איתן קולברג

ביוגרפיה

איתן קולברג נולד בתל אביב לד"ר אירמה לבית פירסט וד"ר יהושע קולברג, רוקח.
בילדותו למד תאוריה מוזיקלית ופסנתר. את לימודיו עשה בבית הספר היסודי בית חינוך ובתיכון עירוני א', שניהם בתל אביב, וכן בחטיבת הביניים ג'ואן אוף ארק ובבית הספר התיכון למוזיקה ולאמנויות בניו-יורק. החל ללמוד ערבית בתיכון עירוני א' אצל מרים סולל ואברהם לביא. נרשם ללימודים באוניברסיטה העברית (1963-64) בחוגים לאנגלית ולשפה וספרות ערבית. למד תורה מפיהם של מאיר יעקב קיסטר, דוד איילון, יהושע בלאו, משה פיאמנטה ופסח שנער. סיים תואר ראשון ב 1966 ותואר שני ב-1968 (שניהם בהצטיינות יתירה). את לימודי הדוקטורט עשה באוניברסיטת אוקספורד בשנים 1971-1969 תחת הנחייתם של שמואל שטרן וריצ'רד וולצר. עבודת הדוקטור שלו עוסקת ביחסה של השיעה האִמאמית לחברי הנביא מוחמד. בשנת 1972 הצטרף לחוג לשפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית, שם שימש עד לפרישתו לגמלאות בשנת 2006. לימד קורסים על פרשנות הקוראן, ספרות שיעית קלאסית, טקסטים צופיים, מות קדושים באסלאם של ימי-הביניים, וההדרת כתבי יד. בשנים 1987-89 כיהן כראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה, ובשנת 1991 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. מופקד הקתדרה בחקר האסלאם ע"ש מקס שלסינגר. לימד באוניברסיטת ייל (1978-79), וכן שימש כעמית מחקר במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון (פעמיים) ובמכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית (פעמיים). ב-1993 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ובשנים 2007-2001 ייצג את האקדמיה בוועדה המתמדת למדעי הרוח של קרן המדע האירופית. ב-2008 זכה בפרס רוטשילד למדעי הרוח ובפרס א.מ.ת למזרחנות.
נשוי לכנרית בת-שבע לבית סבלדי ואב לאופיר וירון קולברג. אחיו הוא אילון קולברג, פרופסור בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד ומומחה לתורת המשחקים.

נושאי מחקריו

איתן קולברג עוסק בעיקר בהגות, בדוקטרינה ובספרות של השיעה השנים-עשרית (האִמאמית) בימי הביניים, וכן בספרות הצופית (מיסטית) ובסוגיית מות הקדושים באסלאם.

אוסף כללי ההתנהגות של הצוּפים ופגמי הנפש וריפויים

ספר זה

הוא מהדורה מדעית של שני חיבורים מאת המלומד הצופי אבו עבד אלרחמן אלסֻלַמי (מת בשנת 1021). החיבור הראשון עוסק בכללי ההתנהגות שבהם חייב הצופי ביחסיו עם אלוהיו, עם עצמו ועם חבריו לדרך המיסטית. עניינו של החיבור השני הוא הנפש כמשכן הפיתויים והתאוות ודרכי הטיפול בפגמיה. המהדורה מתבססת על מספר כתבי-יד, וכוללת מבוא באנגלית על חייו וחיבוריו של אלסלמי ועל מקומו בספרות הצופית של ימי הביניים. הספר יצא לאור בירושלים בשנת 1976, פורסם מחדש בקהיר בשנת 1981, והודפס מחדש בטהראן בשנת 1990, עם תרגום פרסי של המבוא.

אמונה וחוק בשיעה האִמאמית

הספר

הוא אסופת מאמרים הכוללת את רוב מחקריו של קולברג בשנים 1975 עד 1988. המאמרים עוסקים בהגות, בהיסטוריה ובספרות הדתית של השיעה השנים-עשרית.

אבן טאווס וספרייתו

בספרו זה

עוסק קולברג במלומד השיעי אבן טאווס (1193-1266), שחי בעיראק בתקופת הפלישה המונגולית. חלקו הראשון של הספר דן בחייו, בחיבוריו, בדרכי עבודתו ובספרייתו של אבן טאווס. החלק השני והעיקרי כולל רשימה מוערת של כל החיבורים (669 במספר) שמהם מצטט אבן טאווס בספרים פרי עטו שהגיעו אלינו. חיבורים אלה נכללו רובם ככולם בספרייתו הפרטית העשירה, והם עוסקים במגוון רחב של נושאים: מסורת (שיעית וסונית), תפילות, פרשנות הקוראן, שבחי הנביאים והאמאמים, הלכה, מוסר, היסטוריה, ספרות, דקדוק, אסטרונומיה/אסטרולוגיה, גנאלוגיה ועוד. כשליש מהספרים הללו לא הגיע לידינו, ועל מקצתם לא היה ידוע כלל עד כה. ערכה של הרשימה הוא כפול: מצד אחד היא מאפשרת הצצה נדירה אל עולמו האינטלקטואלי של מלומד מוסלמי מימי הביניים באמצעות שיחזור חלקי של ספרייתו. מצד שני הרשימה פותרת בעיות שונות בהיסטוריה של הספרות השיעית בימי הביניים. תרגום פרסי של הספר ראה אור בקום (אחד המרכזיים הדתיים העיקריים באיראן) בשנת 1993.

