google/wiki40b huggingface dataset:
אינוקנטיוס השמיני

ביוגרפיה

ג'ובאני באטיסטה סיבו נולד בשנת 1432 בגנואה שבצפון מערב איטליה לאראנו סיבו, שהיה סנטור ברומא. בילה את ימי נעוריו בחצרו של מלך נאפולי ואחר כך למד בפדובה וברומא. בבחרותו התנהג באופן חופשי והיו לו ילדים רבים, ובהם בן ובת שהכיר בהם כילדיו, אם כי לא נישא מעולם. הפך לכומר ברומא בפמלייתו של הקרדינל קאלאנדניני, שהיה אחיו של האפיפיור ניקולאס החמישי. ב- 1467, בזכות חבריו שהיו מקורבים לאפיפיור פאולוס השני, נתמנה לבישוף העיר סאבונה שמדרום לגנואה. ב-1473, בתמיכתו של הקרדינל ג'וליאנו דלה רוברה (לימים האפיפיור יוליוס השני), נתמנה לקרדינל על ידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי.
ב-1484, אחרי מות סיקסטוס הרביעי, פרצו מהומות ברומא. המון זועם תקף את הוותיקן ואת ארמונות הקרדינלים. הקונקלווה של חבר הקרדינלים התכנסה בחופזה כדי לבחור אפיפיור חדש. שני המועמדים היו: הקרדינל רודריגו בורג'יה (האפיפיור אלכסנדר השישי לעתיד), והקרדינל ג'וליאנו דלה רוברה. איש מהם לא הצליח לגייס רוב קולות כדי להיבחר, למרות שעשו שימוש בכל האמצעים, כולל שוחד. מפחד שייבחר הקרדינל מארקו בארבו מוונציה, שהיה אדם נקי כפיים, הם התאחדו בתמיכה בקרדינל ג'ובאני באטיסטה סיבו שנבחר לאפיפיור בשם אינוקנטיוס השמיני.
אינוקנטיוס השמיני העניק עושר לבנו המושחת פרנצ'סקו, וב-1486 השיאו למאדלנה, בתו של לורנצו דה מדיצ'י. הוא מינה לקרדינל, תמורת בצע כסף, את בנו של לורנצו, ג'ובאני בן ה-14 (לימים האפיפיור לאו העשירי). כל משרות הכס הקדוש הועמדו למכירה לכל המרבה במחיר, והשחיתות הפכה לנגע ממאיר. ניתן היה לקנות כל דבר ברומא, החל במחילה ועד לכס האפיפיור עצמו. ב-1488 הוצאו להורג שני בעלי משרות על שזייפו ומכרו חמישים כתבי מחילה שלא בידיעתו של האפיפיור. הקרדינלים התנהגו כנסיכים, התגוררו בארמונות מפוארים, ערכו סעודות מפוארות ועסקו בצייד ובהימורים.
ב-1487 אישר אינוקנטיוס השמיני את מינוי של תומאס דה טורקמדה לראש האינקוויזיציה הספרדית, ונתן גושפנקא חוקית לעונשים שהוטלו על האנוסים.
כמו קודמו, סיקסטוס הרביעי, הכריז אינוקנטיוס השמיני על מסע צלב, שלא יצא אל הפועל, נגד הכופרים העות'מאנים. ב-1489 הוא הסכים לקבל מתנת כסף גדולה מן הסולטאן באיזיט השני, כדי שיחזיק במעצר את ג'ם, אחיו של השולטאן שהיה יריבו. ג'ם, שהועבר לוותיקן על ידי ההוספיטלרים מן האי רודוס, התקבל בכבוד מלכים על ידי האפיפיור ברומא. היה בדעתו של אינוקנטיוס להשתמש בג'ם כדי לגרש את הטורקים מאירופה, אך היות שמסע הצלב שהכריז עליו לא נשא פרי, נשאר "הטורקי הגדול" כבן חסותו של האפיפיור ברומא. באותה שנה הכריז אינוקנטיוס השמיני על נידויו של פרננדו הראשון, מלך נאפולי, שסירב לשלם מס לאפיפיור עבור הכתרתו למלך, והאפיפיור הבטיח לשארל השמיני מלך צרפת את כתר ממלכת נאפולי.
בינואר 1492 נפלה גרנאדה, מעוזם האחרון של המוסלמים בספרד, מאורע שאותו האפיפיור חגג בוותיקן בשמחה רבה. הוא קיבל במתנה מאות עבדים מוּרים, שאותם חילק בין חבריו הקרדינלים, והעניק לפרננדו השני, מלך אראגון את התואר: "הוד מלכותו הקתולי".
כעבור שישה חודשים בלבד, אינוקנטיוס השמיני מת ברומא ובמקומו נבחר לאפיפיור אלכסנדר השישי.
ג'ורג'י גלן

