google/wiki40b huggingface dataset:
בן ציון שנקר (יזם)

בן ציון שנקר (1900– 6 בפברואר 1946) היה יזם וממקימי העיר חולון. נהרג מאש חיילים בריטיים ב-6 בפברואר 1946, בעקבות פעולת תגמול של הבריטים להתקפת לח"י בחולון.

ביוגרפיה

נולד בברדיטשב, אוקראינה. היה אחיינו של התעשיין אריה שנקר, והינדה שנקר. התחנך ב"חדר", ברוסיה, למד בישיבה ובבית הספר התיכוני למסחר בברדישטב. עוד מילדות נמשך ללימודים עבריים וכשהיה בן 15 היה בין המארגנים של קבוצות נוער ציוני לומד בבית ספרו. בן ציון התמסר להוראת עברית לקבוצות אלו, שהיו מוגבלות עקב שלטון הצאר, וראה בארץ ישראל חלום נשגב. לאחר מהפיכת פברואר השתתף בפעולות הסברה ולימד עברית בקבוצות נוספות שהוקמו על ידי ההסתדרות הציונית כהכנה לעליה. הוא הוזמן לעמוד בראש פעילות הג'וינט ברובנה וסביבתה (אוקראינה), אך לאחר זמן קצר עלה לארץ.
בשנת 1922 עלה לישראל ועבד כפועל בניין. הוא נבחר כציר לוועידה הראשונה של פועלי הבניין בארץ, והוכיח כושר מנהיגות. שנקר התחיל לימודי הוראה בסמינר למורים בירושלים, עד שנת 1924, אז נסע ללמוד הנדסת חשמל בגרנובל שבצרפת, בעצת דודו, אריה שנקר. ב-1927 חזר לארץ והחל בעבודה אצל דודו אריה שנקר בבית החרושת לודז'יה. בן ציון היה מהנדס במפעל וניהל אותו. למרות תפקידו הניהולי לא התרחק מהעם והופיע כידיד העובדים ומגן לחלשים.

פעילותו בעיר חולון

כשהוחלט להעביר את בית החרושת לחולון, עבר שנקר עם משפחתו ומשפחת אחיו מרדכי לגור ב"אגרובנק". עם הגיעו ל"אגרובנק" נבחר ליו"ר ועד השכונה, פעל לאיחוד השכונות למועצה מקומית ולאחר ייסודה היה חבר בה עד מותו. כיו"ר ועד השכונה שנקר פעל רבות לקידום החינוך והתרבות. בין פועליו היו הקמת גן הילדים בשכונה, התחלת מפעל הקמת בית הספר ואיסוף תרומות להקמת משכנו הקבוע ומבנה בית הכנסת הסמוך אליו. שנקר דאג גם לפעילויות תרבות למבוגרים: ארגן סדרות של הרצאות, פעילויות חברתיות ואת נשף פורים הראשון בחולון.

מותו

ב-6 בפברואר 1946, נהרג בן ציון שנקר מאש חיילים בריטיים, אשר פתחו בפעולת גמול על פריצת ארגון הלח״י למחסני נשק בריטיים והריגת 3 חיילים בריטים: בגבולות שכונת אגרובנק, על מספר חלקות לאורך רחוב חנקין, הקים הצבא הבריטי מחנה צבאי גדול. מבנה "דפוס אמנות" ברחוב פרוג 6 הוחרם על ידי הצבא הבריטי ושימש אותו כמחסן נשק אנשי הלח"י השיגו מידע אודות החזקת נשק רב ותכננו פריצה אליו במטרה לגנוב נשק לצורכי הארגון. המבצע תוכנן היטב ונאסף מודיעין על מבני המחנה ופעילות החיילים הבריטים. הפעולה נקבעה ל- ו' באדר תש"ו (ליל ה-6 בפברואר 1946). הפעולה הסתיימה בהצלחה רבה מבחינת הלח"י - כמות הנשק שנאספה הייתה גדולה מהכמות במחסני הלח"י: 4 מרגמות, 8 מקלעי ברן, 24 תת-מקלעים ו 70 רובים, אך תוצאותיה גבו מחיר כבד - במהלך הפעולה נהרגו 3 חיילים בריטיים וחבריהם דרשו נקמה. בן ציון שנקר היה אחד מהרוגי נקמת הבריטים.
הותיר אחריו רעיה, בן ובת.

