google/wiki40b huggingface dataset:
פייטרו לוקטלי

חייו

לוקטלי נולד בברגמו שבאיטליה. כילד פלא בנגינת כינור נשלח לרומא ללמוד אצל ארכאנג'לו קורלי. לא הרבה ידוע על פעילותו בשנים הבאות, פרט לכך שהשתקע לבסוף באמסטרדם בשנת 1729, ושם נפטר.
לוקטלי היה וירטואוז בכינור. נאמר עליו שמעולם לא ניגן צליל שגוי – פרט לפעם אחת, כשהזרת שלו החליקה ונתקעה בגשר של כינורו.
חידושיו בטכניקת הנגינה הביאו עליו ביקורת מצד בני דורו בכל הנוגע ליפי הצליל. מבקרי מוזיקה בני זמנו השוו אותו שלא לטובתו עם כנרים אחרים, שנפלו ממנו ללא ספק בחדשנות ובהשפעה. הטכניקה של לוקטלי עודנה מהווה אתגר לכנרים עד ימינו אלה.
יצירותיו של לוקטלי נכתבו בעיקר לכינור. יצירתו החשובה ביותר היא כנראה "אמנות הכינור", אופוס 3, קובץ של שנים-עשר קונצ'רטי לכלי זה, הכוללים עשרים וארבעה קפריצ'י קשים לביצוע מבחינה טכנית - הם יכולים לשמש כקדנצות מורחבות, אבל כיום נהוג לנגן אותם בנפרד מן הקונצ'רטי.
לוקטלי כתב גם סונאטות לכינור ולבסו קונטינואו, (אופוס 6, וחלק מאופוס 8), טריו סונאטות, (אופוס 5 וחלק מאופוס 8), קונצ'רטי גרוסי (אופוס 1 ו-7) וקובץ סונאטות לחליל ולבאסו קונטינואו (אופוס 2), שבמבנה שלהן מופיעים מאפיינים, שיתרמו בשנים הבאות לגיבוש צורת הסונאטה. כן ניכרת בהם תזוזה לעבר סגנון הגאלאנט בשפע הקישוטים, הסינקופות והמקצבים המשתנים במלודיה. גם סדרת דואטים לשני חלילים יוחסה לו בטעות. מקובל היום לנגן סונאטה שלו לצ'לו (שהיא עיבוד מהמאה ה-19 לפרקים מסונאטות שונות שלו לכינור ולבאסו קונטינואו עבור צ'לו ופסנתר). ביצירותיו המוקדמות ניכרת השפעת קורלי, ואילו היצירות המאוחרות קרובות יותר לויולדי בסגנונן. בקונצ'רטי גרוסי אופוס 1 בולט הקונטרפונקט בחיוניותו ומרחיק מעבר לדגם של קורלי אל מסורת הקונטרפונקט הרומאית. החומרה המייחדת קונצ'רטי אלה נעלמת ברבים מן הקונצ'רטי אופוס 4 ו-7, שבהם ניכרת נטייה ברורה לקונצ'רטו סולו. בסונאטות לכינור אופוס 6 ו-8 מגיע לוקטלי אל פסגת יצירתו, במיזוג בעל אופי אישי ביותר של כשרונותיו הווירטואוזיים ככנר עם יכולותיו כמלחין, שהציג את המגמות המתקדמות ביותר בסגנון התקופה. 
לוקטלי מוכר אולי לקהל המאזינים של ימינו הודות ליצירה שאיננה קיימת למעשה. הרומן הראשון בסדרת "אוברי-מטורין" של פטריק אובראיין מתחיל בשורה המפורסמת: "חדר המוזיקה בבית המושל בפורט מאהון, מתומן גבוה ונאה, שתקרתו נתמכת בעמודים, היה מלא בפרק הראשון החוגג של הרביעייה בדו מז'ור של לוקטלי." למעשה, לא ידוע שלוקטלי חיבר איזה שהן רביעיות. היצירה הקאמרית ששימשה לתמונה זו בעיבוד לסרט "אדון ומפקד" הייתה, לאמיתו של דבר, חמישייה בדו מז'ור של לואיג'י בוקריני.
לאונרד שפירא

לאונרד שפירא (אנגלית: Leonard Bertram Schapiro‏; 22 באפריל 1908 - 2 בנובמבר 1988) היה היסטוריון יהודי בריטי מומחה להיסטוריה ופוליטיקה רוסית. הוא לימד במשך בשנים בבית הספר לכלכלה של לונדון, שם היה פרופסור למדעי המדינה וללימודים רוסיים.