ביוגרפיה

גלן נולדה בהלנסבורו שבמחוז ארגייל וביוט בסקוטלנד.
תפקידה הבולט ביותר הוא בדמות האנה מור בסרט "רוחות של חופש" משנת 2006. היא גילמה את אמו של ג'ון ראסקין בדרמה "רומנטיקנים נואשים" על אנשי האחווה הפרה-רפאליטית. גלן הופיעה בדמות סרג'נט ג'ניפר נוקס בסדרת הטלוויזיה "בקצב הלב", ושיחקה בתפקיד ראש מחלקת ההיסטוריה, אודרי מקפול, בסדרה "דרך ווטרלו" של BBC One.
עוד בטלוויזיה הופיעה גלן בסדרה "הממלכה הקטנה" וב-2011 שיחקה בסיטקום "The Royal Bodyguard". בקולנוע שיחקה גלן בתפקיד קטן בסרט "השבוע שלי עם מרילין" לצדן של ג'ודי דנץ' ומישל ויליאמס. ב-2012 הופיעה בסרט "עלובי החיים" בתפקיד מאדאם בטיסטין.
קריסת פונקציית הגל

על פי פרשנויות מסוימות של מכניקת הקוואנטים (ובפרט פרשנות קופנהגן), קריסת פונקציית הגל היא אחד משני תהליכים בהם מערכות קוונטיות נוהגות על פי חוקי מכניקת הקוונטים. כיוון שפונקציית הגל מתארת בצורה מתמטית את ההסתברות להימצאות החלקיק במרחב ובזמן, הכוונה בדרך כלל היא לנקודה במרחב ובזמן בה החלקיק מתגלה, לדוגמה פגיעה של החלקיק בגלאי. הממשות של קריסת פונקציית הגל נתונה לוויכוח - האם זהו תהליך פיזיקלי בפני עצמו, או שמא זוהי תופעה משנית של תהליך קוונטי אחר, כגון דה-קוהרנטיות קוונטית.

מבוא

בכתיב דיראק ניתן לבטא את פונקציית הגל של מערכת פיזיקלית באופן הבא:
 | \psi \rang = \sum_n \psi_n |n\rang 
כאשר הביטוי  |n\rang מבטא את האפשרויות הקוואנטיות השונות. פרמטר מדיד של המערכת מותאם לכל בסיס עצמי, כשלכל אחת מהאפשרויות יש ערך עצמי \ e_n, של הפרמטר.
ה \psi_n = \lang n|\psi \rang  הם מקדמי אמפילטודת ההסתברות, והם מספרים מרוכבים. לשם הפשטות, נניח כי משוואת הגל מנורמלת: \lang \psi|\psi\rang = 1, כלומר \lang \psi|\psi \rang = \sum_n |\psi_n|^2 = 1.
כאשר עורכים מדידה על הפרמטר המדיד, הקשור לבסיס העצמי, המצב של פונקציית הגל משתנה מ— |\psi \rang , רק לאחד מה־\ |n\rang , עם הסתברות בורן שהיא \left| \psi_n \right|^2. תהליך זה קרוי קריסה, משום שכל יתר האיברים בפיתוח פונקציית הגל נעלמים או קורסים.
אם מתבצעת מדידה כללית יותר, על מנת לבדוק האם המערכת מצויה במצב \ |\phi \rang, אזי המערכת מבצעת "קפיצה", או דילוג קוונטי מהמצב ההתחלתי |\psi \rang למצבה הסופי \ |\phi \rang עם הסתברות של \ |\lang\phi|\psi\rang|^2. לפיכך קפיצה קוונטית וקריסת פונקציית הגל הם תהליכים הפוכים, או צדדיו של אותו המטבע.
דניאל גור אריה

ביוגרפיה

גור אריה, בוגר מחלקת הנוער של מכבי תל אביב, החל את הקריירה שלו בשנת 2007, בקבוצת מכבי הוד השרון מהליגה הלאומית, במדיה שיחק 26 משחקים, בהם קלע 7 נקודות והוריד 5.2 ריבאונדים בכ-22.3 דקות בממוצע למשחק. בעונת 2008/2009 עבר לעירוני נהריה מליגת העל ולאחר שתי עונות לא מוצלחות במיוחד חתם במכבי אשדוד. עונתו הראשונה של גור אריה באשדוד הייתה מאכזבת. על אף שזכה לדקות משחק לא מועטות (כ-10 בממוצע), הוא סיים את העונה עם 0.8 נקודות בממוצע. לצד זאת, הקבוצה עצמה חתמה עונה מוצלחת, כשסיימה במקום השישי בליגת העל, והודחה בשלב רבע גמר הפלייאוף על ידי הפועל ירושלים. עונתו השנייה הייתה מוצלחת, כשהגיע עם הקבוצה לגמר הפלייאוף של הליגה. ובעונה השלישית הוא מיעט לשחק. בתחילת עונת 2013/14 חתם בעולה החדשה לליגת העל, עירוני נס ציונה בינואר שוחרר ממנה וחתם בעירוני רמת גן מהליגה הלאומית. בקיץ 2014 החליט ללכת עד הסוף עם החלום שלו ולא להתפשר, חתם בקבוצת הפועל ירושלים וזכה עימה באליפות המדינה, אף שמיעט לשחק בשורותיה.  לאחר עונה זו עבר לקבוצת מכבי רעננה מהליגה הלאומית.
את דרכו בנבחרות ישראל החל גור אריה בנבחרת הקדטים, בה שיחק בשנים 2003 ו-2004. בשנת 2005 היה שותף לסגל נבחרת הנוער באליפות אירופה ובשנתיים שלאחר מכן הופיע פעמיים עם נבחרת העתודה באליפות אירופה עד גיל 20.
משחלת

