google/wiki40b huggingface dataset:
אברהם טל (עיתונאי)

אברהם טל (נולד ב-17 באוגוסט 1933) הוא עיתונאי כלכלי ישראלי, חבר הנהלת מערכת הארץ ובעל טור בעיתון עד ל-2006. הגיש וערך את תוכנית הרדיו "שעה קלה על כלכלה" ששודרה בגלי צה"ל בשנים 1977–2001 וערך את כתב העת "ניהול" של המרכז הישראלי לניהול.

ביוגרפיה

טל נולד ב-1933 בגרמניה כחצי שנה לאחר עליית הנאצים לשלטון, ובשנת 1936 עלה לארץ ישראל. את לימודיו היסודיים עשה בבית הספר כצנלסון בגבעתיים ובבית הספר יהל"ם שברמת גן (1939–1947), ולאחר מכן למד בבית הספר אהל שם שברמת גן (1947–1951). בצה"ל שירת בחיל מודיעין בין השנים 1951–1953.
בשנים 1953–1956 למד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנים 1961–1962 למד לימודי תעודה במינהל ציבורי במחלקה למדע המדינה באותה האוניברסיטה. בשנים 1968–1969 למד מדיניות ציבורית במסגרת קורס חד-שנתי ב"בית הספר למדיניות ציבורית על-שם וודרו וילסון" באוניברסיטת פרינסטון שבניו ג'רזי, ארצות הברית.
בשנים 1958–1961 היה מנהל לשכת מבקר המדינה והמשיך לעבוד בלשכה עד 1972. בשנים 1958–1972 כתב עבור עיתון "הארץ" בשם העט "אלי רביב". ב-1972 החל לעבוד כעורך כלכלי בעיתון "הארץ", בעל טור וחבר הנהלת המערכת עד ל-2006.
בשנים 1977–2001 היה עורך ומגיש התוכנית "שעה קלה על כלכלה" בתחנת הרדיו גלי צה"ל. בשנים 1977–2003 היה עורך "ניהול - כתב העת של מנהלי ישראל" שיצא לאור על ידי המרכז הישראלי לניהול.
ויה סקרה

הויה סקרה או הסקרה ויה (בלטינית: Via Sacra - "הדרך הקדושה") הייתה הרחוב הראשי של רומא העתיקה. הדרך הובילה לאורך הפורום הרומאי, צפונית לגבעת הפלטין לעבר פסגת גבעת הקפיטולין. לאור דרך זה נערכו התהלוכות הדתיות ותהלוכות הניצחון.
לפני התקופה הקיסרית, שני רחובות בלבד בתוך העיר רומא נשאו את התואר "דרך": ויה סקרה וויה נובה. 
הדרך החלה בראש הוליה - שם נקראה בשם "summa Sacra via", בסמוך למקום בו עמד למקדש יופיטר סטאטור, ולימים במקום בו הוצב שער טיטוס, והמשיך מערבה לקצה המזרחי של הפורום, בסמוך למקדש וסטה.
גובה של הדרך נע 28.3 מטרים בקציה המזרחי, ל-11.9 מטרים או 12.5 מטרים מעל פני הים, במרכז הפורום, 14 מטרים בסמוך למקדש רומולוס וכ-27 מטרים מעל פני הים בסמוך לגבעת הפלטין. בסמוך לדרך ניצבו מקדשים רבים וכן בית הבתולות הוסטליות, במערב הדרך נמצאים מקדשי יוליוס קיסר וקשת אוגוסטוס.
לאחר בניית הרג'יה ומקדש דיוויוס יוליוס בשנת 36 לפנה"ס עברה הדרך מצפון למבנים אלה, ופנתה דרומה לעבר מקדש קסטור.
בתקופת הקיסר אוגוסטוס היה רוחבה של הדרך כ-5 מטרים. לימים הוצרה הדרך, ונבנו מבנים על חלקיה.
בתקופת נירון שונה נתיב הדרך במקצת, בשל מפעלי הבניה שבנה בפורום. 
נוסף על מקדשים ומבני ציבור, היו לאורך הדרך מבני מגורים וחנויות - בעיקר חנויות תכשיטים. בתקופות שונות נהרסו חלק ממבני המגורים והחנויות שהיו לאורך הרחוב והדרך הורחבה ל-23 מטרים, ובתקופת קונסטנטינוס עת הוקמה בזיליקת קונסטנטינוס אף ל-30 מטרים.
CfA2 Great Wall

CfA2 Great Wall הוא מבנה קוסמי המכונה קיר גדול (Great Wall). זהו אוסף צבירי-על של גלקסיות, המקובצים יחד, ונעים ביקום כיחידה אחת, שהתגלה בשנת 1989. הוא נמצא במרחק 200 מיליון שנות אור מכדור-הארץ.
אורכו 500 מיליון שנות אור, רוחבו 300 מיליון שנות אור ועוביו 15 מיליון שנות אור. עד לשנת 2003, נחשב קיר גדול זה למבנה הגדול ביותר הידוע ביקום.
ב-20 באוקטובר 2003, התגלה הקיר הגדול Sloan Great Wall, במרחק של מיליארד שנות אור מכדור הארץ. ה-Sloan Great Wall ארוך, כמעט פי שלושה מה-CfA2 Great Wall.
לואיק רמי

