google/wiki40b huggingface dataset:
שארלוט המתוקה

הפקה

לאחר ההצלחה הבלתי צפויה של הסרט "מה קרה לבייבי ג'יין?" (1962), במאי הסרט רוברט אולדריץ' רצה לאחד את בטי דייוויס וג'ואן קרופורד. אולם לאחר כמה ימי צילומים קרופורד פרשה מההפקה בטענה שהיא חולה.
דייוויס הציעה את אוליביה דה הבילנד כתחליף לקרופורד לאחר שקתרין הפבורן, ויוויאן לי, לורטה יאנג וברברה סטנוויק דחו את התפקיד. לי טענה שהיא דחתה את התפקיד עקב חוסר רצונה לעבוד עם דייוויס. למרות שהאיחוד של דייוויס וקרופורד לא שוחזר, ויקטור בונו שהשתתף ב"מה קרה לבייבי ג'יין?" לקח תפקיד קטן בסרט. בנוסף, מרי אסטור, עמיתה של דייוויס מאולפני האחים וורנר, השתתפה בסרט.

פרסים ומועמדויות

הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר; שחקנית המשנה הטובה ביותר, עיצוב התפאורה הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, עיצוב התלבושות הטוב ביותר, העריכה הטובה ביותר, הפסקול המקורי הטוב ביותר והשיר המקורי הטוב ביותר. בזמנו זה היה סרט האימה עם מירב המועמדויות לאוסקר.
אגנס מורהד זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע. הנרי פארל ולוקאס הלר זכו בפרס אדגר לסרט הטוב ביותר. השיר "Hush… Hush, Sweet Charlotte" שנכתב על ידי פטי פייג' דורג במקום השמיני במצעד "בילבורד הוט 100".
ג'סטין בלדוני

ראשית חייו

בלדוני נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית לאם ממשפחה יהודית ולאב ממשפחה נוצרית ממוצא איטלקי. הוריו הצטרפו לדת הבהאית, שבה מאמין גם בלדוני. הוא גדל במדפורד, אורגון. בצעירותו נהג לשחק כדורגל ולהתחרות בריצות, אך פציעה בשרירי מיתר הברך גדעה את תקוותיו לקריירת ספורט מקצוענית.

משחק

בשנת 2004 קיבל את תפקידו הטלוויזיוני הראשון באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח" של רשת CBS בתפקיד: בן, אותו גילם למשך 3 פרקים. בהמשך שיחק בתפקידי אורח בסדרות: "ג'אג", "מכושפות", "CSI: מיאמי", "גיבורים", "החיים היפים של זאק וקודי", "היפים והאמיצים" ועוד. בשנת 2013 התארח בסדרה הקומית "הכול לטובה" אשר שודרה ברשת ABC. החל משנת 2014 מגלם בלדוני את דמותו של רפאל סולאנו בסיטקום "ג'יין הבתולה" בכיכובן של ג'ינה רודריגז ויעל גרובגלס.

בימוי

בשנת 2008 כתב, הפיק וביים את הוידאו קליפ הראשון שלו, שנבחר והוקרן בפטיבל הסרטים דואון ברייקרס הבינלאומי. בהמשך ביים עבור הזמר ג'ייסון דירולו סרטון בשם "The Walk to Fame" ומספר וידאו קליפים לאמנים ברנדן ג'יימס ואנדי גרמר. בהמשך יצר יחד עם "סול פנקייק" והמועמד לאמי רייאן וילסון את הסדרה התיעודית "My last Days" על חולים סופניים. ב-2019 ביים את סרט הדרמה Five Feet Apart בהשתתפות ברטון ויויאן וביראן טיילר.

חיים אישיים

מאז 2013 הוא נשוי לשחקנית השוודית אמילי בלדוני. לזוג בת בשם מאיה שנולדה ביוני 2015, ובן בשם מקסוול שנולד באוקטובר 2017.
נואל מרטין

נוֹאֵל מרטין (Noël Martin);‏ נולד ב-1959 בג'מייקה) הוא בריטי שנפל קורבן לפשע שנאה של תקיפה על ידי ניאו נאצים.
בשנת 1997 בעת שעבד כפועל בניין בגרמניה, הותקף באכזריות בידי ניאו נאצים בגלל עורו השחום. הוא נפגע קשות בראשו ובעמוד השדרה, נותר משותק בארבע הגפיים (קואדריפלגיה), ונזקק לעזרה של 24 שעות ביממה.
מרטין התפרסם כשביקש בשנת 2006 סיוע בהתאבדות, על ידי המתתו בהמתת חסד.
קולוסטרום