משחלת (מנוקד: מַשְׁחֶלֶת, במקומות רבים נקרא בפשטות משחיל חוט למחט) הוא כלי קטן אשר נועד לעזור להשחיל חוט דרך קוּף המחט. הצורה הנפוצה ביותר של המשחלת היא בסגנון ויקטוריאני, המורכבת מפלטה קטנה מפח אליה מחובר תיל מפלדה בצורת מעוין.
אופן השימוש במשחלת: משחילים את התיל דרך קוף המחט, פעולה קלה יותר מאשר השחלת חוט בזכות קשיחותו יחסית לחוט. לאחר מכן משחילים את החוט דרך התיל. השטח שמקיף התיל גדול משמעותית משטח הקוף, ולכן פעולת ההשחלה דרך התיל קלה יותר מאשר השחלה דרך הקוף. לבסוף מוציאים את המשחיל מהקוף, והחוט מושחל כך לתוכו.
פלונסק

יהודים בפלונסק

בפלונסק הייתה קהילה יהודית פעילה שראשיתה עוד באמצע המאה החמש עשרה. יהודי העיר עסקו בעיקר במסחר וכספים, ועברו גילגולים רבים במלחמות שהתחוללו בסביבתה.
בזמן המלחמה הפולנית-שוודית השנייה (1655) התחולל בעיר פוגרום אכזרי, בו נשחטו מרבית יהודי העיר. כעבור 15 שנה גורשו הנותרים, אולם עם הזמן שבו לעיר. בסוף המאה השמונה עשרה ובראשית המאה התשע עשרה גדל מאוד מספר היהודים בעיר, מאחר שיהודים רבים שגרו בשטח פולני שעבר לפרוסיה, לאחר הכיבוש הפרוסי, עברו להתגורר בה, ושיעור היהודים בעיר הגיע בתחילת המאה ה-19 לכ-73% מכלל תושביה. בשנת 1881 נמנו בה 4,500 יהודים מתוך 7,824 תושבים.
בשנת 1752 נולד בפלונסק "הציוני הראשון בפולין", שלמה פלונסקי, שעלה לרגל לארץ ישראל בגיל 67. על מכתב שכתב בדרכו חזרה, כלאה אותו משטרת הצאר עם שובו בדצמבר 1821.
בשנת 1865 נוסדה בפלונסק "אגודת דורשי התורה והחכמה", בה חברו יחד המשכילים הבולטים בעיר, שהפיצה בקרב היהודים את השפה העברית.
בשנת 1886 נולד בפלונסק, שהייתה אז חלק מן רוסיה הצארית דוד גרין (דוד בן-גוריון) - מי שיכריז לימים על הקמת מדינת ישראל ויהיה לראש הממשלה הראשון שלה.
בן-גוריון נולד בבית עץ בסמטה שנקראה "סמטת העזים". אביו היה מראשוני חובבי ציון. בהיותו כבן 15 יסד דוד בן-גוריון בפלונסק, ביחד עם חברו יליד פלונסק שלמה צמח, אגודה ציונית בשם "אגודת עזרא" שחבריה, כ-120 מנערי פלונסק, החליטו לדבר רק עברית. בשנת 1906, בימי העלייה השנייה, עלה דוד בן-גוריון לארץ ישראל.
חבר נעורים נוסף של דוד בן-גוריון מפלונסק, שעלה ארצה בימי העלייה השנייה, היה שלמה לביא, לימים מאבות התנועה הקיבוצית וחבר הכנסת.
במפקד הראשון שנערך בפלונסק בשנת 1908, נמנו בפלונסק 11,603 תושבים, מהם 7,551 יהודים (65%).
בין שתי מלחמות העולם כונתה פלונסק "ירושלים דפולין", הן משום שהייתה ממבשרי תנועת ההשכלה, הן משום שבה נוסדה האגודה הראשונה של חובבי ציון בפולין ואף משום שיהודיה דיברו עברית והיה בהם אחוז גבוה של ציונים.
לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית רוכזו כ-8,000 יהודי פלונסק וסביבתה בגטו שהוקם בה, ועד סוף שנת 1942 שולחו כולם להשמדה בטרבלינקה ואושוויץ במספר אקציות אלימות. בית הכנסת של פלונסק, שלושה בתי מדרש שהיו בה ובית העלמין היהודי נחרבו בתקופת השלטון הקומוניסטי בפולין.
לאחר תום השלטון הקומוניסטי וחידוש היחסים הדיפלומטיים בין פולין למדינת ישראל, עמדו ראשי העיר על החשיבות ההיסטורית של העיר כמקום הולדתו של דוד בן-גוריון. ביוזמת ראש עיריית פלונסק נכרתה ברית ערים תאומות עם המועצה האזורית רמת הנגב (שבתחומה נמצאים קיבוץ שדה בוקר ומדרשת בן-גוריון. בשנת 2004 הוחלט להקים בפלונסק מוזיאון להנצחתו של דוד בן-גוריון, בשיתוף עם מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות. המוזיאון יוקם בבית עץ, כפי שהיה ביתה של משפחת גרין בפלונסק. האתר והבית נתרמו על ידי העירייה והמכון ייתן לו תמיכה מדעית והיסטורית.
הבניין שבו נולד דוד בן-גוריון אינו קיים יותר ובמגרש עליו עמד הבית נמצאים לוח זיכרון שהתקינה העירייה ופסל בצורת עץ שהוצב במקום על ידי מועצת רמת הנגב. בחודש מאי 2006, במסגרת השתתפותו במצעד החיים בפולין, נערך ביקור רשמי של המשנה לראש הממשלה שמעון פרס בפלונסק. פרס נתקבל על ידי ראש העיר וחברי מועצת העיר, ביקר בארכיון המקומי והגיע לאנדרטאות המוצבות במקום הולדתו של בן-גוריון והניח במקום זר פרחים כחול לבן.
בטקס מיוחד שנערך ב-10 באפריל 2012 העניקה עיריית פלונסק לאחד הכיכרות בעיר את שמו של דוד בן-גוריון.
חטיבה 943