קריירה

רמי נולד בריליאו-לה-פאפ שבמחוז רון להורים ממוצא מרטיניקי. את שנות הנוער הוא התחיל בקבוצת ASPTT ליון וב-1999 עבר לאולימפיק ליון שם גם חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו בשנת 2006. בינואר 2008 הוא הושאל ללאנס לחצי עונה שבסיומה הוא שם לליון. באותו קיץ הוא נמכר לניס תמורת 8 מיליון אירו, הסכום הגבוה ביותר בו ניס רוכשת שחקן. ב-2010 הוא הצטרף לקבוצת מרסיי. בעונתו הראשונה הוא הבקיעה 18 שערים ב-41 משחקים, בכל המסגרות. ובעונתו השנייה 22 ב-47 משחקים, כאשר יחד עם מתייה ולבואנה הם אחראיים על מעל 50% משערי הקבוצה. במחזור האחרון הוא נפצע, פציעה שבעקבותיה הוא לא שותף ביורו 2012 ומפסיד את אימוני טרום עונה 2012/13. בעקבות הפציעה הוא איבד את מקומו בהרכב הפותח ומשחק פחות. בינואר 2013, מפני שהוא לא שיחק הרבה, הוא מעדיף לעבור לאתגר הבא ומצטרף לקווינס פארק ריינג'רס מהפרמייר ליג. הוא מבקיע 6 שערים ב-14 משחקים אך זה לא מנע מקווינס פארק ריינג'רס לרדת ליגה. בעקבות זאת הוא עבר לניוקאסל יונייטד בהשאלה לעונת 2013/14.
ב-31 באוגוסט 2014, הושלמה עסקת העברתו של רמי לצ'לסי. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה נגד סוונסי סיטי כאשר נכנס כמחליף, והבקיע את שער הבכורה בקבוצה בניצחון 2–4.
ב-30 באוגוסט 2016 הושאל רמי לקריסטל פאלאס עד לסיום העונה. ב-1 בספטמבר 2017 חתם רמי בלאס פאלמס לשנתיים.
ב-28 בינואר 2018 הושאל רמי לחטאפה. ב-13 ביולי 2018 חתם רמי בליל.

נבחרת צרפת

בנובמבר 2007 שיחק לראשונה בנבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21. הוא שיחק בה במשך שנתיים בהן שותף ב-11 משחקים והבקיע 3 שערים. במרץ 2008 הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של צרפת כמחליף של תיירי הנרי. הוא השתתף במוקדמות יורו 2012 ואף כבש 2 שערים. נכלל בסגל נבחרת צרפת ליורו 2012 אולם בעקבות פציעה לא נסע לטורניר. הפציעה שיבשה לו את הקריירה, ומנעה ממנו גם לשחק בנבחרת הלאומית ורק במאי 2013, שנה לאחר הפציעה, הוא שב לנבחרת למשחקי מוקדמות מונדיאל 2014. תחילה נכלל בסגל המורחב של צרפת למונדיאל 2014 אך בעקבות מספר פציעות של שחקנים בסגל הצרפתי, הוא נסע להשתתף בטורניר שנערך בברזיל.
ג'ניס ג'ופלין

ההתחלה

ג'ניס ג'ופלין נולדה בבית החולים St. Mary בפורט ארתור שבטקסס, בשנת 1943. היא נולדה לדורותי, מרצה במכללה ולסת', מהנדס במפעל לשמן. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון תומאס ג'פרסון בשנת 1960. במהלך לימודיה היא הייתה שנואה על ידי חלק גדול מתלמידי בית הספר, עקב זה שהאמינה בשוויון זכויות לשחורים ולבנים. לאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין, אך לא סיימה את לימודיה שם. במהלך לימודיה היא החלה לשיר בלוז ופולק עם חברים.
ג'ופלין עברה מטקסס לסן פרנסיסקו בשנת 1963, ובמשך תקופה מסוימת עבדה לעיתים קרובות כזמרת פולק. בסן פרנסיסקו הלכה וגברה צריכת הסמים שלה, והייתה ידועה כמכורה לסמים ממריצים וצורכת קבועה של הרואין. במהלך כל הקריירה שלה הייתה שתיינית כבדה, וסימן ההיכר שלה היה ליקר מסוג "סאות'רן קומפורט".

להקת Big Brother & The Holding Company

לאחר שהייה בפורט ארתור לצורך התאוששות, חזרה ג'ופלין לסן פרנסיסקו בשנת 1966, והצטרפה ללהקת "Big Brother & The Holding Company", להקה שהתחילה לצבור מוניטין בקהילת ההיפים המתפתחת של הייט אשבורי. הלהקה חתמה חוזה עם חברת תקליטים קטנה בשם Mainstream Records והוציאה אלבום בשנת 1967. הסינגלים הראשונים שהוציאו נכשלו, והאלבום לא היווה הצלחה עד הוצאת האלבום השני.
הפריצה הגדולה של הלהקה באה עם הופעתם בפסטיבל הפופ של מונטריי, שבו ביצעה הלהקה את שירה של ביג מאמא ת'ורנטון, "Ball and Chain". אלבומם "Cheap Thrills" שיצא ב-1968 בשילוב ההופעה במונטריי, הפך את ג'ופלין לאחת מכוכבות המוזיקה המובילות של סוף שנות ה-60.