קוֹלוֹסְטְרוּם (על פי האקדמיה ללשון העברית: חֲלַב רֵאשִׁית) הוא החלב היוצא מבלוטות החלב של יונקים במהלך ההיריון ובימים הראשונים מיד לאחר הלידה. הקולוסטרום סמיך יותר מחלב רגיל, בעל גוון צהבהב מעט, ועשיר יותר בנוגדנים ובחומרים תזונתיים הנחוצים לוולד בימיו הראשונים.
בנשים הקולוסטרום מופיע לרוב במהלך הטרימסטר השני של ההיריון, אך אצל חלקן הוא מופיע כבר בטרימסטר הראשון או מתעכב לטרימסטר האחרון או אף עד לאחר הלידה.
במשק הבקר המודרני מועבר הקולוסטרום הנחלב מפרות לעגלים שזה עתה נולדו, על אף שהם מגודלים בנפרד מאמהותיהם, ואינו משמש לצריכת בני-אדם.
על פי רוב נחשב קולוסטרום שנחלב מפרות כלא ראוי למאכל אדם, אם כי יש המשתמשים בו כתוסף תזונה ומייחסים לו סגולות בריאותיות בהתמודדות עם מחלות מסוימות.
ב-17 במאי 2012 מדענים בקרוליינה הצפונית בודדו לראשונה נוגדנים לנגיף HIV מתוך קולוסטרום של אמהות נשאיות.
חוק בתי דין דתיים (מניעת הפרעה)

חוק בתי דין דתיים (מניעת הפרעה) תשכ"ה-1965 הוא חוק המקנה לבתי דין דתיים סמכות לענישת מי שמפריע בהליך הדיון בבית הדין.

חקיקה

החוק נועד להחיל על בתי דין דתיים אותן סמכויות לטיפול במפריעים כמו שיש לבתי המשפט על פי חוק בתי המשפט, סעיף 72. החוק אושר בממשלה ביוני 1964 ואושר בכנסת ב-9 במרץ 1965.
כלוב הזהב (תוכנית טלוויזיה הולנדית)

פורמט

הדיירים מתגוררים בוילה. אם המתחרה מפסיד באתגרים השבועיים, הדיירים עם מספר הנקודות הנמוך ביותר יתמודדו עם הדחה אשר תיקבע על ידי המתחרים.
בכל שבוע דייר אחד מודח והשותפים בוחרים אדם אחד שיעזוב.

ביקורת

הקונספט זכה לביקורת נוקשה. מאחר שאין מועמדות להדחה והצבעות כמו בבית האח הגדול, פסיכולוגים מניחים כי הטרדה ובריונות יהוו דרכים להיפטר מאחד היריבים וכך לקבל את הפרס, דבר שמספק דוגמה רעה עבור הנוער של הולנד. לפיכך, מורי סטון הבטיח להציג את שופט בריונות. המפיקים, מצידם, מצפים כי הדיירים יעזבו אם הם חווים געגועים לביתם או סיבוכים משפחתיים (מוות, לידה או מחלה).

עירום

התוכנית ספגה ביקורת עקב העירום המוצג בה. המקלחות בכלוב הזהב הינן שקופות לחלוטין, וכן קיימות מצלמות בתוכן. דבר זה גורם לכך שהמתמודדים מצולמים בעירום מלא, ומאחר שמדובר בשידור חי, לא מתקיימת כל צנזורה. כמו כן, נטען שהמתמודדים מוצגים טופלס באופן קבוע, ואף מקיימים יחסי מין אל מול המצלמות.
יחסי גרמניה–מלאווי

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין רפובליקת מלאווי הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים שבין מלאווי לגרמניה כוננו בשנות השישים של המאה העשרים, מעט לאחר זכייתה של מלאווי בעצמאות מן הפדרציה של רודזיה וניאסלנד שנשלטה על ידי הממלכה המאוחדת.
גרמניה עזרה למלאווי במהלך השנים בקידום הפיתוח של המדינה ובמספר תחומים עיקריים: חינוך יסודי, שירותי בריאות, מניעת איידס, קידום השקעות במדינה, בריאות בעלי חיים, גננות וקידום דמוקרטיה. מאז 2007 שיתוף הפעולה שבין שתי המדינות עלה מדרגה וגרמניה שילבה את מלאווי בתוכנית הפיתוח שלה.
בדרכי שלי