אתרים לזכרו

על שמו נקרא בית הספר היסודי "שנקר" בחולון. התוכניות למבנים שיזם כבר היו מוכנות כאשר נהרג וכשנפתח בית הספר היסודי בשכונת אגרובנק, והוא נקרא על שמו. בית הכנסת שיועד להנציח את אביו של בן ציון, חיים שנקר, מציין בנוסף לכך גם את יוזמו בן ציון. לאחר מותו פרסמו תלמידי בית הספר מזכרונותיהם על בן ציון שנקר ומאירועי ליל הרצח בביטאון בית הספר הכללי - "הקול". התקבלו מכתבי תנחומים רבים, ביניהם מכתבים מטעם: פרופ' בן ציון דינור שלימד את בן ציון בסמינר למורים, משה שרת בשם הנהלת הסוכנות היהודית, אליעזר קפלן, גולדה מאיר, ויוסף ברץ.
בישיבת אבל ביום השלושים לרצח החליטה המועצה המקומית בחולון לקרוא את הכיכר בצומת הרחובות חנקין וסוקולוב בשכונת אגרובנק, בשם "כיכר השלושה". הכיכר נהרסה וכעת יש בפינה הצפונית-מזרחית של הצומת, שלט הנצחה לשלושת הנרצחים.
Düm Tek Tek

רקע ויציאה

תחילה, יצא השיר כסינגל מתוך אלבומה השלישי של הדיסה, Fast Life. הוא נשלח לרדיו ב-1 בינואר 2009, ולאחר מכן ב-9 באפריל 2009, יצא בפורמט של מיני-אלבום. אורכו של מיני-האלבום הוא שבע עשרה דקות. ב-25 במאי 2009, יצא השיר מחדש בהולנד.
בהמשך, יצא השיר מחדש בעקבות השתתפותה של הדיסה באירוויזיון 2009.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה ליוטיוב בינואר 2010. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את הדיסה רוקדת לצלילי השיר. הופעתה של הדיסה עם השיר עלתה ליוטיוב ביולי 2009, והפכה לויראלית.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-53.7 מיליון צפיות.
קרל וילהלם שפכט

קריירה מוקדמת

שפכט נולד ב-22 במאי 1894 בהרדקה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, ובשנת 1914 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-145 (לורן ה-6), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 
לאחר המלחמה נשאר שפכט ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-110. ב-1 ביוני 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בנובמבר 1939 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-55.

מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה פיקד שפכט על רגימנט הרגלים ה-55, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת ובמהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהדיוויזיה ה-17. ב-8 בספטמבר 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ועל הישגיו בקרב מוסקבה הוענק לו ב-16 בינואר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בספטמבר 1942 הוא מונה אז למפקד בית-החולים בדבריץ. ב-1 באוגוסט 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בדצמבר 1943 הוא מונה למפקח החינוך וההכשרה של הצבא. באוגוסט 1944 הוא מונה כחבר בבית הדין הצבאי של כבוד, שבדק את מעורבותם של קצינים בקשר ה-20 ביולי והעביר את החשודים לבית הדין העממי למשפט. יחד עמו היו חברים בבית הדין גנרלפלדמרשל גרד פון רונדשטט, גנרל-אוברסט היינץ גודריאן וגנרל ולטר שרוט. ב-1 בדצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד המחוז הצבאי ה-20 בדנציג. ב-16 במרץ 1945 הוא מונה למפקד הצבאי בחצי האי הל, ובסוף המלחמה נפל בשבי הרוסי.

לאחר המלחמה

שפכט מת ב-3 בדצמבר 1953 במהלך שהותו בשבי במחנה וואיקובו, והוא בן 59 שנים.
יחסי סורינאם–סין

סקירה כללית

סורינאם קלטה מספר קטן של מהגרים סינים במאה ה-19, הם הקימו מספר יישובים.
על פי משרד החוץ של הרפובליקה העממית של סין, בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקת סורינאם יחסים לבביים עם שיתופי פעולה רבים.
ביוני 2013 נפגש נשיא הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג עם נשיא סורינאם דסי בוטרסה במהלך ביקורו הדיפלומטי בטרינידד וטובגו. המפגש בין השניים כלל פגישה בילטרלית פרטית בה נפגשו ראשי המדינות ושוחחו על אפשרויות להגביר את שיתופי הפעולה בין שתי המדינות. הנשיא בוטרסה השתתף מצידו בפורום השלום העולמי השני שנערך בסין ושם נפגש עם נשיא סין שי ג'ינפינג וסגנו.
בין סין לסורינאם מתקיימים גם יחסים תרבותיים, ב-2013 נערך בסורינאם פסטיבל שלם לכבוד 160 שנים ליישוב הסיני הראשון באי. נערכו מופעי התרבות הסינית בכל רחבי סורינאם והם התקבלו בחום ובסקרנות.
עמוס כרמלי