קריירת הסולו

לאחר פרישתה מלהקת Big Brother, הקימה ג'ופלין להקת ליווי חדשה בשם Kozmic Blues Band. בשיתוף עם להקה זו, היא הוציאה בשנת 1969 את אלבומה השלישי "!I Got Dem Ol' Kozmic Blues Again Mama". בשנה זו היא גם הופיעה בפסטיבל וודסטוק. הרכב זה התקבל באדישות והתפרק במהרה.
בהמשך, הרכיבה ג'ופלין הרכב חדש בשם Full Tilt Boogie Band, שנחשב להרכב הליווי הטוב ביותר איתו עבדה. עם הרכב זה הוציאה את אלבומה הרביעי והאחרון, "Pearl", בשנת 1971. אלבום זה היה האלבום הנמכר ביותר במהלך הקריירה הקצרה שלה, ובין השאר הופיע בו השיר "Me & Bobby McGee", ביצוע של ג'ופלין לשירו של כריס כריסטופרסון שהפך להיות הסינגל המצליח ביותר שלה.

מותה

במהלך עבודתה על האלבום הרביעי נפטרה ג'ופלין כתוצאה ממנת יתר של הרואין טהור. היא נפטרה בחדרה במלונית בלוס אנג'לס ב-4 באוקטובר 1970, בת 27 בלבד (ובכך הצטרפה ל"מועדון 27"). הדברים האחרונים שהספיקה להקליט היו השיר "Mercedes Benz", וברכת יום הולדת לג'ון לנון, שהקליטה ב-1 באוקטובר. מותה של ג'ופלין הכה את עולם המוזיקה בתדהמה, בעודו אבל על בן גילה, ג'ימי הנדריקס, שנפטר בנסיבות דומות רק כשלושה שבועות קודם לכן.
גופתה של ג'ופלין נשרפה בווסטווד, קליפורניה, ואפרה פוזר באוקיינוס השקט. האלבום שעליו עבדה באותו זמן, "Pearl", יצא כשישה חודשים לאחר מותה וכלל ביצוע מוזיקלי לשירו של ניק גרבניטס, "Buried Alive In the Blues", שג'ופלין לא הספיקה לשיר בו והוא מושמע באלבום כקטע אינסטרומנטלי.
בעקבות מותה של ג'ופלין כתב לאונרד כהן את השיר chelsea hotel. בשיר הוא מתאר מפגש אקראי ביניהם המתרחש במלון צ'לסי - מרכז בוהמי, ומתוארים בו יחסי מין ארעיים וחסרי משמעות בין כהן לג'ופלין כדוגמה לדרך ההתייחסות לאהבה הרווחת בין מפורסמים. השיר העברי "פרח משוגע" (מילים: רחל שפירא, לחן: מוני אמריליו) נכתב אודות ג'ניס ג'ופלין.
סרט הקולנוע "רוז" (The Rose), בכיכובה של בט מידלר מבוסס בקווים כלליים על חייה של ג'ופלין.
מחוז וסטצ'סטר

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
קללת קנדי

קללת קנדי (באנגלית: Kennedy curse) הוא ביטוי פופולרי המשמש לתיאור סדרה של אסונות ומקרי מוות בגילאים צעירים שאירעו במשפחת קנדי האמריקאית. טד קנדי תהה בפומבי האם אכן תלויה קללה על המשפחה במהלך עדותו בפרשת צ'פקווידיק בשנת 1969. עם זאת, ספקנים רבים טוענים כי כל האירועים שאירעו אינם חריגים במשפחה גדולה כל כך.

כרונולוגיה

אירועים שפגעו במשפחת קנדי על פי סדר כרונולוגי:
ניסויים בבני אדם

מבחינת השיטה המדעית, ניסוי בבני אדם הוא מחקר מדעי שהמושא שלו הוא בני אדם ושבו המדען משווה שני מצבים, שבאחד מהם הוא מחולל שינוי משמעותי בסביבתם המיידית או בחייהם של בני האדם המשתתפים במחקר. שינוי זה מאפשר לבדוק השערה בדבר קשר סיבה ומסובב בין הגורם שהמדען חולל בו שינוי, לבין גורמים אחרים במערכת המחקר. שינוי זה הכרחי כדי להגדיר את המחקר כניסוי.
מבחינת האתיקה המקצועית של המדע, גם מחקרים שאין בהם שינוי מכוון משמעותי במערכת הנבדקת, הכוללת בני אדם, ועל כן הם למעשה תצפית מדעית בבני אדם, מוגדרים כניסוי בבני אדם.
סוג מקובל של ניסויים בבני אדם נערך בתחום מדעי הרפואה ובודק יעילות ובטיחות של טיפול רפואי בבני אדם. ניסוי מסוג זה נקרא ניסוי קליני. במקצועות פרא-רפואיים ובפסיכותרפיה נערכים ניסויים הדומים לניסויים קליניים, עד כמה שהדבר מתאפשר.
ניסויים אחרים בבני אדם אינם בודקים דרך לטפל בבני אדם. ניסויים בבני אדם שאינם ניסויים קליניים נערכים ברבים מענפי הפסיכולוגיה, במדעי חברה אחרים, בחינוך ובתחומי טכנולוגיה שונים כמו בהנדסת אנוש.
רקוויאם (דיריפלה)