אודות

לאונרד שפירא נולד ב-22 באפריל 1908 בגלאזגו שבסקוטלנד למשפחה יהודית-רוסית. הוא בילה את ילדותו בריגה ובסנקט פטרבורג, שם חזה במו עיניו במהפכה הקומוניסטית. הוא חזר לבריטניה עם הוריו ב-1920 כשהיה בן 12, והשלים את לימודיו בלונדון. למד משפטים וקיבל הסמכה בשנת 1932 במשך שנים עסק כעורך דין. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד בעבור משרד המלחמה ושירות השידור הבריטי (הבי.בי.סי), שם ניצל את ידיעת השפה הרוסית.
בשנת 1955 פרסם את ספרו הראשון - "המקורות של האוטוקרטיה הקומוניסטית". באותה שנה הצטרף לסגל בית הספר לכלכלה של לונדון שם לימד עד לפרישתו בשנת 1975. היה מנחה הדוקטורט של הפרופסור הישראלי ישראל גצלר. נפטר ב-1983
ספרו המפורסם ביותר, "המפלגה הקומוניסטית והאיחוד הסובייטי", פורסם לראשונה ב-1960 והורחב בשנת 1970.
צ'ונופליה

היסטוריה

האיזכור הראשון לכפר הוא מ-1399 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1542 נכבש האזור על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבש הכפר על ידי צבא ממלכת הבסבורג ולאחר חתימת הסכם קרלוביץ נותר בשטח הספר של הממלכה. במחצית השנייה של המאה ה-18 היגרו למקום משפחות רבות מהמרחב הגרמני, רובן מאזורי ריינלנד-פפאלץ ואלזס-לורן והפכו לרוב ביישוב.
בהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל הכפר בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה והפך מרכז חקלאי אזורי. בתקופה זו גורשו המשפחות הגרמניות מהיישוב. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה, עבר הכפר צ'ונופליה לחזקתה של סרביה.

הקהילה היהודית

יהודים היגרו לכפר לקראת המחצית השנייה של המאה ה-18, ביחד עם משפחות המהגרים מהמרחב הגרמני. המשפחות הראשונות המתועדות הן: זֶלמנוביץ', הירשל ושטיין. ב-1763 הוקם בית הכנסת המקומי, וסמוך למועד זה גם בית עלמין יהודי. ב-1813 התגוררו בצ'ונופליה 46 יהודים, וב-1850 מנתה הקהילה 96 נפשות. רוב בני הקהילה עסקו במסחר זעיר, ומקצתם היו בעלי מקצועות חופשיים. הרופאים הראשונים ביישוב היו יהודים, וב-1835 היה בן הקהילה יוסף קָדֶלְבָּך לרופא הכפר. ב-1880 התגוררו בצ'ונופליה 159 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה הדרגתית במספר בני הקהילה. ב-1931 התגוררו בצ'ונופליה 49 יהודים, ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 39 נפשות.
לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הועבר האזור לחזקת הונגריה. מקצת מבני הקהילה נשלחו לעבודות כפייה בחזית המזרחית ומצאו את מותם בעת פינוי שדות מוקשים. שאר בני הקהילה הובלו למחנות ההשמדה כחלק משואת יהודי הונגריה. איש לא ניצל. ב-1948 הרסו השלטונות היוגוסלביים את מבנה בית הכנסת והשטח הופקע. בית העלמין היהודי נותר בשטח הכפר. נכון ל-2001 שכן באזור לא מגודר ולא מתוחזק ונגרמו בו נזקים. בשטח היו פזורות מצבות שהכיתוב עליהן בעברית, בגרמנית, בהונגרית ובסרבית.
הוכחה (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מתאר יום בחייה של קתרין (השחקנית גווינת' פאלטרו), היום שבו מתקיימת הלוויית אביה. קתרין, צעירה מוכשרת הממוקמת על הרצף השברירי שבין גאונות לטירוף, היא בתו של מתמטיקאי גאון, שלא יצא מביתו בחמש השנים שלפני מותו עקב מחלת נפש. במשך חמש שנים שהתה עמו, וסעדה אותו כשמצבו החמיר, עד שנפטר.
בין כתביו נמצאת מחברת, ובה הוכחה מתמטית נדירה, שנכתבה לכאורה על ידי האב, הוכחה שיש ביכולתה לזעזע את עולם המדע.
הסרט מתאר את הקו העדין שבין "מוזרות", שלעיתים כרוכה עם גאונות ויצירתיות, לבין היעדר בריאות נפשית. קו גבול זה, שאינו תמיד ברור, נתון לעיתים קרובות לשיפוטיות שלילית מצד החברה, עקב בּוּרות וחוסר סובלנות. לקתרין, השרויה בהלם האובדן עם מות אביה, התנהגויות מוזרות, חולמנות, ולעיתים הזיות. היותה בתו של אדם שהיה מוכר כחולה נפש, ושהותה ארוכת השנים עמו לפני מותו, בצירוף להתנהגויותיה המוזרות, מביאות אותה אל הצורך להתמודד עם האשמות לא מילוליות מצד החֶברה על היותה בלתי שפויה. באופן בלתי הוגן אולי, היא נדונה על ידי החברה והדעות הקדומות מבלי יכולת להתגונן, וחובת ההוכחה - על שאיננה חולת נפש - היא עליה.
שמו של הסרט, "הוכחה", אינו מרמז רק על ההוכחה המתמטית שנכתבה לכאורה על ידי האב, אלא על ניסיונה הנואל של קתרין "להוכיח" את שפיותה, מול דעות קדומות מוצקות של חברה כופה. בסופו של דבר מתברר כי קתרין היא שכתבה את ההוכחה המתמטית הנדירה, אולם טענה זו מפיה נשמעת הזויה, לא הגיונית, ועשויה לכאורה להצביע על הזיות יותר מאשר על האמת. קתרין אינה יכולה לאמת את טענתה, ולצורך "הוכחת" שפיותה ועל מנת לחזור ולהתקבל לזרועות החברה נדרשת קתרין לחזור בה ולמעשה לוותר על היצירתיות והייחוד שבה.
הסרט "הוכחה", בעקבות המחזה באותו שם, קורא תיגר על הבורות וצרות המוחין של החברה, המושכת לבינוניות, ומתייגת כ"סוטה" את מי שאינו עומד בכללים.
נשיאי שבטי ישראל