ביוגרפיה

כרמלי נולד בחיפה והתחנך בתיכון חוגים שבעיר. הוא החל את עבודתו העיתונאית בגיל 17, הוא כתב אז במדורי הספורט במספר עיתונים כאשר הוא נושא מספר שמות. את דרכו כשדרן רדיו התחיל במחלקת הספורט. לפני שידור משחק הכדורגל הראשון שלו אמר לו שדר הספורט הנודע נחמיה בן אברהם: "ברדיו אין שוורץ – בחר לך שם עברי".
בסוף שנות ה-60 היה כרמלי בין מקימי סניף הטלוויזיה הישראלית בחיפה, ושימש במשך שנים רבות כתב הטלוויזיה בחיפה ובאזור הצפון כולו. הוא נהג לפתוח רבות  מכתבותיו במשפט המפורסם "כאן עמוס כרמלי מחיפה". במשך כ-60 שנות עבודתו יצר כ-3000 כתבות וסרטים דוקומנטריים.
עבודתו העיתונאית זיכתה אותו בשנת 2000 בפרס סוקולוב לעיתונאות על עבודתו העיתונאית ועל תרומתו לחברה.
בשנת 2004 הוענק לו אות יקיר העיר חיפה עבור פעילותו בטלוויזיה הישראלית. 
בראשית שנת 2014 הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם תא עיתונאי חיפה והצפון על פעילותו העיתונאית רבת השנים.
עמוס כרמלי היה נשוי לתמר (פרנקל) ואביהם של רן כרמלי, במאי סרטים, ואלון.
יורופ (מפרשית)

היורופ היא סירת יחיד שעוצבה בבלגיה בשנת 1960 על ידי אלויס רולאנד. הדגם שונה במרוצת השנים לדגם one-design.
הסירה מתאימה לשייטים השוקלים בין 50 ל75 ק"ג וגדולים מדי לסירת האופטימיסט. גוף הסירה עשוי מסיבי זכוכית ושוקל 45 ק"ג ומשקל הסירה מצוידת 60 ק"ג. חרטום הסירה מחודד והירכתיים מעוגלות. 
המפרש עשוי מדקרון, והתורן עשוי מסיבי פחמן ומעוצב אישית לשייט. תורן רך מתאים יותר לשייטים קלים מכיוון שברוחות חזקות הוא יכול יותר להתעקל (דבר המשפיע על התנהגות הסירה) מאשר תורן קשיח המתאים לשייטים כבדים יותר.
היורופ נקבע כדגם אולימפי לשייטת יחידה לאולימפיאדת 1992 אך סירת הלייזר רדיאל הוחזרה כדגם היחידים האולימפי לנשים לפני אולימפיאדת 2008.
אדוארד מאהלר

אדוארד מָאהלֶר (בגרמנית: Eduard Mahler, בהונגרית: Mahler Ede;‏ 28 בספטמבר 1857 – 29 ביוני 1945) היה מזרחן, אשורולוג, אגיפטולוג, חוקר תנ"ך ואסטרונום יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה

מאהלר נולד בעיירה צִיפֶר (Ciffer, כיום Cífer) שבחלק ההונגרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בסלובקיה) בשנת 1857. בין 1876 ל-1880 למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת וינה. ב-1885 מונה למועצה האוסטרית למדידות.
פרויקט חייו של מאהלר היה לעגן את אירועי התנ"ך במסגרת כרונולוגית יציבה, וזאת תוך הסתייעות במדעי האגיפטולוגיה, האשורולוגיה והארכאולוגיה וקישור בין אירועים תנ"כיים לאירועים אסטרונומים כגון ליקוי חמה בעת מלחמת סיסרא. וניסיון למתן תיארוך מדויק למכות מצרים, ליציאת מצרים ולצליבת ישו. ספרו בנושא, Biblische Chronologie und Zeitrechnung der Hebräer (גרמנית: "כרונולוגיה מקראית והספירה של העברים") מ-1887 זיכה אותו במדליה מאת מלך שוודיה ונורווגיה.
כן כתב פירוש אסטרונומי לקידוש החודש של הרמב"ם (Maimonides' Kiddusch-Hachodesch,‏ 1890) וערך תרשימים וטבלאות-השוואה כרונולוגיות מקבילות, הכוללות בין היתר הקבלה בין לוח השנה ההיג'רי (האסלאמי) ללוח הגרגוריאני והיוליאני וטבלאות תאריכי כהונת מלכי האימפריה הביזנטית, המהווים כלי עזר מחקרי בסיסי חשוב.
בין 1898 ל-1910 כיהן כאוֹצֵר המחלקה לארכאולוגיה של המוזיאון הלאומי של הונגריה.
בין 1934 ו-1939 מסר את אוסף אמנות מצרים העתיקה שלו למוזיאון האמנויות היפות בבודפשט.
בעת מלחמת העולם השנייה הוסתר מאהלר הקשיש על ידי נזירים. ביתו הופצץ וכל ספרייתו – ובה ספרים וכתבי יד עתיקים – אבדה.
מאהלר נפטר במהלך מגפות שפרצו עם שחרור בודפשט ב-29 ביוני 1945 באויפשט (Újpest; פרוור של בודפשט).

פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פרנץ אוטו, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ביוגרפיה

פרנץ אוטו נולד ב-20 ביוני 1530, לארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולסופיה ממקלנבורג-שוורין, בתם של היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג-שוורין ואורסולה מברנדנבורג.
בשנת 1546 מת אביו ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ופרנץ אוטו ירש את נחלותיו. אולם מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו כעוצרת עד לשנת 1555.
בשנת 1559 התחתן פרנץ אוטו עם אליזבת מגדלנה מברנדנבורג, בתם של יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וידוויגה יגלו, נסיכת הבוחר מברנדנבורג. אולם, ב-29 באפריל אותה שנה מת פרנץ אוטו מאבעבועות שחורות ללא ילדים, ובמקומו עלו לשלטון אחיו היינריך השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג ווילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג.
ליליה סקלה

ביוגרפיה

נולדה בשם לילה סופר בווינה.
אמה קתרין סקלה הייתה קתולית ואביה היה ג'וליוס סופר היה יהודי.
סקלה היא בוגרת מגמות אדריכלות והנדסה מ"אוניברסיטת דרזדן".
נאלצה לברוח ממולדתה בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 עם בעלה היהודי אריק ושני בניה הקטנים מפני הכיבוש הנאצי.
סקלה אף הצליחה לשחרר את בעלה מהכלא הנאצי כשנעצר לאחר שהצליחה לשחד את שומרי הכלא.
לצורך ההמלטות השתמשה בשם משפחתה של אמה "סקלה" והיגרה לאנגליה ומשם לארצות הברית.
מיד לאחר שהיגרה לניו יורק החלה סקלה ללמוד אנגלית במטרה לפתח קריירת משחק מקצוענית.
סקלה מתה מנסיבות טבעיות ב-18 בדצמבר 1994 בכפר ביי שור שבניו יורק.
נכדתה השחקנית ליבי סקלה נוהגת מדי שנה להעלות מופע ביוגרפי יחיד לזכרה בשם "לילה!".

קריירה

סקלה החלה את דרכה בבימות תיאטרון באוסטריה ובהופעות קטנות בסדרות טלוויזיה.
התגלתה לראשונה בשנות ה-50 של המאה ה-20 בסרט המוזיקלי "תקרא לי מאדאם" בו שיחקה בתפקיד קטן ובסדרות "אלפרד היצ'קוק מגיש" ו"Kraft Television Theatre" בהן שיחקה כשחקנית אורחת.
ערכה את הופעתה הזכורה והמפורסמת ביותר בשנת 1963 בדרמה של ראלף נלסון "חמש נזירות וגבר אחד" בתפקיד האם מריה הנזירה אשר הקנה לה מועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
שיחקה בסרט נוסף של נלסון "צ'ארלי" בתפקיד ד"ר אנה סטראטוס ההופכת את המוגבל צ'ארלי גורדון (קליף רוברטסון) לגאון.
סקלה הייתה מועמדת לפרס אמי בשנת 1976 על הופעתה בדרמת הטלוויזיה הפוליטית "אלינור ופרנקלין" בתפקיד המחנכת הצרפתייה מרי סובסטרה, המנטורית וחברתה של אלינור רוזוולט (ג'יין אלכסנדר).
בשנת 1977 הועמדה סקלה בפעם השנייה לפרס גלובוס הזהב בתפקיד משנה על הופעתה בדרמה המוזיקלית של ג'יימס אייבורי "רוזלנד" בתור  הרקדנית הסלונית רוזה. 
את הופעותיה המשמעותיות האחרונות עשתה סקלה בשנת 1983 בדרמה המוזיקלית המצליחה "פלאשדאנס", בה שיחקה בתור חנה לונג - המורה לריקוד והמנטורית של אלכס אוונס (ג'ניפר בילס), ובשנת 1987 במותחן הפסיכולוגי "שם המשחק".
Hijoepu*

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קרול ג'י, גלוריה טרווי, מריו קסרס, אדגר באררה, אובי און דה דראמס, קמילו אצ'וורי ואנטוניו ברולו. השיר עתיד להיכלל באלבום Diosa De La Noche, של גלוריה טרווי אותו תוציא לאור ב-31 במאי 2019.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קרול ג'י ב-14 במרץ 2019. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות סצנות שונות, בהן עוצרים בחור. בקליפ ישנן סצנות בהן ניתן לראות את ג'י ואת טרווי כשהן רוקדות ומאחוריהן ניצב אופנוע.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-37 מיליון צפיות.
אלי וונג