הרקוויאם של דיריפלה, אופ' 9, הוא יצירה פרי עטו של המלחין הצרפתי מוריס דיריפלה לטקסט הרקוויאם הקתולי, בהשמטת מזמור הדיאס אירה. היצירה נכתבה בשלושה תזמורים שונים: לעוגב וקולות, לעוגב תזמורת קאמרית וקולות ולעוגב, תזמורת מלאה וקולות. הרקוויאם יצא בשנת 1947 בהוצאה של אוגוסט דוראן, והוא נחשב ליצירתו הידועה ביותר של דיריפלה.

הלחנה וביצוע

הרקוויאם הוזמן מדיריפלה על ידי ממשלת צרפת של וישי בשנת 1941, אולם כתיבתו התארכה, ובשנת 1944 כשנפלה צרפת של וישי היצירה לא הושלמה עדיין. דיריפלה סיים לכתוב את הרקוויאם בסופו של דבר בשנת 1947 והוציא את תוויו לאור בהוצאת אוגוסט דוראן. היצירה הוקדשה לזכר אביו של דיריפלה. ביצוע הבכורה של הגרסה התזמורתית הגדולה התרחש ב-2 בנובמבר 1947 בפריז, על ידי התזמורת הלאומית של צרפת, בניצוחו של רוז'ה דזורמיה.

היצירה

בעת שהוזמנה ממנו היצירה, עבד דיריפלה על סוויטה המורכבת ממוטיבים הלקוחים ממזמורים גרגוריאנים. דיריפלה שילב את הרעיונות מסוויטה זו ברקוויאם. הרקוויאם מתבסס על הלחנים הגרגוריאנים של המזמורים הכלולים בו ומפתח אותם, כמעט כל התמות ברקוויאם לקוחים מהמזמורים הגרגוריאנים. דבר זה יוצר לרקוויאם אופי מיוחד. 
בהשראת הרקוויאם של פורה, השמיט דיריפלה מן הרקוויאם שלו את מזמור הדיאס אירה העוסק ביום הדין, ומהווה באופן מסורתי חלק מרכזי ברקוויאם. דיריפלה אמר שהשמטה זו נועדה ליצור אופי הרהורי ונוגה יותר לרקוויאם. דיריפלה צירף לרקוויאם מזמורים שאינם חלק הכרחי מן המיסה: הליברה מה והאין פארדיסיום, שני קטעים אלו גם נחשבים לקטעים נוגים ומהורהרים ולא "מפחידים" כמו הדיאס אירה. 
ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות.

הרכבים

היצירה הולחנה על ידי המלחין עצמו בשלושה תזמורים שונים, בכולם יש עוגב, מקהלה מעורבת של ארבע קולות ושני סולנים: מצו סופרן ובריטון. בגרסה הראשונה ההרכב כולל תזמורת מלאה, עוגב וקולות אנושיים, בגרסה השנייה התזמורת מוקטנת ובגרסה השלישית יש רק קולות אנושיים ועוגב. הגרסה הראשונה היא זו שהתפרסמה בשנת 1947 שתי הגרסאות האחרות פורסמו על ידי המחבר בשנת 1961. בגרסה לתזמורת סימפונית מלאה תפקיד העוגב מצומצם למדי; בגרסה עם תזמורת מוקטנת תפקיד העוגב משמעותי יותר, ובגרסה לעוגב ומקהלה ללא תזמורת תפקיד העוגב הוא הגדול ביותר, ונחשב קשה ווירטואוזי. 
ההרכב של הגרסה הקטנה כולל (בנוסף לעוגב ולקולות): 3 חצוצרות, נבל, טימפני וסקציית כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים). 
ההרכב של הגרסה הגדולה כולל (בנוסף לעוגב ולקולות): 3 חלילים (שניים מהם מוכפלים על ידי פיקולו), 2 אבובים (אחד מהם מוכפל על ידי קרן אנגלית), קרן אנגלית, 2 קלרניתות, קלרנית בס, 2 בסונים, 4 קרנות, 3 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, מצילתיים, תוף בס, גונג, צ'לסטה, נבל וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).
קשישטוף קישלובסקי

ביוגרפיה

קישלובסקי נולד לאב מהנדס, ובעקבות מחלת השחפת בה לקה האב, נדדה המשפחה מוורשה לכל מקום בו יכלו למצוא טיפול מתאים. בגיל 16 החל ללמוד בבית ספר לכבאות, אך בשלב מוקדם נשר מהלימודים ועבר ללמוד בימוי תיאטרון בבית הספר הטכני לתיאטרון בוורשה. קישלובסקי השלים את לימודי הקולנוע בבית הספר לקולנוע בלודז' לאחר שנכשל שלוש פעמים במבחני הקבלה. שם גם למד הבמאי רומן פולנסקי.
בראשית דרכו יצר קישלובסקי סרטים דוקומנטריים שעסקו בחיי היומיום של מעמד הפועלים בפולין. החל משנת 1975 החל ליצור סרטים עלילתיים, ובשנת 1979 זכה לראשונה בהכרה ממסדית, עם זכייתו בפרס הראשון בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע במוסקבה.
קישלובסקי מת בגיל 54 בוורשה במהלך ניתוח לב פתוח בעקבות התקף לב. ידידו הקרוב זביגנייב פרייזנר, שהלחין פסקולים לכמה מסרטיו (לרבות טרילוגיית שלושת הצבעים), הלחין לזכרו את היצירה רקוויאם לחבר שלי.

