google/wiki40b huggingface dataset:
דספרדו

תקציר העלילה

אהובתו של אל מריאצ'י, נגן גיטרה, נהרגת על ידי אנשיו של ברון סמים בשם בוצ'ו, ואף פוצעים את ידו של מריאצ'י כדי שלא יוכל לנגן עוד. מריאצ'י, המחפש נקמה, מגיע לעיירה קטנה במקסיקו, סנטה ססילה, שם מרכז פעולתו של ברון הסמים. מריאצ'י רוצה לתפוס את תשומת הלב של הברון, ועושה זאת על ידי הריסת עסקיו ורצח רבים מאנשיו. באחד מעימותיו עם אנשיו של בוצ'ו, אל מריאצ'י נפגע קשות, וקרולינה, מוכרת ספרים שלה קשרים עם הברון, אוספת אותו לחנות הספרים שלה ומטפלת בו. בגידתה גורמת לברון לשרוף את חנות הספרים שלה, שהוא עזר לה להקים, וביחד עם אל מריאצ'י היא יוצאת לנקום בו. שני חבריו "קאמפה" ו"ניקו" המסייעים לו במסע הנקמה מוצאים בו את מותם. במהלך מסע הנקמה מגלה אל מריאצ'י שברון הסמים בוצ'ו הוא אחיו. אל מאריצ'י הורג את אחיו כדי למנוע את הריגתה של קרולינה שהתאהב בה.

הפקה

בליהוק, האולפנים רצו שקרולינה תשוחק על ידי בלונדינית, אך לאחר האודישן של סלמה הייק, הם החליטו לתת לה את התפקיד. התפקיד הזה הכיר לצופים אמריקאים את הייק, ועזר לקידומו של אנטוניו בנדרס בהוליווד.
בסרט מופיע, בתפקיד קטן, הבמאי קוונטין טרנטינו, שהוא חבר טוב של רודריגז, במאי הסרט.
לוח סקארה

לוח סקארה הוא תבליט הכולל רשימה של מלכי מצרים שנוצרה בתקופתו של רעמסס השני מתקופת הממלכה החדשה. הרשימה כוללת מלכים מהשושלת הראשונה ועד רעמסס השני מהשושלת ה-19. שמות המלכים מצוין בתוך קרטוש. הרשימה מוצגת היום במוזיאון המצרי בקהיר.
הלוח נמצא בשנת 1861 באתר הארכאולוגי סקארה ליד קהיר בקברו של Tjenry ‏(ẖrj-ḥ3bt-ḥr.j-tp) שהיה הכהן הראשי והמפקח על כל עבודות המונומנטים המלכותיים של רעמסס השני.
הלוח מכיל שמות של 58 מלכים בסדר מהסוף להתחלה עד השושלת הראשונה. הרשימה אינה כוללת מלכים מתקופת הביניים השנייה, מלכי החיקסוס ומלכים שהיו קרובים לפרעה אחנאתון שכפר באל אמון. גם ברשימת המלכים מאבידוס שנוצרה בזמנו של סתי הראשון אביו של רעמסס, הושמטו המלכים שהיו מקורבים לאחנאתון.
מתוך הרשימה שרדו 47 שמות, שגם הם ניזוקו קשה. ברשימה נמצאו אי דיוקים, השושלת הראשונה מתחילה מהמלך אצ'יב המלך החמישי בשושלת, בשושלת השלישית הוזכרו רק ארבעה מלכים. רק הרשימה של השושלת ה-12 תואמת את הרשימות האחרות במלואה.
חמרמורת

תסמינים

חמרמורת הנגרמת מצריכת אלכוהול מאופיינת בדרך כלל בכמה תסמינים:
כאבי ראש חזקים, בחילות והקאות, עייפות, צמא, קושי בריכוז, תגובות מואטות, חרדות, עצבנות יתרה, רגישות גבוהה לאור ולרעש, נדודי שינה, הרגשת דכדוך בלתי פרופורציונלית, צרבת, או הרגשת נפיחות.

סיבות

הסיבות המלאות לחמרמורת לא ידועות במלואן. סיבה אחת היא שהחמרמורת נגרמת כתוצאה מהתייבשות שהיא התוצאה של סילוק האלכוהול מהגוף. האלכוהול מעודד יצירת שתן וכך מביא לאובדן ניכר של מים, דבר הגורם להתייבשות ולתסמינים המתוארים. ככל שכמות האלכוהול שנצרכה היא גדולה יותר, כך התסמינים חדים יותר וקשים יותר. ההתייבשות מצידה מביאה לירידה בנפח הנוזל במוח. סברה נוספת היא שריכוז גבוה של תוצרי פירוק אלכוהול שמקורם בכבד, הנגרם כתוצאה מפירוק כמות גדולה של אלכוהול הוא מהגורמים לחמרמורת.

