רוב מוריס

ביוגרפיה

מוריס נולד בשם רוברט ויליאמס פקהאם. הדעות לגבי מקום הולדתו המדויק חלוקות: נראה שנולד במהלך חופשת הוריו בבוסטון, אולם ילדותו המוקדמת עברה עליו בניו יורק. בשנת 1825 מת אביו. מוריס נאסף לביתו של ג'ון מוריס שבמערב מדינת ניו יורק, שם אימץ לעצמו את שם משפחתו המאמצת. בתקופות מאוחרות יותר, על מנת למתג את עצמו, ובמיוחד כדי להימנע מבלבול עם רוברט מוריס שהיה מהפכן אמריקני נודע, קיצר את שמו ל"רוב" (ללא נקודה) ודרש שיעשה שימוש לגביו בשם זה בלבד.
ב-1841 עבר מוריס לדרום ארצות הברית שם מונה לנשיא אקדמיית דה-סוטו (DeSoto Academy). באותה השנה פגש מוריס את שרלוט מנדנול ונשא אותה לאישה. בנם הראשון מת בהיותו בן שישה חודשים כשנתיים לאחר מכן נולד בנו השני ג'ון אנסון וב-1845 בתו השנייה שארלוט פאלס.
ב-1845 מונה מוריס מונה לנשיא האקדמיה מאונט סאליבן (Mt. Sylvan) שליד אוקספורד, מיסיסיפי. בגיל 28, ב-5 במרץ 1846, "ראה מוריס את האור המסוני לראשונה" והתקבל לבנייה החופשית בלשכת גאת'רייט מס' 33 באוקספורד, מיסיסיפי. מוריס נעשה רב בונה (הדרגה השלישית בבניה החופשית) באותה השנה. ב-1847 נולד לו בן נוסף בשם אלפרד ויליאם. באותה השנה עברה המשפחה להתגורר ליד הורי אשתו של מוריס בג'רמנטאון שבטנסי (Germantown, Tennessee) מוריס סיים את חובותיו כמנהל והצטרף אליהם. ב-1849 נולד לזוג ילד נוסף בשם רוברט.
באותן שנים נדד בעיירות שבסביבה והתפרנס כמטיף לעת מצוא בכנסיות, שם גם לן. היה פעיל מאוד בזירה המסונית והתקדם בסולם הדרגות. ב-1850 קיבל את דרגת הקשת המלכותית בנוסח היורקי בלשכת לקסינגטון שבג'קסון, מיסיסיפי. כמו כן קיבל את דרגת האבירים הטמפלרים. בשנים אלו נהיה ער לרצונן של הנשים לחוות את הבנייה החופשית ועקב האיסור על קבלתן המציא דרגות ומסדר בשם "איסטרן סטאר" המבוסס על דמויות מופת נשיות מהתנך והעניק את הדרגות לנשים בסביבה בה הטיף ופעל. ב-1851 הוא אף הציע את הדרגות במכתב לאשתו שב-1852 יולדת בת נוספת בשם שרה מנדנאל (Sarah Mendenall).
ב-1852 עברה משפחתו לבית חדש בלודג'טון פולטון שבקנטאקי. כחצי מייל מבית המשפחה עמדה כנסייה בשם "יוניון". בכנסייה זו הטיף מוריס שבוע אחר שבוע, אף על פי שלא מונה למטיף במקום באופן רשמי. בקומה השנייה של אותה כנסייה מוריס אירגן לשכה של בונים חופשים ואף הקים את הסניף הראשון של האיסטרן סטאר שנקראה בשם טוהר מס' 1 (Purity Chapter No.1). בשנה זו כתב מוריס את שירו המפורסם "level and the square The" (הפלס והאנך). הוא גם ערך עיתון בשם "קול הבנייה החופשית" (The Voice of Freemasonry). באותה התקופה שייט בסביבה בסירה, כתב מאמרים והוציא לאור מספר ספרים.
