חגיגה בסנוקר

עלילה

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: ניסוח קלוקל.
חנוכה וגבריאל הם זוג נוכלים הנוהגים לרמות ו"לעקוץ" אנשים בשלל תרגילים שהכינו מראש. חנוכה הוא בעל בית קפה שהוא גם סנוקריה, אשר משכנע אנשים להמר על הרבה כסף נגד גבריאל (שחקן מעולה בסנוקר) ומעודד אותם לכך באמרו שגבריאל "הפרייאר הכי גדול כאן". לבית הקפה מגיע בחור בשם מושון, אבל כשהוא מחנה את הרכב הוא הורס את טמבון הרכב לפניו, זוהי בעצם מתיחה של גבריאל וחנוכה שגורמים לאנשים לשלם להם על כך פיצויים. כאשר מושון מוציא כסף לשלם חנוכה מבחין בחבילת שטרות שיש בכיסו של מושון ומשכנע אותו לשחק נגד גבריאל, מושון מובס על ידי גבריאל ומבין שבעצם הוא היה קורבן לעוקץ.
סלבדור, דודו של מושון אשר נתן לו את הכסף שהפסיד, מתברר כשחקן סנוקר מקצועי, הולך אל הסנוקריה של חנוכה ומתחזה לשחקן מתחיל ותמים. חנוכה, שחושב שמדובר ב"פרייאר" פוטנציאלי, מחליט לגרום לו לשחק נגד גבריאל ולהמר על סכום ענק. סלבדור מביס את גבריאל ללא כל בעיה ודורש את הכסף שהובטח לו. היות שאין לו סכומים כאלו, חנוכה משתמש בפנקס צ'קים של אחד הלקוחות ומחליט לתת לסלבדור את הצ'ק מהפנקס. סלבדור מתברר בדיעבד כמיליונר ואיש הפשע המאורגן. כשההמחאה חוזרת מתכוון גבריאל למכור את דירתו על מנת להחזיר את החוב, אך לפי צוואת אביו אסור לו למכור את הדירה עד שאחיו התאום עזריאל (ההפך הגמור ממנו - "לא שותה, לא מעשן, לא משחק סנוקר") - יתחתן. הבעיה מתרחבת בשל כך שלגבריאל אין כל קשר עם אחיו עזריאל שבשל הבדלי השקפה יש בניהם נתק מוחלט.
עזריאל שעובד בחנות הירקות מאוהב בבתו של הרב. חנוכה מתחזה לשדכן בשם "רבי חנוכה בן משה הלוי", ומנסה לשדך בין עזריאל לבתו של הרב. במהלך ארוחה שכללה את הרב, חנוכה וגבריאל (שמתחזה לאחיו), מבחין חנוכה בעזריאל הצועד בחוץ ורומז לגבריאל להעמיד פני חולה. בזמן שגבריאל "יוצא לנשוף אוויר" עזריאל נכנס במקומו ומבקש לשתות מעט חלב, גבריאל שישב שם לפניו אכל בשר, דבר שמרגיז מאוד את הרב וגורם לו לסלק את עזריאל שלא מבין מה עשה. עזריאל וגבריאל שמתחזה לו (ללא ידיעת עזריאל), ממשיכים לצאת עם בתו של הרב ללא ידיעתו של הרב. בתו של הרב מתאהבת בעזריאל\גבריאל ובמקביל מושון בעזרתו של סלבדור מנסה להגיע בעצמו לליבה של בתו של הרב אשר לא מחבבת אותו.
במהלך ארוחה בבית הרב מגלים שני הצדדים (מושון וסלבדור וחנוכה וגבריאל) שהם מתחרים על לב אותה הנערה. סלבדור מציע לגבריאל לוותר עליה בתמורה לביטול החוב, גבריאל מסרב. סלבדור מציע משחק סנוקר בו יעמדו על הכף גם החתונה וגם החוב, ולכך גבריאל מסכים.
באותו הזמן ללא ידיעתם של גבריאל וחנוכה עזריאל מתארס לבתו של הרב. עזריאל רץ לספר זאת לאחיו לאחר שלא התראו משך שנים. הוא מגיע אל ה"סנוקר" ופוגש שם בסלבדור, המשוכנע שמדובר בגבריאל. הוא דוחק בעזריאל לשחק נגדו, וכתוצאה מחוסר ידע במשחק, עזריאל חובט בעזרת מקל הפוך ומנצח את סלבדור. לאחר שהפסיד, סלבדור בלית בררה נותן לעזריאל את הצ'ק ומודיע לו שהוא זכה בבתו של הרב, עזריאל מבולבל ובדיוק באותו הרגע נכנס גבריאל דבר שגורם לסלבדור לאבד את ההכרה.
עזריאל שמבין שאחיו עזר לו להשיג את בתו של הרב מרגיש כי לא בו היא מאוהבת, אלא באחיו ובורח מן המקום.
חנוכה וגבריאל מחפשים את עזריאל בכל מקום וחנוכה מודיע לו שאם הם לא ימצאו אותו הוא יצטרך להחליף את עזריאל בחתונה.
בהגיע זמן החתונה נראה כאילו גבריאל ובתו של הרב עומדים להתחתן אך כשהוא שובר את הכוס המצלמה מגלה לנו את גבריאל המאושר עומד בצד צופה בחתונה, ולאחר מכן מברך את אחיו ואת בת הרב.