שונות בתסמינים בין אדם לאדם

תסמיני החמרמורת עשויים להיות שונים מאדם לאדם. כך, למשל, אנשים מסוימים עשויים לא לחוש בחמרמורת גם לאחר צריכת כמות גדולה של אלכוהול, ואנשים מסוימים עשויים לחוש אותה גם אחרי צריכת כמות קטנה. בנוסף - אנשים מסוימים עשויים לא להרגיש כאבי ראש, ואחרים לא ירגישו רגישות לאור ולרעש.
פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית

על הפרס

הפרס גובש כיוזמה משותפת של נחמה ריבלין והאפוטרופוס הכללי סיגל יעקבי, במטרה לממש את עיזבונו של ד"ר גרדנר סימון. הפרס מחולק למען קידום השפה העברית ובמטרה "לעודד משוררות ומשוררים להעשיר את עולם השירה הישראלי, לטפח שירה עברית איכותית ולתרום לקידום התרבות בישראל". הפרס הוענק לראשונה בשנת 2018 ולרגל שנת ה-70 למדינת ישראל, ועמד על 70 אלף ש"ח. יו"ר הוועדה בשנת 2018 היה הסופר פרופ' חיים באר.
זיגבורג

גאוגרפיה

זיגבורג, עיר המחוז של מחוז ריין-זיג (Rhein-Sieg), שוכנת על גדות נהר הזיג, אשר נשפך אל הריין כ-10 ק"מ מערבית לעיר. זיגבורג מרוחקת כ-10 ק"מ מבון וכ-25 ק"מ מקלן.
זיגבורג היא מרכז תיירותי משני באזור חבל הריין. במרכז העיר עשרות בניינים נאים מסוף המאה ה-19 ומתחילת המאה ה-20 אשר השתמרו בצורה טובה. עם זאת, סימן ההיכר של העיר הוא מנזר מיכאלסברג (Abtei Michaelsberg) הצבוע צהוב והשוכן על גבעה נישאה במרכז העיר. מהמנזר, הפתוח למבקרים ללא תשלום בכל שעות היממה, נשקף נוף נרחב של חבל הריין.
בית הכנסת והקהילה היהודית במקום נחרבו בשואה.
העיר הפכה ב-1969 לעיר מחוז.
שבט

שֵׁבֶט הוא ארגון חברתי-פוליטי, המאורגן על בסיס "קלאנים" (אנגלית: clan) או "ליניאג'ים" (אנגלית: lineage) או קבוצות גיל, או התאגדויות שונות המהוות גורם המאחד את סך פרטי השבט. השבט מהווה קבוצה של קהילות עצמאיות, בעלות תרבות ושפה משותפות, אשר שוכנות באותה יחידה גאוגרפית.
השימוש הרווח בשפת היומיום, של המושג שבט, מתייחס עם זאת לצורת התאגדות היסטורית-פרימיטיבית של קהילות, ללא חשיבות לגודלן ולצורת היחסים החברתיים בתוכן.

שבט המתבסס על מבנה קלאן

קלאן הוא קבוצת אנשים המקושרת על בסיס שארות, אשר מתייחסת לאב קדמון משותף. בדרך כלל לא ידוע כיצד בדיוק כל אחד מחברי הקלאן מקושר לאב הקדמון. מאחר שהקשר בין הקלאן ובין האב הקדמון הוא סמלי בעיקרו, חלק מהקלאנים משתמשים באב קדמון סמבולי. במקרים בהם האב הקדמון הוא לא בן אנוש, הוא מכונה טוטם.
בשבט המבוסס על קלאן לזקנים יש תפקיד מרכזי בפתרון סכסוכים ומחלוקות, מתוקף ניסיונם והבנתם בפולחן האבות הקדמונים, העומד במרכז קיומו הרוחני של הקלאן.

שבט המתבסס על מבנה ליניאג'

ליניאג' היא קבוצת אנשים המקושרת על בסיס שארות, אשר מתייחסת לאב קדמון משותף. בליניאג' ידוע מה מיקומו של כל אינדיבידואל במערכת החברתית, וכיצד כל אחד מחברי הליניאג' מקושר לאב הקדמון. הליניאג' מסודר על פי עץ החיים המשפחתי. כאשר משפחה הופכת לגדולה יתר על המידה, היא מתפצלת מהליניאג' והופכת להיות ליניאג' עצמאי. המערכת הליניאג'ית, אם כן, נמצאת כל הזמן בתהליך של צמיחה והתפצלות. כך אנו מוצאים שמספר ליניאג'ים קטנים קשורים יחדיו לליניאג' גדול יותר, שקשור אף הוא עם מספר ליניאג'ים לליניאג' גדול עוד יותר. כך עד רמת הקלאן.

קלאן כמונח במשחקי מחשב

שחקני משחקי מחשב המשחקים יחד במשחקי רשת מרובי משתתפים, מתאגדים לקבוצות הקרויות קלאן. קלאנים משחקים ביחד לפנאי או משתתפים כקבוצה בטורנירים. 
הקלאן מורכב מ'לידר' (אנגלית: leader), שהוא מנהל הקלאן, שמארגן משחקים ומגייס חברים חדשים, מאיש טכני, ומחיילים.
חברי הקלאן לרוב משחקים ביותר במשחק אחד ביחד בזמן נתון. קיימים אתרי אינטרנט אשר מאחדים קבוצות של קלאנים לקהילה אחת אשר מארגנת טורנירים בין הקלאנים השונים.
מייקל אשבכר

