google/wiki40b huggingface dataset:
ארנולד רוטשטיין

ביוגרפיה

נולד לאברהם רוטשטיין, יהודי דתי ובעל קשרים רבים במערכת המשפט והפוליטיקה בניו יורק, שהחזיק ברשותו חנות טקסטיל ומפעל לעיבוד כותנה, בגיל 15 החל להתרחק מאורח החיים הדתי ושומר החוק של אביו והסתובב באזורי הפשע, כשהוא מתעסק בעיקר בהימורים. 
בהמשך דרכו התיידד עם טים סאליבן מנהיג המפלגה הפוליטית טמאני הול בלואר איסט סייד, חסותו של המנהיג הפוליטי העניקה לארנולד הגנה, הן משוטרים והן מגנגסטרים, והוא ניצל זאת כדי לפתוח קזינו עצמאי משלו. הקזינו הכניס לכיסו סכומי עתק ובכך הפך רוטשטיין לאיש הכספים של העולם התחתון, כשהוא מממן עסקאות פשע מכל הסוגים.
ב-1920 לאחר חקיקת חוקי היובש היה מהראשונים שזיהו את ההזדמנות העבריינית-מסחרית הטמונה באיסור זה, והקים מערכת להברחת משקאות אלכוהוליים מבריטניה לארצות הברית. במשך הזמן החלו עבריינים אחרים לשדוד את המבריחים, כשהם מנצלים את העובדה שהמבריחים אינם יכולים להתלונן במשטרה, מצב זה הוביל לכך שרוטשטיין הוכרח לגייס כנופיה משלו כדי להגן על שיירות ההברחה. חברי הכנופיה גויסו מצעירים בני מהגרים בניו יורק, איטלקים ויהודים, ועליהם נמנו מאיר לנסקי, באגסי סיגל, לאקי לוצ'יאנו, פרנק קוסטלו, לואיס "לפקה" בוכהלטר, ודאץ' שולץ. רבים מחברי כנופייתו הפכו במרוצת הזמן לשליטי הפשע המאורגן.
בשנת 1928 הפסיד במשחק קלפים סכום של כמה מאות אלפי דולרים, אך סירב לשלם את חובו בטענה שרומה במשחק, ב-4 בנובמבר קיבל שיחת טלפון בה הוזמן לסנטרל פארק כדי ליישב ויכוח מסוים, ושם נורה ונפצע קשה, הוא סירב לענות לשאלות השוטרים מי ירה בו, ומת מפצעיו.

בתרבות

דמותו היוותה השראה לדמות "מאייר וולפסהיים" בספרו של פ. סקוט פיצג'רלד "גטסבי הגדול", ולדמותו של ארמנד רוזנטל, המכונה "המוח", בסיפוריו של דיימון ראניון ("אחד שיש לו מילה", "המוח חוזר הביתה" וסיפורים אחרים). דמותו של רוטשטיין שולבה גם בסדרת הטלוויזיה "אימפריית הפשע" של רשת HBO, את דמותו גילם מייקל סטולברג. וכן בסרט "שמונה בחוץ" שם גולמה דמותו על ידי מייקל לרנר. בסדרת הטלוויזיה הישראלית נויורק שולבה דמות מושאלת של עבריין הימורים יהודי הנושא את השם ״ארתור רוטשטיין״.
רפא צירי

רְפָא צִירִי (ניתן גם: רְפָא צִירִי אֵל נֶאֱמָן) הוא פיוט שנהוג לשירו בליל שבת בשירת הבקשות.
אֵל נֶאֱמָן, אֵל חַי, רָם שׁוֹכֵן בַּמְּרוֹמִים הם חלק משמותיו של האל אשר מוענקים לו על ידי הרב והמשורר החלבי רפאל ענתבי הפונה אל הקדוש ברוך הוא. אולם יש הסוברים כי הכינוי העצום והאדיר ביותר שניתן לקדוש ברוך הוא על ידי הרב רפאל ענתבי הוא רוֹפֵא אֻמָּן (ביטוי שמקורו בברכת רפאנו). השיר מושר בעיקר במסורתם של יהודי חלב ובמסורת ספרד - ירושלים. במסורתם של יהודי מרוקו מיוחס הפיוט לרב רפאל אדרעי (פייטן אשר פעל במרוקו במאה ה-20) אך יחוס זה שגוי - הפיוט מופיע בכתב ידו של הרב רפאל ענתבי ובכתב ידו של תלמידו, אליהו חמווי, מהרבע האחרון של המאה התשע עשרה, לפני שהרב אדרעי נולד.