הקמת החטיבה

החטיבה הוקמה בשנת 1978, והורכבה משלושה גדודי טנקים M48 פטון - 570, 572 ו-573.

מלחמת לבנון

במלחמת לבנון הראשונה לחמה החטיבה שצוידה בטנקי M48 פטון ("מגח"), וכללה 3 גדודים: 346 (בפיקודו של אמנון לביא), 572 (בפיקודו של גיורא עוז), ו-573 (בפיקודו של עלי ברוק) בגזרה המזרחית בפיקודו של המח"ט נחמן ריבקין, במסגרת אוגדה 90 בפיקודו של גיורא לב.
ב-10 ביוני הותקפו בידי מטוסי חיל האויר, גדוד 572 של החטיבה יחד עם גדוד 931 של הנח"ל בפיקוד יום טוב סמיה, וספגו אבידות כבידות - 24 הרוגים, ולמעלה מ-100 פצועים. בליל 11 ביוני, גדוד 573 שהוביל את החטיבה לאחר תקיפת המטוסים והיה ממוקם בג'בל ערבה, פגע בטנקים של גדוד 362 מחטיבה 399 שהיו בדרכם למשולש טובלנו, משום שחשב שמדובר בכוח שריון סורי נסוג.
בהמשך, החטיבה הייתה מעורבת בקרב החילוץ של גדוד 362 (קרב סולטאן יעקוב).
Burn It Down

סקירה

הסינגל Burn It Down פורסם עוד במרץ. חלקים שלו דלפו לרשת ולבסוף ב-16 באפריל 2012 יצא לאור השיר ביחד עם קליפ כתוביות. לאחר מכן שוחרר גם קליפ שנצפה 50 מיליון צפיות ביוטיוב (נכון ל-27 באפריל 2013). לקליפ הכתוביות יש מעל ל-15 מיליון צפיות (נכון ל-27 באפריל 2013).
במהלך השיר נשמעים קטעים אלקטרונים ביחד עם שירתו של הסולן צ'סטר בנינגטון עד לדקה 2:28 בה הראפר מייק שינודה נותן קטע ראפ.

הקליפ

בקליפ נראים חברי הלהקה במקום מסוים שנראה כאילו עבר שריפה ובמהלך הקליפ ישנן אבנים מעופפות שמתאספות בתקרה לרשת חשמלית כחולה ובחברי הלהקה משתנים מפעם לפעם לאש או לחשמל.
אייל שליין

שירות צבאי

שליין נולד בתל אביב וגדל במושב משגב דב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1978 התנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים החל מסלול לוחם ביחידה. ב-8 באפריל 1980 השתתף שליין בפעולת שחרור בני הערובה במשגב עם. לאחר מכן יצא שליין לקורס קציני חי"ר, ובסיומו עבר ליחידת שלדג ומונה למפקד צוות ושימש כמפקדו במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך מונה למפקד פלגה ביחידה. לאחר מכן עבר לחטיבת גבעתי שאך זה הוקמה, והיה למפקדה השני של סיירת גבעתי והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בשנת 1990 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שקד עד שנת 1992. לאחר מכן מונה למפקד יחידת שלדג בשנים 1992–1994.
בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה המרכזית ברצועת עזה בין השנים 1994–1995, ולאחר שהחטיבה פורקה, מונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, וכיהן בתפקיד בין השנים 1995–1996. בהמשך שימש כסגן מפקד אוגדת עזה בין השנים 1996–1997. לאחר מכן מונה לשמש כמפקד חטיבת גבעתי וכיהן בתפקידו בין השנים 1997–1999. בשנת 2001 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת עידן, ושימש בתפקיד עד שנת 2003. בין היתר פיקד על האוגדה במבצע חומת מגן. בתחקיר צה"ל על הקרב בג'נין נמתחה ביקורת על אופן ניהולו את הקרב. לאחר מכן החליט לפרוש מצה"ל.
אדריאן לג

