google/wiki40b huggingface dataset:
חום לבן

עלילה

ארתור "קודי" ג'ארט (ג'יימס קאגני) הוא גנגסטר מסוכן הנשוי לוורנה (וירג'יניה מאיו), אך משפחתו האמיתית, פרט לאמו, עמה יש לג'ארט יחסים אדיפליים-כמעט היא כנופיית הפשע שהוא מנהיג ללא רחמים. בשלב מאוחר בסרט מתברר כי אביו של ג'ארט מת בבית חולים לחולי נפש.
הכנופיה של ג'ארט שודדת רכבת בשוד אלים במסגרתו נורים למוות ארבעה מחבריה, לאחר שהמשטרה ורשויות המס עולות על עקבותיו של ג'ארט הוא מוודה על פשע אחר שאירע בדיוק בעת שוד הרכבת, והמשמש לו אליבי, בשל כך נשפט לשלוש שנים בכלא. אולם, חוקר מחלקת האוצר של ארצות הברית, פיליפ אוונס, בו ירה ג'ארט מוקדם יותר, אינו הולך שולל אחר הרשעתו ושותל בתאו של ג'ארט מדובב (אדמונד אובריאן) המזדהה בשם ויק פרדו. מטרתו של פרדו היא לחשוף את מלבין הכספים של כנופייתו של ג'ארט.
בינתיים, בעולם החופשי, מנצל יד-ימינו של ג'ארט "ביג אד" סומרס, את המצב על מנת להשתלט הן על ההנהגה והן על וורנה ג'ארט ויוצר קשר עם אסיר בבית הכלא בו אסור ג'ארט על מנת שירצח אותו בכלאו. שעה שהאסיר מנצל את עבודתו בצוותא עם ג'ארט בבית המלאכה של הכלא ומפיל עליו מכונה כבדה, דוחף פרדו (המדובב) את ג'ארט ומציל את חייו. לאחר ביקור אמו, בו היא מבטיחה "לטפל" ב"ביג אד", נודע לג'ארט מפי אסיר אחר כי היא מתה. עם הוודע דבר מותה מתפרע ג'ארט בחדר האוכל ומובל לבית החולים של הכלא, שם הוא מאובחן כלוקה בפסיכוזה ונכפת בכותונת משוגעים.
ג'ארט ופרדו מארגנים בריחה, כאשר פרקר, האסיר שניסה להרוג את ג'ארט מושלך אל תא המטען של רכב הבריחה, בהמשך מחסל ג'ארט את פרקר, כאשר בידו האחת הוא מכרסם עוף. כאשר ג'ארט מגיע לעיר הוא תופס את אשתו, ורנה, שניסתה להמלט מפניו ותוקף אותה באלימות, היא מצליחה לשכנעו ש"ביג אד" ירה באמו (למרות שהייתה זו ורנה שירתה בה בגבה). עד מהרה הוא יורה בביג אד. הכנופיה מקדמת את פניו של ג'ארט בברכה, כולל פרדו, שהפך לידיד אמת של ג'ארט. ג'ארט מכריז שאת המשך מעללי הכנופיה הוא יקדיש לאמו.
כאשר הכנופיה מתכנסת במקום מחבוא מגיע למקום גבר זר, לכל נדמה כאילו ג'ארט עומד לחסל אותו, אך להפתעתו של פרדו הוא מוצג בפני מלבין הכספים אותו נשלח למעשה לגלות.
ג'ארט מתכוון לשדוד כספי משכורות של מפעל כימי בלונג ביץ', קליפורניה, תוך שימוש במכלית כ"סוס טרויאני" שיוכנס אל שערי המפעל. פרדו מצליח להעביר הודעה למפעילו, אוונס. מיד לאחר הכניסה למפעל הכימי מזהה נהג המכלית את פרדו כשוטר בשם פאלון ומזהיר את ג'ארט מפניו. פרדו/פאלון נוטל מיד רובה לידיו ומאיים על ג'ארט, לתדהמתו המוחלטת של האחרון. אנשיו של ג'ארט משתלטים על פאלון אך אינם יורים בו כיוון שהמשטרה מקיפה את המשרד. אוונס קורא לג'ארט להיכנע וממלא את המשרד בגז מדמיע. ג'ארט לא נכנע וממשיך לברוח.
כל אנשיו של ג'ארט נורים על ידי המשטרה או על-ידו, שעה שהם מסכימים להיכנע. בתמונה האחרונה ג'ארט נמלט אל מערכת מיכלים ענקית, מלווה בזרקורי המשטרה, פאלון יורה לעברו ברובה וג'ארט מתחיל לירות באקדח שבידיו מטווח קצר לכיוונו של מיכל חומר דליק. כאשר המיכל נדלק בלהבת ענק קורא ג'ארט "Made it, Ma! Top of the world!‎" (בתרגום חופשי: "עשיתי זאת, אמא! סוף העולם!"), ציטוט זה ניצב במקום ה-18 ברשימת "מאה שנים... מאה ציטוטים". מיד לאחר מכן מתלקח המיכל ומתפוצץ.