הפיוט

רְפָא צִירִי אֵל נֶאֱמָן כִּי אַתָּה רוֹפֵא אֻמָּן

אַתְּ רֹאשִׁי שׁוּר חַלְשִׁי וְתֵן כֹּחַ לְנַפְשִׁי

 

פְּתַח שַׁעַר הָרַחֲמִים רָם שׁוֹכֵן בַּמְּרוֹמִים

עַל עַבְדָּךְ שִׂים חַסְדָּךְ אֵין מְרַחֵם בִּלְעָדָךְ

אֵל חַי רְצֵה תְּפִלָּתִי וְחוּשָׁה לְעֶזְרָתִי

בִּמְהֵרָה דְּרוֹר קְרָא לְעַם בֶּן הַגְּבִירָה
מרחצאות אגריפה

מרחצאות אגריפה (בלטינית: Thermae Agrippae) הוא שמו של מבנה מרחצאות שנבנה באזור שדה מרס בעיר רומא על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה. מבנה זה היה הראשון מבין מבני המרחצאות הגדולים שניבנו ברומא העתיקה.
המרחצאות הוקמו כחלק ממתחם מבנים הכוללים את מבנה הפנתאון הסמוך (לא המבנה הקיים היום) וכללו מרחצאות חמים וקרים.
הקמת האקווה וירגו על ידי מרקוס אגריפה בשנת 19 לפנה"ס אפשרה אספקת מים קבועה למרחצאות. הקיסר אוגוסטוס בנה בריכה מועטרת גדולה בחזית המבנה, שמימיהו סופקו באמצעות האמת המים.
המרחצאות עוטרו בפסלים רבים, שהידוע בהם היה העתק של הפסל "המגרד" של הפסל היווני ליסיפוס. קירות החדר החם עוטרו בפרסקאות. 
אגריפה (שנפטר בשנת 12 לפנה"ס) הוריש בצוואתו את המרחצאות לאזרחי רומא.
בשריפה שאירעה בשנת 80 ניזוקו המרחצאות, ושוקמו על ידי הקיסר טיטוס או הקיסר דומיטיאנוס. בתקופת שלטונו של הקיסר הדריאנוס הורחבו המרחצאות, וסדרה של אולמות קישרו בינו לבין הפנתאון.
עם נפילתה של האימפריה הרומית והרס אמת המים, פסק השימוש במרחצאות. במהלך המאה השביעית הפכו המרחצאות ל"מחצבות" ונעשה באבניהן שימוש חוזר לבנייה.
שרידי המרחצאות נותרו עד המאה ה-16 וצוירו על ידי בלדסארה פרוזי ואנדראה פלדיו - ציורים המהווים כיום מידע על צורת המרחצאות. לוח שיש שהתגלה בשנת 1900 שעליו תרשים המרחצאות שימש אף הוא מקור מידע לצורתם.
ככל הנראה אורכן של המרחצאות היה 100 - 120 מטרים, ורוחבן 100 - 80 מטרים. המבנה היה בנוי לאורך ציר צפוני - דרומי, בין הויה די טור ארגנטינה של ימינו ממערב, והויה דל קיסטארי של ימינו, ממזרח, ובין הקורסו ויטוריו עמנואל של ימינו מדרום, והפנתאון מצפון.
צפונית למרכז המבנה היה אולם מעגלי שקוטרו כ-25 מטרים, ואשר שימש אולם עצרות ואולם ראשי של המבנה. אולם זה לא היווה חלק ממבנה המרחצאות המקורי, ונוסף לו בשלב מאוחר יותר.
דורותיאה קרוק

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
דורותיאה נולדה ב-1920 בעיר ריגה שבלטביה. אמה רחל ברגמן (גרינברג) הייתה משוררת יידית. ב-1928 היגרה המשפחה לקייפטאון שבדרום אפריקה, שם גדלה והתחנכה.
היא למדה פילוסופיה וספרות באוניברסיטת קייפטאון, וקיבלה תואר ראשון (1939), שני (1940) ותואר בוגר בחינוך (1941).

בשנת 1943 נישאה למקס קרוק, וב-1954 התגרשה ממנו.
לאחר המלחמה, בשנת 1946, החלה ללמוד באוניברסיטת קיימברידג', בהנחיית הפילוסוף מייקל אוקשוס, שם קיבלה ב-1952 תואר דוקטור והחלה בעבודת המחקר שלה. בשנים 1950–1953 ו-1958–1959 הייתה עמיתת מחקר בניונהאם קולג'  שבקיימברידג', ובשנית 1954–1959 הייתה מרצה (assistant lecturer) לספרות אנגלית בקיימברידג'.
בשנת 1960 עלתה לישראל.
בעת עלייתה כבר נודעה קרוק כחוקרת ספריו של הנרי ג'יימס ומבקרת המתעניינת בממד המוסר ביצירות ספרותיות. בשנת 1960 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית כמרצה אורחת, ומ-1962 כמרצה. נבחרה לראש המחלקה לספרות אנגלית. ב-1971 הועלתה לדרגת פרופסור מן המניין.
באוקטובר 1973 עברה לשמש פרופסור לספרות באוניברסיטת תל אביב.
בין כתביה הידועים מצויים "שלוש מסורות והגות מוסרית" (1959) ו"יסודות הטרגדיה" (שפורסם במקור באנגלית ב-1969 ותורגם ב-1972), שעליו זכתה בפרס ישראל למדעי הרוח בשנת תשל"ג (1973). כעבור שנה מזכייתה נבחרה לחברת האקדמיה הישראלית למדעים.
ב-1968 נישאה בשנית, למשורר זרובבל גלעד (גם הוא בנישואים שניים), ועברה לקיבוץ עין חרוד מאוחד. ב-1988 התאלמנה ממנו. היא נפטרה ב-13 בנובמבר 1989, בגיל 69.
ארכיונה שמור בארכיון הציוני המרכזי.
בשכונת רמות שבבאר שבע נקרא רחוב על שמה.
אוורו מנצ'סטר