עלילה

השנה היא 1928, בסיאול הכבושה בידי האימפריה היפנית. קים יוני-שיק, הוא קוריאני הצעיר העובד בחווה של משפחת הסגאווה היפנית. הוא מתחרה בריצה עם טטסוו הסגאווה הצעיר. במאי 1938 מתקיימות תחרויות ספורט, אולם הקוריאנים מנועים מלהשתתף בהן והן מיועדות ליפנים בלבד. יוני-שיק מתגנב לתחרויות ומנצח את טטסוו בריצה. עם זאת, השופטים מעניקים את המדליה לטטסוו בטענה שיוני-שיק רימה. הצופים הקוריאנים מתפרעים במחאה, וכעונש מגייסים היפנים את כל המתפרעים, כולל יוני-שיק, לצבא היפני הקיסרי. ביולי 1939, יוני-שיק מוצא את עצמו בקרב חלקין גול מול ברית המועצות. לרוע מזלו, טטסוו, שהוא כעת קולונל, תופס את הפיקוד על היחידה שלו ורוצה לשלוח אותו למשימת התאבדות. יוני-שיק מנסה להימלט, אולם בדרך רואה שמתקפת טנקים סובייטית גדולה מתקרבת. הוא חוזר לבסיס, ומנסה להזהיר את טטסוו, אשר מסרב להורות על נסיגה. המתקפה נפתחת, והן יוני-שיק והן טטסוו נפגעים מפגז סובייטי ונופלים חסרי הכרה.
יוני-שיק וטטסוו נלקחים למחנה עבודה סובייטי מצפון לפרם, אשר בו כלואים יחד הן קוריאנים והן יפנים. הסכסוכים בין השניים ממשיכים. כאשר מגיעה הידיעה על פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות (מבצע ברברוסה), מגייסים הסובייטים את כל האסירים בכפייה, ויורים למוות בכל אלו שמסרבים או אפילו אטיים מדי בלבישת מדי הצבא האדום. בדצמבר 1941 משתתפים יוני-שיק וטטסוו בקרב כנגד הגרמנים, אולם הסובייטים מובסים. יוני-שיק משכנע את טטסוו ללבוש מדי ורמאכט שנלקחו מגפות גרמנים הרוגים. יוני-שיק משאיר את טטסוו הפצוע בעיר נטושה ומנסה למצוא עבורו תרופה כלשהי. הוא נפגש עם חיילים גרמנים, אשר מופתעים לראות אדם הלבוש במדיהם, אך אינו דובר את שפתם, ולוקחים אותו בשבי. טטסוו נמצא בידי חיילים גרמנים אחרים, אשר לוקחים אותו לצורך קבלת טיפול רפואי. 
שלוש שנים לאחר מכן, טטסוו הוא חייל בוורמאכט אשר משתייך ליחידה העוסקת בביצור החומה האטלנטית באזור נורמנדי. הוא רואה אדם רץ על החוף, ומופתע לגלות שזהו יוני-שיק אשר עמו לא התראה מאז נפרדו דרכיהם ברוסיה. הם מתכננים לקחת ספינה משרבור ולברוח עמה אל ארץ נייטרלית וממנה חזרה לקוריאה. עם זאת, לפני שהם מספיקים לעשות זאת, הפלישה לנורמנדי מתחילה, וחיילי צבא ארצות הברית שוטפים את החוף. יוני-שיק נפצע מרסיס בחזה, ומדמם קשות. הוא רואה צנחנים אמריקאים מתקרבים, וברגע האחרון לפני מותו מחליף את תג הזיהוי שלו בתג הזיהוי של טטסוו. ואומר לו שמהיום הוא יוני-שיק, כיוון שכיפני, טטסוו נחשב לאויב מושבע של ארצות הברית, אולם לאמריקאים אין דבר נגד קוריאני. יוני-שיק מת, וטטסוו בוכה על גופתו. ארבע שנים מאוחר יותר נראה טטסוו מתחרה בריצה תחת השם יוני-שיק.
ניוטאון (קונטיקט)

היסטוריה

בשנת 1705 נקנתה חלקת האדמה עליה נמצאת ניוטאון מידי ילידים אמריקאים, בני שבט פוטטק. שם העיירה המקורי היה קוונפג (Quanneapague). בשנת 1711 התיישבו התושבים הראשונים בעיירה וייסדו את המועצה המקומית. המתיישבים הראשונים בעיירה היו נאמני בית המלוכה הבריטי (חברי מפלגה שנקראו גם לויאליסטים, או טוׁרים), ונקטו בעמדה זו במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית כנגד הממלכה המאוחדת.
בשנת 2012 אירע הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק בניוטאון. תושב העיירה, כבן 20, נכנס חמוש לבית הספר וירה למוות ב-20 תלמידים ושישה אנשי סגל.

גאוגרפיה

ניוטאון מצויה בדרום מערב קונטיקט, כ-57 ק"מ דרום מערבית להרטפורד ו-97 ק"מ צפון מזרחית לניו יורק.
היא העיירה החמישית בגודלה מבין העיירות בקונטיקט (לא כולל הערים), עם שטח שיפוט בגודל 156 קמ"ר. כ-2.2% משטח העיירה הוא אגמים.

אתרים מפורסמים

בין האתרים המפורסמים בניוטאון נמנים בית המועצה אדמונד, שבנייתו הושלמה ב-1930. בית המועצה מושכר למטרות שונות, בין השאר הרצאות וחתונות.
בית הספרייה על שם סירניוס בות' הושלם בשנת 1932, ומהווה את הספרייה העירונית של ניוטאון. הספרייה מכילה מקום ל-25,000 כותרים.

בתי ספר

בניוטאון 4 בתי ספר יסודיים מגיל טרום-חובה עד כיתה ד': מידלגייט, סנדי הוק, הד או'מדו, והאולי; בית ספר יסודי ריד לכיתות ה'-ו'; חטיבת הביניים ניוטאון לכיתות ז'-ח'; ותיכון ניוטאון לכיתות ט'-י"ב'.