שם הסרט

שם הסרט הוא סנוקר. כאשר הסרט יצא בווידאו, המפיצים שינו את שמו לחגיגה בסנוקר, כך הסביר מפיק הסרט שמחה זבולוני בראיון לידיעות אחרונות: "לסרט קוראים 'סנוקר', לא 'חגיגה בסנוקר'. המפיצים פשוט ביקשו לשנות את השם כדי למשוך קהל לספריות הווידאו ולכן זה השתרש".

הפקת וצילום הסרט

מפיק הסרט שמחה זבולוני, עבד בשנות השישים כמפיק סרטים באיראן, משם שאב השראה ליצירת תסריטים לסרטים שיצר בישראל, אליה חזר ב-1968. לאחר שהפיק את הסרט "צ'רלי וחצי", החל לעבוד על הסרט "סנוקר". זבולוני זכר סיפור של סרט איראני המספר על שני אחים ממוצא ספרדי המתחלפים ביניהם, ועם הסיפור הזה השתמש כבסיס לתסריט. כך סיפר זבולוני בראיון לידיעות אחרונות: "לפני הכל צריך לתקן כאן עוול היסטורי שמרגיז אותי בכל פעם מחדש: בניגוד למה שכתוב במילוני האינטרנט למיניהם, 'סנוקר' לא תורגם ולא הועתק מאף סרט איראני. כל מה שזכרתי היה סיפור על שני תאומים ממוצא ספרדי שמתחלפים בתפקידים שלהם, ותסכים איתי שכמותו יש לא מעט לאורך ההיסטוריה. עם הרעיון הזה הלכתי לתסריטאים אורי דן ואלי תבור, וביקשתי מהם לכתוב את התסריט המתאים".
הסרט צולם במשך חמישה שבועות, ורוב הדיאלוגים בסרט מאולתרים. כך למשל המשפטים הידועים מהסרט "יא וואראדי איזה קציצה", "הוא לא בישל, כבוד הרב", "מי הם עשרת הצדיקים שעוד בחייהם הובטח להם" - כולם אולתרו על סט הצילומים על ידי השחקנים. על התסריט סיפר זבולוני: "שבוע לפני שהצילומים היו אמורים להתחיל...התסריט בקושי היה מוכן. לא הייתה לנו ברירה - בועז ואני נכנסנו למרתון של כתיבה. כשהתחילו הצילומים, הייתי מעביר לבועז דף חדש לסט הצילומים בכל יום, ושם הוא והשחקנים כבר היו מאלתרים סביב הטקסט". ויהודה ברקן סיפר: "כשהסתיים יום צילום לא ידענו מה עומד להיות ביום הבא. הרי בדרך כלל יש תסריט ומודיעים לך בהפקה בדיוק מה הולכים לצלם למחרת. כאן זה לא היה אף פעם. היה בסיס - וזהו. כמעט ולא היה מה ללמוד בעל־פה. בכל בוקר באנו דרוכים לגלות מה בועז הכין בלילה, וזה שיגע אותנו אבל גם שמר על טריות שראו בסרט".
על כתיבת המוזיקה לסרט סיפר מתי כספי: "לא הייתי מנוסה בכתיבה לסרטים, אבל איכשהו ידעתי מה אני צריך לסרט הזה. כתבתי מוזיקה שמחה וגם ליין של מוזיקה רומנטית, עצובה. ישבתי עם התזמורת באולפן, ראינו את הצילומים על מסך גדול וממש ניגנו לפי התמונה. לפני שהלחנתי את נעימת הנושא ראיתי תקציר של הסרט, הרגשתי את האווירה ויצא לי דבר נחמד כזה, מתגלגל".

ביקורת

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: במקום לדון בביקורות אודות הסרט יש אנקדוטה שלא ברור כמה היא מייצגת; ותגובה לא רלוונטית של דוידזון.
שלמה שמגר (מבקר הקולנוע של "ידיעות אחרונות" בשנות השישים והשבעים) כתב ב־29 ביוני 1975: "כל אימת שסרט ישראלי יורד לשפל המדרגה - מקווה הצופה האומלל: 'די, יותר גרוע אי אפשר', אבל תמיד יש חדשות מפתיעות בשטח זה. אפשר גם אפשר! זה כמו אוקיינוס שכל הזמן מגלים בו בורות עמוקים יותר, שיאים תת-מימיים גבוהים יותר. אחרי 'צ'רלי וחצי' בבימויו של בועז דוידזון היה יסוד להניח שהאיש ייקח ללב את מה שנאמר על רמתו הקולנועית ויעשה מאמץ כן להימנע מלגרור את קהל הצופים למצולות כאלה. באה המציאות וטפחה על פנינו. 'צ'רלי' ייסר אותנו בשוטים? 'סנוקר' מייסר אותנו בעקרבים".
ב-2010 אמר על כך בועז דוידזון: "נו, אז כתבו. איפה הם כל אלה שכתבו, ואיפה אנחנו?"
הסרט הצליח מסחרית מצאתו לאקרנים, ובמשך השנים הפך לסרט "קאלט" שטקסטים רבים מהסרט מצוטטים בשפת היום יום,
ונחשב לאחד הסרטים האהובים ביותר כסרט קומדיה ישראלי.