תכנון ופיתוח

פיתוחו של המנצ'סטר החל בהתאם למכרז P. 13/36 של משרד חיל האוויר, על-פיו תוכנן גם מטוס מפציץ ההליפקס מתוצרת הנדלי פייג'. מפרטי המכרז דרשו "מפציץ בינוני" דו-מנועי לשימוש "כלל-עולמי", שמסוגל לבצע הפצצות צלילה בזווית נמוכה ולשאת תחמושת במשקל של 3,630 ק"ג או שני קליעי טורפדו בקוטר 457 מ"מ. אוורו החלה את תכנון המטוס עוד בטרם הוזמן המכרז הממשלתי, ובסופו של דבר התקבלו התוכניות של אוורו והנדלי פייג' בתחילת 1937 והוזמנו אבות הטיפוס של המטוסים המוצעים.
תכנון המנצ'סטר התבסס על שני מנועי רולס רויס Vulture בעלי 24 צילינדרים בתצורת X-Block, שהייתה למעשה הרכבה של שני מנועי רולס רויס Peregrine בתצורת "V", זה מעל זה, כאשר המנוע התחתון היה הפוך ובכך נוצרה צורת "X". בעת תכנון המנוע בשנת 1935 הוא נועד לספק 1,760 כוחות סוס, אך לאחר שנמצא כי אינו אמין, הוחלש ההספק לכדי 1,500 כוחות סוס בלבד. אב הטיפוס הראשון של המנצ'סטר הורכב במפעלי החברה במנצ'סטר וטס לראשונה ב-25 ביולי 1939 והמנצ'סטר השני ביצע את טיסת הבכורה שלו ב-26 במאי 1940. בסך הכל נבנו 209 מטוסי מנצ'סטר בשני דגמים עיקריים, 177 על ידי חברת אוורו ו-32 נוספים על ידי חברת מטרופוליטן-ויקרס.
הדגם השלישי של המנצ'סטר, שכלל תצורה של ארבעה מנועי רולס רויס מרלין וטס לראשונה ב-9 בינואר 1941, היה למעשה הלנקסטר הראשון. המטוס קיבל את השם "לנקסטר" מיד לאחר טיסתו הראשונה. באב הטיפוס השני של הלנקסטר הוכנסו שינויים נוספים במבנה שלאחריהם הופסק ייצור המנצ'סטר והוחל בייצור מטוסי הלנקסטר במקומם. חלק ממטוסי המנצ'סטר שהיו בבנייה באותה העת הוסבו אף הם ויוצרו כמטוסי לנקסטר.

שירות מבצעי

אוורו החלה בהרכבת מטוסי המנצ'סטר על אף התקלות שהתגלו במנועים, אשר גרמו להנדלי פייג' לשנות את תוכניות מטוס ההליפקס לתצורה ארבע-מנועית. מטוסי האוורו מנצ'סטר נכנסו לשירות בטייסת 207 של חיל האוויר המלכותי בחודש נובמבר 1940, וטיסתם המבצעית הראשונה הייתה ב-24-25 בפברואר 1941, בהפצצת הנמל הצרפתי בברסט. מטוסי המנצ'סטר שיוצרו עד נובמבר 1941 הרכיבו שמונה טייסות הפצצה, שירתו בשתי טייסות של חיל האוויר המלכותי הקנדי ואף שימשו את פיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי. הטיסה המבצעית האחרונה של המנצ'סטר נערכה ב-25 ביוני 1942, בהפצצת העיר ברמן שבגרמניה.
בסך הכל נכנסו לשירות מבצעי 193 מטוסי מנצ'סטר שהשתתפו ב-1,269 מבצעים והפילו 1,826 טון של תחמושת. 78 מטוסי מנצ'סטר אבדו במהלך שירותם, מתוכם 63 בפעילות מבצעית. מעל מחצית מהאבידות, 45 במספר, יוחסו לתקלות וכשלים במנועים.
זונה (הלכה)

זונה בהלכה היא אישה האסורה בנישואים לכהן מחמת יחסי מין אסורים שקיימה, או מאחר שנולדה כגויה.  ההגדרה ההלכתית הבסיסית לזונה היא אישה שקיימה יחסי מין עם גבר שנאסר עליה להינשא לו.