יצירות בולטות

סרטו "שלושת הצבעים: כחול" זכה בשנת 1993 בפרס ראשון בפסטיבל הסרטים בוונציה. הסרט "כחול" פתח טרילוגיה של סרטים המתארת את האיחוד האירופי דרך שלושה משלים (כל אחד מהסרטים). כחול - מתייחס לחירות, לבן - מתייחס לשוויון, ואדום - מתייחס לאחווה, שלושת צבעי הדגל הצרפתי המתייחסים בהתאמה לשלושת העקרונות של המהפכה הצרפתית. ב"כחול" שיחקו ז'ולייט בינוש, שרלוט ורי ובנואה רז'ן.
סרטיו העלילתיים הבולטים ביותר של קישלובסקי הם "חייה הכפולים של ורוניק", "דקלוג (עשרת הדיברות)" ו"שלושת הצבעים: כחול, לבן, אדום".
למרות שטען כי הוא פורש מעולם הקולנוע לאחר שהשלים את הטרילוגיה "שלושת הצבעים", הרי שעד מותו עבד על טרילוגיה חדשה, אותה לא הספיק להשלים. שלושת התסריטים שנותרו בלתי גמורים הושלמו על ידי במאים צעירים ועד כה הופקו שניים מסרטי הטרילוגיה: "שמים" (Heaven, 2002), שבוים על ידי טום טייקר, ו"גיהנום" (Hell, 2005), שבוים על ידי דניס טנוביק.
ג'וניה

היסטוריה

ישנם תיעודים לעיר עוד מאמצע המאה ה-19, שם נאמר כי אוכלוסייתה מונה כ-2,500 איש, והיא משמשת בעיקר למסחר אזורי, ולא למגורים.
בשנת 1913 העיר סבלה ממיתון כלכלי, שהתחזק במיוחד בשנות מלחמת העולם הראשונה. כתוצאה מכך, תושבים רבים עזבו. הפיתוח והצמיחה חזרו לעיר בשנות ה-20.
עם תחילת מלחמת האזרחים במדינה, אנשי רבים ברחו לעיר, שנחשבה לבטוחה יחסית.
אסטון מרטין One-77

נתונים טכנים

ל-77 (קיצור לשם המלא) יש מנוע V12 שמפיק 750 כ"ס ותיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים בת 6 הילוכים והיא מאיצה מ-0 ל-100 ב-3.6 שניות. היא מבוססת על אסטון מרטין DB9 והיא גם גרסה משודרגת של אסטון מרטין DBS.
מספר מצולע

במתמטיקה, מספר מצולע, הוא מספר של עצמים, כגון חלוקי נחל, שאפשר לארגן כקודקודים של שרשרת מצולעים משוכללים בעלי קודקוד משותף. מקורם בחשיבה הפיתגוראית על מספרים, שלפיה יש לייצג אותם באמצעות עצמים מוחשיים. הדוגמאות הפשוטות ביותר הן מספרים משולשיים, שהם מספרים מהצורה , ומספרים ריבועיים, מהצורה . באופן כללי, מספרים שאפשר לסדר כקודקודים של שרשרת מצולעים בעלי k צלעות הם מהצורה: , כאשר  הוא המספר המשולשי ה-n-1. נוסחה זו מוצדקת על ידי חלוקת המצולע למשולשים.
מתמטיקאים במאות ה-17 וה-18 עסקו במספרים מצולעים. פרמה שער את משפט המספרים המצולעים. ב- 1730 מצא אוילר את הנוסחה הכללית למספרים שהם גם משולשים וגם ריבועיים, באמצעות פתרון של משוואת פל מתאימה.
אסקווייר

היסטוריה

הגיליון הראשון של המגזין יצא באוקטובר 1933 והעורכים והמייסדים היו דייוויד סמארט והנרי ג'קסון. מאוחר יותר הפך למגזין מעודן יותר עם דגש על אופנת גברים. בין הכותבים המפורסמים שתרמו לעיתון נמנים ארנסט המינגוויי, פרנסיס סקוט פיצג'רלד, אלברטו מורביה, אנדרה ז'יד וג'וליאן האקסלי.
בשנות השישים היה העיתון בין החלוצים אשר קידמו את גל הניו-ג'ורנליזם עם תרומתם של כתבים כמו נורמן מיילר, טים אובריאן וטום וולף. המגזין נמכר על ידי בעליו המקוריים לקליי פלקר בשנת 1977 אשר מכר אותו שנתיים לאחר מכן לחברת "13-30". בשנת 1986 נסגרה החברה והעיתון נמכר ולתאגיד הרסט המנהל אותו עד היום.
דייוויד מ. גריינג'ר מונה לעורך העיתון ביוני 1997 ומאז זכה העיתון במספר פרסים. לפני הגעתו למגזין היה גריינג'ר עורך במגזין GQ במשך שש שנים.
מפצח אגוזים

מַפְצֵחַ אֱגוֹזִים הוא כלי שנועד לשבירת ופיצוח קליפת האגוז על מנת להגיע אל תוכנו. קיימים מפצחי אגוזים בעיצובים שונים, הכוללים מנופים, ברגים ומנגנונים שונים. קיימים גם מפצחים המעוצבים בצורה המדמה אדם אשר שיניו הן אלו המשמשות לפיצוח האגוז, אך מרביתם מיועדים לקישוט.