התגלות וסילוף: ספר חילופי הנוסח של הקוראן מאת אלסיארי

את ספרו זה

כתב איתן קולברג בצוותא עם פרופסור מוחמד עלי אמיר-מועזי מבית הספר ללימודים גבוהים בסורבון והמכון הלאומי לשפות המזרח ותרבויותיו (פריז). הספר מורכב משני חלקים עיקריים. חלקו הראשון הוא מהדורה מדעית של חיבור מאת מחבר שיעי בן המאה התשיעית שעניינו חילופי הנוסח של הקוראן. לנושא זה משמעות ניכרת בספרות השיעית, משום שלדעת כמה מחכמי השיעה הקדומים, הטקסט הקוראני סולף על ידי מתנגדיו של עלי במטרה להשמיט מתוכו את הפסוקים המזכירים את זכותו של עלי לשלטון, או המגנים את אויביו. דעה זו איננה מקובלת כיום על רובם הגדול של השיעים, אך היא קנתה לה שביתה בקרב השיעה במאות הראשונות של האסלאם.

החיבור, המורכב מ 725 מסורות (אמרות המיוחסות לאמאמים השיעיים), הוא אחד הטקסטים השיעים הקדומים ביותר שהגיעו לידינו. הוא כולל דוגמאות רבות של חילופי נוסח של הקוראן, אשר חלקן אינו מוכר משום מקור אחר. לחילופי נוסח אלה נודעת חשיבות רבה להכרת ההיסטוריה של עריכת הטקסט הקוראני. המהדורה מבוססת על ארבעה כתבי-יד ועל מבחר מקורות נוספים. חלקו השני של הספר (באנגלית) נפתח בהקדמה העוסקת בשני עניינים עיקריים: 1. סוגיות היסטוריות הקשורות לאיסוף הקוראן ולטענות בדבר סילוף הטקסט הקוראני. 2. תולדות חייו של אלסיארי וחיבורו על חילופי הנוסח של הקוראן. עיקרו של החלק האנגלי הוא פרק ההערות, שאותו חיבר קולברג. הערות אלה כוללות הפניות לחיבורים נוספים, הסברים להבהרת הטקסט, וזיהוי האישים המופיעים בשלשלת המסירה של המסורות השונות. מטרתן של ההערות היא לתרום להבנת חיבורו של אלסיארי ומקומו במסגרת ספרות ימי-הביניים.

מרטיריון

בסדרת מאמרים דן קולברג בהיבטים שונים של המרטיריון (שהאדה) באסלאם של ימי-הביניים: השימוש במונח "שהיד" בקוראן ובספרות החדית'; מסורות אודות הגמול המצפה למרטיר בעולם הבא; הסוגים השונים של מרטיר המוכרים בספרות המוסלמית; מעמדו ההלכתי של המרטיר; הקו הדק המפריד בין מות קדושים (המתואר לא פעם כפסגת שאיפתו של המאמין) להתאבדות (שהוא מעשה פסול).
רוב מאמריו עוסקים בנושאים שונים מתחום האמונה, הספרות וההלכה השיעית.

מושגי יסוד באמונה השיעית

קולברג הקדיש מספר מאמרים להבהרת מונחים מרכזיים בשיעה. לדוגמה: ראפצ'ה, כינוי גנאי לשיעה. קולברג מראה שהשיעים הפכו את הקערה על פיה בכך שפירשו את המונח ככינוי של כבוד.
תקיה, החובה להסתיר את האמונה בשעת סכנה. לחובה זו משמעות מיוחדת עבור השיעים, מאחר שהם היו לא-פעם מיעוט נרדף. לצד גילויים רבים של תקיה קיימת אף מגמה הפוכה: ידוע על שיעים שונים שהצהירו בגלוי על אמונתם ואף שילמו על כך בחייהם. קולברג מצביע על המתח בין שתי התפיסות הללו לאורך ההיסטוריה של השיעה.
מֻחַדַת' ("מי שמלאך מדבר עמו"), מונח המציין את האמאם השיעי כמקבל ידע ממקור שמימי.
רג'עה ("חזרה"), האמונה שלפני תחיית המתים חלק מהמאמינים השיעים וחלק מאויביהם יושבו לתחייה ואז המאמינים ינקמו באויביהם.
בראא'ה, החובה להימנע מכל מגע עם אויבי האמאמים. הבראא'ה נתפסת כצידה השני של הולאיה – חובת הנאמנות לאמאם.
אבו תֻראב, כינוי שניתן לעלי, ואשר קיימת מחלוקת לגבי משמעותו. קולברג עוקב אחר ההסברים השונים שניתנו לכינוי זה.