הגדרת הזנות בהלכה

התנאים נחלקו בהגדרה ההלכתית של זנות והביאו שש דעות מהי זונה. להלכה נקבע כי זונה היא "גיורת, ומשוחררת, ושנבעלה בעילת זנות". דהיינו, נוסף לגיורת ולשפחה ששוחררה, כל מי שנבעלה, בין מאונס ובין מרצון, למי שאסור לה להינשא לו – בין אם האיסור הוא חמור ועונשו כרת (כמו אשת איש שנבעלה לאחר או אישה שעשתה מעשה של גילוי עריות) ובין אם האיסור הוא קל, כמו אישה שנבעלה לממזר או לגוי, נעשית זונה.
להלכה פוסק הרמב"ם:
מפי השמועה למדו שהזונה האמורה בתורה היא כל שאינה בת ישראל, או בת ישראל שנבעלה לאדם שהיא אסורה להינשא לו איסור השווה בכול, או שנבעלה לחלל אף על פי שהיא מותרת להינשא לו. לפיכך הנרבעת לבהמה אף על פי שהיא בסקילה לא נעשת זונה ולא נפסלה לכהונה, שהרי לא נבעלה לאדם. והבא על הנידה, אף על פי שהיא בכרת, לא נעשת זונה ולא נפסלה לכהונה, שהרי אינה אסורה להינשא לו. וכן הבא על הפנויה - אפילו הייתה קדשה שהפקירה עצמה לכול, אף על פי שהיא במלקות לא נעשת זונה, שהרי אינה אסורה להינשא לו.
— משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק י"ח הלכות א-ב
במקרה שהאישה נבעלה על ידי גבר שמותר לה והיא לא עונה על אחד התנאים שפורטו, היא מותרת לכהן ולא נחשבת לזונה. הגדרה זו נפסקה גם לעניין איסור אתנן, שאינו חל על תשלום שהתקבל תמורת יחסי מין שאינם בכלל המקרים הללו.
פרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ

ביוגרפיה

פרדריקה נולדה ב-3 במרץ 1778 בהנובר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהנובר, לאביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ולאמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט. בהיותה בת 4 מתה אמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ואביה התחתן עם דודתה שרלוטה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אולם אף היא מתה בשנת 1785. בעקבות כך שלח אביה את פרדריקה ואחיותיה לסבתה מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, שם קיבלה חינוך מעולה.
בשנת 1793 ארגן אביה את נישואי פרדריקה ואחותה לואיזה לבניו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה; לואיזה יועדה לפרידריך וילהלם, נסיך הכתר הפרוסי, ואילו פרדריקה התחתנה עם לודוויג קרל, נסיך פרוסיה. נישואי השניים לא היו מאושרים, עקב בגידותיו הרבות של לודוויג קרל, ובתגובה ניהלה פרדריקה רומן עם דוד בעלה לואיס פרדיננד, נסיך פרוסיה. בשנת 1796 מת בעלה לודוויג קרל, והשאיר את פרדריקה עם 3 ילדים קטנים.
בשנת 1797 התארסה פרדריקה עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', אולם בעקבות אי הסכמת אביו ג'ורג' השלישי, מלך בריטניה לנישואים, התבטלו אירוסי השניים.
בשנת 1798 נכנסה פרדריקה להריון מפרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס, שהכיר באבהותו וביקש את ידה, הצעה שניתנה במהירות כדי למנוע שערורייה. ב-10 בדצמבר אותה שנה התחתנו השניים בברלין, ומיד לאחר מכן עברו לאנסבך. חודשיים לאחר מכן, בפברואר 1799, ילדה פרדריקה בת שחייתה רק שמונה חודשים. הנסיך פרידריך וילהלם, מאוכזב וממורמר, חידש את אורח החיים המופקר שלו והפך לאלכוהוליסט. בשנת 1805 התפטר מתפקידו הצבאי "מסיבות בריאותיות", ופרדריקה נאלצה לכלכל את משפחתה רק עם משאבים משלה, מאחר שגיסה פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה סירב להחזיר לה את הקצבה השנתית שלה בתור נסיכה אלמנה פרוסית. גיסה הבכור של פרדריקה וראש המשפחה, וילהלם כריסטיאן, נסיך זולמס-בראונפלס יעץ לה להתגרש, באישור מלא שלו, אך בעלה סירב להתגרש.
בשנת 1813 הגיע ארנסט אוגוסטוס, דוכס קמברלנד לביקור אצל אביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ בנוישטרליץ, ונפגש עם פרדריקה. השניים נפגשו ומיד התאהבו אחד בשנייה. לאחר קרב לייפציג התקבל ארנסט אוגוסט בהתלהבות בנוישטרליץ, וזמן קצר לאחר מכן אישר פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה את גירושיה מפרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס. אולם ב-13 באפריל 1814 מת פרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס במפתיע והתבטל הצורך בגט. היו שטענו שפרדריקה הרעילה אותו, על מנת שלא יפגע לה בקשריה עם ארנסט אוגוסטוס.
ב-29 במאי 1815 התחתנה פרדריקה עם ארנסט אוגוסטוס, דוכס קמברלנד בנוישטרליץ, וב-29 באוגוסט אותה שנה נערך טקס נוסף בבריטניה. אמו של ארנסט אוגוסטוס שארלוט, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, שאף הייתה דודתה של פרדריקה, התנגדה לנישואים, ואף לא השתתפה בטקס החתונה, ומשום כך חיו השניים מחוץ לבריטניה עד מותה של שארלוט בשנת 1818.
ב-20 ביוני 1837 נפטר גיסה ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת בגיל 71, ואחייניתו של בעלה ויקטוריה הוכתרה למלכת הממלכה המאוחדת. אמנם ממלכת הנובר, שהייתה מאוחדת באיחוד פרסונלי עם בריטניה מאז 1714, פוצלה ממנה עם המלכתה של המלכה, הואיל ובהנובר, על פי החוק הסאלי, נאסר על נשים לשלוט, ומשום כך הוכתר בעלה ארנסט אוגוסט למלך הנובר. בנוסף, מונה ארנסט אוגוסט גם ליורש העצר של כס המלוכה הבריטי עד לידתה של הנסיכה ויקטוריה בשנת 1840, משום שהמלכה הצעירה טרם נישאה וטרם ילדה ילדים.
ב-29 ביוני 1841 מתה פרדריקה לאחר מחלה קצרה, ונקברה במוזוליאום שהוקם לכבודה בהנובר.
Lsjbot