אישים מפורסמים

הבמאי איליה קאזאן הוא יליד העיירה.
פלרמו (כדורגל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה במקור בשנת 1898 וכעבור שנתיים הפכה . בשנת 1907 שונו צבעי הקבוצה לורוד-שחור. הקבוצה שיחקה בליגות חצי-מקצועיות עד עונת 1929, כאשר עלתה לליגה האיטלקית השלישית. בשנת 1932 הקבוצה עלתה בפעם הראשונה לסרייה א', אך בשנת 1939 היא נפסלה על ידי התאחדות הכדורגל של איטליה בשל בעיות כלכליות.
הקבוצה שהוקמה מחדש, חזרה לסרייה א' בשנת 1948. עד 1973, הקבוצה עברה בין הליגות הראשונה והשנייה. היא גם שיחקה בשני גמרי גביע איטליה נגד קבוצות בולוניה ויובנטוס, אך הפסידה בשניהם.
מאז 1973 הקבוצה שיחקה בליגה השנייה עד 1984/1985, כאשר ירדה לליגה השלישית. בקיץ 1986 הקבוצה שוב פורקה בגלל בעיות כלכליות. בסתיו 1987, לאחר שנה בלי קבוצת כדורגל בפלרמו, הקבוצה הוקמה בפעם השלישית עם השם הנוכחי, והחלה לשחק בליגה הרביעית.
החזרה לליגה השנייה התרחשה בשנת 1991, אך עונה לאחר מכן הקבוצה ירדה לליגה השלישית. בעונת 1993 הקבוצה שוב עלתה לליגה השנייה ל-4 שנים, לאחריהן ירדה שוב לליגה השלישית. ב-1997 הקבוצה הייתה אמורה לרדת לליגה הרביעית, אך היא ניצלה בשל התפרקות כלכלית של קבוצה אחרת.
פלרמו, שנקנתה על ידי יו"ר רומא, עלתה לליגה השנייה ב-2001. לאחר עונה שקטה בליגה השנייה הקבוצה נמכרה לבעלים חדשים בקיץ 2002, והיא הגיעה למקום החמישי בעונה זו, כאשר פספסה את העלייה רק במחזור האחרון, נגד לצ'ה. פלרמו זכתה באליפות הליגה השנייה ב-2003/2004 בהפרש שערים מעל קליארי. עונת 2004/2005 הייתה העונה הראשונה של הקבוצה המחודשת בסרייה א', והראשונה של הקבוצה בכלל מאז 1973.
ב-4 בספטמבר 2004, במהלך משחק מוקדמות מונדיאל 2006 בין איטליה לנורווגיה, שהתקיים בפלרמו, חלוץ פלרמו, לוקה טוני, מלך השערים של הליגה השנייה בעונת 2003/2004 עם 30 כיבושים, כבש את שער הניצחון. זה היה השער הראשון של שחקן פלרמו בנבחרת איטליה.
פלרמו סיימה את עונת 2004/2005 במקום השישי המפתיע, ועלתה לשחק בגביע אופ"א בעונת 2005/2006, בפעם הראשונה בתולדותיה. בשלב הבתים של גביע אופ"א, הקבוצה סיימה בראשות הבית לאחר שני ניצחונות על מכבי פתח תקווה הישראלית (2-1 באצטדיון רמת גן) וברונדבי הדנית ושתי תוצאות תיקו נגד אספניול הספרדית ולוקומוטיב מוסקבה הרוסית. בשלב 32 האחרונות של הגביע פלרמו ניצחה את קבוצת סלביה פראג ובשלב שמינית גמר גביע אופ"א הפסידה לקבוצת שאלקה 04.
בעונת 2006/2007 פגשה פלרמו את קבוצת וסטהאם יונייטד האנגלית, ניצחה אותה 4-0 בסיכום 2 המשחקים ועלתה לשלב הבתים של גביע אופ"א.
בעונת 2007/2008 הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א בפנדלים לקבוצת מלאדה בולסלאב.
בעונת 2010/2011 הקבוצה הגיעה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
במאי 2011 העפילה לגמר הגביע האיטלקי, והפסידה במשחק הגמר לאינטר מילאנו 3-1.
בסיום עונת 2012/2013 ירדה הקבוצה לליגה השנייה באיטליה אחרי 9 עונות ברציפות בליגה הראשונה באיטליה. עונה אחת בלבד לאחר מכן חזרה הקבוצה לליגה הראשונה, לאחר שסיימה במקום הראשון בליגה השנייה.
ב-18 באוקטובר 2019, המועדון הגיע לפשיטת רגל ופורק עקב חובות וחדלות פרעון.
גיילניוב

היסטוריה

גיילניוב הייתה עיר מ-1455 עד 1869 או 1870. היא קיבלה זכויות מגדבורג בזכות מאמציו של האציל המקומי טומאש משצ'וי (Mszczuj) מבז'זינקי. עד חלוקת פולין השתייכה גיילניוב למחוז סנדומייז' בפולין אך היא נותרה עיירה קטנה מאוד ובה כמאה תושבים, כפי שהייתה באמצע המאה ה-17. בין השנים 1815–1915 הייתה גיילניוב חלק מפולין הקונגרסאית שנשלטה על ידי האימפריה הרוסית. לאחר כישלון מרד ינואר איבדה את זכויות העיר. באמצע המאה ה-19 נמנו על אוכלוסייתה כ-500 תושבים, ואחרי איבוד זכויות העיר ירד מעמדה ופחת מספר תושביה.