חייו

לג נולד במרכז רובע האקני, מזרח לונדון. כילד, הוא למד לנגן באבוב, אך עם התבגרותו תחום ההתעניינות שלו עבר לנגינה בגיטרה. בתחילת שנות ה-70 זכה לג בקטגוריות ההלחנה והביצוע בתחרות שנערכה על ידי מגזין Guitar, מה שהוביל את לג לפרסם מאמרים לעיתון עד תחילת שנות ה-80. במשך השנים 1979–1981 הוא עבד גם כטכנאי גיטרות.
עד לשנת 1990, לג הוציא חמישה אלבומים בהקלטה מקומית. אלבומו הראשון שיצא בארצות הברית, "Guitars and Other Cathedrals", זכה להערכה רבה. הוא הופיע בפסטיבל הג'אז במונטרה וניגן עם אמנים כריצ'רד תומפסון, דייוויד לינדלי, ג'ו סטריאני, אריק ג'ונסון וסטיב ואי.
עירוני רחובות

היסטוריה

בשנות ה-30, נוסדה קבוצת הכדוריד "מכבי רחובות", כשאז שיחקו במתכונת של 11 שחקנים בקבוצה והיא קטפה הישגים רבים. באותן שנים התקיימו משחקי הכדוריד של המכביות השונות ברחובות. 
לאחר הפסקה עקב מלחמת העולם השנייה ובהמשך מלחמת השחרור, חודשה הפעילות בכדוריד במתכונת מצומצמת במכביה השלישית, שהתקיימה בשנת 1950. "מכבי בצלאל רחובות" הייתה הרוח החיה של המשחק בארץ באותה תקופה ובראשם השחקן המצטיין, אורי כהן, שארגן בשנת 1951 את מפעל הכדוריד הראשון לזכרם של צבי גוטליב ואליהו אליאב, חברי "מכבי רחובות", שנספו במלחמת העולם השנייה. מרדכי מוקסיי,  משחקני הקבוצה של התקופה, רכש עבור השחקנים תלבושת אדומה ומאז כונו שחקני מכבי רחובות בשם "השדים האדומים".
בשלהי שנת 1951 החלה לפעול הליגה בכדוריד. השחקנים הבולטים במכבי רחובות בשנות ה-50 היו אורי כהן, נוטמן, צ'רני, בועז לודמילובסקי, רוטנשטייך, שייבה, שני, יעקב פיינשטיין, אברהם קנטי (השוער), נחום גורביץ, חיים שפק, עמיהוד שני, יחזקאל הרמלך, עזי חייט, והשוער גדעון (גיגי) כהן (אחיו של אורי כהן). עונת 1954/1955 הייתה העונה הרשמית הראשונה בליגה תחת התאחדות הכדוריד בישראל ומכבי רחובות הייתה הקבוצה שזכתה בתואר האליפות הראשון בתולדות הכדוריד במדינת ישראל. כמו כן היא זכתה פעמיים רצוף לאחר מכן. בשנת 1958/1959 החל לפעול מפעל גביע המדינה בכדוריד, ומכבי רחובות הייתה הראשונה שזוכה גם בתואר זה (וזהו גם התואר האחרון שלה עד היום). לאחר מכן בעונות 1959/1960 ו-1962/1963 זכתה הקבוצה באליפויות נוספות.
בשנות ה-70 ירדה קרנה של הקבוצה, ומאז אמצע שנות ה-80 החלה תקופת דעיכה של הקבוצה ביחד עם יריבתה העירונות הפועל רחובות, וההגמוניה בכדוריד הישראלי עברה לקבוצות מראשון לציון. לאחר התפרקות הקבוצה במקביל ליריבתה העירונית הפועל, הקמת קבוצה מאוחדת בתחילת המילניום לא הועילה והסתיימה בפירוקה של הקבוצה הבוגרת סופית בשנת 2002.
עם זאת, גם בשנים שהמועדון לא התקיים נמשך טיפוח צעירי העיר בבתי הספר לכדוריד בהנחיית המאמן אמיתי דיין. רבים מתוכם בלטו כשחקנים בקבוצות צמרת ובנבחרת ישראל, ביניהם גל אברהם, עמיר שור וחן בירנבאום. 
בשנת 2005 הוקמה קבוצת "עירוני רחובות" שהתבססה על השם, המסורת, המגרש והתשתיות של מכבי רחובות. הקבוצה הורכבה משחקנים בוגרי קבוצת הנוער, רובם חיילים משוחררים, ששבו לפעילות לאחר הפסקה בת שלוש שנים עקב שירותם הצבאי. הקבוצה חידשה את פעילותה בליגה הארצית (השלישית), עלתה מיד לליגה הלאומית (השנייה) והצליחה במאבק עלייה גם לליגת העל (הראשונה), בה היא משחקת כיום.
רודיסטים