רקע

אלי וונג נולדה בשכונת "פסיפיק הייטס" בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בארצות הברית. אביה, אדולפוס וונג, היה גם הוא אמריקאי עם שורשים מסין. אמה, תמי וונג היגרה מוייטנאם. אלי היא הצעירה מבין ארבעה ילדים.
בשנת 2000, סיימה וונג את בית ספר התיכון האוניברסיטאי בסן פרנסיסקו, שם שימשה כנשיאת התלמידים. היא סיימה את לימודיה מאוניברסיטת UCLA שם למדה לימודים אסיאתים-אמריקאים. באוניברסיטה, גילתה את אהבתה למשחק בחוג התיאטרון. במהלך שנתה הראשונה באוניברסיטה, בילתה קצת זמן בהנוי, וייטנאם.

קריירה

בשנת 2005, בגיל 23, ניסתה וונג לעשות סטנד-אפ בפעם הראשונה בבית הקפה "בריינווש" ומאוחר יותר עברה להתגורר בניו יורק כדי לקדם את עיסוקיה בתחום.
ב-2011, נכנסה לרשימת "10 קומיקאים לעקוב אחריהם" של מגזין וראייטי. היא לוהקה לתוכנית הקומדיה "את שם צ'לסי?" ברשת NBC.
ב-2012, לוהקה לסרט של אוליבר סטון "סבג'ז" לצד סלמה הייק ובניסיו דל טורו.
בשנת 2013, הופיעה בתוכניות בערוצים VH1 ו-MTV.
ב-2014, שיחקה את הרופאה לינה לארק בסדרה "קופסה שחורה".
ב-2016 החלה לשחק בסיטקום "אמא אמריקאית" ב-ABC, בדמותה של דוריס, חברתה הטוב של קייט. 
בשנת 2019 תרמה את קולה לסדרת הטלוויזיה המונפשת "טוקה וברטי" אשר משודרת בנטפליקס.

חיים פרטיים

אלי וונג מתגוררת בלוס אנג'לס עם בעלה ושני ילדיה.
קרל גוסטב m/45

תכונות

ה-m/45 התקני יכול לירות אש אוטומטית בלבד. ירי בודד אפשרי לאחר תרגול, על ידי עזיבת ההדק מיד לאחר הכדור הראשון. לנשק יש מנגנון מכנס פתוח עם נוקר קבוע. קצב אש נמוך יחסית של 500 - 600 כדורים בדקה, והדף קטן יחסית הופך אותו לקל יחסית לשליטה בירי אוטומטי. ה-m/45 מדויק למדי עד לטווח של 200 מטרים.
ה-m/45 משתמש במחסנית ישרה בת 36 כדורים, שצידה האחורי רחב יותר מן הקדמי. מבנה זה מאפשר פעולה אמינה יותר בתנאי אבק וקיפאון.
ל-m/45 אין נצרה. במקום זאת, כדי לאבטח את הנשק יש למשוך את ידית הדריכה אל תוך חריץ נעילה שנמצא מעל חריץ התנועה הרגילה של הידית. דבר זה מגדיל מעט את הזמן שאורכת תחילת הפעלת הנשק, משום שהמפעיל צריך להסיר את ידו הימנית מידית האחיזה ולהזיז את ידית הדריכה אל מקומה, בדומה לרובה בריחי.
יוהאן פוסט

יוהאן פוסט (בגרמנית: Johann Fust; ‏1400 C. - ‏30 באוקטובר 1466) היה מדפיס גרמני.
פוסט התפרסם כמי שמימן את נסיונותיו של יוהאן גוטנברג להמצאת הדפוס המודרני, וזכה ברווחיו של גוטנברג מהמצאתו לאחר משפט שנערך ביניהם ובסיכומו עוקל בית הדפוס של גוטנברג לטובת פוסט. עובדה זו הקימה לו מבקרים שראו בו איש הון שניצל את מצוקתו הכלכלית של גוטנברג. אחרים ראו בו משקיע ראוי, שהיה הפטרון היחיד שהמשיך להאמין בגוטנברג ולהעניק לו חסות גם לאחר כשלונות ראשוניים של המצאתו.
פוסט השיא את בתו היחידה כריסטינה לעוזרו לשעבר של גוטנברג, פטר שפר, שהעיד לטובתו של פוסט נגד מעבידו. ויחד עם חתנו הקימו בית דפוס משלהם: "שפר&פוסט".
אורסולה פון דר ליין