השפעה

דמותו של ג'ארט מבוססת על הרוצח הניו יורקי Francis "Two Gun" Crowley (פרנסיס "שני אקדחים" קראולי) שהוצא להורג בגיל 21 בשנת 1932 ומילותיו האחרונות היו "שלחו את אהבתי לאמא". מקור השראה נוסף היה ארתור באנקר, בנה של הפושעת "אמא בארקר" משנות ה-30 של המאה ה-20.
יחסי פורטוגל–צרפת

היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות החלו כאשר אפונסו אנריקס מבית בורגונדי הצרפתי, הוכתר בשנת 1139 למלך פורטוגל הראשון. במהלך השנים לחמו שתי הממלכות אחת בשנייה במלחמת הירושה הספרדית, מלחמת שבע השנים ובמלחמת חצי האי, שבה נכבשה ממלכת פורטוגל על ידי כוחותיו של נפוליאון, מה שגרם למשפחת המלוכה הפורטוגזית לברוח לברזיל. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמה פורטוגל לצד מדינות ההסכמה, וחלק מכוחותיה לחמו לצד הצרפתים. בשנת 1986 הצטרפה פורטוגל לקהילה הכלכלית האירופית, אשר הפכה מאוחר יותר לאיחוד האירופי, וב-1 בדצמבר 2009 נחתמה בה אמנת ליסבון, שבה שונתה חוקת האיחוד האירופי.

יחסים דיפלומטיים

צרפת מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון, ו-6 קונסוליות בקוימברה, פארו, פונשל, הורטה, ליריה, פונטה דלגדה ופורטו. מאידך, פורטוגל מחזיקה צרפת שגרירות בפריז, ו-13 קונסוליות באז'אקסיו, בורדו, קלרמון-פראן, דקס, ליון, מרסיי, מונפלייה, ניס, אורליאן, פו, סטרסבור, טולוז וטור.
הרי דרווין

גילוי ההרים

ההרים התגלו על ידי משלחת דיסקברי (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1904–1901).

מקור השם

שמם של ההרים ניתן להם על ידי משלחת דיסקברי. 
ההרים נקראים על שמו של מייג'ור לנרד דרווין, אשר באותו זמן כיהן כמזכיר של כבוד של החברה הגיאוגרפית המלכותית.

לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, PP 297 - 300
• Christopher R. Fielding, Tracy D. Frank, John L. Isbell, Editors, Resolving the Late Paleozoic Ice Age in Time and Space, PP 59 - 69
• WARWICK F. VINCENT, CLIVE HOWARD-WILLIAMS, Nitrate-rich inland waters of the Ross Ice Shelf region, Antarctica, Antarctic Science 6 (3): 339-346 (1994), P 340
חיים נסים ברוך

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1810 (ה'תק"ע) לרב שמואל ברוך. בעקבות ניסים שקרו לאביו במסעותיו בחו"ל, קרא האחרון לבנו בשם "נסים". כשבגר נישא לשרה בת הרב בכר אברהם, שהיה עסקן ופקיד כוללות ירושלים.
לפרנסתו עסק במשך חייו במסחר, ונודע כציוני נלהב בעל השפעה בעיר, וכן בקשריו המסחריים עם המוסלמים תושבי ארץ ישראל. לקראת סוף ימיו עמד בראש ועד העדה הספרדית בירושלים, ושימש כאב בית הדין של העדה.
במשך חייו למד בחבורת 12 רבנים בישיבת "כנסת אליהו", בהם הרב רפאל מאיר פאניז'ל, הרב יוסף נסים בורלא, הרב יוסף מיוחס, הרב שמואל מיוחס, הרב יעקב שאול אלישר, והרב יוסף רפאל עוזיאל (שלצידו גם כיהן כחבר בבית הדין של העדה הספרדית בירושלים).
הלך לעולמו ב-30 באפריל 1897 (כ"ח בניסן ה'תרנ"ז).

משפחתו

בנו שמואל היה חתנו של הרב יעקב ספיר, נמנה עם מייסדי שכונת מאה שערים לצד הרב בן ציון ליאון, ושימש כחבר וועד "עזרת נדחים" וועד העדה הספרדית בירושלים. נכדו נפתלי (בן שמואל ברוך) שימש כגבאי וגזבר ועד העדה הספרדית, חבר הנהלת בית החולים משגב לדך וגבאי ומנהל ישיבת המקובלים בית אל. נכדתו ריקה נישאה לרב יוסף שאול אלישר, נכדתו רוזה (בת הרב אברהם ברוך) נישאה לרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, נכדתו ציפורה נישאה לרב יוסף חי פאניז'יל ונכדתו לאה אבושדיד (בת ריינה) נישאה לאיתמר בן-אב"י. נינו אלעזר אלישר היה איש ציבור ירושלמי.
סלסטינוס השלישי