נשיאי שבטי ישראל היו נשיאי שבטי ישראל במהלך נדודי בני ישראל במדבר. בתורה מוזכרים כמה פעמים נשיאי ישראל, בכל פעם בשמות ובהקשרים אחרים; לא הוברר לחלוטין עד כה מהי משמעות "נשיא" בהקשרים אלו - האם אדם מכובד באופן כוללני או בעל תפקיד מוגדר, ומהי משמעות הרשימות השונות.

רקע

בספר במדבר, פרשת נשא מתוארים הקרבנות שהביאו נשיאי שבטי ישראל בשנה השנייה ליציאתם ממצרים, כאשר באופן חריג התורה מפרטת בצד שמו של כל נשיא והשבט שממנו בא, גם את קרבנו המפורט - שהיה זהה לכל הקרבנות האחרים. רשימה נוספת של נשיאים נמצאת בפרשת מסעי, בשנת הארבעים לשהייתם במדבר, לפני הכניסה לארץ.
על פי הספרי, הנשיאים שבתחילת דור המדבר היו מבין השוטרים היהודיים שמינו המצרים בשעבוד מצרים, אותם השוטרים שהוכו על ידי השוטרים המצרים כאשר סירבו לדחוק באחיהם העבדים.
בזמן הקמת המשכן, הנשיאים הם אלו שהביאו את אבני המילואים לחושן; המדרש מספר כי הנשיאים לא מיהרו להתנדב לתרום למלאכת המשכן, וחשבו להשלים את מה שיחסר לאחר שכל השאר יתרמו, אולם בסופו של דבר לא נותר להם לתרום דבר כי אם את האבנים הללו. בעקבות זאת, על פי המדרש, התנדבו הנשיאים להקריב את הקרבנות המפורטים בפרשת נשא, כדי לכפר על אי-זריזותם בהקמת המשכן.
וילהלם הראשון, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-12 במאי 1330 בעיר החופשית פרנקפורט, ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמרגרט השנייה, רוזנת אנו, בתם של וילם הראשון, רוזן אנו וז'אן מוולואה, רוזנת אנו.
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו וילהלם ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף וילהלם ואלברכט הראשון, דוכס בוואריה.
החל משנת 1350 התקיימה בארצות השפלה מלחמת אזרחים בין תומכי וילהלם לתומכי אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ואף אדוארד השלישי, מלך אנגליה התערב בסכסוך לטובת אמו. בשנת 1354 הגיעו וילהלם ואמו להסכם, ולפיו יקבל וילהלם את רוזנויות הולנד וזילנד, ואילו אמו תחזיק ברוזנות אנו. כעבור שנתיים מתה אמו, ווילהלם קיבל אף את רוזנות אנו לידיו.
בשנת 1352 התחתן וילהלם עם מוד, רוזנת לסטר, בתם של הנרי מגרוסמונט, דוכס לנקסטר ואיזבל מבומון, ממנה נולדה לו בת אחת שמתה בשנת 1356.
בשנת 1357 חלה וילהלם במחלת נפש, והרג את אחד מאציליו ללא כל סיבה, ובעקבות כך אחיו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה השתלט גם על השטחים בארצות השפלה. וילהלם היה מסוגר בטירת לה קסנואה, שם שהה עד מותו ב-15 באפריל 1389.
ביברס אל-ג'אשנכיר