קורות חיים

אשבכר נולד בליטל רוק, ארקנסו, לברנרד פרנסיס אשבכר, פרופסור להנהלת חשבונות ושל אשתו, מורה לאנגלית בתיכון. זמן קצר אחרי לידתו הוא עבר עם משפחתו למדינת אילינוי, בה הוריו מצאו עבודה. בגיל 9 המשפחה התיישבה באיסט לאנסינג, מישיגן וכעבור 6 שנים עברו ללוס אנג'לס. 
אחרי סיום התיכון למד אשבכר בהמכון הטכנולוגי של קליפורניה שבפסדינה וסיים שם תואר ראשון ב-1966. ב"Caltech" הושפע במיוחד על ידי שניים ממוריו - מרשל הול ודונלד קנות. בהמשך עשה את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון וסיים אותם עם עבודה בתחום הגאומטריה הקומבינטורית ב-1969. בעת לימודיו האקדמיים בפסדינה עבר אשבכר גם ארבע מבחנים לאקטואריה ובמשך שנים אחדות עבד כאקטואר. אחרי שנה כמדריך באוניברסיטת אילינוי, הוא חזר למכון הטכנולוגי של קליפורניה כחבר סגל, וב-1976 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
אשבכר היה אחד ממובילי ההוכחה של משפט המיון לחבורות פשוטות סופיות בשנות השבעים והשמונים של המאה ה-20. כשהתחזקה ההכרה בכך שהמיון לא הושלם, בשל המקרה של החבורות הדקות-למחצה, פתרו אשבכר וסטפן סמית' את המקרה הזה בשני ספרים, שהשתרעו על פני 1,300 עמודים.
ב-1990 נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. ב-1992 נבחר כחבר גם לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
יעקב שנברג

קורות חיים

יעקב שנברג (קרוב רחוק של ארנולד שנברג) נולד בעיר פירת שבממלכת בוואריה, גרמניה. אביו, דוד שנברג, שהיה חזן בבית הכנסת קלאוס (Claus-Synagoge) בעיר, זיהה את כישרונו המוזיקלי בגיל צעיר, ובגיל חמש החל שנברג ללמוד נגינה בפסנתר. בשנים 1906–1916 למד בבית הספר הריאלי היהודי (Israelitischen Realschule) בפירת, ומ-1916 עד 1919 בבית הספר התיכון הגבוה (גר') בנירנברג. לאחר מכן למד בבית הספר הטכני הגבוה בדרמשטדט ובאוניברסיטת ברלין. בשנת 1925 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ארלנגן. הדיסרטציה שלו, שעסקה בזמרה המסורתית של הליטורגיה היהודית בגרמניה באמצעות חקירה מוזיקולוגית של האנתולוגיה החזנית של אברהם בר, "בעל תפילה" (1877) (Die traditionellen Gesänge des israelitischen Gottesdienstes in Deutschland: musikwissenschaftliche Untersuchung der in A. Baers "Baal t’fillah" gesammelten Synagogengesänge), התפרסמה ב-1926 (ושוב ב-1971).
בשנות ה-20, בימי גרמניה של ויימאר, עבד כמבקר מוזיקה של העיתון "נירנברגר צייטונג" (Nürnberger Zeitung) בנירנברג וכיועץ מוזיקלי עבור הרדיו של בוואריה  (הרדיו של בוואריה) שבמינכן.
בשנת 1923 הושמעה ברדיו של בוואריה יצירתו התזמורתית הראשונה, "Prelude Symphonique" ('פרלוד סימפוני'), ובהמשך הושמעו עוד מיצירותיו. בנוסף חיבר מוזיקה לסרטים; כמה מיצירותיו אלה פורסמו בהוצאת Schott Music (מיינץ) ו-Boosey & Hawkes (לונדון).
לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, איבד שנברג את משרתו ב"נירנברגר צייטונג" וברדיו של בוואריה. הוא עבר צפונה לבירה לברלין, שם עבד כמבקר מוזיקה עבור העיתון היהודי "יידישה רונדשאו" (Jüdische Rundschau). בתקופה זו התקרב אל הזמר העברי בארץ ישראל, מה שהשתקף גם ביצירותיו. ב-1935 פרסם בהוצאת יודישער פערלאג בברלין בחסות "מכבי" ו"החלוץ" את השירון "שירי ארץ ישראל", שכלל 230 שירים עבריים עם תווים. יצירתו "סוויטה חסידית" (Chassidische Suite) בעלת שלושת הפרקים (נכתבה במקור לפסנתר, אחר-כך עובדה לתזמורת) בוצעה מספר פעמים בגרסה התזמורתית בשנים 1936–1938 במסגרת היידישער קולטורבונד בברלין ובפרנקפורט.
באוגוסט 1939, ערב מלחמת העולם השנייה, היגר לאנגליה. הוא התגורר בה קרוב לעשור, אך רק מעט ידוע על תקופה זו. ככל הנראה, הוא לא הוסיף לחבר מוזיקה לאחר הגירתו.
בינואר 1948 הגיע לניו יורק. באותה שנה ביצע הפסנתרן ריי לב  את "סוויטה חסידית" בקרנגי הול.
שנברג לימד בבית הספר טריניטי בניו יורק  ולאחר מכן בבית הספר למוזיקה קרנגי באינגלווד שבניו ג'רזי.
יעקב שנברג נפטר בניו יורק ב-1956 עקב גידול מוחי, בגיל 55.
בשנת 2012, יותר מחמישים שנה לאחר מותו, הוציאה חברת התקליטים classic production osnabrück‏ (CPO) דיסק כפול עם שירים ומוזיקה קאמרית מאת שנברג.
בספריית בית המדרש לרבנים באמריקה שמור אוסף יעקב שנברג, ובו יצירותיו בכתב יד מסביבות השנים 1923–1950, וכן כתבים שפורסמו ושלא פורסמו מסביבות השנים 1936–1966.
אוסף נוסף, במכון ליאו בק בניו יורק, כולל תוכניות לקונצרטים וביקורות על יצירותיו של שנברג מהשנים 1921–1948, ומאמרים מאת שנברג (בעיקר בנושאי מוזיקה ותרבות) מהשנים 1920–1938.
תמונות יפואיות