היסטוריה

נכון ליולי 2014, התוכנה אחראית ליצירתם של כ־2.7 מיליון ערכים, אשר שני שלישים מהם מופיעים בוויקיפדיה בסבואנו (שפת האם של אשתו של יוהנסון). השליש האחר של הערכים מופיע בוויקיפדיה השוודית. הבוט מסוגל ליצור עד ל־10,000 ערכים ביום. 
ב־15 ביוני 2013, הוויקיפדיה השוודית הגיעה למיליון ערכים, ובכך גם הייתה לוויקיפדיה השמינית שעשתה זאת. את הערך המיליון יצר Lsjbot, שבנקודה הזאת כבר יצר 454,000 ערכים, כמעט חצי מכל הערכים בוויקיפדיה השוודית. כמו כן, Lsjbot עזר רבות בהפיכת הוויקיפדיה השוודית לוויקיפדיה השנייה שהגיעה לשני מיליון ערכים, מקום אחד מתחת למקבילתה האנגלית.

בעיתונות

תהליך פעולתו עורר ביקורת מסוימת מאלה שטוענים שבערכים הקצרים שהוא יוצר, נעדר תוכן משמעותי ומגע אנושי. ה־Sydney Morning Herand השווה אותו לפיל פרקר, לכאורה הכותב הפורה ביותר בהיסטוריה האנושית, שפרסם ממעל ל־85,000 ספרים, אשר כל אחד מהם הושלם בפחות משעה בעזרת מחשבים. המגזין Popular Science השווה את ההתפתחות האחרונה להודעה של ה־Associated Press שהארגון מתכוון להשתמש בבוטים כדי לכתוב ערכי חדשות. יוהנסון הגיב להתקפות על השיטות שלו באומרו כי אם הבוט לא יהיה זה שיכתוב את הערכים, "הם ייכתבו ברובם על ידי חנונים לבנים וצעירים וישקפו אינטרסים זכריים".
מצפה איתן

האתר

האתר הוקם על ידי משפחת לבב בסיוע קרן קיימת לישראל. מיקום האתר בנקודה קרובה לגבול הצפון אשר צופה על לבנון ועל הגליל המערבי ונהריה מסמל את מסלול שירותו הצבאי של איתן לבב. באתר אזור תצפית הבנוי ממשטח אבן מקומית אותו תוחמת גדר אבנים וכן גלעד ועליו לוח זיכרון. מנקודה זו ניתן לצפות אל חוף הגליל המערבי ונהריה מן הצד האחד ואל גבול הצפון ולבנון מן הצד האחר. במקום יש אזור המיועד למנוחת אורחים ומטיילים, שביל גישה ומספר שולחנות פיקניק. באתר הותקנו אמצעי נגישות, מעקות ושביל המתאים לכיסא גלגלים.
האתר נחנך ב-12 ביוני 2015. בחנוכת האתר השתתפה משפחת לבב ואיתה בני משפחה וחבריו לנשק של איתן. כמו כן השתתף מפקד חטיבת הצנחנים בימי מלחמת לבנון, אלוף במילואים יורם יאיר, מפקדים מגדוד 202 מימי המלחמה, נציגי קרן קיימת לישראל וחיילים סדירים מגדוד 202. הסרת הלוט מעל הגלעד בוצעה על ידי זהבה לבב, אימו של איתן ואיתה אחיו דורון ומשפחתו.