חייו

סלסטינוס נולד ברומא שבמדינת האפיפיור למשפחת אורסיני האצילה. הוא נבחר לכהן כאפיפיור בהיותו בן 85, וכיהן שש שנים, תשעה חודשים ותשעה ימים בטרם נפטר ונקבר בארמון לטרנו.
יום לאחר תחילת כהונתו כאפיפיור הכתיר את היינריך השישי כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. לימים הורה על נידויו של היינריך, בשל כליאת שווא של ריצ'רד הראשון מלך אנגליה.
סלסטינוס הכריז על חרם (interdict) על העיר פיזה (חרם שבוטל על ידי יורשו, אינוקנטיוס השלישי בשנת 1198), וכן גינה את נישואיו של אלפונסו התשיעי מלך לאון לתרזה מפורטוגל. בשנת 1196 אף נידה את אלפונסו בשל הסכם שלום שחתם עם המוסלמים המורים בעת שיצא למלחמה נגד ממלכת קסטיליה. לאחר נישואיו של אלפונזו וברנגואלה מקסטיליה, סלסטינוס החרים את ממלכת ליון כולה.
בשנת 1198 אישרר סלסטינוס את מעמד המסדר הטווטוני כמסדר צבאי כנסייתי.
קונסטנטין, נסיך אוראניה-נסאו

ביוגרפיה

הנסיך קונסטנטין נולד ב-11 באוקטובר 1969 באוטרכט, לקלאוס פון אמסברג ולביאטריקס, נסיכת אוראניה-נסאו, בתה של יוליאנה, מלכת הולנד. סנדקיו היו קונסטנטינוס השני, מלך יוון, אשווין, נסיך ליפה-ביסטרפלד, אקסל פון דם בוסשה, מקס קונסטאם וקורינה דה בופור-סינקי.
הנסיך קונסטנטין למד משפטים באוניברסיטת ליידן, הפך לעורך דין, ולאחר מכן עבד בבריסל במחלקת יחסי החוץ של הנציבות האירופית (האיחוד האירופי). לאחר מכן הוא המשיך לעבוד באיחוד האירופי בתפקידים שונים עד סוף שנת 1999, ובדצמבר 2000 הוא קיבל תואר שני במנהל עסקים בINSEAD בפונטנבלו, צרפת. לאחר מכן הוא עבד עבור קבוצת הבנק העולמי בוושינגטון, שם עבד עד סוף 2002 עבור משרד הייעוץ האסטרטגי בוז אלן המילטון בלונדון. מאז 2003 הוא עובד עבור מכון ראנד בבריסל, ובנוסף יש לו משרה חלקית במשרד החוץ ההולנדי בהאג.
הנסיך קונסטנטין כמעט ואינו משתתף באירועים ציבוריים בתפקידו כחבר בית המלוכה ההולנדי. כמו כן, הוא ספורטאי נלהב והוא נהנה מכדורגל, טניס, גולף וסקי, והתחביבים האחרים שלו כוללים ציור, בישול וקריאה.
סכות (עבר הירדן)

סֻכּוֹת הייתה עיר מקראית בנחלת שבט גד בעבר הירדן, בסמוך לנחל יבוק ולמעבר הירדן, ועל יד הערים צרתן ואדם.

תולדותיה

בספר בראשית היא מוזכרת כתחנה בחזרתו של יעקב מארם נהריים לארץ כנען:
"וְיַעֲקֹב נָסַע סֻכֹּתָה וַיִּבֶן לוֹ בָּיִת וּלְמִקְנֵהוּ עָשָׂה סֻכֹּת עַל כֵּן קָרָא שֵׁם הַמָּקוֹם סֻכּוֹת".
על פי המסופר שם, העיר נקראת בשם זה על שם הסוכות שבנה יעקב לצאנו בזמן ששהה שם.
בספר יהושע נזכרת העיר כאחת מערי שבט גד שבבקעת הירדן המזרחית: "וּבָעֵמֶק בֵּית הָרָם וּבֵית נִמְרָה וְסֻכּוֹת וְצָפוֹן".
בספר שופטים מסופר כי תושבי העיר לא הסכימו למסור מזון לצבאו של גדעון כאשר נלחם במדיינים:
"וַיָּבֹא גִדְעוֹן הַיַּרְדֵּנָה עֹבֵר הוּא וּשְׁלֹשׁ מֵאוֹת הָאִישׁ אֲשֶׁר אִתּוֹ עֲיֵפִים וְרֹדְפִים וַיֹּאמֶר לְאַנְשֵׁי סֻכּוֹת תְּנוּ נָא כִּכְּרוֹת לֶחֶם לָעָם אֲשֶׁר בְּרַגְלָי כִּי עֲיֵפִים הֵם וְאָנֹכִי רֹדֵף אַחֲרֵי זֶבַח וְצַלְמֻנָּע מַלְכֵי מִדְיָן וַיֹּאמֶר שָׂרֵי סֻכּוֹת הֲכַף זֶבַח וְצַלְמֻנָּע עַתָּה בְּיָדֶךָ כִּי נִתֵּן לִצְבָאֲךָ לָחֶם וַיֹּאמֶר גִּדְעוֹן לָכֵן בְּתֵת ה' אֶת זֶבַח וְאֶת צַלְמֻנָּע בְּיָדִי וְדַשְׁתִּי אֶת בְּשַׂרְכֶם אֶת קוֹצֵי הַמִּדְבָּר וְאֶת הַבַּרְקֳנִים וַיַּעַל מִשָּׁם פְּנוּאֵל וַיְדַבֵּר אֲלֵיהֶם כָּזֹאת וַיַּעֲנוּ אוֹתוֹ אַנְשֵׁי פְנוּאֵל כַּאֲשֶׁר עָנוּ אַנְשֵׁי סֻכּוֹת"
בספר מלכים מסופר כי בין סוכות ובין צרתן, באתר שנחפר בקרקע, יצק שלמה המלך את כלי המקדש.
סוכות נזכרה ברשימת הערים שכבש מלך מצרים שישק הראשון בכנען, ב-924 לפנה"ס בערך. הרשימה נחרטה על גבי השער הבובסטידי שהקים שישק בכרנך לזכר נצחונו.