תמונות יפואיות היא סדרת ספרים בהוצאת ספריית מעריב, על פי טור קבוע שכתב מנחם תלמי במוסף "מעריב". לטורים נלוו איורים של שמואל כץ. שמות הספרים: "תמונות יפואיות" (1979), "תמונות יפואיות: סיבוב שני" (1982), "יפו סבאבה: תמונות יפואיות: סיבוב שלישי" (1983) ו"פעמיים טורקי!" (1986).
כל ספר מורכב מכ-20 סיפורים קצרים, לרוב בעלי פואנטה, הכתובים בסגנון דיבורי ועושים שימוש עתיר בסלנג ובז'רגון העברייני של "ג'מעת יפו". מסופר בהם על חייהם ומקומות הבילוי שבהם היו "הג'מעה" נוהגים לשבת, לאכול, לשתות, לדבר ולהשקיף על בחורות, ביניהם "הקפה של היווני", "המדרכה של ג'מילי", מסעדת הדגים של עזרא ועוד. כמעט לכל דמות ישנו כינוי – "הקפיץ", "הטורקי", "הדוחף", "הזורק החוצה", וכדומה. שמות דמויות נוספות הם סלומון הגדול, חזוקה, חצ'ורה הזקנה, שלמה הרומני, שמעון הסורי ועוד. 
הסיפורים עוסקים בהווי החיים ה"תחתיים" ביפו, בעיקר של גברים אשר לדידם פשיעה וישיבה בכלא אינם חריגים למציאות. בספר ניתן למצוא שלל ביטויים ודימויים רבים. אלו המתייחסים, בין שאר הנושאים, גם לאברי מין ("בונבונים", "עיגולים" ו"וובוס חמינאדוס", "ברוך הבא" וכדומה).
שלא במסגרת הוצאת ספריית מעריב, וקודמה לסדרה, יצאו הספרים "כשגבר היה גבר" ("מסדה",1970) ו"הבונבונים הכי יפים" ("מסדה",1978). בספרים אלה מתואר הווי דומה לזה של סדרת "תמונות יפואיות" אבל לא בהכרח בעיר יפו, והדמויות הראשיות והמכוננות של הסדרה לא מופיעות בהם. בדומה ל"תמונות יפואיות" לפי העטיפה, בספרים אלה ניתנת "רשות הדיבור לאנשי הפרברים, למכתפי המשאות, לנהגים מגודלי שריר ושפם [ ...] אשר "עיצבו" את העברית לצרכיהם [...] מונולוגים ודיאלוגים המושמעים מפי אנשי עולם-תחתון..."
פאולוס פאגיוס

פאולוס פאגיוס (גרמנית: Paul Fagius;‏ 1504–1549) היה רפורמטור והבראיסט גרמני, בעל בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים.