אל-מלכ אל-מוזפר רוכן א-דין בייברס אל-ג'אשנכיר אל-מנסורי (בערבית: الملك المظفر ركن الدين بيبرس الجاشنكير المنصورى), הידוע גם כבייברס השני (מת ב-1310), היה סולטאן ממלוכי, השנים-עשר מבין הסולטאנים הבחרים, אשר שלט במצרים בשנים 1308-1309. 
ביברס אל-ג'אשנכיר היה ממלוכ צ'רקסי בחצרו של הסולטאן קלאון, ושל שני בניו ח'ליל בן קלאון ומוחמד בן קלאון. הוא היה לאמיר, לג'אשנכיר (שר משקים) ולמשנהו של מוחמד בן קלאון בתקופת שלטונו השנייה (1299-1308). ב-1303 פיקד על הצבא הממלוכי והביס את קוטלושאה המונגולי בקרב מרג' א-סאפר ליד דמשק. 
הממלוכים הבורג'ים התחזקו בתקופת שלטונו השנייה של מוחמד בן קלאון, והחלו להטיל דמי חסות, אשר כונו "חימאיה" (حماية, "מס שמירה") ברחבי קהיר. יריביהם של הממלוכים הבורג'ים היו ממלוכים מבית א-צאלח ואל-מנצור בהנהגת סלאר, וממלוכי "אשרפיה" בהנהגת ביברס אל-ג'אשנכיר. בשל חוסר היציבות במדינה, עזב מוחמד בן קלאון את קהיר ב-1308, ונמלט לכרכ שבעבר הירדן. 
הסולטנות נכפתה על ביברס אל-ג'אשנכיר, והוא שלט במדינה כ-11 חודשים. בתקופת שלטונו נמשך חוסר היציבות במדינה, והוא נמלט לבסוף עם הממלוכים שלו מקהיר בשנת 1309. את מקומו שב ותפס מוחמד בן קלאון, אשר החל את תקופת שלטונו השלישית והאחרונה. ביברס אל-ג'אשנכיר נתפס והוצא להורג ב-1310.
אברהם מאיר הברמן

ביוגרפיה

הברמן נולד בז'וראבנו (Zhurawno) שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בחורף שנת תרס"א, 7 בינואר 1901, לאורי (מגזע ר' יואל סירקיש בעל הב"ח), ושרה פייבל (לבית בראטשפיס). הוא למד ב"חדר" ובישיבה, ואת השכלתו האקדמית רכש באוניברסיטת וירצבורג בגרמניה. בשנת 1928 נישא לבלהה הברמן. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. הוא ביטא את אהבתו לעיר בשיריו המקוריים ובמחקריו על המשלים שחוברו על אודותיה. בעיר היה חלק מחבורת החוקרים והסופרים של שכונת רחביה, שעזבה את אירופה והחייתה את האסכולה הרוחנית-אקדמית שכבתה באירופה בשואה. היה ידיד קרוב של הסופר ש"י עגנון.
בתחילת דרכו עסק בהוראה, ומאוחר יותר החל לעסוק גם בחקר הביבליוגרפיה העברית והפיוט העברי. הן ספרו הראשון והן ספריו האחרונים הוקדשו לדפוס העברי. בנוסף, פרסם ספרים ומאמרים רבים בתחום זה.
בעקבות פגישתו עם שלמה זלמן שוקן, בצוויקאו, גרמניה, הוא החל לעבוד בספרייתו בברלין ומאוחר יותר בירושלים. הברמן היה הספרן הראשי של מכון שוקן וחוקר במכון לחקר השירה העברית של הוצאת שוקן. בנוסף לכך, הרצה במכון לספרנות של האוניברסיטה העברית בירושלים ואחר כך, בשנת 1969, מונה לפרופסור לספרות שירת ימי הביניים באוניברסיטת תל אביב.
הברמן היה כאמור חוקר חרוץ ופורה מאוד. תחום מחקריו כלל, בין היתר, ביבליוגרפיה וביבליופיליה עברית, היסטוריה יהודית, ביוגרפיה של אנשי שם ומחקר יהודים, מגילות ים המלח, הלשון העברית, פיוט עברי, שירת ימי הביניים, מדרש, אגדה ומקרא. הוא פרסם למעלה משמונים ספרים ומאות מאמרים, רשימות ופיוטים. את מחקריו כתב בעברית, אידית, גרמנית ואנגלית. הוא ניהל הוצאת כתבי-יד עתיקים במהדורות מצומצמות ועסק במחקר וההדרה של יצירות עבריות מימי הביניים (בהן מחברות עמנואל הרומי, שירי שמואל הנגיד, בן המלך והנזיר ומשלי שועלים). הודות לו נחשפה היצירה הפיוטית של חכמי אשכנז וצרפת. נוסף על כך, היה הברמן יוצר ספרותי בעצמו ובין היתר חיבר ספר משלים על ירושלים בסגנון המדרש וכן יצירה בחרוזים, בסגנון המקאמה.
הברמן בחר בשם העט שלו על שם אחד מעשרת מחבריו המסורתיים של ספר תהילים (תהילים פח, א), הֵימָן הָאֶזְרָחִי (כקיצור שם משפחתו), בשילוב עיר מגוריו ירושלים.
הוא נפטר בירושלים בכ"ט בכסלו, תשמ"א, בשעת הגהות על ספרו מפרי העט והעת.