קורות חיים

פון דר ליין היא בתו של ארנסט אלברכט, פוליטיקאי בכיר במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית ופקיד בנציבות האירופית. היא נולדה בבלגיה, שם שהה אביה במסגרת עבודתו בנציבות האירופית. ב-1977 עברה משפחתה להנובר. היא החלה ללמוד כלכלה באוניברסיטת גטינגן, אוניברסיטת מינסטר ובית הספר לכלכלה של לונדון, אך עברה ללימודי רפואה, את לימודיה לתואר דוקטור לרפואה סיימה ב-1991, ועבדה עד 1992 כרופאה במרפאת נשים בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הנובר. עד 1996 עברה עם בעלה לקליפורניה, שם היה חבר הסגל של אוניברסיטת סטנפורד.
בין 1998 ל-2002 הייתה פון דר ליין חברת סגל במחלקה לאפידמיולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הנובר. בשנת 2001 קיבלה תואר שני בתחום בריאות הציבור.

קריירה פוליטית

פון דר ליין הצטרפה למפלגה הנוצרית-דמוקרטית ב-1990 והפכה לפוליטיקאית פעילה ב-1999. היא נכנסה לפוליטיקה המקומית ב-2001 באזור הנובר ונבחרה לבית המחוקקים של סקסוניה התחתונה ב-2003. היא הייתה שרה בקבינט של סקסוניה התחתונה, בממשלתו של כריסטיאן וולף, והייתה אחראית על נושאי רווחה, נשים, משפחה ובריאות. ב-2005 מונתה לתפקיד השרה לענייני משפחה, אזרחים ותיקים, נשים ונוער בממשלתה של אנגלה מרקל.
היא נבחרה לבונדסטאג ב-2009 והחליפה את פרנץ יוזף יונג (Franz Josef Jung) כשרת העבודה והרווחה. ב-2013 מונתה לשרת ההגנה. ב-2019 פרשה מתפקידה כשרת ההגנה לטובת הכנותיה לתפקיד החדש כנשיאת הנציבות האירופית בבריסל.

הטיפול בילד וחופשת לידה

פון דר ליין פעלה בניגוד לעמדת האגף השמרני במפלגתה ופעלה לחקיקת החוק לקידום מעמד הילד (Kinderförderungsgesetz) במסגרתו הועברו 4.3 מיליארד אירו לשם יצירת מוסדות רווחה לילדים בגרמניה. כמו כן קידמה פון דר ליין חקיקה שאפשרה חופשת לידה של חודשיים לאבות (Vätermonate).

חסימת פורנוגרפיית ילדים באינטרנט

פון דר ליין יזמה חסימה בחוק של פורנוגרפיית ילדים באינטרנט על ידי ספקי שירותי אינטרנט שהצטוו לחסום רשימת אתרים שסיפקה המשטרה הפלילית הגרמנית. נמתחה עליה ביקורת בטענה שבכך היא מאפשרת צנזורה על האינטרנט. על פעילותה זו זכתה לכינוי "צנזורסולה" (Zensursula) – הלחם של שמה הפרטי "אורסולה" והמילה "צנזור". פעילותה בתחום זה הביאה לעלייתה של מפלגת הפיראטים של גרמניה.

הגנה על בני נוער

פון דר ליין הניעה חרם על אלבומה של להקת רמשטיין, "אהבה נועדה לכל" (Liebe ist für alle da), ולדירוגו של האלבום כפוגעני עבור בני נוער על ידי "המחלקה הפדרלית הגרמנית לפיקוח על מדיה הפוגעת בנוער" (Bundesprüfstelle für jugendgefährdende Medien).

חייה האישיים

אורסולה פון דר ליין נשואה להייקו פון דר ליין, פרופסור לרפואה ובן למשפחת אצולה גרמנית ותיקה עוד מימי האימפריה הרומית הקדושה. לזוג יש שבעה ילדים – דוד (1987), סופי (1989), מריה דונאטה (1992), התאומות ויקטוריה ויוהנה (1994), אגמונט (1998) וגראסיה (1999).
מיתרידטס השלישי, מלך פרתיה