זיהוי

במאה ה-20 הוצע לזהותה במספר אתרים:
זיהוי אחד הוא ב"תל דיר עלא" שבעבר הירדן, בסמוך לשפכו של נחל יבוק (בשמו הערבי: א-זרקא) אל נהר הירדן. זיהוי זה נתמך על ידי החוקר יוחנן אהרוני. באתר זה נמצאו ממצאים ארכאולגים מתקופת הברונזה המאוחרת ועד המאה ה-9 לפנה"ס. זיהוי זה מתבסס על התלמוד הירושלמי, בו זוהתה העיר המקראית עם יישוב שנקרא בתקופת חז"ל בשם "דרעלה": "בית הרים - בית רמתה, בית נמרה - בית נמרון, סוכות - דרעלה, צפון - עמתו".
זיהוי אחר הוא ב"תל א-חצאן" בסמוך לנחל יבוק. התל ממוקם מצפון מזרח לאתר דאמיֶה, שבו נערכו חפירות ארכאולוגיות, ונמצאו ממצאים מתקופת הברונזה הקדומה עד ראשית תקופת הברזל.
אלן ווטס

ביוגרפיה

ווטס נולד בצ'יזלהרסט שבאנגליה והתחנך בבית הספר שליד הקתדרלה של קנטרברי. לאחר שהחל את דרכו בלימודי כמורה, נחשף בגיל 16 לכתבים בודהיסטים שונים והחליט לשנות את יעודו. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה עזב את אנגליה בעקבות אשתו האמריקאית, למד בסמינר כמרים והתמנה לכומר יועץ לסטודנטים באוניברסיטת נורת' ווסטרן. בעקבות ניהול אורח חיים חופשי מדי, הוצא מן הכנסייה הפרסבטריאנית, ועבר לפעול בעיקר במערב ארצות הברית.
הוא למד במשך שנים רבות את הבודהיזם, הזן ותורות מזרחיות שונות. הוא נודע בפופולריות שלו בקרב קהל מערבי, בעיקר בזכות היכולת שלו לפשט טקסטים ותורות מורכבות. עקב כך, רכש לעצמו במהלך השנים קהל מאזינים של מיליונים.
הוא כתב יותר מ-25 ספרים, ומאמרים רבים נוספים (כולל בפלייבוי), בהם עסק בהשוואה בין הדתות השונות ובין הנצרות והמדע המודרני. בין הנושאים שעליהם כתב: זהות אישית, טבעו של היקום, משמעות החיים, קונספטים שונים של אלוהים ואלוהות והרדיפה אחרי אושר. הוא השתמש בכתביו בידע הרב שלו בפילוסופיות זן בודהיזם, טאואיזם, הינדואיזם ונצרות. בנוסף הוא רכש ידע מתחומי המדעים המדויקים.
אלן ווטס העיד על עצמו כפילוסוף שמטרתו העיקרית היא ההשוואה בין התרבות המערבית לתרבות המזרחית. השוואה של שתי תרבויות שונות ואינטליגנטיות, כך לדברי ווטס, יוצרת נקודת מבט מושכלת בנוגע להנחות הבסיסיות שמלוות אדם לאורך חייו. הוא דחף את מאזיניו וקוראיו לבחון את ההנחות הבסיסיות שמלוות אותם בחייהם, ולהישאר רק עם האמונות שמשרתות אותם ואת הסביבה שנמצאת סביבם.
כמו כן היה מרצה פופולרי ולימד מדיטציה לקהלים שונים.
הייתה לו השפעה רבה על "ילדי הפרחים" אשר חלק גדול מהשכלתם אודות זן בודהיזם רכשו מהרצאותיו וספריו. היה ידידו של טימותי לירי ונטל חלק בהתנסויות הסמים שלו.
טאב

התו טאב

טאב הוא גם תו. בקוד ASCII ערכו של התו 9. בקובצי טקסט תו זה משמש לקידום בכיוון אופקי לנקודות קבועות "עצירות טאב". קידום דומה קיים גם ב-HTML, באמצעות &#9;.
קיים תקן דה-פאקטו להעברת נתונים TSV‏ (Tab-separated values) ובו משמש התו טאב להפרדה בין שדה אחד לבין הבא אחריו באותה שורה (רשומה).
ברוך גלעדי

ברוך גלעדי (1915–1993), "גדעון" מכונה גם גדעון אברמוביץ או ברוך זקין, חבר הנהלת בית"ר העולמית וברית הציונים הרוויזיוניסטים. היה חבר בהנהלת תנועת החרות ויו"ר חרות-הצה"ר.