תיאור הקונכייה

הצורות בשלהי היורה היו מוארכות, כששתי הקשוות מעוצבות באופן זהה, לעיתים קרובות בצורת צינור או מקל, בעוד שלצורות בונות השונית של הקרטיקון הייתה קשווה אחת שהפכה למכסה שטוח, והקשווה השנייה הפכה לחרוט הפוך דמוי דורבן. טווח גודלם של צורות חרוטיות אלו היה רחב ונע מאורך של כמה סנטימטרים ועד מטר.
המורפולוגיה ה"קלאסית" שלהם הכילה קשווה תחתית חרוטית פחות או יותר שהייתה צמודה לקרקעית הים או לרודיסטים שכנים, וקשווה עליונה קטנה יותר ששימשה כסוג של מכסה לאורגניזם. לאורך הציר המשותף בין הקשוות היו סידור של שיניים ושקעים תואמים כך שבעת סגירת הקשוות הן ננעלות תוך מניעת אפשרות להסטה צדית של הקשוות. כמו לצדפות מודרניות שימשו רצועות לפתיחת הקשוות ושרירים שימשו לסגירתם. הקשווה העליונה הקטנה קיבלה מגוון של צורות מעניינות, כולל: מכסה שטוח פשוט, חרוט נמוך, ספירלה, ואפילו צורה דמוית כוכב.

תפוצת המאובנים והכחדה

הרודיסטים נכחדו בסוף הקרטיקון, ככל הנראה כתוצאה מאירוע הכחדת קרטיקון-פלאוגן. השערה אחת היא שקבוצה זו החלה להתנוון כ-2.5 מיליון שנים קודם לכן ונכחדה לחלוטין כחצי מיליון שנים לפני תום הקרטיקון. עם זאת, השערה אחת המבוססת על עדויות עכשוויות היא שהרודיסטים שרדו עד אירוע הכחדה ההמוני ונספו יחד איתו.

גילוי המאובנים וטקסונומיה

בשל התפוצה הנרחבת של הרודיסטים נהגו חקלאים באירופה להשתמש ברודיסטים כחומרי בנייה ושבצו אותם בקירות. כבר אז ידעו שמדובר בקונכיות של אורגניזמים ימיים נכחדים. כשחוקר הטבע הצרפתי ז'אן-בטיסט דה לאמארק בחן מאובנים אלו ב-1819 הוא טבע את המונח Rudistae, כלומר רודיסטים, ככל הנראה מלטינית rudis (שפירושה גולמי) או מ-rudus (שפירושה שברי אבנים).
רודיסטים משויכים לסדרה Hippuritoida או Rudistes (לעיתים Rudista).

אקולוגיה

הסיווג של הרודיסטים כבוני שונית שנוי במחלוקת משום שהם לכדו משקעים רבים בין הקשוות החרוטיות התחתונות שלהם, משום כך הרודיסטים לא היו מורכבים אך ורק מקרבונטים ביוגניים כמו האלמוגים. עם זאת, הרודיסטים היו אחד המרכיבים החשובים ביותר של שוניות בתקופת הקרטיקון. בתקופת הקרטיקון שגשגו שוניות הרודיסטים עד כדי כך שהם דחקו את אלמוגי האבן (Scleractinia) מסביבות טרופיות רבות, כולל מדפי יבשת באזור הקריביים ואזור הים התיכון של ימינו. ייתכן שהצלחתם כבוני שוניות נבעה בחלקה מהסביבה הקיצונית של הקרטיקון. במהלך תקופה זו היו המים בימים הטרופיים חמים יותר, בין 6°C ל-14°C מעלות יותר מאשר בימינו, והיו גם יותר מלוחים. ובעוד שזו הייתה סביבה שהתאימה לרודיסטים היא לא הייתה נוחה לאלמוגים ולבוני שונית אחרים בני זמננו. שוניות רודיסטים אלו היו לעיתים בגובה של כמה מאות מטרים ולעיתים קרובות היה אורכן כמה מאות קילומטרים לאורך מדפי היבשות. למעשה בנקודת זמן מסוימת הם עטפו את חוף אמריקה הצפונית, ממפרץ מקסיקו ועד הפרובינציות הימיות של דרום-מזרח קנדה. בשל הנקבוביות הגבוהה שלהם מהווים שוניות הרודיסטים לעיתים מלכודות נפט מועדפות.
ג'וש רדנור