יהודי גיילניוב

ב-1827 נמנו בכפר 60 יהודים, ב-1857 נמנו בו 124 יהודים, ב-1897 נמנו 176 יהודים וב-1921 נמנו בו 171 יהודים שהיו כ-18% מהאוכלוסייה. ערב המלחמה נמנו בכפר 190 יהודים. ליהודים היה בית כנסת, בית קברות ובית מדרש, אך לא היה להם רב ומבחינה מנהלית הם השתייכו לקהילת פשיסחה הקרובה.
הכפר נכבש על ידי כוחות גרמניה הנאצית ב-9 בספטמבר 1939 וכעבור ימים ספורים הנאצים שרפו את בית הכנסת. במהלך השנים שלאחר מכן ועד הקמת הגטו הגיעו לכפר מאות פליטים יהודים מפלוצק, ראדום, סקרנביץ, ז'ירארדוב, מוגיילניצה, גרוייץ, קוניצ'קי (חלק מאנטוניובקה  המודרנית) וכפרים נוספים בסביבה, כך שמספר היהודים הגיע ל-450. תוך זמן קצר הוקם יודנראט שאנשיו ניסו להקל על התנאים הקשים והצליחו להשיג עזרה מסוימת מהג'וינט וארגוני סעד יהודים אחרים. בנוסף תושבי הגטו הועסק בעבודות כפייה
במהלך 1942 הוטלו הגבלות נוספות על היהודים הוקם בגיילניוב גטו עם תנאי צפיפות ותברואה קשים מאוד, וביום כיפור באותה שנה נערך על ידי כוחות המשטרה הכחולה של פולין והז'נדרמריה הגרמנית פוגרום שבו נהרגו מספר יהודים. ב-22 באוקטובר ניתנה הוראה לפנות את יהודי הגטו לאופוצ'נו. בתגובה ברחו עשרות יהודים ליער. יתר היהודים גורשו לאופוצ'נו ומשם לטרבלינקה.
חואנה הראשונה, מלכת קסטיליה

ביוגרפיה

חואנה נולדה ב-6 בנובמבר 1479 בטולדו, פרננדו השני, מלך אראגון ולאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, והייתה האחות הבוגרת של קתרין מאראגון. חואנה התחנכה יחד עם אחיותיה איזבלה, מריה וקתרינה, ולמדה משפט אזרחי, גנאלוגיה, דקדוק, היסטוריה, שפות, מתמטיקה, פילוסופיה, קריאה, איות וכתיבה. חואנה הצטיינה בריקודים, ציור, כישורי רכיבה, נימוסים טובים, מוזיקה, רקמה ותפירה, ושלטה בלטינית, צרפתית, קסטיליאנית, לאונית, קטלאנית וגליסית-פורטוגזית.
בשנת 1496 התארסה חואנה עם פיליפ היפה, בנם של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומארי, דוכסית בורגונדיה, וב-20 באוקטובר אותה שנה נערך טקס הנישואים בלייר בבלגיה של ימינו.
בשנת 1497 מת אחיה חואן, נסיך אסטוריאס, ובשנת 1498 מתה אחותה איזבלה מאראגון, מלכת פורטוגל. בשנת 1500 מת גם בנה של איזבלה - מיגל דה פאש, נסיך פורטוגל, ובעקבות כך הפכה חואנה לנסיכת אסטוריאס.
בשנת 1504 מתה אמה איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, וחואנה ירשה את ממלכת קסטיליה. אולם, חואנה שהתה באותו זמן בארצות השפלה, שנשלטו בידי בעלה, פיליפ "היפה", ובזמן העדרה שימש אביה פרננדו השני, מלך אראגון כשליט במקומה. פרננדו שאף להותיר בידיו את השלטון על קסטיליה לצמיתות, אך האצולה הקסטיליאנית סירבה לכך והמליכה על עצמה את בעלה של חואנה כפליפה הראשון, מלך קסטיליה. לאחר מותו של פיליפ בשנת 1506, כשחואנה במצב נפשי לא יציב ובנם המשותף, קרלוס מגנט, עודו בן שש בלבד, שב פרננדו לשלוט בקסטיליה בסייועו של ראש השרים, הקרדינל פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס.
ב-26 בינואר 1516 מת אביה פרננדו השני, מלך אראגון, וחואנה ירשה גם את כתר אראגון. האיחוד בין שתי הממלכות היה הפעם הראשונה ששליט אחד שלט על כמעט כל שטחי ספרד של ימינו. בשנת 1517 כלא אותה בנה קרלוס הראשון, מלך ספרד במנזר בטורדסיאס, ושם היא מתה ב-12 באפריל 1555.

הכינוי "משוגעת"

היסטוריונים מאמינים כיום כי בעוד שחואנה סבלה ללא ספק מבעיות נפשיות והסימפטומים המתוארים בספרות ההיסטורית תואמים סממנים של מחלת הסכיזופרניה ושל דיכאון קליני, חלק ניכר מבעיותיה הוחרפו בשל מאבקי השליטה שלה מול אביה, בעלה ובנה - שהצליחו, באמצעות אשפוזה בכפייה ותיוגה כ"משוגעת", לשלול ממנה סמכויות אשר הגיעו לה על-פי חוק. מצבה הנפשי תואר כמדורדר במיוחד לאחר אשפוזה בכפייה (ולמעשה כליאתה בבידוד, בלי שנפש חיה דיברה איתה) במנזר סנטה קלרה בטורדסיאס.
בת הים הקטנה (אנימה)