ביוגרפיה

ברוך גלעדי נולד ב-1916 בברנוביץ השוכנת במזרח פולין. בצעירותו הצטרף לתנועת בית"ר. לאחר שעלה לארץ ישראל התמנה למפקד בית"ר הצעירה בתל אביב. שרת בבריגדה היהודית. לאחר מלחמת העולם השנייה פעל כשליח התנועה הלאומית במחנות העקורים באירופה, כנציב בית"ר בגרמניה, וכיו"ר ברית חרות - הצה"ר.
בשנת 1956 נבחר להנהלה העולמית של ברית חרות הצה"ר.
במלאת לו 70 שנה, בירך אותו מנחם בגין:
"זוכר אני אותך משחר נעורינו. ביקרתי בעיר הולדתך וראיתיך מקרוב בפעילותך הבית"רית. היית מפקד ומחנך ופיקודיך אהבוך. את כל חייך הקדשת לשיחרור עמנו..."
נפטר ב-1993 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
משה יצחקוף הכהן

קורות חיים

נולד בט"ז בניסן ה'תרכ"ה (1865) בעיר בוכרה, לרב יצחק הכהן ולמרת רחל תילאיוף.  
בצעירותו עמד בראשו של בית המדרש המרכזי בבוכרה, וכן ניהל ועדי תורה שונים במרכז אסיה. 
בתחילת שנות השמונים של המאה ה-19, נישא לאשה את מרת באנו. מבין הילדים שנולדו לשניהם, נותרו רק הבן הגדול הרב אברהם חיים, והבן הצעיר הרב מנחם ציון. לאחר מספר שנים התאלמן, כשאשתו נפטרה בשנות הארבעים המוקדמות לחייה.

עלייתו לארץ ישראל

בשנת 1913 עלה לארץ ישראל, ובמהלך ביקורו בירושלים נישא ליפה בת הרב ברוך גאולה. בתום מסע בן שנה שערך בישראל, שב עם אשתו החדשה לבוכרה. כוונתו הייתה לחזור ולהתארגן לקראת עזיבה לצמיתות לארץ ישראל בהקדם, אך מאורעות מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 עיכבו את התוכנית. בינתיים, בשנים אלו נולדו לזוג ילדיהם יוסף וקציעה.
בשנת 1922 עלה עם משפחתו בשנית לארץ ישראל והשתקע בירושלים.

פעילותו בירושלים

עם התיישבותו בירושלים נמנה עם ראשי ומנהיגי הקהילה הבוכרית בירושלים, וכיהן כראש ישיבת "מדרש שלמה - צופיוף". בתקופה זו צורף הרב לכהן בוועד הכללי של הקהילה הבוכרית.
עסק בכלל ענייני השכונה ובייחוד בעניינים הרוחניים, מתוקף חברותו ב"וועד הרוחני" של הקהילה, שתפקידו היה לדאוג לפעילות בתי הכנסת, שמירת השבת, כשרות הבשר ופיקוח המידות והמשקולות בשוק, העמדת ממונים על הפרשת תרומות ומעשרות מן הנמכר בשוק, הקמת ישיבות, פיקוח על נכסי ההקדש בשכונה ועוד. בנוסף פעל הוועד גם בטיפול בצרכי השכונה כדאגה למים לתושבים, בתחזוקת הדרכים ובסלילת דרכים חדשות, בהפעלת שירותי בריאות, בהצבת שומרים בשכונה, בהקמת שוק גדול ששימש מרכז כלכלי לתושבי השכונה ועוד.

רבה הראשי של עדת הבוכרים בישראל, ורבה של שכונת הבוכרים

בשנת 1939 מונה לשמש כרבה הראשי של עדת הבוכרים בארץ ישראל וכרבה של שכונת הבוכרים. בתקופת זו שמר על קשרים טובים עם הרבנים הראשיים, רבני ירושלים, רבני עדות, ראשי היישוב בארץ ישראל מחד וגם עם הבריטים, אשר שלטו אז בארץ ישראל, מאידך.
מדי שנה בחג הסוכות, היו עולים לרגל לסוכתו, וביניהם נמנו הרבנים הראשיים, רבני ירושלים, הנציב העליון והמושל הבריטי אדוארד קית'-רוץ'.