חייו

פאולוס פאגיוס נולד בריינצאברן שבגרמניה לאב ששימש כמורה וכפקיד מועצה. ב-1515 יצא ללמוד באוניברסיטת היידלברג וב-1522 עבר לאוניברסיטת שטרסבורג, שם למד עברית מפי הרפורמטור הגרמני וולפגאנג קפיטו. ב-1527 זכה במשרת הוראה באיזנא שבוירטמברג, ושימש שם כמורה עד 1535, אז חזר לשטרסבורג והקדיש את עצמו ללימודי תאולוגיה. 
ב-1537 חזר פאגיוס לאיזנא ככומר והקים בה בית דפוס שהתמחה בכתבים עבריים. הוא הזמין לאיזנא את אליהו בחור, כדי שישמש לו מורה לעברית ויסייע לו בניהול בית הדפוס. באותן שנים תרגם פאגיוס שניים מחיבוריו של הבחור ללטינית: "ספר התשבי", מילון ללשון חז"ל והעברית הרבנית, ו"המתורגמן", מילון לארמית של תרגומי המקרא. נוסף לכך תרגם פאגיוס ללטינית את מסכת אבות, התקין מהדורה לטינית של ספר טוביה על בסיס גרסה עברית שהגיעה לידיו, וחיבר מסה פרשנית על הפרקים הראשונים של ספר בראשית. פאגיוס תרגם ללטינית גם חיבור מאת יהודי מומר, שהסתמך על מקורות יהודיים בניסיון להוכיח את אמיתות האמונה הנוצרית. יחד עם אליהו בחור ערך פאגיוס את המילון העברי-יידי-גרמני-לטיני "שמות דברים". 
ב-1542 העתיק את מושבו לקונסטנץ, ושם פרסם את חיבורו על יסודות הדקדוק העברי ותרגם ללטינית את פירוש תהלים לרד"ק. ב-1543 התמנה פרופסור להוראת הברית הישנה באוניברסיטת שטרסבורג, וב-1546 מונה על ידי הנסיך פרידריך השני מפפאלץ לקדם את הרפורמה באוניברסיטת היידלברג. מאמציו של פאגיוס נתקלו בהתנגדות כה עזה, שנאלץ לפרוש ממשרתו ולשוב לשטרסבורג. 
במחצית השנייה של שנות הארבעים, עם ניצני הקונטרה-רפורמציה, פוטר פאגיוס ממשרתו בשטרסבורג והעתיק את מושבו לאנגליה. ב-1549 הוא קיבל משרה כמרצה לעברית באוניברסיטת קיימברידג', ובאותה שנה חלה במחלת המלריה כתוצאה מהדבקות בטפיל Plasmodium malariae והלך לעולמו. בתקופת הרסטורציה הקתולית של המלכה מרי הראשונה הוצאו עצמותיו מקברן והועלו על המוקד במשפט ראווה. ב-1560 הוקמה מצבת זיכרון לזכרו.
בהקדמה לספר התשבי כתב עליו אליהו בחור: "ובאמת ראוי הוא שבני עמו יקראו עליו כמו שאנו קוראין על רבינו משה בן מיימון 'ממשה עד משה לא קם כמשה' - כך יאמרו עליו 'מפאולוס עד פאולוס לא קם כפאולוס'".
אגן הגאות

גאוגרפיה

האגן, שצורתו הכללית היא כשל מעוין ועומקו כ-3 מטרים, משתרע על פני שטח של כ-433 דונם בפארק הפוטומק המערבי, מדרום למחציתה המערבית של שדרת המול. הקמתו נהגתה בשנות ה-80 של המאה ה-19. מערכת של שערי מים מחברת אותו במערבו לנהר הפוטומק ובדרומו לתעלת וושינגטון. בעת גאות בנהר נפתחים השערים בין האגן לנהר, ומים זורמים אליו מן הנהר. באותה עת נסגרים השערים מן האגן אל תעלת וושינגטון. לאחר שמסתיימת הגאות בנהר נסגרים השערים בינו לבין האגן, והשערים מהאגן אל התעלה נפתחים על מנת להזרים את המים ממנו אליה. חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית מתחזק את מערכות השערים.
על גדות האגן ניצבות אחדות מן האנדרטאות הידועות של וושינגטון: אנדרטת ג'פרסון, אנדרטת רוזוולט, אנדרטת מרטין לותר קינג וכן אנדרטת ג'ורג' מייסון. 
כמו כן, על גדות האגן ובסביבתו נטועים אלפי עצי דובדבן יפניים, שניתנו במתנה לוושינגטון מאת העיר טוקיו שביפן בשנת 1912 והפכו לחלק קבוע מנוף העיר. לציון מתנה זו נערך בוושינגטון בכל אביב מאז 1935, למעט בשנים 1942–1946 בעקבות מלחמת העולם השנייה, פסטיבל פריחת הדובדבן הלאומי (National Cherry Blossom Festival).
דומברוביץ

יהודי דומברוביץ

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בדומברוביץ הוא משנת 1500, ובתחילה היו יהודי המקום כפופים לקהילת פינסק. בזמן פרעות ת"ח ות"ט הצליחו יהודי העיירה להימלט ממנה, ובכך להציל את עצמם. במהלך המאה ה-19 גדל מספר יהודי העיירה, והגיע לכ-3,000, רוב תושביה, ובתקופה זו פעלו בעיירה חסידויות שונות, ובעיקר חסידות קרלין. בעיר פעל גם רבי נחום יהושע פיצ'ניק משושלת ברזנה. בסוף המאה ה-19 עזבו את העיירה רבים מיהודיה, חלקם לסארני הסמוכה, וחלקם לארצות הברית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה אירעו בעיירה מספר מקרי שוד ורצח של יהודים, ובינואר 1919 פרעו ביהודי העיירה כנופיותיו של סימון פטליורה. במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, ביולי 1920, נערכו פרעות ביהודי העיירה בידי חיילים פולנים. לאחר המלחמות, השתקמה הקהילה בעיירה בסיוע הג'וינט ויוצאי העיירה בארצות הברית, ובין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. כמו כן, פעלו בעיירה בתי ספר עבריים מרשת תרבות ומרשת יבנה, תנועות נוער יהודיות, וכן ישיבה קטנה.