חיבוריו

יבולו המחקרי והספרותי של הברמן כלל ההדרתם והוצאתם לאור של חיבורים קדמונים, התקנה לדפוס, השלמות, מאמרי מחקר ובקורת ועוד.
רבים ממאמריו כונסו על ידו בשנותיו האחרונות במספר קבצים שיצאו לאור בהוצאת ראובן מס.
קתדרה (אקדמיה)

קָתֶדְרָה (מיוונית: kathedra) καθεδρα) – כיסא, מושב. באנגלית: Chair) היא פעילות הוראה או מחקר באוניברסיטה בתחום מדעי שהאוניברסיטה מעוניינת להדגישו בתוך פקולטה מסוימת או תוך שילוב תחומי מחקר מפקולטות ומחלקות שונות. בראש הקתדרה עומד פרופסור המקבל בדרך זו מעמד של בכירות ונקרא "מופקד הקתדרה". 
לעיתים משמשת קתדרה כ"זרע" להקמת תחום חדש באוניברסיטה המתפתח לכדי מחלקה נפרדת ולעיתים היא משמשת כתואר בלבד המוענק לפרופסור בכיר (למשל "הקתדרה למתמטיקה על שם לוקאס" באוניברסיטת קיימברידג' בראשה כיהנו אייזק ניוטון, פול דיראק, סטיבן הוקינג ורבים נוספים).
נהוג שהקתדרה נקראת על שם תורם או קרן המממנת אותה, או נקראת לזכר אדם מסוים לצורך הנצחה. בשם הקתדרה מוזכר תמיד התחום המדעי-מחקרי עליו היא מופקדת. התורם או הקרן משלמים לפרופסור העומד בראשה תוספת תשלום על משכורתו האקדמית הרגילה לפי התקן.
דוד בן יהודה מסר לאון

רבי דוד בן יהודה מסר לאון (לעיתים מסיר ליאון וכן מיסיר ליאון; נולד ב-1470 לערך) היה רב, פוסק ופילוסוף, מראשי יהדות איטליה בראשית המאה ה-16, בנו של ר' יהודה מסר לאון. חיבר את הפירוש "עין הקורא" למורה נבוכים לרמב"ם ואת הספר הפילוסופי "תהלה לדוד".

תולדות חייו

נולד ככל הנראה בעת שהות אביו בוונציה. התחנך בישיבת אביו בנאפולי והוסמך לרבנות במלאת לו 18 שנים, על דעת רבני הישיבה. לאחר מכן למד בישיבת ר' יהודה מינץ בפדובה ונסמך על ידו. בנוסף ללימודי דת למד גם פילוסופיה ובפרט קרא את ספרי אריסטו והרמב"ם. 
בשנת 1510 לערך עבר לוולורה שבאלבניה לשמש שם ברבנות אצל קהילת מגורשי פורטוגל שהגיעו אל העיר. אל העיר הגיעו גם רבים ממגורשי ספרד, שהנהיגו קהילה נפרדת ואף דרשו להשליט את מנהגיהם על פני המנהג האיטלקי המקובל. הקרע בין קהילת מגורשי פורטוגל לקהילת מגורשי קסטיליה הגיע לשיא בערב יום כיפור. אחד ממוקדי המחלוקת היה מנהג "הסמיכה האשכנזית" שהיה נפוץ בקהילות איטליה ואלבניה, אך גולי ספרד לא הכירו בו. על מנת לחדד את עמדתו כתב הרב את הספר "כבוד חכמים", הדן בנושא הסמיכה לרבנות ביהדות איטליה. ספר זה יצא בדפוס חברת "מקיצי נרדמים" בברלין, תרנ"ט.
חיבורו העיקרי, "תהלה לדוד", ראה אור על ידי נכדו, אהרן לבית ליאון בקושטא בשנת ה'של"ז (1577). החיבור הולך בעקבות הרמב"ם בשלושה עניינים: ערך התורה ומעלתה, יסודות התורה והמצוות ועיקרי האמונה ונכתב כחלק מהפולמוס שניהל המחבר עם מבקרי הרמב"ם רלב"ג, ר' יוסף אלבו ודון יצחק אברבנאל.
אסטריקס והוויקינגים