ב-1854 מוריס הגיע לניו יורק ומקבל את הדרגה ה-19 בנוסח ממפיס ובנוסף את הדרגה ה-32 בנוסח הסקוטי. ב-1855 נולדת לו בת נוספת, רות' אלקטה (Ruth Electa).
ב-1855 הוא מוציא לאור את הריטואל הראשון של האיסטרן סטאר בדפוס. ב-1857 נולדה לו בת נוספת, אלה וילסון (Ella Wilson), ועוד ילד שמת בלידה. בשנה זו הוא התמנה כ-Past Grand Master בקנטאקי ובכך הפך לאחד מראשי הבונים החופשיים במדינה, ואף קיבל את דרגת מסדר מחנה הטמפלרים האנגלים בקנדה (The Encampment Order of English Templary) ואת תואר הכבוד "סגן נשיא הגדול לשעבר (Past Deputy Grant Master) מהלשכה הגדולה בקנדה.
ב-1860 קיבל מוריס מינוי כפרופסור להיסטוריה מודרנית ועתיקה בקולג' המסוני בלה-גראנג', קנטאקי, (The Masonic College in La Grange, Kentucky) וזכה בו להערכה רבה, הן מצד התלמידים והן מצד ההנהלה והמורים. באותה השנה נשרף ביתו, כנראה על ידי לוחמי גרילה, בשל תמיכתו במדינות האיחוד. מוריס מעולם לא החזיק עבדים והיה מיודד עם משפחות שחורים רבות. בשריפה זו אבדו רבים מספריו המסונים, המדליות ואותות הכבוד הרבים שקיבל.
ב-1862 עברה המשפחה לביתה החדש המשמש כיום כאתר הנצחה למוריס המתוחזק בידי האיסטרן סטאר ומשמש גם כמוקד עליה שנתי לרגל לחברי המסדר.
ב-1868 מימש מוריס את אחת מתשוקותיו הגדולות, לבקר בארץ הקודש, מקום הולדתו של ישו, ובפברואר הפליג לאזור, אליו הגיע באוגוסט של אותה שנה וביקר בדמשק, יפו וירושלים. ב-1878 ביקר בשנית ופרסם מספר ספרים נוספים על הבנייה החופשית.
האירוע הגדול בחייו של מוריס היה הכתרתו בהיכל המסוני בניו יורק ב-17 בדצמבר 1884 על ידי אחיו לנוסח הסקוטי כמשורר החצר של הבנייה החופשית בשל השיר שהוזכר קודם אף כי כתב יותר מ-300 שירים. באירוע נכחו מכובדים רבים. תואר זה ניתן קודם לכן רק למשורר רוברט בארנס הסקוטי. לאחר הטקס כתב מוריס חיבור בשם "הודעה מן הקבר" ומסר אותה למזכיר של הלשכה הגדולה של קנטאקי וביקש שתוקרא באספה הראשונה לאחר מותו. בין השאר כתב שם: "הם לא מתים אלו המשאירים חותמם על כמה דפים נצחיים, הם עוברים מן העולם, אך עמל ידיהם חי מדור לדור".
כשמת מוריס הודעות תנחומים הגיעו מכל קצוות העולם. כאשר החלה ההרשמה להקמת אנדרטה לזכרו התרומה הראשונה הגיעה מלשכת Royal Solomon Lodge מס' 1 שאותה הקים בירושלים. אנדרטת שיש הוקמה לזכרו בבית הקברות בלהגראנג' קנטאקי הנושאת את סמלי המסרים המסונים והאיסטרן סטאר אליהם השתייך.
בזמן מותו היה מוריס חבר במועצת זקני הכנסייה הפרסבטירית, חבר לשכת כוח Fortitude מס' 47 בלה גראנג', חבר ההיכל היורקי באמיננס (Eminence), קנטאקי, וחבר המפקדה הטמפלרית מס' 1 בלואיוויל קנטאקי.