רב בית הכנסת "בבא תמא"

בירושלים קבע את מקום תפילתו בבית הכנסת הגדול של קהילת הבוכרים "בבא תמא" וכיהן למעלה מעשרים שנה כרב בית הכנסת.
הרב יחיאל שלומוב סיפר עליו : "זכורני בהיותו חזן בבית הכנסת הגדול "בבא תמא" בשכונת הבוכרים, ירושלים, בימים הנוראים היה בית הכנסת מלא אורחים שבאו לשמוע את תפילותיו של רבינו זצ"ל שהייתה בדמעות ובהשתפכות הנפש וברושם אדיר על הקהל. אמרותיו הנפלאות בזמן תקיעת שופר שהיו מתובלות בדברי הלכה ומוסר, היו משפיעים השפעה גדולה ועצומה וכשהיה שופך שיחו לפני קונו בתפילת מוסף של יום הכיפורים בסדר העבודה, נדמה היה כמראה הכהן הגדול ממש"
הלך לעולמו ב-30 במאי 1943 (כ"ה באייר ה׳תש"ג) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
בירדי

תקציר העלילה


הסרט מספר על שני נערים מתבגרים, בירדי (מת'יו מודין) ואל (ניקולס קייג') שהופכים לחברים בבית הספר ומשרתים במלחמת וייטנאם. בירדי תמיד היה אובססיבי לגבי ציפורים, ולאחר המלחמה הוא נשלח לבית חולים פסיכיאטרי להערכה. אל נשאר איתו ומנסה לתקשר עמו לפני שיאבד את דעתו. הסרט כולו מלווה בקטעים מילדותם בשנות השישים באמריקה המראה את התפתחות מערכת היחסים ביניהם והשקפות חייהם.
אור המזרח

אור המזרח היה רבעון שיצא לאור על ידי הסתדרות המזרחי בארצות הברית ובהמשך שנות פעילותו בשיתוף עם המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה בהסתדרות הציונית העולמית. לפי הגדרת מוציאי כתב העת בשער גליונותיו, הוא "מוקדש לתורה, לאומה ולמדינה".
הקובץ כלל מאמרי הלכה ופרשנות לתלמוד, לצד מסות השקפתיות. בסוף כל גיליון נדפס מדור אקטואליה "בעולם היהדות", בעיקר על הנעשה בתנועת המזרחי, אך גם ידיעות כלליות מחיי יהדות ארצות הברית והספדים על אישים שנפטרו. ומדור סקירת ספרים "בשדה ספר".
גליונות אור המזרח ראו אור בניו יורק במשך למעלה מחמישים שנה, בין השנים ה'תשי"ד, 1954 - ה'תשס"ו, 2006.

היסטוריה

ההחלטה על הקמת כתב העת, שיעסוק בדברי תורה ובענייני השעה העומדים על סדר יומו של המזרחי, התקבלה בוועידה ה-33 של הסתדרות המזרחי באמריקה, לרגל מלאת ארבעים שנה לקיומה של התנועה בארצות הברית. הזרוע הספציפית שהופקדה על מימוש הרעיון היה "הוועד לחיזוק התורה והיהדות באמריקה" שבאותה עת מלאו חמש עשרה שנה לפעילותו.
במאמר הפתיחה כתבו העורכים, כי דווקא לאחר הקמת מדינת ישראל הם רואים לנכון לפתוח במסע תעמולה לחיזוק רעיונות חיבת ציון, כי עם הקמת המדינה וכינון המוסדות הפוליטיים, נשכח האידיאל הרוחני כמרכז רעיון יישוב הארץ.

עורכי כתב העת

בראש מערכת כתב העת עמד עם הקמתו, הרב יעקב לוינסון. ובין חברי המערכת נמנו: הרב ניסן טלושקין, הרב אהרן דוד בוראק, הרב יחיאל מיכל חרל"פ והרב יצחק סטולמן.
בין הכותבים הקבועים בכתב העת, נמצאו פוסקים וחוקרים חשובים מכל שכבות יהדות ארצות הברית ואף מישראל. שמות בולטים: הרב יעקב מסקין, הרב משולם ראטה, הרב משה צבי נריה, הרב שלמה גורן, הרב אליעזר יהודה וולדנברג, הרב שמעון פדרבוש, הרב יהודה גרשוני, הרב יצחק בונין והרב ש"י זוין. ישעיהו וולפסברג-אביעד, ש.ז. שרגאי
אריה וולניץ

ביוגרפיה

וולניץ שירת בצבא כמעבד בתזמורת חיל האוויר וכנגן בס בלהקת פיקוד דרום. וולניץ' הוא בוגר Mannes College of Music בניו יורק (שם למד בין היתר אצל פסנתרן הג'אז ריצ´י ביירק) ומכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.
וולניץ הופיע בפסטיבלי ג’אז רבים בארץ ובעולם, ונחשב לנגן אולפן מבוקש. הוא הקליט והופיע עם אמנים ישראלים רבים ביניהם: שלמה ארצי, דני סנדרסון, גידי גוב, נורית גלרון, שלמה גרוניך וניר נקב (סיילם). וניגן עם אמני ג'אז בין לאומיים כמו: דני גוטליב, מארק טרנר, דוני מקסלין, ג’ון ריילי, אדם נוסבאום, לו סולוף, וריי אנדרסן.
בין השנים 1996-2001 וולניץ היה מנהלה המוזיקלי של תזמורת חיל האוויר, ובין השנים 2003-2004 כיהן כסגן המנהל לעניינים אקדמים ברימון בשנת הלימודים. 
בשנת 2006 הקליט והופיע עם המעבד השווייצרי ג´ורג´ גרונץ ועם נגן הסקסופון דייב ליבמן.
ולדימיר קיסנקוב