עלילה

חבורת ויקינגים שומעים מהמכשף של השבט כי יש אמרה הטוענת כי הפחד מעניק כנפיים. הוויקינגים עושים הגרלה על מנת למצוא את המקום בו נמצא האיש הכי "פחדן" בעולם, בוחרים בכפר של אסטריקס ויוצאים לכיוונו. במקביל, אל הכפר מגיע גודוריקס (באנגלית: justforkiks), אחיינו של ראש הכפר, המתגלה במהרה בתור מפונק, עצלן ופחדן. הוויקינגים שמים לב אליו וחושבים שהוא האיש הפחדן בעולם. הם חוטפים את גודוריקס לארצם ואסטריקס ואובליקס יוצאים בעקבותם על מנת להצילו.
אריק מביוס

ביוגרפיה

מביוס נולד בהאריסברג שבפנסילבניה לאליזבת' וקרייג מביוס. לאחר שנרשם לאוניברסיטה במסצ'וסטס שם נבחר לשחקן הכי דרמטי, החל ללמוד לבסוף באוניברסיטה בניו יורק. מביוס נישא לאייבי שרמן בינואר 2006, ולזוג יש שני בנים.
מביוס החל את קריירת המשחק שלו בסרט הודי בשם "ברוכים הבאים לבית הבובות" בשנת 1995. לאחר מכן שיחק בסרטים כמו "אני יריתי באנדי וורהול", ו"לילי טיילור" בשנת 1996. שיחק בסדרת הסרטים העורב. תפקידו הכי גדול של מביוס בשנות התשעים היה תפקידו של מאט אדיסון בסרט "Resident Evil (סדרת משחקים) שמבוסס על סדרת המשחקים. בתחילת שנות האלפיים הופיע מביוס בסדרות כמו "שיקגו הופ", "מילניום", "פופולאר" וב "The O.C.". לאחר מכן כיכב כשחקן קבוע בעונה הראשונה של הסדרה ישנן בנות בתפקיד טים האספל וחזר לכמה פרקים בעונות השנייה והשלישית, מביוס הופיע בסדרה "CSI מיאמי". בשנת 2000 הופיע מביוס בקליפ "The Best Things" של להקת "FILTER".
בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "עיניים", דרמת פשע מבית ABC, בו גילם את ג'ף מק'אן. בסדרה שלא צלחה ושידרה רק 4 פרקים (תוך 12), כיכבו בין היתר טים דיילי ולורה לייטון.
משנת 2006 עד 2010 כיכב מביוס בתפקידו של דניאל מיד בסדרת הדגל של חברת ABC, בטי. לאחר שהסדרה זכתה להצלחה מביוס הוגדר על ידי מגזין פיפל כאחד הגברים הסקסיים בעולם. מביוס הופיע בקליפ "We are the Ones" של הזמר "וויל. איי.אם" לתמיכה בברק אובמה. מביוס גם היה מועמד על תפקידו הקומי בשנים 2007–2008 בטקס "פרס גילדת שחקני המסך".
ב-2011 שיחק מביוס בסדרה "מנודים" לצדו של השחקן ליאם קנינגהם. ב-2012 ביצע מביוס הופעות אורח בסדרות רשימת הלקוחות ופרנקלין ובאש. שנה לאחר מכן ביצע הופעת אורח בסדרת הלהיט של רשת ABC, סקנדל.
ב-2014 נבחר מביוס כשחקן ראשי בסדרה הקנדית-אמריקאית "מכתבי אהבה", הסדרה החלה ב-20 באפריל כללה 10 פרקים והסתיימה ב-22 ביוני 2014.
סעדון

סעדון הוא אתר ביזנטי לא חפור שנמצא בנגב הצפוני, כ-8 ק"מ מדרום מערב לחלוצה וכ-4 ק"מ מצפון מזרח לרחובות בנגב (נ.צ. 1128/0485). שוכן בגדה הדרומית של נחל סעדון. השם סעדון הוא עיברות של השם הערבי של האתר ח'ירבת א-סעדי. אברהם נגב הציע לזהות את השם עם Soudanon שנזכר בפאפירוס 79 מניצנה, מקור השם לדעתו בשם הנבטי 'שעדו'.

