie des Carabiniers du Prince). המשמר, שהוקם ב־1817 על ידי אונור הרביעי, נסיך מונקו, מונה כ־100 חיילים ושלושה קצינים בלבד. בעוד החיילים הם מקומיים, הקצינים הושאלו מצבא צרפת.
המשטרה הלאומית של מונקו, המונה כ־520 שוטרים, אמונה על הביטחון ועל שמירת הסדר בנסיכות. כלולים בה גם יחידת שיטור ימי ומשמר גבול זעיר. קיימת במונקו גם יחידת אבטחת אישים - כוח המשמר של נסיך מונקו, המצוידת בנשק מודרני ומורכבת מ־115 קצינים ושומרים. מונקו היא חברה באינטרפול ורמת הפשיעה בה היא הנמוכה ביותר מבין כל המדינות החברות בו. משטרת מונקו היא חלק ממחלקת ביטחון הציבור של מונקו, שהוקמה ב־23 ביוני 1902. המשטרה כוללת את חטיבת משטרת הפלילים ובה מחלקת חקירות פשיעה, זיהוי פלילי ומשאבי מידע; חטיבת משטרת העיר, הכוללת יחידת התערבות מיוחדת המקבילה לימ"מ ומרכז פיקוד מבצעי; חטיבת נמל התעופה ויחידת השיטור הימי שהוקמה באוגוסט 1960.

כלכלה

כלכלתה של מונקו מבוססת על הקזינו במונטה קרלו ועל שירותים ותעשייה זעירה. מקורן של כ־55% מן ההכנסות השנתיות של מונקו הוא ממע"מ, המשולם על עסקי המלונאות, הבנקים והתיירות. למרות זאת היא גם מייצרת מוצרי אלקטרוניקה, הנדסה, נייר, כימיקלים ופלסטיק. סחר החוץ שלה מבוסס על בושם, ביגוד, נייר, מוצרים סינתטיים וחומרי בניין. במונקו יש בממוצע 278,000 נופשים בשנה, מתוכם 85,000 אורחי ועידות וכנסים.

מונקו כמקלט מס

באופן כללי אין במונקו מס הכנסה אישי לסוגי עסקים רבים, למשקיעים ולעצמאיים המתגוררים במונקו ומוצאים את הכנסתם מחוץ למדינה. אולם, כלל זה אינו ישים ביחס לאזרחי צרפת המתגוררים במונקו. לכן, מונקו איננה יכולה לשמש מקלט מס לאזרחי צרפת, אלא לאזרחי מדינות אחרות בלבד.
אף ששכירים העובדים במונקו אינם משלמים מס הכנסה, הם חייבים בתשלום משמעותי של "דמי ביטוח לאומי" ביחס ישיר לגובה הכנסתם, היכול להגיע לשיעור של 40-50% מן ההכנסה הכוללת ואשר מופרש ישירות על ידי המעביד. דמי ביטוח לאומי אלה גבוהים משיעורי מס ההכנסה במדינות רבות אחרות. שיעור החיסכון במיסים לאזרח זר החי במונקו תלוי במקורות ההכנסה של אותו אדם ועל אמנות המס הקיימות בין מונקו לבין מדינת הלאום של התושב (לכן, לרבים מעשירי תבל אין מגורים במונקו מקנים יתרונות מס כלשהם).
יתרונות המס של מונקו הביאו עשירים רבים למצוא בה "מקלט מס". כמה מביניהם ידוענים בולטים, אולם רובם אנשי עסקים אלמונים. ההערכה היא שיחס חשבונות הבנק במונקו הוא 11 על כל תושב (לערך 300,000 חשבונות). עם זאת מונקו איננה משמשת מרכז לרישום חברות מעבר לים (דוגמת פנמה, ברמודה, או סיישל). רישום חברות זרות אינו אפשרי במונקו ולכן המדינה אינה משמשת כמרכז פיננסי לחברות זרות. מיסוי עסקים במונקו אינו יוצא דופן, להבדיל ממיסוי הכנסות אישיות.
בשנת 2000 פרסם חבר הפרלמנט הצרפתי ארנו מונטבור דו"ח ובו האשים את מונקו בכך שהיא מהווה מרכז להלבנת כספים, בין השאר גם בבתי הקזינו שבמדינה, בזכות מדיניות המס שלה וכי הממשל מפעיל לחצים כדי שתופעות אלה לא יחקרו. הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי פרסם החל משנת 1998 דו"חות על השפעות מקלטי מס על המערכת הפיננסית העולמית. מונקו לא הופיעה בדו"חות אלה קודם לשנת 2004, אז זכתה לגינויו של הארגון על חוסר שיתוף הפעולה מצידה בדיווחים כלכליים (כך גם זכו לגינוי דומה אנדורה, ליכטנשטיין, ליבריה ואיי מרשל). מונקו אף מופיעה ברשימת מקלטי המס של קרן המטבע הבינלאומית, זאת לצד רשימה ארוכה של מדינות אחרות.
גם מועצת אירופה כללה את מונקו בדו"חות שפרסמה המצביעים על מדינות המשמשות כמקלטי מס. בדו"ח שסקר את הפעילות הפיננסית לשנים 1998–2000 הופיעה מונקו לצד 22 מדינות אחרות. מונקו סירבה להמשיך ולשתף פעולה עם עורכי הדו"ח בסקירות שנערכו בשנים 2001–2003 ובשנים 2005–2007.
מנגד, זוכה מונקו לשבחים על מדיניות המס שלה מצד מכוני חשיבה אירופים ואמריקאים בעלי אידאולוגיה ליברלית, השואפים להקטנת המעורבות הממשלתית בפעילות הפרט.

תחבורה

תחנת מונקו-מונטה מופעלת על ידי מערכת הרכבות הלאומית של צרפת (SNCF).
מנחת המסוקים של מונקו מספק שירות מסוקים לשדה התעופה הקרוב ביותר, נמל התעופה קוט ד'אזור שבניס, צרפת.
חברת האוטובוס מונקו (CAM) מכסה את כל האטרקציות התיירותיות, המוזיאונים, הגן האקזוטי, מרכזי העסקים, ואת קזינו או אצטדיון לואי השני.

גאוגרפיה

מונקו תחומה בין צרפת בצפון וחוף הים התיכון בדרום ובה שלושה אזורים: מונקו העיר, לה קונדמין - אזור עסקים שסביב הנמלים, מונטה קרלו -הרובע העשיר ביותר במונקו אשר משמש כאזור הבילויים המרכזי בנסיכות.

דמוגרפיה

במונקו חיים 38,300 תושבים.
התפלגות אתנית: 28% צרפתים, 19% איטלקים, 21% מונגאסקים והשאר אירופאים.
התפלגות דתית: 83.2% נוצרים, 12.9% חסרי דת, 2.9% יהודים, 0.8% מוסלמים (נתוני 2012).

שפות

השפה הרשמית היחידה במדינה היא צרפתית. כמו כן רווחות איטלקית, אנגלית ושפה מקומית - מונגאסקית.