עלילת הסדרה

מרינה, בת ים בודדה, מאסה בחיים התת-מימיים. לאחר ערב גורלי שבו עולה מרינה אל פני הים, היא רואה ספינה שבה מלחים חוגגים, וביניהם הנסיך אלווין. בעוד שמרינה מוקסמת ממראה עיניה, באותו יום עוברת סערה קשה והספינה טובעת.
מרינה, העדה למתרחש, נחלצת לעזרת המלחים. כל המלחים הצליחו להאחז בדבר מה במים, למעט אלווין הנסיך שטובע. מרינה לא משתהה ונחלצת לעזרתו במהרה.
מרינה עוברת מסכת ייסורים, הכוללת מעקב יומי אחר הנסיך, תוך ויתור על קולה הענוג, עד אשר מגיעה הישועה. לבסוף, אלווין מגלה מי הצילה את חייו והאהבה בין השניים פורחת. אבל, כפי שמגלים כבר ממילות השיר, מרינה בת ים ואילו אהובה הנסיך בן אנוש. אנסֶלְם הקוסם שעה לעזרת הזוג הנאהב ורקח שיקוי זמני שמאפשר לנסיך לנשום מתחת למים בזמן קצוב, ואשר מעניק לבת הים זוג רגליים (אך בהירטבה, זנבה מחליף את זוג הרגליים במהרה).
באחד הביקורים של אלווין מתחת לים, הקסה וצבא הכרישים שלה בראשות ראש פטיש דדלוק, שודדים ספינת מלחים, כדי לשדוד את אוצרתיה ובעוד מרינה וחברתה סוסת הים מימי מצילות את הספינה. הקסה מוצאת בין אוצרותיה את לוחית הזהב.
אנסלם מספר להם כי ניתן לשים קץ לסבלם וכי יש דבר היכול להעניק לשניים את האושר לו פיללו. מרינה תוכל להפוך לבת אנוש אם יחברו את 2 חלקי לוחית הזהב אשר נשברה בעת התקרית בין המלחים להקסה. אם תורכב הלוחית, יוכל אנסלם להקריא את הלחש הכתוב עליה ומרינה תהפוך לבת אנוש לנצח. לרוע מזלם, החלק המשלים של לוחית הזהב נמצא אצל לא אחרת מהקסה, מכשפת הים המרשעת.
למעשה, הקסה מעוניינת בלוחיות מאותה הסיבה - לפני שנים רבות היא הייתה בת אנוש, ולא סתם בת אנוש - אלא קוסמת ואהובתו של אנסלם. אך מאחר שהקסה התחילה להשתמש ביכולותיה למטרות רעות, אנסלם נאלץ להילחם בה, עד אשר גבר עליה בקרב. לאחר הניצחון שנחל, דן אנסלם את הקסה לחיות כחצי צלופח-חצי אשה, מתחת לפני הים ולחיות בכיעור נורא (בניגוד גמור להיותה בת אנוש יפהפייה).
הסדרה עוקבת אחר נסיונותיו של הזוג להשיג את החצי השני של לוחית הזהב. המשימה מסתברת כקשה משחשבו בשל מזימותיה של הקסה וניסיונותיה החוזרים-ונשנים להפרידם ולהשיג את זוג הלוחיות עבורה. לעזרתם נחלצים אנסלם, טיבי הבונה שלו, מימי סוסת הים של מרינה (שעוזרת להם בעזרת הצרחות צורמות האוזן שלה) ורנדי חברו הטוב של הנסיך.
מושב מפלט

מושב מַפְלֵט הוא מושב צוות אוויר במטוסי קרב שמאפשר חילוץ מהיר של איש הצוות במצב מצוקה.

ביצוע הפלטה

ההפלטה מתבצעת על ידי משיכה של אחת משתי ידיות: האחת ממוקמת בחלקו העליון של המושב והשנייה ממוקמת בין רגלי איש הצוות. הידית העליונה פותחת גם מסך שמגן על פני הטייס מפני מכת הרוח ורשף האש. בתהליך ההפלטה, לפני יציאת המושב, מתבצעת העפת החופה (המעטה השקוף של תא הטייסים). במקרה של תקלה, אם החופה לא מושלכת היא מנופצת על ידי החלק העליון של המושב. במטוסים שצוותם מונה שני אנשים (למשל F-4 פנטום), יכול אחד מאנשי הצוות לגרום להפלטת שני אנשי הצוות. במקרה כזה, הנווט הוא שיפלט ראשון, על מנת שלא יפגע מהרשף של מושב הטייס. במסוקים, בעת סכנה, הטייסים נפלטים הצידה ולא למעלה על מנת שלא ייפגעו מלהבי המסוק.
במושבי המפלט הראשונים הותקנו מערכות הפלטה חלשות, הן מסיבות של בטיחות הטייס והן מסיבות טכניות, אשר היו מוגבלות ביכולתן לפלוט את הטייס במהירות מהמטוס ומרחק הפליטה ממנו, מה שחייב הפלטה במהירות וגובה מנימליים (כדי לאפשר לטייס גובה מספק לפתיחת המצנח). מושבי מפלט מודרניים הם מטיפוס "אפס אפס" ("0-0"), המסוגלים לפלוט אדם בבטחה ממטוס העומד על הקרקע (גובה אפס, מהירות אפס).
מטוסי הקרב החדשים מהדור החמישי (ה-F-35 לייטנינג II וה-F-22 ראפטור) מצוידים במושב מפלט מדגם ACES II המאפשר הפלטה במהלך טיסה במהופך (כאשר ראש הטייס פונה לכיוון הקרקע) מגובה מינימלי של פחות מ-45 מטרים (כ-140 רגל).
התאונה העיקרית במושב מפלט הוא הפעלתו בטעות כאשר המטוס נמצא בהאנגר. במקרה כזה הטייס שנהדף בכוח ובמהירות רבה אל התקרה נמחץ אל מותו. קיימים נוהלי בטיחות מחמירים - שעיקרם הסרת ניצרת המושב דקות לפני ההמראה, ונצירתו המיידית מיד עם עצירת המטוס לאחר הנחיתה - שנועדו למנוע מקרים כגון אלה.
במושבי המפלט הישנים כגון H-7 של מרטין בייקר, היו שתי ידיות הפלטה: "מסך פנים" ו"בין-ברכיים". ידית "מסך פנים" הייתה למעשה צמד ידיות שנמשכו בחוזקה מלמעלה כלפי מטה. בד חסין אש הגן על פני הטייס מפני רשף האש שציפה לו מהמנוע הרקטי. ידית "בין ברכיים" ממוקמת בין רגלי הטייס. הידית נמשכת מלמטה כלפי מעלה. במהלך השנים נמצא כי אנשי צוות שנטשו מעדיפים להשתמש בידית "בין ברכיים" על פני "מסך פנים". בשל כך, הוסרה ידית "מסך פנים" ממושבי המפלט החדשים.
Journal of Visualized Experiments