חייו הפרטיים

רדנור נולד בעיר קולומבוס, אוהיו, לזוג הורים יהודים קונסרבטיביים, אלן רדנור, עורך דין לרשלנות רפואית, וקרול רדנור. סביו מצד אביו היה אמריקאי נוצרי ממוצא אירי (וייתכן שגם אנגלי בחלקו) שהתגייר לאחר אימוצו כילד בידי זוג יהודים שהיגרו לאוהיו מאנגליה (אביו המאמץ שהחזיק בשם המשפחה "רדנור" היה בן לאב יהודי רוסי ולאם יהודיה הונגרייה) וסבתו מצד אביו הייתה ילידת אוהיו ובת ליהודים פולנים, סביו וסבתו מצד אמו היו יהודים אמריקאיים ממוצא אשכנזי (החזיקו בשמות משפחה מיהדות גרמניה). הוא גדל בעיר הפרברים בקסלי (Bexley) ולמד בילדותו בבתי ספר יהודיים. רדנור סיים את לימודיו ב"תיכון בקסלי" ועבר לאחר מכן ל"מכללת קניון". במכללת קניון הוא במגמת תיאטרון וזכה בפרס פול ניומן מאת החוג לתיאטרון שם. לאחר גמר לימודיו במכללת קניון הוא עבר ללמוד בבית הספר טיש לאומנויות שבבעלות אוניברסיטת ניו יורק, משם קיבל תואר בתחום אמנות יפה‏.
בשנת 1997 לקח רדנור חלק בתוכנית "לבנות ולהיבנות" שנערכה בעיר צפת.
לרדנור שתי אחיות בשם מלני וג'והנה. הוא מתגורר כיום בלוס אנג'לס, קליפורניה. גובהו של רדנור הוא 1.83 מטר.
רדנור התחיל לצאת עם השחקנית לינדזי פרייס באוגוסט 2008. הם נפגשו שנה וחצי קודם לכן, כאשר פרייס עשתה הופעת אורח ב"איך פגשתי את אמא". הזוג נפרד בנובמבר 2009‏. כיום רדנור יוצא עם השחקנית ג'וליה ג'ונס.

תחילת דרכו

תפקידו הראשון של רדנור כשחקן היה בשנת 1998, בסרט "Barney's Great Adventure" מסדרת סרטי החברים של ברני. רדנור מילא בסרט תפקיד מינורי והסרט היה לכישלון קופתי. בשנת 2001 היה רדנור אמור לשחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים של The WB, "על גבול השפיות", אך את התפקיד קיבל לבסוף אדי קיי תומאס. באותה שנה שיחק רדנור בסרט הקומדיה "קטע מהסרטים". בסרט שיחק רדנור תפקיד משמעותי יותר מאשר ב"Barney's Great Adventure", אך עדיין בתפקיד זניח. בשנת 2002 שיחק רדנור לראשונה בתיאטרון בברודוויי. רדנור גילם את בנג'מין בראדוק בגרסת התיאטרון לסרט הבוגר. בהצגה הוא החליף בהצלחה את ג'ייסון ביגס ושיחק לצידן של קת'לין טרנר ואלישה סילברסטון.

פריצה לתודעה

בשנת 2005 החל רדנור לגלם את דמותו של טד מוסבי בסדרת הטלוויזיה "איך פגשתי את אמא". מוסבי הוא אדריכל רווק, שמחפש נמרצות ברחבי ניו-יורק את "האחת" שאיתה יתחתן בעתיד. גילום דמותו של טד סלל את דרכו של רדנור לתודעה. נכון להיום (2014) זהו תפקידו הגדול ביותר של רדנור. ביולי 2008, רדנור כיכב לצידה של ג'ניפר וסטפלדט בבכורה של המחזה "Finks". המחזה נכתב על ידי ג'ו גילפורד ובויים על ידי צ'ארלי סטראטון עבור New York Stage and Film. הבכורה של רדנור כבמאי הייתה בשנת 2010, כשביים את הסרט "שמחתודהעודבבקשה". רדנור גם כתב את התסריט לסרט וכיכב בו לצד זואי קאזאן ומאלין אקרמן. הבכורה של סרטו השני כבמאי, "מדעי הרוח", בכיכובו שלו ושל אליזבת אולסן, הייתה ב-22 בינואר 2012 בפסטיבל סאנדנס. רדנור גם כתב והפיק את סרט זה. ב-2013 השתתף בסרט הדרמה הקומית "עונג אחרי הצהריים" בתור ג'ף בעלה של רייצ'ל המגולמת על ידי קתרין האן.
דניס גלושאקוב

קריירת מועדונים

גלושאקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ניקה מוסקבה אליה הגיע מזו של צסק"א מוסקבה. בקיץ 2005 חתם בלוקומוטיב מוסקבה. בתחילת הקדנציה שלו בלוקומוטיב התקשה לקבל דקות משחק והושאל לסק"א רוסטוב וזווזדה אירקוטסק ובעונת 2008 חזר לצסק"א. ב-13 ביולי 2008 השלים לראשונה 90 דקות במשחק הליגה נגד דינמו מוסקבה. שבועיים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בלוקומוטיב במשחק הליגה נגד פ.צ. מוסקבה ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק. בסיום העונה נבחר לשחקן העונה על ידי אוהדי הקבוצה. במרץ 2011 האריך את חוזהו בלוקומוטיב ב-4 וחצי שנים נוספות.
ב-18 ביוני 2013 חתם בספרטק מוסקבה. ב-16 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור ספרטק במשחק הליגה נגד קריליה סובטוב סמרה. ב-10 בנובמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בספרטק בניצחון 2-4 נגד זניט סנקט פטרבורג.
בספטמבר 2018 הוא הושעה מהקבוצה יחד עם אנדריי ישצ'נקו בשל לחיצת "לייק", על פרסום באינסטגרם, של השחקן דמיטרי נזארוב, שביקר את התנהלותו של מאמן ספרטק מוסקבה, מאסימו קאררה, בעקבות רצף הפסדים.
הפופולריות שלו בקרב האוהדים ירדה מאוד ובקיץ 2019 ספרטק החליטה להיפרד ממנו. ביוני 2019 חתם באחמט גרוזני הצ'צ'נית. הופיע במדיה לראשונה בניצחון קבוצתו על אורנבורג בתוצאה 2-1, ב-5 באוגוסט.