את'נא עשריה ("השיעה השנים-עשרית"), הכינוי שניתן בשלב מאוחר יותר לשיעה האמאמית. המחבר בוחן את המעבר מהמונח "אמאמיה" למונח החדש, ובמאמר נוסף מביא את הדוגמאות הקדומות ביותר לשימוש ב"את'נא עשריה".
ג'האד. מטרת המאמר לבחון את התפתחות תפיסת הג'האד אצל השיעה ולעמוד על ההבדלים בין תפיסה זו לבין התפיסות המקובלות באסלאם הסוני.

הלכה שיעית

מאמר אחד עוסק במעמדו של ה"ולד זנא" (מי שנולד מיחסי מין אסורים),

ומאמר נוסף דן במעמדו בהלכה השיעית של מוסלמי שאיננו שיעי.

ספרות המסורת והפולמוס השיעית

קולברג כתב סקירה כללית על ספרות החדית' (מסורות) השיעית

וכן בחן שלשלת מסירה יוצאת דופן בספרות השיעית.

מאמר נוסף עוסק באֻצול ("מקורות", "שורשים"), שהם החיבורים הקדומים ביותר של השיעה. מקובל לומר שהיו 400 חיבורים כאלה; כיום נותרו רק כ 20. המאמר דן בהיסטוריה של האֻצול, במאפייניהם ובזהות מחבריהם.

מאמר המשלב חומר מספרות החדית' והפולמוס עוסק ביחסה של השיעה לצחאבה (חברי הנביא). בעיני הסונים הצחאבה הם תומכיו הראשונים של הנביא מוחמד ומהווים את דור הזהב של האסלאם, ואילו השיעים קובעים שרוב הצחאבה הם חוטאים, מאחר שלא הכירו בעלי כיורשו של מוחמד. שאלת היחס לחברי הנביא היא עד ימינו אחת מנקודות המחלוקת העיקריות בין הסונים לשיעים.

הפולמוס בין הסונה לשיעה כפי שהוא משתקף בחיבוריו של אבן טאווס (ר' לעיל) הוא נושאו של מאמר נוסף.

הקוראן – פרשנות וחילופי נוסח

קולברג הקדיש שני מאמרים לדיון בספרות הפרשנות השיעית הקדומה ובחיבורו של אלסיארי "התגלות וסילוף".

גישות מערביות לאסלאם

מאמר אחד סוקר את מחקר השיעה במערב,

והשני עוסק בתיאורים במערב—בעיקר בימי-הביניים—אודות נסיבות מותו של הנביא מוחמד.

ביוגרפיות

קולברג כתב למעלה מ-30 ביוגרפיות על אנשי דת ומלומדים מוסלמים (בעיקר שיעים). ביוגרפיות אלה הן ברובן פרי מחקר מקורי, וחלקן הגדול פורסם כערכים באנציקלופדיה של האסלאם ובאנציקלופדיה איראניקה. שתי ביוגרפיות שנכתבו כמאמרים בשיתוף עם פרופסור בנימין זאב קדר עוסקות ברופאים נוצריים שחיו בעולם המוסלמי והיו בקשר הדוק עם הצלבנים.

ספרים שכתב

1. Jawami adab al-sufiyya wa-uyub al-nafs wa-mudawatuha
by Abu Abd al-Rahman al-Sulami (d. 412 H). Edited with an
introduction and indexes. 28 pp. (English) + 124 pp. (Arabic). The
Max Schloessinger Memorial Series, Texts 1, Jerusalem 1976.
Reproduced (with a Persian translation of the introduction) in
Nasrallah Purjawadi, Majmui'a-i Áthar-i Abu 'Abd al-Rahman
Sulami, I, Markaz-i Nashr-i Danishgahi, [Tehran] 1990.
2. Belief and Law in Imami Shi'ism. Variorum Reprints,
Aldershot 1991 [=BL]. x + 352 pp.
3. A Medieval Muslim Scholar at Work: Ibn Tawus and His
Library. Brill, Leiden 1992. ix + 470 pp. Persian translation
(by Sayyid Ali Qarai and Rasul Ja'fariyan), Kitabkhana-i Ibn
Tawus wa-alywal wa-Áthar-i u, Qumm, Bahman 1371sh/Jan. 1993. 771 pp.
4. (with Mohammad Ali Amir-Moezzi): Revelation and Falsification: The /Kitab al-Qira'at/ of Ahmad b. Muhammad al-Sayyari. Critical edition with an introduction and notes. Brill, Texts and Studies on the Qur'an, Leiden and Boston 2009. 363 pp. (English) + 201 pp. (Arabic).