תולדות המחקר

בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 פקדו את האתר חוקרים אירופאים (פאלמר, מוסיל, קיטרייבר) שתיארו בקצרה מה שמצאו באתר. בשנת 1914, לפני מלחמת העולם הראשונה, סקרו את האתר האנגלים תומאס אדוארד לורנס וסר צ'ארלס וולי. הם הבחינו שהאתר אינו מוקף בחומה, ולכן סברו שהאתר הוא פרבר של העיר חלוצה. הם מצאו באתר באר ושני מאגרי מים, וקבעו שבאתר אין כנסיות. בשנים 1985-1984 נסקר האתר על ידי ריכב רובין ויוסף שרשבסקי.

תיאור האתר

האתר משתרע על שטח של כ-30 דונם. האתר נבנה כנראה לא על פי תכנון עירוני נוקשה. האתר כולל בתי מגורים צמודים זה לזה, עם חצרות שהכילו בורות מים. זוהו שתי כנסיות קטנות במזרח ובמערב, ואולי כנסייה גדולה בדרום האתר. בסמוך לאתר בנחל סעדון וביובלים המתנקזים אליו זוהו שרידים של מערכות חקלאיות, סכרים ובורות מים. לדעת רובין ושרשבסקי היישוב באתר התבסס על גידולי דגנים ועצי פרי, החוקרים זיהו גם מכלאות שלדעתם הכילו בעבר צאן וגמלים, זוהו גם שרידי כבשן סיד שלדעת החוקרים היווה חלק חשוב מכלכלת היישוב. הממצאים שנאספו בסקר מתוארכים לתקופה הביזנטית (מאות 7-4 לספירה), ולא נמצא ממצא נבטי. מכיוון שעדיין לא נערכה חפירה ארכאולוגית מסודרת באתר, לא ברור אם האתר הביזנטי הוקם על אתר נבטי קדום, כמו רוב האתרים האחרים בנגב. זהו היישוב הקטן ביותר מהיישובים הביזנטים בנגב.
מכללת אמונה

מכללת אמונה היא מכללה אקדמית דתית להכשרת מורות, הממוקמת  ברחוב דרך בית לחם שבשכונת בקעה בירושלים. 
המכללה הוקמה בתחילת שנות השבעים על ידי נשות "אמונה" מאמריקה ומישראל, במטרה להקים מוסד שיאפשר לנשים דתיות לרכוש מקצוע ולבטא את כשרונן האמנותי. מנהל המכללה כיום הוא עמוס ספראי. בשנת 2009 התאחדה המכללה עם המכללה הסמוכה, מכללת אפרתה, וכיום שתיהן פועלות בשני קמפוסים תחת אותה הנהלה. 
המכללה מעניקה תואר ראשון בחינוך, אך ייחודה הוא בלימודי תעודה למקצועות אמנות, דרמה ועיצוב גרפי באווירה דתית ואמונית. במכללה גם לימודי יהדות ענפים.
המכללה שמה לה למטרה להכשיר אמניות בתחומן, היוצרות מתוך עולמן הרוחני.
רב המכללה הוא הרב חיים פוגל.
שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).
טאורוס (אוניית מעפילים)

טאורוס (וגם טורוס, Taurus) הייתה אוניית מעפילים שהפליגה בדגל יווני והמוסד לעלייה ב' חכר אותה להפלגה מקונסטנצה לאיסטנבול.

תולדות ההפלגה

בשנת 1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, החליטה ממשלת בריטניה לאפשר לכל יהודי אשר יגיע לטורקיה להמשיך ולעלות לארץ ישראל. אולם ההחלטה לא פורסמה ברבים. בעקבות ההחלטה, המוסד לעליה ב' החל לארגן הפלגות אוניות פליטים ניצולי השואה לאיסטנבול. מספר אוניות הפליגו בהסדר זה אך ערב יציאתה של טאורוס בוטלה ההחלטה. אף על פי כן, האונייה יצאה בתחילת דצמבר 1944 מנמל קונסטנצה ברומניה, כשעל סיפונה 958 מעפילים, ביניהם לוחמי גטו וילנה: רוז'קה קורצ'ק ואברהם לידובסקי.
"טאורוס" הגיעה לאיסטנבול בשלום, ומשם נסעו המעפילים ברכבת לארץ ישראל. ככל הידוע, "טאורוס" הייתה אוניית המעפילים האחרונה בתקופת המלחמה. ניסיונות לנצל את הטאורוס להבאת עולים נוספים לאיסטנבול סוכלו על ידי השלטונות הטורקיים.
עדי רגב

במחלקת הנוער

עדי רגב גדל במחלקת הנוער של מכבי רמת גן, ואף שימש כקפטן. הוא זכה בחודש מאי 2000 עם קבוצת הנוער של המועדון באליפות המדינה של עונת 1999/00, לאחר שקלע 25 נקודות. יחד עם עודד שעשוע, ליאור רובינשטיין והמאמן מאור חמו. לאורך השנים היה בסגל נבחרת הנוער ונבחרת העתודה.