מוריס הבונה החופשי

מוריס הועלה לדרגה השלישית בבניה החופשית בלשכת אוקספורד מספר 33 שבאוקספורד מיסיסיפי. ב-3 במרץ 1845 (בגיל 27). בזמן זה שימש כמורה באקדמיה Sylvan. הוא קיבל את כל הדרגות של הנוסח היורקי והנוסח הסקוטי בבניה החופשית. מוריס שימש כנשיא גדול של קנטאקי Kentucky בשנים 1858–1859. לזמן מה היה נשיא הקולג' המסוני בלה-גראנג' קנטאקי (Masonic College La Grange, Kentucky) נאמר עליו כי עקב מסעותיו הכיר, באופן אישי, יותר בונים חופשיים מכל אדם אחר. במקביל להיותו נשיא גדול כיהן גם כחבר מועצה בכנסייה פרסבטירית והשהה נשיא של לשכה כפופה אשר טען כי "התנ"ך הוא סוגה טובה של היסטוריה, אבל לא קדוש" אולם, הלשכה הגדולה של קנטאקי ביטלה את ההחלטה.
למרות מעמדו של מוריס, מעגל החברים הרחב שלו, נדיבותו, הליברליות שהפגין ושירותו ארוך השנים לאחוות הבונים החופשיים, הקריירה שלו נגדעה בשל מאמציו לקדם את "משמרי הבנייה הסימבולית" "Conservators of Symbolic Masonry" נושא שהקדיש לו את רוב זמנו במשך חמש שנים, מיולי 1860 ועד יוני 1865. הייתה זאת תוכנית שאפתנית מדי להקמת ארגון שיפעל לאיחוד הטקסים השונים בארצות הברית על ידי אימוץ פה אחד של נוסח שמוריס קרא לו "Web-Preston Work". התוכנית הייתה גאונית במובנים רבים והראתה שלבי תכנון מדוקדקים, אך היא חסרה אלמנטים של הגיון פשוט וכושר שיפוט טוב ומפליא שמוריס הצליח לשרוד את הכישלון.
שירו הידוע ביותר נקרא "אנו נפגשים על הפלס ונפרדים על ישר-הזווית". ב-1884 הוכתר כמשורר החצר של הבנייה החופשית בטקס בעיר ניו יורק.
מוריס הגה את הרעיון להקמת מסדר מקביל לבנייה החופשית ואף כתב את הריטואל של מסדר כוכב המזרח "Order of the Eastern Star". מסדר נפוץ בארצות הברית שמיועד לנשים שיש להן קשר משפחה עם בונים חופשיים ובו מספר דרגות שבמרכזן דמיות מופת נשיות. אולם, הוא העביר את העבודה הזו לידיו של רוברט מקוי Robert Macoy מניו יורק אשר ארגן את המסדר לסניפים, Chapters ודרגות. מוריס כנראה עשה זאת עקב עומס ההכנות לקראת המסע לארץ הקודש.
למוריס הייתה ספרייה ובה כ-1,200 ספרים, אשר הושמדה ברובה בשרפה שפרצה במגוריו ב-8 בנובמבר 1861. הספרייה נמכרה במכירה פומבית בעבור 750 דולרים והוחזקה כמשכון בידי הקונה. ב-30 ביוני 1864 הוקמה ה-Cosmopolitan Masonic Library Association במטרה לפדות את הספרייה והיא צלחה במטרתה ואף שיחזרה את מגוריו של מוריס בלה- גראנג'. העמותה הציעה את הספרייה ללשכה הגדולה של ניו יורק אשר החליטה לרכוש אותה ב-6 ביוני 1865, החלטה שיצאה לפועל ב-1870. הכתבים והספרים, שמנו כ-900 פריטים, היוו את הגרעין למה שהיום היא הספרייה של הלשכה הגדולה בניו יורק.

המסע לארץ הקודש

מוריס ביקר בארץ הקודש פעמיים ב-1868, ובזמן שהותו כאן, קיבל צ'ארטר (מגילת יסוד) מהלשכה הגדולה של קנדה להקמת לשכה בירושלים, אשר אמנם קמה אך לא החזיקה מעמד זמן רב. הייתה זו הפעם הראשונה הידועה לחוקרים שלשכה מסונית נפגשה בארץ הקודש. הפגישה נערכה במערת צדקיהו בירושלים.

מוריס בחייו אזרחיים

למוריס היו תארים בפילוסופיה ומשפט ונראה ששימש כמהנדס אזרחי וגאולוג, שירת בצבא לזמן מה אך ברוב זמנו שימש כמורה, תייר, מרצה והקדיש את מרצו לעבודה בשדה הבנייה החופשית. הוא ביקר בכל אזור בארצות הברית ובכמה אזורים בקנדה. מוריס היה איש עסקים גרוע, פזרן בנוגע לכסף וחסר מעצורים בכל הנוגע למתן צדקה.
למוריס ואשתו נולדו תשעה ילדים בין השנים 1843–1857, מהם שרדו שלושה בנים. ארבעה ילדים, כולל הראשון והאחרון, מתו בלידתם או זמן קצר לאחר מכן.