מסלול הלחימה של איתן לבב

ב-6 ביוני 1982 יצא צה"ל למבצע שלום הגליל. משימת האיגוף ונחיתה מן הים הוטלה על חטיבת הצנחנים בפיקודו של יורם יאיר.
סגן איתן לבב הפליג ללבנון יחד עם הכוח העיקרי של גדוד 202 וחטיבת הצנחנים על גבי נחתות של חיל הים. בשעות הלילה נחתה החטיבה בסמוך לשפך של הנהר אל-אוואלי מצפון לעיר צידון. גדוד 202 ירד מן הנחתות ברגל אל המים הרדודים ועלה על החוף. לאחר קרב קצר התמקם הגדוד על "הבוקסתא", גבעה גבוהה מצפון-מזרח לצידון. הגדוד שהה במקום כיומיים, במהלכם התקדמו כוחות צה"ל מגבול הצפון והגיעו לפאתיה הדרומיים של צידון. ביום שלישי, ה-8 ביוני, השתתף הגדוד בקרבות לכיבוש צידון. ביום רביעי, ה-9 ביוני, נע הגדוד לכיוון צפון על ציר החוף והשתתף בכיבוש העיר דאמור. ביום חמישי, ה-10 ביוני, נע הגדוד לכיוון כפר סיל וביצע סריקה של הרכס ממזרח לכפר סיל. ביום שבת, ה-12 ביוני, השתתף הגדוד בקרב על כפר סיל. בהמשך נע הגדוד לכיוון העיר ביירות והשתתף בקרבות לכיבוש העיר. ביום חמישי, ה-17 ביוני, נהרג סגן איתן לבב בקרב במערב ביירות.
מגרלים

היסטוריה

עד שנת 1930 המגרלים והסוואנים נספרו כקבוצות אתניות נפרדות במפקד האוכלוסין, שנערכו בברית המועצות ולפני כן באימפריה הרוסית, אבל לאחר מכן קוטלגו ביחד עם קבוצת הגאורגים.
הנשיא הראשון של הרפובליקה של גאורגיה, ד"ר זוויאד גמסחורדיה, היה מגרלי. לכן, בתקופת ההפיכה האלימה של 21 בדצמבר 1991 - 6 בינואר 1992, סמגרלו הפכה למרכז של מלחמת אזרחים, שהסתיימה בתבוסת כוחות תומכי גמסחורדיה.
דחף מיוטי

דחף מיוטי הוא העברתו של עותק אחד של גן כלשהו לצאצאים בשיעור של למעלה מ-50%, וזאת בניגוד לצפי של העברה ממוצעת בשיעור של 50%. זה סוג של קונפליקט בין-גנומי  לפיו מיקום  אחד או יותר בתוך הגנום יתפעל את תהליך המיוזה כך שאחד או יותר מהאללים יועדפו על חשבון רעהו, וזאת ללא קשר לביטויו הפנוטיפי. 
דחף מיוטי הוא "שינוי אופן פעולתה של המיוזה, כך שגנים ספציפיים מועדפים בתהליך ההעברה לצאצא. דחף מיוטי בדרך כלל גורם להפרדה ולהעדפה של אזורים קטנים בגנום".
במחקר על ידי ג'ון דידיון, ופרננדו פארדו-מנואל דה וילנה נמצאו ראיות שגן מסוים בעכברים (r2d2 – "משיב לדחף מיוטי 2" - responder to meiotic drive 2) הועבר יותר מ-50% מהזמן. לפי החוק הראשון והשני של גרגור מנדל (חוק ההפרדה הגזעית וחוק המיון העצמאי (חוקי התורשה של מנדל) יש סיכוי אקראי של כל אלל להיות מועבר לצאצאים, אבל נראה שגנים "אנוכיים" מפירים חוקים אלה.
מלון ספקטור

היסטוריה

הבניין הוקם ברחוב נחלת בנימין 18 בתל אביב בשנת 1921 על ידי אלקנה ספקטור (רזניק), איש העלייה השנייה (עלה מרוסיה ב-1904), אשר הקים בשכונת מנשייה ביפו את "אכסניית ספקטור", שאליה הגיעו אנשי מפלגת פועלי ציון מיד עם הגיעם ארצה (לעומת אנשי מפלגת הפועל הצעיר, שהתארחו באכסניית חיים ברוך הסמוכה).
עם השלמת הבניין עבר ספקטור להתגורר בו, אך ב-1921 בעקבות מאורעות תרפ"א לא שימש כמלון אלא כבית חולים (בית חולים הדסה בתל אביב, שעבר לרחוב בלפור רק בשנת 1929). בחודש מאי טופלו במבנה 150 פצועים ובוצעו בו 43 ניתוחים.
המלון הושכר להדסה תמורת 1,020 לירות ארץ-ישראליות לשנה. מועצת עיריית תל אביב הבטיחה תמיכה של 500 לירות לשנה למטרה זו, וכ-700 לירות מכל הסכום הוצאו לתיקונים ושיפוצים. הותקנו בו 75 מיטות ובאוגוסט 1921, פחות משלושה חודשים לאחר הפרעות, התחיל המוסד לפעול. היו בו מחלקה פנימית, כירורגית, ילדים ועיניים.
בשנת 1929, עם מעבר בית החולים למשכנו ברחוב בלפור הוקם בבניין מפעל נקניקים וחנות המפעל של "נקניקיות אס" על ידי שלמה אס, חלוץ תעשיית הבשר המעובד בארץ ישראל.
מנחם יערי