מיתרידטס השלישי היה מלך פרתי, ששלט על חלק משטחי האימפריה הפרתית בשנים 54-57 לפנה"ס. בשנת 57 לפנה"ס הוא אירגן את רצח אביו, המלך פראטס השלישי, בסיוע אחיו אורודס השני. לאחר הרצח חילקו שני האחים את שטחי האימפריה הפרתית ביניהם, ומיתרידטס קיבל את השליטה על החלק המערבי של האימפריה (ממלכת מדי). אולם זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמה בין מיתרידטס לאחיו על השליטה באימפריה הפרתית. בשלב הראשון של המלחמה ניצח אורודס השני, ומיתרידטס השלישי נאלץ להימלט לסוריה, שהייתה פרובינקיה רומאית. הוא ניסה לגייס את עזרתו של המושל הרומי של הפרובינקיה, אולוס גביניוס, כדי להשתלט מחדש על האימפריה הפרתית. אך לאחר שהאחרון העדיף לצעוד עם צבאו דרומה, במטרה לסייע לתלמי השנים עשר לכבוש מחדש את השלטון במצרים, גייס מיתרידתס צבא בעצמו, והצליח להשתלט מחדש על מסופוטמיה, כולל הערים הגדולות בבל וסלאוקיה על החידקל. בשנת 55 לפנה"ס חזר מיתרידטס למעמדו כמלך, לפחות של החלק המערבי של האימפריה הפרתית, והמשיך לטבוע מטבעות עם דיוקנו בסלאוקיה עד לשנת 54 לפנה"ס.
בתגובה שלח אורודס השני מצביא בשם סורנה, כדי לכבוש מחדש את השטחים שאבדו לו במערב ממלכתו. האחרון הצליח לדחוק את מיתרידטס אל סלאוקיה, והטיל מצור על העיר. לאחר מצור ממושך הצליח סורנה להביס את צבאו של מיתרידטס ולכבוש את סלאוקיה במהלך שנת 54 לפנה"ס (המועד המדויק אינו ידוע). מיתרידטס נתפס והוצא להורג, ובכך הסתיימה מלחמת הירושה באימפריה הפרתית.
אינאל גטיגז'ב

קריירת מועדונים

ערך את הבכורה שלו בליגת העל ב-2006 בלוקומוטיב מוסקבה. ב-2008 שיחק בהשאלה בליגה הלאומית, תחילה ברוסטוב, אחר כך בטורפדו מוסקבה. ב-19 במרץ 2009 עבר לניז'ני נובגורוד. ב-2010 הפך לשחקן של קבוצה מאותה עיר - וולגה ניז'ני נובגורוד. ב-15 ביוני 2012 חתם על חוזה ברוסטוב ל-4 שנים. ב-22 ביוני 2013 עבר לרובין קאזאן.
שרקובשצ'יזנה

תולדות היישוב

שרקובשצ'יזנה נזכרת לראשונה בשנת 1503, ובמשך השנים הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1767 הוענקו לשרקובשצ'יזנה זכויות עיר.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה משנת 1921, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה, בנפת דז'יסנה שבפרובינציית וילנה.

יהודי שרקובשצ'יזנה

בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,007 יהודים, ובשנת 1921 נמנו בה 1,036 יהודים. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות הציוניות ושל הבונד, ופעלו בה בית מדרש, בית ספר עברי ובית ספר יידי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-30 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי שוד ביהודיה, תוך הטלת גזירות שונות עליהם, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, תשלום סכומי כופר וגיוס לעבודות כפייה משפילות. כעבור זמן מה הוצאו להורג 11 יהודים מהעיירה שהואשמו בקומוניזם.
באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בשני גטאות מגודרים שהוקמו בה, אליהם הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה (בהם הרמנוביצ'ה, בילדזיוגי (בלא'), נובי פהוסט (בלא') ושקונציקי (בלא')), ואשר מספר יושביהם הגיע לכ-1,900 איש. רבים מיושבי גטאות אלו מתו ברעב וממחלות, ומאביב 1942, החריפה התמותה בהם לאחר שהגרמנים הגבילו את אספקת הלחם לגטאות לעובדי הכפייה בלבד.
ב-17 ביולי 1942, לאחר שראש היודנרט המקומי, הירש ברקאן (Berkan), חשד כי הגרמנים מתכננים אקציה בעיירה, הוא ארגן בריחה מהגטאות בה. כשהתקרבו הגרמנים לשערים, הציתו יושבי הגטאות את בתיהם, וכמה מאות מהם הצליחו להימלט ליערות הסביבה. כ-1,200 היהודים שנותרו בגטאות נרצחו באותו היום.
חיל האוויר המלכותי התאילנדי