קריירה בינלאומית

ב-29 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה במשחק ידידות נגד קטאר. ב-11 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
גלושאקוב נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012, מונדיאל 2014, יורו 2016 וגביע הקונפדרציות 2017.
אגם ווסט ווטר

גאוגרפיה

ווסט ווטר הוא אגם מוארך הנמצא בקצה העליון של עמק וסדל  (Wasdale), עמק קרחוני שנוצר בעידן הקרח האחרון . האגם הוא מקור המים של נהר אירט  (River Irt) הזורם לאורך העמק עד מוצאו לאזור חוף הים האירי.
סביב האגם נמצאים כמה מההרים הגבוהים ביותר של אנגליה: סקייפל פייק  (Scafell Pike), גרייט גייבל  (Great Gable) ולינגמל  (Lingmell).
בדרום מזרח האגם מתנוססים מורדות תלולים בגובה של כ-180.
אורך האגם 4.88 ק"מ, רוחבו המרבי 789 מטר, העומק המרבי 79 מטר.
מחצב

מחצב הוא מינרל אי-אורגני הנמצא  בקרקע ובדרך כלל ניתן להשיגו על ידי חציבה או כרייה.
בין המחצבים השכיחים ביותר נמצאים תרכובות של צורן וחמצן, לדוגמה: חול וקוורץ (מהמינרלים הנפוצים ביותר בכדור הארץ), המשמשים לייצור זכוכית, וכן אבן גיר, אבני בזלת, עפרות של מתכות שונות ועוד.

מיון

ישנם מיונים שונים של סוגי מחצבים, המבוססים על הרכבם, על השימוש בהם או על אופן היווצרותם:
מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים

מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים הייתה רשת של פנימיות עבור ילידי קנדה, בני "האומות הראשונות" ("אינדיאנים") בני שבטי המטיס  והאינואיט. הרשת מומנה על ידי המחלקה לענייני אינדיאנים ופיתוח צפוני בממשלה הקנדית ונוהלה על ידי הכנסיות הנוצריות.
מטרת רשת הפנימיות הייתה להוציא ילדים מהשפעת משפחותיהם ותרבותם ולהטמיע אותם בתרבות הקנדית המערבית הדומיננטית. במהלך קיומה של הרשת, מ-1876 עד 1996, עברו בה כ-30% מילדי הילידים, כ-150,000  נפש. 
מקורה של מערכת הפנימיות היה בחוקים שחוקקו לפני האיחוד הקנדי  של 1876, אבל מערכת הפנימיות עצמה החלה לפעול בעקבות העברת החוק האינדיאני  ב-1876, והיא פעלה עד 1996, כאשר נסגרה הפנימיה האחרונה שהופעלה על ידי הממשל הקנדי הפדרלי. תיקון לחוק האינדיאני בשנת 1894 גרם לכך שהנוכחות בבתי ספר הפכה לחובה עבור ילדי האומות הראשונות. קהילות רבות של בני האומות הראשונות התגוררו רחוק מבתי ספר, ולכן הדרך היחידה שבה יכלו לציית לחוק הייתה להעביר את בניהן ובנותיהן לפנימיות.
המגורים בפנימיות אלה גרמו נזק משמעותי לאוכלוסיות ילדיהם של בני האומות הראשונות, וזאת על ידי הפרדתם ממשפחותיהם, שלילת תרבותם ושפת אבותיהם מהם, ואף חשיפת רבים מהם להתעללות פיזית ומינית. לפחות 6,000 מהם מתו בזמן שהותם בפנימיות. בחלק מהפנימיות היו בתי קברות צמודים, לקליטת גופותיהם של המתים. כאשר ביקשו אינדיאנים לבקר את ילדיהם, ששהו בפנימיות, הם הורשו להיכנס רק כעבור זמן המתנה, ובתקופת ההמתנה נאלצו לבנות אוהלים לשם מגורים זמניים מחוץ לפנימיות. 
ב-11 ביוני 2008 הציע ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר התנצלות פומבית מטעם ממשלת קנדה ומנהיגי מפלגות פדרליות אחרות בבית הנבחרים בקנדה. תשעה ימים לפני כן נוסדה ועדת האמת והפיוס  לבדיקת פנימיות האינדיאנים כדי לחשוף את האמת על בתי הספר. הוועדה אספה הצהרות מניצולי הפנימיות באירועים מקומיים ולאומיים ברחבי קנדה. שבעה אירועים לאומיים התקיימו בין 2008-2013 והנציחו את חוויית התלמידים לשעבר בפנימיות.
ב-2015 תמה פעילותה של ועדת האמת והפיוס. הוקם המרכז הלאומי למען האמת והפיוס, והוועדה סיכמה את פעילותה בפרסום דו"ח בן למעלה מ-4,000 עמודים ובו עדויותיהם של ניצולים ומסמכים היסטוריים.