קלוד ויז'ה

קלוד ויז'ה (בצרפתית: Claude Vigée, נולד ב-3 בינואר 1921) הוא משורר, מתרגם ומסאי ישראלי-צרפתי הכותב בשפה הצרפתית ובניב האלזסי.

ביוגרפיה

קלוד ויז'ה נולד בשם קלוד אנדרה שטראוס (Claude André Strauss) או סטרוס (בהיגוי צרפתי), למשפחה יהודית אלזסית ותיקה ביישוב בישווילר (Bischwiller) (בגרמנית -בישוויילר) במחוז ריין תחתון. גדל בחבל אלזס והגדיר את עצמו בספרו "סרפדים שחורים" בצורה זו: "אני יהודי אלזסי - כלומר פעמיים יהודי ופעמיים אלזסי". בבית דיברו בניב היהודי-אלזסי של הגרמנית. האווירה בבית הושפעה מהמתחים הזוגיים של ההורים ונטיית האם לדיכאון. אחרי לימודי תיכון במכללה הקלאסית בבישווילר ובתיכון "פוסטל דה קולאנז'" בשטרסבורג, ובחינות הבגרות, בשנת 1937 התחיל לימודי רפואה באוניברסיטת שטרסבורג אך נאלץ להפסיקם עקב פריצת המלחמה וכיבוש אלזס על ידי הנאצים. בין השנים 1940 - 1942 שהה בטולוז שם המשיך את לימודי הרפואה באוניברסיטה. באותה תקופה הצטרף לרזיסטאנס במסגרת קבוצת התנגדות יהודית ושמה "בני דוד". הוא התחיל לפרסם תחת שם העט "קלוד ויז'ה", כשהשם ויז'ה בא בצירוף המלים הצרפתיות "Vie, j’ai", שמשמעותן, "חיים - יש לי" (או "אני חי"). באותה תקופה הכיר בטולוז את ז'אן קאסו, בנז'מן קרמייה ואת פייר זגרס.
עקב הרדיפות נגד היהודים והמרדפים המשטרתיים, בנובמבר 1942 החליט יחד עם אמו להימלט לפורטוגל ודרך האנייה "סרפה פינטו" לארצות הברית, שם פגש קרובי משפחה רבים. בארצות הברית עבד בעבודות מזדמנות, בין השאר כשוטף כלים ומלצר במסעדות. למד שפות וספרויות רומאניות באוניברסיטת המדינה של אוהיו בקולומבוס ובשנת 1947 סיים דוקטורט בספרות בנושא "הדמוני אצל גתה". אז גם התחתן עם דודנית, יהודיה ממוצא אלזסי אף היא, אוולין מאייר, או כפי שכונתה, אווי. לזוג נולדו שני ילדים.
לימד ספרות צרפתית במספר אוניברסיטאות בארצות הברית, ביניהן אוניברסיטת המדינה של אוהיו, מכללת ולזלי ואוניברסיטת ברנדייס, על יד בוסטון, בה התמנה ראש החוג לשפות רומאניות. שם גדלו ילדיו. בשנת 1950 פרסם את קובץ שיריו הראשון.
בשנת 1959 חזר לצרפת והתיישב בפריז.
פרסם מאמרים ב"מרקור דה פראנס" וב"ייל פרנץ' סטאדיס" והרצה באוניברסיטת הרוורד.
בשנת 1960, לפי הזמנתו של גרשום שלום, עלה לישראל. למד עברית ולימד כפרופסור לספרות צרפתית והשוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1966 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בישראל התחיל לכתוב שירים בניב אלזסי. פרש לגמלאות בשנת 1984 ומשנת 2001, מגיל 80, חזר להתגורר בצרפת ואף התקרב שוב לאזור הולדתו באלזס, שם ביקר לעיתים סדירות.
ב-2 באפריל 2006 הירצה קולד ויז'ה בקתדרלת נוטרדאם בפריז על נושא התקווה. 
בינואר 2007 נפטרה אשתו, אוולין, שהובאה למנוחת עולמים בבית העלמין היהודי בבישווילר.

יצירותיו

יצירתו של ויז'ה היא מגוונת ומתאפיינת בחיפוש מתמיד שירתי ופילוסופי. היא כוללת שירים בחרוזים ובפרוזה, סיפורים, מסות ותרגומים ובולטים בה נושאי השורשים, הגלות, העקירה, התלישות והתקווה של האדם.
כתביו, שחוברו במהלך כ-50 שנות פעילות, זכו לפרסים רבים בצרפת ומחוצה לה. הוא נודע בגישתו הפציפיסטית ופעל למען התקרבות תוך יחסי שלום בין תרבויות שונות.
השתתף בין היתר באנתולוגיה של שירים פציפיסטים עם שיר על מלחמת לבנון הראשונה - "קולם של החיילים המתים" (La voix des jeunes soldats morts).
בשנת 2006 הוקמה אגודת ידידים של יצירתו של קלוד ויז'ה, בראשותה של אן מוניק, פרופסור לספרות אנגלית באוניברסיטת פריז III. בשנת 2008 פורסמה מהדורה של מכלול שיריו בהוצאה לאור הצרפתית "גלעד" (Galaade) בעריכתו של ז'אן-איס מאסון, עם מקדמה מאת מישל (Michèle) פינק ומבוא, ביביליוגרפיה והערות שוליים מאת אן מוניק, תחת הכותרת
"Mon heure sur la terre", בהתאם לכותרת אחד משיריו. הקובץ שהודפס כעבור זמן קצר בפעם נוספת זכה לפרס גונקור לשירה.
לאחר פטירתה של אשתו אוולין שליוותה אותו במסירות, אהבה ותמיכה לאורך השנים, כתב ויז'ה שירי אבל לזכרה.

תרגומים

קלוד ויז'ה תרגם לצרפתית משירתם של ריינר מריה רילקה, תומאס סטרנס אליוט, 
איוואן גול ועוד.