ביוגרפיה

יערי נולד בירושלים. בשנים 1952–1955 עשה את שירותו הצבאי בנח"ל, בסיומו החל בלימודי כלכלה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1958 סיים את לימודיו לתואר ראשון והחל בלימודי דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, אותם סיים בשנת 1962. לאחר מכן הוא הצטרף לסגל המחלקה לכלכלה באוניברסיטת ייל (1962–1969) ולסגל המחלקה לכלכלה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית (1967–1971). בשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור חבר בשנת 1971 מונה יערי לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. לצד פעילותו בחוג לכלכלה מונה יערי לכהן בקתדרה לכלכלה מתמטית באוניברסיטה העברית ובשנים 1971–1973 היה ראש החוג לכלכלה. בשנים 1976–1977, ובשנית בין 1982–1983, הוא היה עמית במכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית ומאוחר יותר, בשנים 1985–1992 כיהן כראש המכון.
במהלך השנים שימש יערי כפרופסור אורח במוסדות אקדמיים שונים ובהם: אוניברסיטת ברקלי, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת פנסילבניה. בשנים 1968–1975 היה יערי עורך משותף של כתב העת Econometrica. בשנת 1994 הוא מונה לחבר ועדת החקירה הממלכתית לעניין הטבח במערת המכפלה.
יערי נבחר בשנת 1969 לחבר עמית בחברה האקונומטרית, בשנת 1988 נבחר כחבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובשנת 1993 כחבר כבוד לאגודה האמריקאית לכלכלה. בארץ קיבל יערי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון (1989), נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (1991). באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כיהן יערי סגן נשיא האקדמיה (1994–1995) ומשנת 2004 עד 2010 שימש כנשיאה, נבחר לחברה הפילוסופית האמריקנית בשנת 2008.
בשנים 1992–1997 שימש יערי כנשיא האוניברסיטה הפתוחה.
יערי חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל. ויו"ר ועדת ההיגוי של היזמה למחקר יישומי בחינוך מאז הקמתה ב-2008.
Lejos de tu Amor

רקע וכתיבה

את השיר כתב מיגל פבלו טדסקי, והוא הופק על ידי שאקירה. השיר הוא שיר בסגנון הפופ הלטיני, בדומה לשאר שירי האלבום. בנוסף לכך, לשיר יצא רמיקס, אשר נכלל כרצועה ה-9 והסוגרת מן האלבום, אותו עשה טכסקי בעצמו. 
מבקרי מוזיקה רבים טענו כי גרסת הרמיקס שיצאה עבור השיר טובה יותר מן גרסתו המקורית.

הופעה

במקום וידאו קליפ מלא אשר צולם לשיר, נבחרה אחת מהופעותיה של שאקירה להוות כקליפ הלא רשמי שלו. ההופעה צולמה במועדון ריקודים, ובה ניתן לראות את שאקירה על במה בעלת כמה מדרגות בגובה שונה אחת מהשנייה, וברקע רקדנים המדלגים מעליהן ושרים עם שאקירה את השיר.
נכון לאוקטובר 2017, ההופעה צברה למעלה מ-133 אלף צפיות.
העי"ג (סרט)

הפקה

פיתוח הסרט החל עוד בשנת 1991 כשחברת Amblin Entertainment בבעלותם של סטיבן ספילברג, פרנק מרשל וקתלין קנדי חברה לאולפני פראמאונט במטרה להפיק סרט לייב אקשן המבוסס על ספרו של רואלד דאל. תסריט ראשון של הסרט נכתב על ידי בני הזוג ניקולס קאזאן ורובין סוויקורד. במהלך השנים שוכתבו התסריטים ולהפקה נכנסו גופים חדשים כמו חברת דרימוורקס ואולפני וולט דיסני. את התסריט הסופי כתבה מליסה מתיסון שחיברה גם את התסריט לסרטו של ספילברג "אי.טי. - חבר מכוכב אחר". לקראת סוף 2014 לוהק לתפקיד עי"ג השחקן האנגלי מארק ריילנס. אחריו לוהקה לתפקיד סופי, רובי ברנהיל, שחקנית אנגלייה ללא ניסיון קודם בקולנוע, שקודם לכן הופיעה רק בתפקיד משני בתוכנית ילדים של ה-BBC, "מועדון השעה 4". שאר השחקנים לוהקו במהלך 2015.
צילומי הסרט התבצעו בין מרץ ליוני 2015 בוונקובר שבקנדה. תקציב הסרט הסתכם בכ-140 מיליון דולר. הסרט היה כישלון קופתי בארצות הברית והכניס רק 55 מיליון דולר, ברחבי העולם הכניס הסרט עוד כ-127 מיליון דולר.
לינץ

