ולדיווסטוק

היסטוריה


וולדיווסטוק נוסדה ב-20 ביוני 1860 כאשר ספינת אספקה של הצי הרוסי הביאה למקום צוות של 31 חיילים רוסיים שהקימו את המבנים הראשונים במקום, אז גם ניתן למקום השם וולדיווסטוק שפירוש המילולי הוא "שליט המזרח".
בעקבות התוצאות של מלחמת רוסיה-יפן חשיבות העיר לצי הרוסי גדלה והחלה הקמת מצודת ולדיווסטוק.
בדצמבר 2018 הועברה עיר הבירה של המזרח הרחוק הרוסי מחברובסק לולדיווסטוק.

גאוגרפיה

ולדיווסטוק שוכנת במזרח רוסיה, לחופו של ים יפן, בקצה הדרומי של חצי האי מוראביוב אמורסקי, שאורכו 30 קילומטר ורוחבו 12 קילומטר. העיר קרובה לגבולה של רוסיה עם הרפובליקה העממית של סין ועם קוריאה הצפונית. שטח העיר הכולל הוא 600 קמ"ר.
הנקודה הגבוהה בעיר היא הר חולודילניק ("הר מקרר") שפסגתו בגובה 257 מטר מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר במרכז העיר היא על "הר קן הנשר" שגובהו 199 מטר.
המרחק מוולדיווסטוק למוסקבה בקו אווירי הוא 6,430 ק"מ, והמרחק בנסיעה ברכבת הוא 9,302 ק"מ. המרחק ממנה לסן פרנסיסקו הוא 8,400 ק"מ, לבנגקוק 5,600 ק"מ ולטוקיו – 1,050 ק"מ.

דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מונה קצת יותר מ-600 אלף תושבים, כאשר בשנת 1991 היא מנתה כ-645 אלף.
בתחילת המאה ה-20 הייתה בעיר אוכלוסייה סינית וקוריאנית גדולה, אך בעקבות מדיניות ממשלתית קהילות אלו למעשה הפסיקו להתקיים לקראת שנת 1939.
מ-1958 עד 1991 הוגדרה העיר כעיר סגורה. בתקופה זו לא הורשה מי שלא היה אזרח סובייטי לחיות בעיר או אפילו לבקר בה, ואפילו אזרחים סובייטים נזקקו לאישור רשמי כדי לבקר בעיר. 
בוולדיווסטוק קיימת אחת הקהילות הארמניות הגדולות ביותר במזרח רוסיה, ויש בעיר מספר מאפיות ומסעדות ארמניות.
בעיר קיימת גם קהילה יהודית מפותחת בת כמה אלפי אנשים. לקהילה יש ספרייה, מועדון, סניפי חסד וסניף הסוכנות היהודית. משנת 2012 פועל בעיר שליח חב״ד והוא משמש כרב העיר מטעם איגוד הקהילות היהודיות ברוסיה.
ב-18 בדצמבר 2015 נחנך במרכז העיר בית כנסת, בנין גדול ומרשים. באירוע נכחו ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב, הרב הראשי לרוסיה הרב בערל לאזאר ועוד אורחים חשובים, ביניהם אנשי הממשל המקומי כראש העיר ומושל המחוז. בית הכנסת הוקם ביוזמת רב העיר ואיגוד הקהילות היהודיות ברוסיה.

כלכלה

התעשיות העיקריות של העיר הן שינוע בספינות, דיג מסחרי ובסיס גדול של הצי הרוסי. מעל 80% מהתוצר המסחרי של ולדיווסטוק מקורו בדיג, וייצור מזון אחר אחראי ל-11% נוספים.
ב-1995 היה סחר החוץ הכולל של העיר 725 מיליון דולר אמריקאי, מתוכם 206 מיליון מייצוא סחורות ו-519 מיליון מייבוא. מוצרי הייצוא העיקריים הם דגים, תוצרי עץ, מתכות וספינות. מוצרי הייבוא העיקריים הם מזון, תרופות, ביגוד, הנעלה, מכוניות, ציוד לבית וספינות.
מאז התפרקות ברית המועצות נפתחו בוולדיווסטוק משרדים של חברות רבות שרצו לנצל את מיקומה. לרוע המזל שיעור הפשע ויוקר המחיה האמירו אף הם, ומאמינים שהעיר הפכה לכר פעילות של המאפיה הרוסית ולשחיתות בממשל האזורי והעירוני.
בעיר שוכן בסיס של הצי הרוסי ומטה צי האוקיינוס השקט.
בשנת 2015 נמל העיר קיבל מעמד נמל חופשי.