בקבוצות בוגרים

משחק הבכורה שלו בבוגרים בליגת העל היה בעונת 1998/99 מול קבוצת הפועל ירושלים. לאחר מכן שיחק בקבוצת הבוגרים במשך 3 עונות, 
בעונת 2001/02, הגיע לקבוצת מכבי אשדוד מהליגה הלאומית, שניהלה מאבק הישרדות עד למחזור האחרון ונשארה.
בעונת 2002/03 חזר לעירוני רמת גן ושיחק בה במשך עונה אחת. בעונות 2003–2005 שיחק באליצור אשקלון, איתה הגיע בעונה הראשונה לבית הגמר ולמקום הרביעי בליגה. ובעונה שלאחר מכן הגיע עם הקבוצה עד לרבע גמר היורוקאפ צ'לנג'.
בעונת 2005/06 חזר למכבי אשדוד ונתן עונה עם ממוצעים של 6.8 נקודות ו-2.1 ריבאונדים ב-7.2 דקות משחק. בעונה שלאחר מכן חזר לליגת העל וחתם בקבוצת בני השרון.
בעונת 2007/08 שיחק בקבוצת הפועל נס ציונה, איתה העפיל בסיום העונה לליגה הלאומית. 
מאז עונת 2008/09 משחק רגב בקבוצת מכבי רחובות מהליגה הארצית. במקביל לומד מנהל עסקים ומרצה במכללה בנושאים של כלכלה ומתמטיקה.
עדי רגב נשוי להגר ומתגורר במושב בית חנניה.
האקדמיה של סנט מרטין בשדות

האקדמיה של סנט מרטין בשדות (באנגלית: Academy of St. Martin in the Fields) היא תזמורת קאמרית בריטית.
את התזמורת ייסד סר נוויל מרינר בלונדון בשנת 1959 והיא משכה אליה כמה מטובי הנגנים בלונדון. התזמורת הופיעה לראשונה ב-13 בנובמבר 1959 בכנסיית סנט מרטין בשדות, שנתנה לה את שמה. בהופעותיה הראשונות ניגנה כהרכב קשתנים קטן, ללא מנצח, ומילאה תפקיד מרכזי בהחייאת מופעים של מוזיקת בארוק באנגליה. מאז התרחבה התזמורת וכיום היא כוללת כלי נשיפה מעץ, אבל מידותיה גמישות והיא משנה את הרכבה להתאים לרפרטואר שלה, המקיף מוזיקה מן הבארוק עד ימינו.
ההקלטה הראשונה של התזמורת נעשתה לחברת ל'אוזו ליר"  באולם קונוויי, ב-25 במרץ 1961. מאז הקליטה התזמורת לחברות שונות. היקף תקליטיה עצום והיא התזמורת הקאמרית המוקלטת ביותר בעולם, שלזכותה יותר מ-500 הקלטות.
תקליטים רבים נעשו בניצוחם של איונה בראון וקנת סיליטו, בהיעדרו של מרינר.
מאז פברואר 1971 התזמורת רשומה כחברה בע"מ. נויל מרינר היה היו"ר עד 1992, אז החליף אותו מלקולם לאצ'ם. ב-1994 תפס את מקומו ג'ון הלי. נוויל מרינר נושא בתואר נשיא לכל חייו.
במאי 2011 הודיעה התזמורת על מינויו של ג'ושוע בל כמנהלה המוזיקלי החדש, האדם השני הנושא בתואר זה בתולדות ההרכב. המינוי בתוקף מספטמבר 2011, בחוזה התחלתי לשלוש שנים.
התזמורת הקליטה תקליטים רבים, וניגנה את הפסקולים של סרטים רבים, בהם "אמדאוס" משנת 1984.
המקהלה של אקדמיית סנט מרטין בשדות הוקמה בשנת 1975 והופיעה לראשונה באוקטובר של אותה שנה. לאסלו הלטאי הוא מנצח המקהלה מאז הקמתה. היא נשמעת בקביעות בטלוויזיה האירופאית בשירת המנון ליגת האלופות של UEFA.