Journal of Visualized Experiments הוא כתב עת מדעי העובר ביקורת עמיתים אשר הוקם בדצמבר 2006. כתב העת מפרסם פרוטוקלים מדעיים בפורמט וידאו. הפורמט הייחודי מאפשר לתאר פרוצדורות של מחקר וניסוי שלעיתים מסובך להסביר אותן בכתב.
עורכו הראשי הוא משה פריצקר (Moshe Pritsker), המשמש גם כמנהל. נושאי המחקר שבו מתמקד כתב העת הוא ביולוגיה ורפואה, מדעי המוח, אימונולוגיה, מיקרוביולוגיה ובוטניקה.
איריס אליה כהן

קורות חיים

אליה כהן, בת להורים יוצאי חבל קוצ'ין שבדרום הודו אשר עלו לישראל בשנת 1953. נולדה בכפר יובל וגדלה ביסוד המעלה. למדה בבית הספר המקיף ע"ש 'דנציגר' בקריית שמונה. שירתה כמורה חיילת ב'כפר הילדים' בכרמיאל. את לימודיה לתואר ראשון בריפוי בעיסוק עשתה באוניברסיטה העברית בירושלים. כיום עוסקת אליה כהן בכתיבה, פיסול, קדרות ותיאטרון חזותי.
נשואה לפרופסור משה כהן-אליה, נשיא המרכז האקדמי למשפט ולעסקים. לזוג ארבעה ילדים והם מתגוררים בקריית טבעון.
בשנת 2011 יצא ספר הביכורים שלה, מכתוב, (בהוצאת הקיבוץ המאוחד).
בשנת 2011 זכה 'מכתוב' בפרס שרת התרבות 2011 ובפרס רמת גן לספרות לספר הביכורים הטוב ביותר לאותה שנה.
בתחילת שנת 2012 חברה אליה כהן לשחקן והיוצר גבריאל הדר, ויחד העלו מופע ספרותי מוזיקלי שנקרא "מכתוב".
בשנת 2013 יצא ספרה השני דוּשִׁינְקַא, נשמה (הקיבוץ המאוחד 2013), שזיכה את הכותבת במועמדות לפרס ספיר לשנת 2013. 
בד בבד עם צאת הספר ראה אור "פרויקט דושינקא" קטעי פרוזה מתוך הספר מולחנים ומושרים על ידי רועי סלמן.
בשנת 2014 יצא לאור ספר שירים ראשון פרי עטה: 'שחרחורת בהוצאה עצמית ובאמצעות מימון המונים (עריכה: ענת לוין).
שיר מתוך ספר השירה הבא ובכל ירח זכה במקום השלישי בתחרות שירה על הדרך 2015' שמארגנת עיריית תל אביב.
בסוף שנת 2015 זכתה אליה כהן בפרס ראש הממשלה ליצירה.
ספר הפרוזה השלישי גַלְבִּי העוסק בפרשת ילדי תימן (הוצאת ידיעות אחרונות) הפך מיד עם צאתו לרב מכר, היה מועמד לפרס ספיר 2016 ונבחר לאחד מעשרת הספרים הטובים של 2016 בעיתון הארץ.
ספרה החמישי, פלא- פואמות ושירים יצא לאור במאי 2017 בהוצאת ידיעות ספרים וזכה לביקורות נלהבות
ספרה השישי גבר אישה ציפור, (ידיעות ספרים 2018) הוא ספר פרוזה משולב בקטעי שירה קצרים.
בשנים האחרונות עלו על הבמות מופעים ספרותיים מוזיקליים בעקבות ספריה של אליה כהן ובהשתתפותה: שונים: "שחרחורת ליבי" עם רקפת אמסלם, "בראשית הייתה אהבה" עם גבריאל הדר ולאחרונה "פְּלאות" מופע משיריה המולחנים עם אמיר עמרמי ומורן קאשרו עקרבי.
בראשית 2016 נכנסו שניים משיריה של אליה כהן: רשימה שחורה ותשרי לתוכנית הלימודים הרשמית של משרד החינוך לחטיבות הביניים.
באפריל 2019 ראה ספרה השביעי, הראשון לילדים:  סבתא טורבו ואלפי התנינים הבכיינים (הוצאת טל מאי וידיעות ספרים).
בשנת 2017 רכש תיאטרון "הבימה" את הזכויות להמחזת "גלבי", (ידיעות ספרים 2016). ההצגה תעלה על הבמות בסוף 2018. כמו כן עיבדה היוצרת, המחזאית והבמאית חנה וואזנה גרינוולד את הפואמה "יולדות" מתוך "פלא -פואמות ושירים" (ידיעות ספרים 2017) להצגה שתעלה בסוף דצמבר 2017, בתיאטרון העברי-ערבי ביפו.
גזעים ביקום בבילון 5