היסטוריה

בפברואר 1911 הנחית טייס בלגי בשם שארל ואן דר בורן (Charles Van Den Born) את המטוס הראשון שהגיע לסיאם על גבי מסלול מרוצי סוסים. השלטונות התרשמו מההמצאה החדשה וב-28 בפברואר 1912 נשלחו שלושה קצינים לצרפת, שהייתה אז מרכז התעופה העולמי, לצורך לימודי טיסה. בנובמבר 1913, לאחר שסיימו את הכשרתם, שבו הקצינים למולדתם עם שמונה מטוסים (ארבע מטוסי Breguet וארבע מטוסי Nieuport IV). בחודש מרץ 1914 הועברו המטוסים לשדה התעופה דון מואנג, 40 ק"מ מבנגקוק, שמשמש כיום כבסיס הראשי של חיל האוויר.
משרד ההגנה התאילנדי הכפיף את "גיס התעופה הסיאמי" (Siamese Flying Corps) תחת פיקודו של המהנדס הראשי של הצבא המלכותי של תאילנד. הנסיך פורצ'אטרה (Purachatra) ואחיו הנסיך צ'קרבונגסי בהובנאדה (Chakrabongse Bhuvanadh) היו התורמים העיקריים להקמתו של "שירות האוויר המלכותי הסיאמי" (Royal Siamese Aeronautical Service) כפי שנקרא בעת הקמתו בשנת 1919. ב-1937 שונה שמו שוב ל"לחיל האוויר המלכותי הסיאמי" (Royal Siamese Air Force) ובשנת 1939, בעקבות שינוי שמה של הממלכה מ"סיאם" ל"תאילנד", שונה שמו של החיל ל"חיל האוויר המלכותי התאילנדי". במהלך מלחמת צרפת-תאילנד השיג החיל כמה ניצחונות במהלך קרבות האוויר כנגד חיל האוויר של צרפת של וישי. במהלך מלחמת העולם השנייה ביצע החיל משימות תמיכה בצבא המלכותי של תאילנד במסגרת כיבושן של המדינות השאניות בבורמה כבעל ברית של יפן ב-1942 והגן על בנגקוק בזמן שהופצצה על ידי בעלות הברית בשלביה האחרונים של המלחמה. חלק מהטייסים של החיל סייעו לתנועת ההתנגדות כנגד היפנים. לאחר המלחמה שלח החיל שלושה מטוסי C-47 Skytrain לסיוע לכוחות האו"ם במלחמת קוריאה. כוחות אלה השתתפו גם במלחמת וייטנאם. בהמשך השתתף החיל בפשיטות כנגד הכוחות הקומוניסטים באזורי הגבול, כמו הפשיטות האוויריות ללאוס ובלחימה כנגד הכוחות הוייטנאמים לאורך הגבול עם קמבודיה. לאחר המלחמה הקרה השתתף החיל בפעולות לאורך גבול תאילנד-בורמה ב-1999 ושיגר משלחת לפינוי אזרחים זרים מקמבודיה במהלך המהומות בפנום פן ב- 2003.

בסיסים

חיל האוויר המלכותי התאילנדי מחזיק כמה בסיסים טיסה מודרניים שנבנו בין השנים 1954-1968. כולם פרט לאחד נבנו והיו בשימושם של הכוחות המזוינים של ארצות הברית עד אשר התפנו מתאילנד ב-1976 והם הועברו לשימושו של חיל האוויר המלכותי התאילנדי. בסיסים אלה, בתקהלי (Takhli Royal Thai Air Force Base, ממוקם 240 ק"מ מצפון לבנגקוק) ובקורט (Korat Royal Thai Air Force Base, שממוקם 250 ק"מ מצפון-מזרח לבנגקוק), יחד עם הבסיס הראשי בדון מואנג, שאותו חולק החיל עם גופי התעופה האזרחית, הם בסיסיו הראשיים של החיל. תחזוקת הבסיסים לאחר עזיבת הכוחות האמריקנים התבררה כיקרה ומעבר לצרכים של החיל. עם זאת, המסלולים בבסיסים פעילים לצורכי מבצעיים והדרכתיים.

פלוגת הקומנדו של חיל האוויר המלכותי התאילנדי

פלוגת הקומנדו היא היחידה המיוחדת של החיל והוקמה בסוף שנות השבעים. היחידה ממוקמת ליד בסיס דון מואנג והיא בעלת יכולות ללוחמה בחטיפות מטוסים. הפלוגה כולל שלוש מחלקות תקיפה כשכל אחת מהן מחולקת לשני צוותים.
זרימת טיילור-קואט

במכניקת הזורמים, זרימת טיילור-קואט (Taylor-Couette) מתייחסת למצב בו זורם צמיג כלוא בין שני גלילים מסתובבים. עבור מהירויות זוויתיות נמוכות, (בהן מתקבל מספר ריינולדס נמוך) הזרימה תמידית ואזימוטלית. המצב הבסיסי ידוע כזרימת קואט מעגלית, על שם מ.מ. אלפרד קואט, אשר בנה מערכת כזו על מנת למדוד את הצמיגות של הזורם. סר גפרי טיילור חקר את היציבות של זרימה זו במאמר שהיווה את אבן הבסיס של הבנת יציבות במכניקת הזורמים. (הרחבה בהמשך)