היסטוריה

אגוזים פוצחו לאורך ההיסטוריה, באמצעות פטיש וסדן, שלעיתים קרובות היה עשוי מאבן. אגוזים מסוימים, כמו למשל אגוזי מלך, פוצחו על ידי החזקת האגוז בכף היד והפעלת לחץ עם כף היד או האגודל, או באמצעות אגוז נוסף. הכלים הראשונים ששימשו לפיצוח אגוזים הופיעו במאה הרביעית והשלישית לפני הספירה, והיו פרימיטיביים בהרבה מהמפצחים המודרניים. מפצחי האגוזים העתיקים פעלו בצורות שונות, וכללו גם מפצחי בורג, אשר עקרון פעולתם הוא לחץ המופעל על האגוז על ידי סיבוב הבורג.
מפצח האגוזים המודרני, הוא בדרך כלל דומה לצבת, אך נקודת הציר נמצאת בקצהו מעבר לאגוז, ולא באמצע. ייצור מפצחים הפועלים על עקרון של לחץ דרך ציר, החל ככל הנראה ביוון העתיקה. החומרים ששימשו לייצור נעו בין כסף, ברזל יצוק, ברונזה, ועץ (בעיקר בצרפת ואיטליה). לעיתים רחוקות יותר, יוצרו גם מפצחים מפורצלן. פעמים רבות מפצחים אלו עוצבו בצורות בני אדם ובעלי חיים.
בסיפורי קנטרברי מהמאה ה-14, מוזכרים מפצחי האגוזים.
בשנת 1913 רשם איש העסקים הנרי קוואקנבוש פטנט על מפצח אגוזים המבקע את הקליפה בצורה שאינה יכולה לגרום נזק לאגוז עצמו.
שימוש נוסף שנעשה בכלי, הוא פיצוח שריונם של סרטנים ולובסטרים על מנת להוציא את בשרם לחוץ.

בתרבות

לפחות מאז המאה ה-15, קיימים מפצחי אגוזים מעץ המגולפים בצורת חייל, אביר, מלך או בני אדם בעלי תפקידים דומים. בגרמניה, מפצח אגוזים נחשב כסמל לסימן טוב. אגדת עם מספרת כי יצרנית בובות ניצחה אתגר פיצוח אגוזים, על ידי יצירת בובת מפצח אגוזים, אשר פיה שימש לפצח את האגוזים. מפצלי האגוזים האלה מעוצבים בצורת אדם עם פה גדול, אשר נפתח על ידי הרמת מנוף בחלקו האחורי של הפסלון. האגוז מוכנס לפיו של הפסלון ועל ידי הלחץ המופעל מהורדת המנוף, מתפצחת קליפת האגוז. מפצח אגוזים דומה היה בדמות אריה, שהאגוז הוכנס לפיו וזנבו שימש כמנוף לפיצוח. מפצח האגוזים המודרני בסגנון זה משמש לקישוט, בעיקר בחג המולד, כהוא משמש כחלק מסמלי החג. הבלט מפצח האגוזים של צ'ייקובסקי, קיבל את שמו על שם סמלי החג.
לאחר מלחמת העולם השנייה, מפצחי נוי דקורטיביים הפכו פופולריים בארצות הברית, בעקבות ההפקה הראשונה של הבלט " מפצח האגוזים" ב -1940 וחשיפת חיילים אמריקאים לבובות בזמן המלחמה.
כמה אמנים ביניהם מייק אולדפילד, השתמשו בצלילים שהושמעו על ידי מפצח אגוזים, כחלק מיצירותיהם.
טקס מרפי

טקס מרפי (מאנגלית: Tex Murphy) הוא דמות בדיונית של גיבור בסדרת משחקי הרפתקה שפרסמה חברת "Access Software", בין השנים 1989–1998. טקס הוא בלש פרטי שלומיאל, וביש גדא, המתגורר בסן פרנסיסקו באמצע המאה ה-21. בעתיד הדיס-אוטופי שלאחר מלחמת העולם השלישית, השמים זורחים תמיד באדום קרינתי, ורוב תושבי העולם הפכו למוטנטים בעלי הופעה חיצונית מעוותת ודוחה. בשונה מרוב תושבי העולם, טקס שייך למיעוט שלא עבר מוטציה, ומכונה בכינוי הגנאי "נורם" (קיצור של "נורמאלי"). המוטיב העתידני במשחק שואל רבות מספרות וסרטי מדע בדיוני ובפרט מהספר "האם אנדרואידים חולמים על כבשים חשמליות?" (מאת פיליפ ק. דיק), ומסדרת הסרטים "בלייד ראנר". את טקס מרפי מגלם כריס ג'ונס, מעצב משחקי מחשב, שהקים את חברת access, יחד עם אהרון קונרס, והיה בעליה, עד שנרכשה על ידי מיקרוסופט.