תחבורה

הרכבת הטרנס סיבירית נבנתה כדי לחבר את ולדיווסטוק, הנמל הראשון של רוסיה באוקיינוס השקט, עם רוסיה האירופית. קו הרכבת שבנייתו הסתיימה ב-1905 מגיע עד מוסקבה וחלק מנתיביו עוברים דרך סין.
נמל התעופה הבינלאומי של העיר מקשר אותה בטיסות לסיאטל שבמדינת וושינגטון ולאנקורג' שבאלסקה בארצות הברית, לפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית, לטוקיו, לניאיגטה, לאוסקה ולטויאמה שביפן ולסיאול ולבוסן שבקוריאה הדרומית. ניתן להגיע לוולדיווסטוק בטיסה מכמעט כל עיר גדולה ברוסיה, למשל מוסקבה, סנקט פטרבורג, יקטרינבורג, קרסנויארסק, נובוסיבירסק, אומסק, רוסטוב על הדון וצ'ליאבינסק.
ב-28 ביוני 1908 הופעל קו טראם לאורך רחוב סווטלנסקיה בעיר, מתחנת הרכבת ברחוב לוגוביה. ב-9 באוקטובר 1912 נכנסו לשירות קרונות העץ הראשונים, שיוצרו בבלגיה. כיום פועלת בעיר תחבורה ציבורית מגוונת: חשמליות, אוטובוסים, טראם, רכבת, רכבל, מעבורות וסירות. הקווים העירוניים הראשיים הם ממרכז העיר לווטוראיה רצ'קה, לבּאליַיֵבַה וללוגוביה.

אמצעי תקשורת

בוולדיווסטוק מודפסים מעל 40 עיתונים ומקומונים שמצורפים לעתונים שמגיעים ממוסקבה. העיתון הגדול ביותר של מזרח רוסיה נקרא אף הוא "ולדיווסטוק". הכתבות בעיתונים אלה מכסות נושאים מקומיים ואירועים בינלאומיים. העיתון "זולוטוי רוג" (הקרן הזהובה) מכסה חדשות כלכליות בפירוט. בקרב צעירי האזור פופולרי "נובוסטי" (ברוסית: חדשות), עיתון שרובו חדשות' תרבות ובידור.
נכון ל-1999 היו בעיר שבע תחנות טלוויזיה מקומיות ושבע תחנות רדיו.

זיהום הסביבה

על פי קבוצת מומחי אקולוגיה מקומית, "אקוסנטר", שני שלישים מפרברי ולדיווסטוק מזוהמים כל כך שהמגורים בהם מהווים סיכון בריאותי. אזורים מסוימים, כגון אלה שליד בתי הדפוס בפארק פּוקרובסקי וקמפוס אוניברסיטת המזרח הרחוק, מזוהמים כל כך עד שהם מוגדרים כאזורי אסון אקולוגי. רק באזורים מעטים ישנן רמות זיהום מותרות למגורים.
הדו"ח של קבוצת "אקוסנטר" הופק לאורך 10 שנים והוא כנראה המקיף מסוגו. הוא מבוסס על ניתוח יותר מ-30,000 דגימות מים, שלג, אדמה, אוויר ורקמות אנושיות בין 1985 ל-1993. מניתוח הדוגמיות עולה שלאורך תקופת איסוף הנתונים עלו משמעותית רמות של מתכות כבדות כגון קדמיום, זירקוניום, קובלט, ארסן וכספית, ואלו משפיעים לרעה על מערכת הנשימה ומערכת העצבים.
לדברי "אקוסנטר", לזיהום מספר גורמים: מסביב לוולדיווסטוק מרוכזים כ-80 אתרי תעשייה שגורמים לזיהום סביבתי רב במיוחד, כגון מספנות, תחנות כוח, בתי דפוס, בורסקאים ומכרות. בנוסף, הגאוגרפיה באזור ולדיווסטוק פגיעה במיוחד והדבר מגביר את תוצאות הזיהום - בחלק מהשכונות הצפופות ביותר של העיר, למשל פרוויה ווטוראיה רצ'קה, הרוח אינה יכולה לנשוב ולהרחיק את הזיהום, כי השכונות נמצאות באגנים שהרוח נושבת מעליהם. בחורף יש רק מעט שלג ואין עלים או דשא שיכולים לקלוט את אבק הזיהום ולגרום לו לשקוע.