היסטוריה

לינץ הוקמה על ידי הרומאים ונקראה על ידם "לניטה", כשבמקום היה יישוב קלטי קטן בשם "לנטוס".
העיר הייתה מחוז ומושב הממשלה המקומית של האימפריה הרומית הקדושה, ובמקביל גם מרכז סחר שחיבר בין שתי גדות הדנובה; בין פולין וצ'כיה לבלקן ולאיטליה. היותה של העיר מקום מושבו של קיסר האימפריה ההבסבורגי פרידריך השלישי באחרית ימיו, הפכה אותה לתקופה קצרה לעיר החשובה ביותר באימפריה, עד שהפסידה את מעמדה לווינה ולפראג עם מות הקיסר בשנת 1493. תושב מפורסם של העיר הוא יוהנס קפלר, שניסח את אחד מחוקיו בעיר.
במהלך השנים 1862–1924 נבנתה במרכז העיר "הקתדרלה החדשה", שהיא הגדולה ביותר באוסטריה, ויכולה להכיל כ-20 אלף בני אדם.
העיר נעשתה אזור תעשייתי חשוב במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה, וייצרה כימיקלים ופלדה לצבא הנאצי. מפעלים רבים פורקו בצ'כוסלובקיה שנכבשה על ידי הנאצים זמן קצר לפני כן והועברו ללינץ. לאדולף היטלר, שנולד בקרבת העיר, היו תוכניות אדריכליות נרחבות לעיר, והוא תכנן להפוך אותה למרכז התרבות הראשי של הרייך השלישי. לאחר המלחמה, היה נהר הדנובה שעובר בעיר, הגבול בין הכיבוש האמריקאי לכיבוש הרוסי.
בתחומי העיר נשפך נהר טראון אל הדנובה.
רבה (מכונית)

מכוניות "RÁBA Automotive Group"

דגמי המכוניות יוצרו ברישיון יצרן המכוניות "Praga", שמקום מושבו היה בעיר פראג, צ'כיה.
מנועי דגמי "רבה" יוצרו ברישיון "Praga", מסוג "Praga "Grand".
את דגמי הטנדר "Rába V truck" פיתח מהנדס הרכב "Frantisek Kec".
עד שנת 1927 יוצאו לרומניה, לבולגריה ולספרד 260 יחידות, אשר הורכבו בהם מנועי "Praga Grand".

קיסר אוסטריה-הונגריה ודגם "Rába Grand"

את קרל הראשון קיסר האימפריה האוסטרו-הונגרית שירת דגם "Rába Grand".
חות'ים

אידאולוגיה

הארגון משויך לענף מהאסלאם השיעי הידוע גם כ"חמישיים" או "זיידים", קבוצה אסלאמית הקיימת כמעט רק בתימן. הארגון מתנגד לפעילות סונית ורואה בה אויב האסלאם כפי שהוא תופס אותו. בשל כך הארגון נלחם בערב הסעודית, בממשל התימני ובארגונים סונים מובהקים כגון "אל-קאעידה בחצי האי ערב". כמו כן הוא עוין את העולם המערבי ובמיוחד את ישראל וארצות הברית.
לטענת הארגון הוא הוקם כדי להגן על האוכלוסייה שלו מאפליה שיטתית נמשכת מצד המשטר בתימן. לאחר שהארגון הצליח באופן יוצא דופן במאבקיו בשלטונות ובפלגים סונים הפועלים בתימן, החל לכוון לקראת הפיכה של ממש בתימן וכינון ממשל חדש.

אנטישמיות

החות'ים, על אף שאין להם קשר כלשהו לארגונים יהודיים או לישראל, רואים ביהודים גורם לצרותיהם וקוראים בהזדמנויות שונות להשמדת היהודים ברחבי העולם. הלוגו הרשמי של הארגון הוא: "מוות לאמריקה, מוות לישראל, קללה על היהודים וניצחון לאסלאם". עקב הסכנה הגוברת בשנים האחרונות, בוצעו מספר מהלכים להגברת ביטחונה של הקהילה היהודית: עשרות יהודים הועברו ממחוז סעדה החות'י אל מתחם מאובטח בעיר צנעא, וכן עזיבה מדורגת של יהודים את המדינה אל ישראל, ארצות הברית ואירופה.