פרקי הרדיו

כדי לענות על דרישות המעריצים לפרטים נוספים בעלילת טקס מרפי, הוציאו כריס ג'ונס ואהרון קונרס סדרה של 6 פרקי עלילה ששודרו ברדיו ב-2001. בסדרה כיכבו מספר קולות של דמויות מקוריות מן המשחקים, ביניהם ג'ונס עצמו בתפקיד טקס. פרקים אלו ניתנים להורדה באתר המעריצים הבלתי-רשמי של טקס מרפי.

היסטוריה

המשחק האחרון בסדרה "טקס מרפי: המפקח" שוחרר בשנת 1998. מאז, חברת Access, נקנתה על ידי מיקרוסופט, נמכרה ל-"Take-Two Interactive", ובסופו של דבר נסגרה. במשך שנים זכויות היוצרים לסדרה היו בבעלות מיקרוסופט ו-Take-Two, וניסיונות ליצור כותר חדש בסדרה לא יצאו לפועל.
בשנת 2007 נסגרה חברת Access (ששמה שונה ל-"Indie Built") על ידי מיקרוסופט, ומספר יוצאי חברת Access, בראשם ג'ונס וקונרס הקימו את חברת "Big Finish Games" (החברה יצרה 4 משחקי קז'ואל, הראשון ביניהם בשם "3 Cards to Midnight").
בשנת 2008, Big Finish Games, רכשו מחדש את זכויות היוצרים למשחקי עבר ומשחקים עתידיים בסדרת "טקס מרפי". 
בקיץ 2009, פרסם האתר "Good Old Games" את 5 המשחקים בסדרת טקס מרפי להורדה.

אפקט טסלה

הכותר השישי החל תחת שם הקוד "פרויקט פדורה" והוכרז לראשונה ביולי 2009 באתר Big Finish Games, ללא פרטים כלל. תחילה שקלו ליצור משחק קז'ואל בה תופיע דמותו של טקס, אך הגיעו למסקנה שמוצר כזה לא ירצה את מעריצי משחקי הקז'ואל או את מעריצי משחקי טקס הישנים. במקום זה, החליטו ב-Big Finish להשתמש ברווחיהם מהמשחקים הנוכחיים שלהם על מנת ליצור משחק הרפתקה חדש בסדרת טקס. 
בתחילת 2012 החלו Big Finish לבחון עלויות ליצירת המשחק בטכנולוגיות חדשות וגילו כי על אף שהמחירים ירדו, עדיין אין בידיהם מספיק משאבים ליצירת משחק שיעמוד בסטנדרטים של קודמיו בסדרה.
לאחר שזיהו גל הצלחות למימון משחקי הרפתקאות דרך אתר Kickstarter (משחקי Double Fine Adventure ו-Wasteland 2), החליטו Big Finish לפתוח באתר קמפיין משלהם. הפרויקט נפתח ב-15 במאי 2012, ויעד המימון נקבע ל-450,000 דולר (כאשר Big Finish יממנו 300,000 דולר נוספים).
הפרויקט עבר את יעד הרף 8 ימים לפני סיומו, והסתיים בהצלחה ב-16 ביוני כשהגיע לסך של 612,489 דולר ועבר את היעד ב-36% (598,104 דולר דרך Kickstarter, ו-14,385 נוספים דרך PayPal). עקב התקציב הנוסף, הכריזו Big Finish על מספר תוספות למשחק: עולם המשחק יורחב (יתווספו אתרים לסמטת צ'נדלר), פס-קול המשחק יבוצע על ידי תזמורת מקצועית, ויתווסף סימולטור גולף כ"משחק בתוך משחק".
תהליך הפקת המשחק החל ב-18 ביוני 2012. המשחק יצא ב-7 במאי 2014 תחת השם הרשמי "Tesla Effect: A Tex Murphy Adventure"
חנן וינטרניץ

חנן וינטרניץ (11 במרץ 1914 - 3 בנובמבר 1995) היה מוזיקאי, מעבד מנצח ומלחין ישראלי.