בשואה

עם פרוץ מבצע ברברוסה, ונסיגת הסובייטים מהאזור, החלו צעירים יהודים להימלט מהעיירה מזרחה. ב-6 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ויום למחרת ערכו אוקראינים מקומיים פוגרום ביהודי העיירה. עד מהרה, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת עבודות כפייה מגיל 14, וחובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד. כמו כן, מונה בעיירה יודנרט.
במרץ 1942 הוקם בעיירה גטו, אליו הובאו גם יהודים מכפרי הסביבה, ואשר מספר יושביו הגיע ל-4,327 איש. ביום 26 באוגוסט 1942 רוכזו יהודי הגטו בכיכר השוק בעיירה, ומשם הוצעדו בידי שוטרים גרמנים ואוקראינים לתחנת הרכבת המקומית. לאחר שבתחנה נשמעו יריות, כ-1,500 מהיהודים החלו להימלט מהמקום. במהלך המנוסה כ-200 יהודים נורו למוות, וכ-800 נתפסו, והובלו לויסוצק, שם נספו. כ-500 יהודים הצליחו להגיע ליערות. יתר יהודי העיירה נלקחו לסארני, ובה נרצחו בבורות ירי במחנה פולסקה.
מבין יהודי העיירה שנמלטו ליערות, רבים השתלבו בקבוצות פרטיזנים. עם שחרור העיירה בידי הצבא האדום ב-10 בינואר 1944, שבו אליה כ-50 יהודים, אך אלו עזבוה במהרה.
ג'ייד דייכס וויקס

ביוגרפיה

ג'ייד דייכס וויקס נולדה לאב בריטי ולאם ישראלית באנגליה ועלתה לארץ בהיותה בת 3. תחילה גדלה עם אמה בתל אביב, ובהמשך עברה לגור בקיבוץ סער, שם גדלה עם סבה וסבתה, שהיו ממקימיו. למדה במגמת תיאטרון בתיכון מנור-כברי בכברי. בצבא שירתה בנח"ל בגדוד לוחמים בתור פקידה פלוגתית.
לאחר שחרורה מהצבא למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בתל אביב, והיא בוגרת מחזור 2016 של בית הספר. באותה השנה השתתפה בסרט הסטודנטים "כחול בירוק" שזכה בציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד איימי לנדאו בסדרת הדרמה "המדרשה" ששודרה ברשת 13. שנה אחר כך, שודרה ב-HOT הסדרה "שלטון הצללים", בה גילמה את זיוי, עוזרת פרלמנטרית של ח"כית מהמגזר הדתי-לאומי.
דייכס וויקס רווקה ומתגוררת בתל אביב.

תיאטרון

הופיעה בהצגות "אגדות מיערות וינה" ו"הורים איומים" בתיאטרון באר שבע.
קן

קן הוא מעין כוך הנבנה על ידי עופות, דו-חיים וחרקים מסוימים למטרת שמירה על ביציהם ועל צאצאיהם. הוא נבנה מחומרים אורגניים כעשב, ענפים ועלים ו/או מבוץ; לעיתים מתווספים לקן (שלא ביודעין) גם חוטי ניילון, כותנה ופיסות מתכת עדינות. לעיתים הקן נבנה מהפרשות של בעל החיים שבונה אותו.
כל מין ומין בונה את קנו בצורה הייחודית לו ומתאימה לצרכיו הנוכחיים, למקום קינונו ולאופן גידול הצאצאים. קנים יימצאו בבתי גידול רבים ושונים זה מזה, וצורתם תהיה שונה.
אחד ממיני החרקים הבונים קנים הוא הצרעה. הביטוי "קן צרעות" משמש בהשאלה לציון מקום בו מסתתרים אנשים שליליים או מסוכנים.
במקומות מסוימים בעולם נהוג לבשל מרק קני ציפורים.
רמת השרון (שכונה)