קריירת מועדונים

התחיל להתעסק בכדורגל בלוקומוטיב קלוגה. ב-2004 עבר לויטיאז פודולסק. בשנים 2007–2010 שיחק בספרטק נלצ'יק. באוגוסט 2010 חתם בדינמו מוסקבה, אך בשל פציעה שקיבל באימון אחרי התנגשות עם קווין קוראני לא שיחק במועדון החדש עד סוף העונה, כאשר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו רק במחזור הראשון של העונה הבאה מול לוקומוטיב מוסקבה. במשחק זה הקבוצה ספגה 2 שערים בעיקר בגלל טעותיו, וולדימיר עצמו קיבל הישנות פציעה. עד היום אותו משחק הוא היחיד שקיסנקוב ערך במדי דינמו. ב-12 ביולי 2012 הושאל לרוסטוב.
החל מעונת 2013/2014 החל לשחק בטום טומסק.

אפיון משחק

ידוע בשל בעיטותיו החזקות ממרחק. מאמנו הקודם מספרטק נלצ'יק יורי קרסנוז'אן ועוד אמן בעיטות ממרחק דמיטרי מולוש מכנים אותו כבעל אחת הבעיטות הכי חזקות בליגה הרוסית.
Both of Us

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ב.ו.ב, טיילור סוויפט, דוקטור לוק, הנרי וולטר ועמאר מאליק והופק על ידי וולטר ולוק. השיר הוא שיר היפ הופ אלטרנטיבי, המשלב בתוכו גם את סגנון ההיפ הופ פוליטי ואת סגנון הקאנטרי-ראפ.
בארצות הברית, נמכר השיר בכלמעלה ממיליון עותקים ובעקבות כך קיבל את תואר הפלטינה.
Blue Suede Shoes

רקע

הזמר ג'וני קאש היה הראשון שנתן לפרקינס את הרעיון לשיר. בעת שקאש, פרקינס ואלביס פרסלי נהגו להופיע ברחבי דרום ארצות הברית קאש סיפר לפרקינס על החיילים בצבא ארצות הברית שפגש בעת שירותו הצבאי בגרמניה. קאש התייחס לנעלי הצבא שלו בתור "נעלי זמש כחולות." קאש הציע לפרקינס לכתוב שיר על הנעליים. קרל השיב בתגובה כי: "אני לא יודע כלום על הנעליים. איך אני יכול לכתוב שיר על נעליים?". מספר ימים לאחר מכן, פרקינס הבחין באחת מהופעותיו בזוג צעיר שרקד ליד הבמה כאשר הבחור ניסה לוודא שחברתו לא תדרוך על נעליו החדשות במהלך הריקוד. שני האירועים הללו נתנו לפרקינס השראה לכתוב את השיר.
חורבת כנף

חורבת כנף (חֻרְבַּת כָּנָף) הוא אתר ארכאולוגי בדרום רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד וכן בית כנסת קדום.
החורבה שוכנת על שלוחה בגובה של כ-190 מטרים מעל פני הים, למרגלות המושב כנף, וכארבעה קילומטרים ממזרח לחופי צפון מזרח הכנרת.
בית הכנסת שבאתר נחקר עוד בשנות השבעים של המאה ה-19, ועל שרידיו נבנה בתקופה זו מבנה מודרני, ששימש כמחסן. מידותיו של בית הכנסת הן כ- 13 על 16 מ"ר, וחזיתו למערב. בית הכנסת היה עשוי כולו מאבני גזית העשויות בזלת.
באתר נתגלו כותרות ומזוזות מעוטרות בשריגי גפנים, ומעל למשקוף בית הכנסת נתגלתה כתובת הקדשה בארמית. כתובת זו נחשפה לראשונה בידי החוקר לורנס אוליפנט, ופורסמה בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20 בידי פרופ' אליעזר ליפא סוקניק שסייר במקום.
לשון הכתובת היא: "..תה דכיר לטב יוסה בר חלפו בר חנ..".
על בסיס הממצאים באתר, תוארכה הקמתו של בית הכנסת לראשית המאה השישית לספירה הנוצרית. מתחת לחורבות מתקופה זו נמצאו בחפירות שנערכו במקום גם שרידי יישוב קדומים יותר, החל מתקופת ההתנחלות (המאה ה-12 לפני הספירה).
כשני קילומטרים ממזרח לאתר נמצאו גם שרידי בית הכנסת העתיק בדיר עזיז (שנקרא במקור לפי הכתובת שנמצאה במקום - עזיזו).