קורות חיים

וינטרניץ נולד במזרח בוהמיה (כיום - צ'כיה). עוד מילדות ספג חינוך מוזיקלי. אמו נגנה בכינור ואביו בפסנתר. בהשפעת אביו שהיה עורך דין פנה ללימודי משפט בפראג וב-1938 קיבל תואר דוקטור למשפטים.
ביחד עם סיום לימודי המשפטים סיים את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון בפראג.
ב-1939 נישא לפאולה (לבית פלדמן) והזוג הצליח להשיג אשרת עלייה לארץ ישראל. עם עלייתו התקבל לעבודה כמעבד ומלווה בפסנתר בתזמורת של קול ירושלים. עם הקמת המדינה ניצח על תזמורת קול ישראל שהפכה לאחר מכן לתזמורת הסימפונית ירושלים רשות השידור. בשנת 1960, נימנה בין מקימי תזמורת הבידור של קול ישראל ושימש בה כמלחין ומעבד הבית.
וינטרניץ עבד בחברות התקליטים המובילות, הד ארצי, מקולית, סי בי אס ישראל ועוד. הוא כתב מאות עיבודים לשירים, שבוצעו על ידי יהורם גאון, יפה ירקוני, שושנה דמארי, חוה אלברשטיין, בני ברמן, אופירה גלוסקא, שמעון בר, חדווה עמרני, ליאור ייני, בני אמדורסקי, הדסה סיגלוב, נחמה הנדל, גדעון זינגר, רמה סמסונוב, אברהם פררה, מייק בורשטיין, אורי שבח, מיכל טל, עדנה לב, צמד העמרנים, שרה בדישי, דודו פישר, להקת הנח"ל, להקת בצל ירוק, להקת איילון ועוד.
ייחודו כמוזיקאי הוא בכתיבת עיבודים להרכבים תזמורתיים מגוונים ובליווי כפסנתרן. עיבודיו מתאפיינים בתזמור רגיש וקפדני ובתכנים ורצפים הרמוניים לא שיגרתיים (לעיתים קרובות אף לא צפויים), בהתייחס ללחן שבבסיס העיבוד. במקביל, עשה וינטרניץ שימוש מגוון במבנים קונטרפונקטיים שעל אף פשטותם התחבירית, נשמעים מורכבים ומעניינים ונטמעים כחלק חי בלחן העיקרי. כך גם לגבי הקדמה וקטעי ביניים בין בתים שונים של שיר שעובד על ידו. לרב, לא חזר וינטרניץ על אותו עיבוד בבתים חוזרים של שיר, אלא כתב לכל בית עיבוד בהתאם לרוח התמליל. כך גם לגבי זמר או זמרת שונים שביצעו שיר זהה.
רבגוניותו של וינטרניץ התבטאה בכתיבת עיבודים ובליווי פסנתרני עשיר ללחניהם של יוצרים מכל הסוגות במשך כ 50 שנה. בכלל זה, ללחניהם של רב המוזיקאים הישראליים שיצרו בשנות פעילותו, ליצירות מהספרות הקלאסית והקלה לדורותיהם, לפסטיבלי הזמר הישראליים (הכללי, המזרחי והחסידי), לשירי ילדים, לשירי קודש ויצירות חזנות בביצוע אמנים כנפתלי הרשטיק, משה שטרן, דוד קוסביצקי משה קוסביצקי ועוד. כן ליווה בפסנתר אמנים בינלאומיים שהגיעו לישראל, ביניהם אמה סומאק ולארי אדלר, שברפרטואר שלהם נכללו חמרים ממחזות זמר, שירי עם ויצירות מהספרות הקלה והקלאסית. בד בד, זכורים עיבודיו בסיגנונות רוק, לטינו אמריקאי, ג'אז (כגון לשירים "מלאך אדוני" ללחן של ליאור ייני ובביצועו, "מקהלה עליזה" ללחן של נורית הירש בביצוע חוה אלברשטיין, "שיתפוצץ" ללחן של פרנק פלג, בביצוע רחל אטאס).
זיקתו המיוחדת ומומחיותו בשדה העיבוד המוזיקלי התבטאה גם בשנות פעילותו כמורה ומרצה בבתי ספר למוזיקה ובאקדמיה למוזיקה בת"א וכן בעבודת מחקר אותה כתב במשך למעלה משני עשורים, בנושא העיבוד במוזיקה מהמאה ה-13 ועד המאה העשרים.
בין יצירותיו כמלחין נכללות המוזיקה לסרט "דן וסעדיה", להצגת "הרופא בעל כורחו" של מולייר שהוצגה בהבימה וכן הפתיחה התזמורתית "100 יצירות ב-10 דקות", בה משתלבים קטעים מיצירות מוכרות מהספרות הקלאסית, בתוך מתווה קונטרפונקטי מקביל. זוהי יצירה עם קריצת הומור, בעלת מבנה שלם בביצוע הרכב תזמורתי סימפוני מלא.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו ברחוב ויזל 17 בתל אביב.
אל סנטרו

היסטוריה

העיר הוקמה במקור על ידי עובדים שבנו את מסילת הרכבת העוברת בעמק. בהתחלה הייתה זו עיר אוהלים לאורך המסילה שנדדה עם התקדמות בניית המסילה עד שהגיעה לאזור בו נמצאת כיום העיר המודרנית. רוב העובדים נשארו באזור עם משפחתם ובשנת 1910 נבנה מבנה קבע הראשון ולאחר מכן החלו להיבנות מבני קבע נוספים. העיירה נקראה בהתחלה "וורטינגטון" (Worthington). בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוחלף שמה ל"אל סנטרו". גידול האוכלוסייה היה איטי מאוד עד שנות ה-30. מאז אוכלוסיית העיר החלה לגדול. בשנת 1960 חיו בעיירה 10,000 תושבים.

אקלים

האקלים באל סנטרו שנמצאת באזור מדברי הוא צחיח. רק 76 מ"מ בממוצע של גשם ו-350 ימים של שמש. אחוז הלחות בעיר עומד על 24%.