בתחילת הסדרה בבילון 5, מוצגים חמישה גזעים עיקריים: בני האדם, המינברים, הנארנים, הסנטאורים והוורלונים. "הצללים" ובני בריתם הם גזע זדוני המופיע מאוחר יותר. יתר הגזעים הפחות חזקים מרכיבים את "ליגת העולמות הבלתי מאוחדים". 
בין בני האדם למינברים מתגלה קשר ככל שהסדרה מתפתחת; בין הנארנים לסנטאורים מתנהלת מלחמה טריטוריאלית רבת שנים, המסתיימת בעבדות ובכיבוש; והוורלונים והצללים הם שני גזעים עתיקים המהווים שני צדדים בעלי אידאולוגיה מנוגדת, כאשר כל צד מנסה למשוך את הגזעים הצעירים לכיוונו ולתועלתו הפרטית.

ליגת העולמות הבלתי מאוחדים

אסופת גזעים שאינם מתוך חמשת הגזעים העיקריים. מספר עולמות עצמאיים וגזעים נחותים שנשלטו בעבר בידי הרפובליקה הסנטאורית. נוצרה כדי להוות חזית איתנה כנגד התחדשות ההתקפות הסנטאוריות, תוך הגנתה בידי ממשל נארן. חשיבותה של הליגה התעצמה לאחר עלייתם של הדילגארים, שפתחו במלחמות השמד כנגד כל שכניהם. הליגה התנגדה וכמעט שהושמדה, עד שברית הארץ הסכימה לבוא לעזרתם ולניצחון על הדילגארים.
כך, ביססה עצמה הליגה כגורם אשר יכול להשפיע על אחד הגזעים החזקים האחרים. אולם, הליגה עצמה הייתה שברירית והייתה נתונה בידי מחלוקות רבות בקרב נציגיה, ביניהם האבאי, הבראקירי, הקאסקור, הדראזים, הגיים, ההאייק, האיפשה, הלומאטי, המרקאבים, הפאק'מרה, הוורי והיולו.
הליגה התפרקה סופית ב-2262 לטובת "הברית הבין-כוכבית".
אברהם אלוני

ביוגרפיה

אלוני נולד בקיבוץ געתון והתחנך בתל אביב. הוא התגייס לפלמ"ח, לצה"ל ומשם למוסד. במוסד היה שותף להעלאתם החשאית של יהודי מרוקו. 
בהמשך שימש כיושב ראש תנועת "הנוער העובד והלומד". הוא השלים תואר ראשון במינהל ובמשפטים באוניברסיטת תל אביב. 
אלוני נשלח בשנת 1962 לקריית שמונה לשמש כמזכיר מועצת הפועלים המקומית, תפקיד אותו מילא עד היבחרו לראשות המועצה ב-1971. בתחילה, הוא נבחר לראשות המועצה על ידי חברי המועצה עצמם, אחרי הדחת אשר ניזרי. בהמשך, בינואר 1974, הוא זכה לרוב בבחירות. בנובמבר 1975 אלוני הכריז על חופשה של שנה בלא תשלום. את מקומו מילא סגנו, דוד חזן.
אלוני פיתח את העיירה והשיג עבורה מעמד של עיר (היא הוכרזה כעיר בספטמבר 1974). הוא הביא לבנייתם של מוסדות רבים מאוד בעיר ולשיפור התחבורה בה ואליה. הוא גם ייסד שכונות נוספות. אולם, בשנת 1980 הדיחה מועצת העיר את אברהם אלוני. תשעה מחברי המליאה הצביעו בעד הדחתו. שר הפנים מינה במקומו ועדה קרואה, בראשות רוברט ראובן מקריית אתא.
גם במהלך כהונתו של אלוני היו תקופות של מתיחות ביטחונית וירי קטיושות לקריית שמונה. ב-19 במרץ 1978, למשל, נהרגו שני תושבי העיר מקטיושה. היו גם חדירות של חוליות מחבלים. באפריל 1974 חדרה חולייה, הגיעה עד רחוב יהודה הלוי, ורצחה 18 תושבים.
אלוני נפטר בבית הסיעודי בקיבוץ עמיר, אחרי שסבל מספר שנים ממחלת האלצהיימר, נכון ל-2018 שמו לא הונצח בקרית שמונה.