היסטוריה

ב-1856 רכש הכומר אלפרד אייזקס מלסטר קרקע מעובדת בשטח של 36 דונמים. הוא ייצג קבוצה שהתארגנה באנגליה ושאפה להקים במקום "משק לדוגמה" ("Model Farm"), שיוכל להניב להם רווחים כלכליים מחקלאות, לצד פעילות מיסיונרית שתתקיים בו. כעבור חודשים ספורים הגיע למקום פול אייזק הרשון, יהודי מומר שפיתח את המקום, חפר בארות ובנה בית מגורים. ב-1869 מסר הרשון את הניהול לחברה ירושלמית, וזו מינתה את יעקב סקינגר, גרמני תושב יפו, לתפקיד מנהל המשק. בתוך מספר שנים נתגלעו חילוקי דעות בין החברה לבין הקבוצה האנגלית, והן הסתכסכו ביניהן. המשק החל לצבור הפסדים, וב-1900 נמכר למשפחת רוק, משפחה ערבית-נוצרית מיפו.
ב-1922 התארגנה קבוצה בשם "ועד קוני פרדס מודל פארם" בראשותו של יוסף רוקח, במטרה לרכוש את הקרקעות ולהקים בה שכונה עברית, בפאתי העיר תל אביב. הם רכשו את הקרקעות ממשפחת רוק, בתוספת שטחים נוספים, וקראו לשכונה שהקימו "רמת השרון", בשל מיקומה בדרך לשרונה. באותה שנה התארגנה קבוצה נוספת שהקימה את המושבה רמת השרון, מצפון לתל אביב, אך באותה העת נקראה מושבה זו בשם "עיר שלום", ורק ב-1932 נקראה אף היא "רמת השרון".
חלק מתושבי השכונה החדשה היו אמידים, והם הקימו בתים מפוארים בסגנונות המקובלים באותה העת – אקלקטי, בינלאומי, אר דקו ואר נובו. עם תושבי השכונה נמנה משה אוקסהורן, היבואן הגדול ביותר של מוצרי מכולת בתל אביב של שנות ה-30, שביתו המפואר, בתכנונו של יוסף ברלין, שוכן ברחוב החשמל 25. ב-1933 הקים אוקסהורן בית נוסף, בתכנונו של משה קרסיק, בבניין מס' 29. ד"ר אברהם אבושדיד, מראשוני הרופאים ילידי הארץ, התגורר ברחוב לבונטין 16. היזם והיבואן צבי סטרכילביץ התגורר אף הוא בשכונה, בבית בתכנונו של זכי שלוש, ברחוב לבונטין 5, ששימש גם מרכזיית טלפונים. סטרכילביץ הקים גם את הבית הסמוך, בו הוקם בית דואר, וקומתו התחתונה הושכרה לאחים קרסו, סוחרי מכוניות ילידי סלוניקי. בשכונה גר גם היבואן יצחק לדרברג, שבנה את בית לדרברג.
במקביל להקמת השכונה, נחנכה ביוני 1923 תחנת כוח שהוקמה ביוזמתו של פנחס רוטנברג, והיא שהעניקה לרחוב החשמל את שמו. המבנה משמש את חברת החשמל גם כיום, ובסמוך לו הוקם בשנות ה-80 בניין משרדים של החברה, בן 16 קומות, בתכנונו של אברהם יסקי. החברה מחזיקה כיום גם במספר מבנים נוספים בשכונה.
עם התפתחותה של תל אביב נטמעה שכונת רמת השרון בשכונות שמסביב לה, ואיבדה מייחודה. את דייריה האמידים של השכונה החליפו משרדים ותעשייה זעירה, רבים מבתיה הוזנחו, והריאה הירוקה שלה, גן החשמל, הפכה למוקד של זנות ונרקומנים. בראשית המאה ה-21 החל בשכונה תהליך של התחדשות עירונית. חלק מהבתים שופצו, וגן החשמל עבר אף הוא שינויים, במהלכם גם שונה שמו ל"גינת השרון", מה שהופך אותו למקום היחיד המשמר את שם השכונה. במתחם הסובב את גן החשמל נפתחו מספר חנויות מעצבים, וכן הוקמו בו כמה מועדונים.
ג'ארד דאדלי

קריירת מכללות

דאדלי נולד בסן דייגו, קליפורניה, ואת קריירת המכללות שלו העביר בבוסטון קולג'. במשך ארבע עונותיו בקבוצה שימש כשחקן פותח, והעמיד במהלכן ממוצעים של 15.9 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק. בעונתו האחרונה, 2006/2007, קלע 19.0 נקודות למשחק, זכה בתואר "שחקן העונה של מחוז החוף האטלנטי" (ACC Player of the Year) ונכלל בחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות.

שארלוט בובקאטס

דאדלי נבחר על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה ה-22 בדראפט ה-NBA לשנת 2007. בעונת הרוקי שלו מיצב עצמו דאדלי כשחקן רוטציה בקבוצה, כאשר שותף ב-73 משחקים (מתוכם 14 כשחקן חמישייה) וקלע 5.8 נקודות בממוצע למשחק.

פיניקס סאנס

במהלך עונת 2008/2009 נשלח בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם ג'ייסון ריצ'רדסון, בתמורה לראג'ה בל, בוריס דיאו ושון סינגלטרי. בעונתו השנייה עם הסאנס, 2009/2010, לקח חלק בהעפלתה של פיניקס לשלב גמר המערב בו הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס, האלופה שבדרך, בתוצאה 4-2. דאדלי שותף בכל 82 משחקי העונה הסדירה ו-16 משחקי הפלייאוף של קבוצתו באותה עונה, וסיים כקלע השלשות הרביעי בטיבו ב-NBA, עם 45.8%.
בעונת 2011/2012, לאחר עזיבתו של וינס קרטר, שימש לראשונה כשחקן חמישייה קבוע וקבע שיאי קריירה בממוצעי דקות (31.1), נקודות (12.7) וריבאונדים (4.6) למשחק. ב-26 בדצמבר 2012 קלע שיא קריירה של 36 נקודות בהפסד קבוצתו לניו יורק ניקס בתוצאה 99-97.

לוס אנג'לס קליפרס

ב-10 ביולי 2013, לאחר 4 וחצי עונות בפיניקס, הועבר ללוס אנג'לס קליפרס כחלק מטרייד משולש עם מילווקי באקס ששלח את אריק בלדסו וקארון באטלר (מלוס אנג'לס) לפיניקס ואת ג'יי ג'יי רדיק (ממילווקי) לקליפרס. בעונתו היחידה בקליפרס פתח דאדלי ב-43 מתוך 74 המשחקים בהם שותף וקלע 6.9 נקודות למשחק בלבד, הממוצע הנמוך ביותר שלו מאז עונת 2008/2009.