לקריאה נוספת

חנה ודוד עמית, מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ, הוצאת יד יצחק בן צבי, עמ' 213-212.
גריטה

גריטה היא דרך למחזור מתכת מכלי תחבורה, כגון אוניות, מכוניות ורכבות. 
העיר אלאנג בהודו מובילה בעולם בתחום פירוק אוניות ומיחזור מתכת. בשטח המספנות באלאנג ממחזרים כמחצית מכלל האוניות המוצאות משירות פעיל סביב העולם. המספנות נמצאות במפרץ חמבאט. מכליות ענק, אוניות גלנוע ואוניות מכולות מועלות על החוף בעת הגאות ועם בוא השפל, מאות פועלים מפרקים את האונייה, תוך העברת כל חלק מתאים למיחזור. עשרות אלפי פועלים עובדים באלאנג בפירוק אוניות ומיליוני טונות של פלדה ממוחזרות מן האוניות.
מדינות רבות באירופה הציגו תוכניות גריטה בקנה מידה גדול עם תמריץ כלכלי, במטרה להגדיל את הביקוש בשוק במגזר התעשייתי, בתקופת המיתון העולמי שהחל בשנת 2008.
בישראל הופעלה תוכנית גריטה, שהיא תוכנית ממשלתית המקדמת החלפה של כלי רכב ישנים עם כלי רכב מודרניים. לתוכניות גריטה בדרך כלל יש מטרה כפולה של המרצת תעשיית הרכב מצד אחד, והסרת כלי רכב ישנים מהכביש, מצד שני. כלי רכב מיושנים מהווים מפגע סביבתי בהיותם בעלי פליטה גבוהה של גזים מזהמים ורעילים, ומפגע בטיחותי בשל התיישנות מכלוליהם וחוסר במערכות בטיחות מודרניות. בתחילת 2013 הופסקה תוכנית הגריטה בישראל מפאת היעדר תקציב.
מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה

היסטוריה

מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה נוסד ב-1903 כאגודת הביולוגיה הימית של סן דייגו (Marine Biological Association of San Diego), מעבדת מחקר ביולוגית עצמאית. על הרעיון להקמתה והגשמתו הייתה אחראית ועדה של לשכת המסחר של סן דייגו, בהנהגתו של פרד בייקר (Fred Baker), רופא ומדען חובב בנושא רכיכות. הוא גייס לנושא את ויליאם אמרסון ריטר (William Emerson Ritter), פרופסור לזואולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה על מנת שינהל את המוסד המוצע לביולוגיה ימית, והשיג תמיכה כספית משני נדבנים מקומיים: אדוארד סקריפס (Edward Willis Scripps‏; 1926-1854) ואחותו אסתר בראונינג סקריפס (Ellen Browning Scripps‏ 1932-1836). השניים מימנו את כל פעילות המוסד בעשור הראשון לפעילותו. הוא החל לפעול מבית הסירות של מלון קורונדו (Hotel del Coronado) בקורונדו על מפרץ סן דייגו. הוא עבר ב-1905 לאזור לה חויה צפונית למפרץ לה חויה, ולבסוף ב-1907 למיקומו הנוכחי. ב-1909 הוקם המבנה מבטון מזוין הקרוי כיום "בניין סקריפס הישן" (Old Scripps Building) שתוכנן בידי הארכיטקט אירווינג גיל (Irving John Gill‏ 1936-1870). המבנה הוכרז אתר היסטורי לאומי (National Historic Landmark) ב-1982. את בניין המכון הנוכחי תכנן הארכיטקט ברטון מאיירס (Barton Myers).
ב-1912 הפך המוסד חלק מאוניברסיטת קליפורניה ושמו שונה ל"מוסד סקריפס למחקר ביולוגי" (Scripps Institution for Biological Research). השם ל"מכון סקריפס לאוקיינוגרפיה" באוקטובר 1925. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הפך המכון בהנהגתו של מנהל המכון רוג'ר רוול (Roger Randall Dougan Revelle‏; 1991-1909) לגרעין שסביבו קמה אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו על הגבעה המשקיפה על מכון סקריפס.

אקווריום בירץ' במכון

אקווריום בירץ' הוא מרכז מחקר ציבורי של המוסד, שבו, באולם הדגים, יותר מ-60 מכלים של דגים מהאוקיינוס השקט וחסרי חוליות מהמים הקרים של צפון-מערב האוקיינוס השקט עד הימים הטרופיים של מקסיקו והמפגש בין האוקיינוס השקט לאוקיינוס ההודי, מיכל של 50,000 ליטרים עבור כרישים מקומיים ודגי מנטה, בריכות גאות ומוצגי מדע אינטראקטיביים.
יאנג ליוויי

ביוגרפיה

ליוויי נולד ב-21 ביוני 1965 בעיר הוּלוּדַאו שבצפון מזרח סין. אמו הייתה מורה, ואביו היה רואה חשבון במשרד חקלאות ממשלתי. אשתו קצינה בצבא הסיני ולזוג בן אחד.
הוא שוגר לחלל בחללית שנג'ואו 5 ממרכז שיגור הלוויינים בגְ'יוֹצְ'וֵ'ן ב-15 באוקטובר 2003 בשעה 01:00 UTC (0900 שעון מקומי). שמו של הטייקונאוט הראשון נודע לתקשורת רק יום אחד לפני השיגור.
יאנג ליוויי הוא אומנם האזרח הסיני הראשון בחלל אך הוא לא הסיני (מבחינת המוצא) הראשון בחלל. האסטרונאוט טיילור וואנג (נולד בבייג'ינג והפך לאזרח ארצות הברית ב-1975) טס במעבורת החלל צ'לנג'ר במשימת STS-51-B ב-1985.