מילווקי באקס

לקראת עונת 2014/2015, ב-26 באוגוסט 2014, נשלח בטרייד למילווקי באקס בתמורה לקרלוס דלפינו ומירוסלב ראדוליצה. ב-26 בדצמבר 2014 רשם דאדלי שורה סטטיסטית נדירה כאשר קלע את כל 10 זריקותיו מהשדה, כולל 4 שלשות, בניצחון קבוצתו על אטלנטה הוקס. את המשחק סיים דאדלי עם 24 נקודות בסך הכול, לאחר שעלה כמחליף מהספסל.

וושינגטון ויזארדס

ב-9 ביולי 2015 עבר לוושינגטון ויזארדס בתמורה לבחירת דראפט עתידית.

חזרה לפיניקס סאנס

בעונת 2016/2017 חזר דאדלי לפיניקס, בה שיחק בין השנים 2013-2008, כשחתם על חוזה ל-3 עונות עבור 30 מיליון דולר.

ברוקלין נטס

ב-20 ביולי 2018 נשלח בטרייד לברוקלין נטס, בתמורה לדרל ארתור.

לוס אנג'לס לייקרס

ב-7 ביולי 2019 חתם דאדלי על חוזה לעונה אחת בלוס אנג'לס לייקרס.
טורנדו רוסיני

טוּרְנֶדוֹ רוֹסִינִי (בצרפתית: Tournedos Rossini) הוא מתכון מהמטבח הצרפתי, הכולל אומצת פילה בשר בקר צלויה עם פרוסת כבד אווז, בתוספת פטריות כמהין או בתוספת ציר בקר. הבשר מטוגן במחבת בחמאה ומוגש על טוסט, כאשר מעליו מונח כבד אווז, ורוטב העשוי פטריות כמהין ויין מדירה.
מקורו של מאכל זה שנוי במחלוקת. לפי גרסה אחת המאכל הוכן על ידי השף הצרפתי אוגוסט אסקופייה עבור המלחין ג'ואקינו רוסיני. לפי גרסה אחרת, היה זה רוסיני שהמציא את המאכל.
בולאוואיו

היסטוריה

בסביבות שנות ה-40 של המאה ה-19 בני הנדבלה (Ndebele) היגרו מאזור דרום אפריקה של היום לאזור מטבללנד. כשהם הגיעו לשם מלכם מזיליקזי (Mzilikazi), או בנו לובנגולה (Lobengula), הקימו את העיר תחת השם קובלואוואיו (KoBulawayo) כבירתם החדשה.
ב-1893 החלה מלחמת מטבלה הראשונה, במהלכה כוחות חברת דרום אפריקה הבריטית שמרכזה היה בדרום אפריקה כבשו את קובולאוואיו, הבריחו את הנדבלה צפונה והחריבו את העיר. לאחר המלחמה ססיל רודז, ממנהיגי החברה, הורה להקים את ההתיישבות מחדש תחת השם בולאוואיו. ההתפתחות התעכבה בעקבות מצור שהטילו עליה הנדבלה במלחמת מטבלה השנייה ב-1896. בסופו של דבר הבריטים הצליחו לשחרר את בולאוואיו כעבור מספר חודשים ובהמשך הביסו את הנדבלה סופית.
בולאוואיו חזרה להתפתח כהתיישבות קולוניאלית וב-1897 היא קיבלה מעמד של עיירה. ב-1943 היא קיבלה מעמד של עיר.

כלכלה

בולאוואיו הייתה המרכז התעשייתי של זימבבואה עד שבעשורים האחרונים של המאה ה-20 המחסור בתשתיות ראויות בעיר גרם למעבר של מפעלים רבים להארארה. למרות זאת התעשייה עדיין מהווה חלק חשוב בכלכלה המקומית. ענפים אחרים בכלכלה המקומית כוללים חקלאות וכרייה.

חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של זימבבואה ואוניברסיטת סולוסי.

תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי ג'ושוע מקבוקו נקומו, הקרוי על שם המדינאי הזימבבואי ג'ושוע נקומו.
אנגלוס באסינס

קבוצות

ב-1995 החל באסינס לשחק בקבוצת פנאתינייקוס. אחרי עשר שנים עימה, בשנת 2005, עבר לשחק בקבוצת מיורקה. כעבור שלוש עונות, חתם באא"ק אתונה. בעונת 2009/2010 חתם בפורטסמות'. לאחר עונה בקבוצה חתם באסינס בארל הצרפתית. עוד לפני סיום העונה שוחרר באסינס מהקבוצה, ומאז לא מצא קבוצה.

נבחרת יוון

בשנת 2004 היה שותף בסגל נבחרת יוון ביורו 2004 עמה זכה והבקיע בניצחון במשחק הראשון על נבחרת פורטוגל שבעצם היה שערו היחידי בטורניר. בשנת 2009 הודיע באסינס על פרישה מהנבחרת, עם 100 הופעות ו-7 שערים במדי נבחרת יוון.