google/wiki40b huggingface dataset:
רפאל טרוחיו

ראשית דרכו

רפאל טרוחיו נולד ב-24 באוקטובר 1891 בעיר סן קריסטובל שברפובליקה הדומיניקנית. בשנת 1918 הצטרף למשמר הלאומי שנוסד על ידי השלטונות האמריקניים (ששלטו ברפובליקה הדומיניקנית בשנים 1916-1924). טרוחיו התקדם במהירות במסגרת זו, ובשנת 1924, כשהאמריקים עזבו את המדינה, מונה לראש המשמר הלאומי.

עלייתו לשלטון

בשנת 1930 התמודד טרוחיו בבחירות לנשיאות הרפובליקה, ובהשפעת הכוחות שסרו למרותו הטה לטובתו את תוצאות הבחירות ונבחר לנשיא. מיד עם עלותו לשלטון יסד כוח משטרה שעסק בעינויים ורצח של מתנגדיו הפוליטיים. טרוחיו ביסס את שלטון היחיד שלו והיה לעריץ אכזרי ומושחת, ששלט במדינה 31 שנה, ובכוח שלטונו צבר הון עתק. הוא שלט ברפובליקה הדומיניקנית בתפקיד הנשיא בשנים 1930–1938 ו-1942–1952, ובאופן לא פורמלי בין שתי תקופות אלה ולאחריהן, עד למותו.
לאחר שסופת הוריקן הרסה חלק ניכר מהבירה סנטו דומינגו, החל טרוחיו בפעולות שיקום ומודרניזציה של העיר, תוך שהוא מסב את שמה ל- Ciudad Trujillo (קריית טרוחיו). כחלק מפולחן האישיות שהנהיג, שינה את שם ההר הגבוה במדינה ל"פסגת טרוחיו", והציב את פסליו ברחבי המדינה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הצליח טרוחיו להשיג את תמיכת ארצות הברית בשלטונו, בהציגו את עצמו ככוח המוביל במאבק נגד הקומוניזם בדרום אמריקה.

ההתנקשות בחייו

בשנת 1959, עם נפילת משטרו של פולחנסיו בטיסטה ועליית פידל קסטרו לשלטון במדינה השוכנת באי הסמוך קובה, החליט נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר כי משטרו של טרוחיו, השנוא על העם ברפובליקה הדומיניקנית, עלול להתמוטט אף הוא ולהיות מוחלף בשלטון מהפכני פרו קומוניסטי. הנשיא הורה לסוכנות הביון המרכזית לפעול להחלפת טרוחיו במנהיג אהוד יותר על העם. הסוכנות החליטה לסלק את טרוחיו באמצעות חיסולו והקימה בוונצואלה מחנה אימונים של גולים מהרפובליקה הדומיניקנית, שנועד לצאת לפעולה כדי לחסל את טרוחיו, אך דווקא אנשיו של טרוחיו הם שביצעו את ההתנקשות על רקע מאבקי כוח פנימיים בשלטון.
ב-30 במאי 1961, בנוסעו במכוניתו בדרך צדדית מחוץ לבירת המדינה, הותקפה המכונית באש מקלעים של קבוצת מתנקשים מאנשי צבאו של טרוחיו, והוא נהרג. בטרם הצליחה סוכנות הביון המרכזית להשליט נשיא חדש שיהיה תחת חסותה, הצליח בנו של הנרצח, רמפיס טרוחיו לתפוס את השלטון במדינה למשך פרק זמן קצר, עד שבנובמבר 1961 נחת כוח של המארינס האמריקאי בחוף המדינה וטרוחיו הבן ותומכיו עזבו את המדינה.

יחסו ליהודים

בתולדות עם ישראל זכור טרוחיו לטובה כמי שאפשר לפליטים יהודים מאירופה להשתקע בארצו בשנות השלושים של המאה העשרים, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. טרוחיו ביקש מהרשויות האירופיות לאפשר את העברתם של מאה אלף יהודים לרפובליקה אך רק 700 יהודים הגיעו בסופו של דבר. ממשלתו של טרוחיו העניקה להם שטח מחיה התחלתי של 80 דונם. היה זה מעשה יוצא דופן על רקע יחסן של מדינות גדולות ומבוססות, שסגרו את שעריהן בפני הפליטים.

ספרות אודותיו

הסופר הפרואני הנודע מריו ורגאס יוסה עסק בדמותו של טרוחיו בספרו "חגיגת התיש" (יצא בעברית בהוצאת כתר, 2004). הספר מציג את טרוחיו כדיקטטור מושחת וצמא דם, ואת המתנקשים בו כפועלים ממניעים נעלים של אהבת החופש.
ב-2009 פרסם הסופר הדומיניקני-אמריקני ג'ונוט דיאס את הספר "חייו הקצרים והמופלאים של אוסקר וואו" (יצא בעברית בהוצאת מחברות לספרות). הספר מתאר בקווים עזים את שלטון העריצות של טרוחיו, המכונה לאורך העלילה בשמות לא מחמיאים כמו 'גנב הבקר הכושל'. דיאס זכה בפרס פוליצר לספרות על יצירתו זו.
ג'אנט וולס

ביוגרפיה

וולס נולדה בפיניקס שבאריזונה לרקס ורוז מרי וולס, הורים משכילים שהתעקשו לחיות ולגדל את ילדיהם לורי, ג'אנט, בריאן ומורין, מחוץ לתלם. ילדותה עברה עליה בבתים שונים באריזונה, קליפורניה, נבאדה ווירג'יניה המערבית. לאחר שנים של נדודים התיישבה המשפחה בבית מוזנח בעיירת הולדתו של אביה, וולץ' שבדרום וירג'יניה המערבית.
בהגיעה לגיל 17 עקרה וולס לניו יורק בעקבות אחותה לורי, וסיימה תיכון בעיר. ובעזרת מלגות והלוואות המשיכה ללימודים בברנארד קולג', שלוחת הנשים של אוניברסיטת קולומביה, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1984.
בשנת 1988 נישאה וולס לאריק גולדברג, הזוג התגרש בשנת 1996. היא מתגוררת בחווה סמוכה לעיר קולפפר שבוירג'יניה, יחד עם בעלה השני העיתונאי ג'ון ג'יי טיילור, ואמה מרי רוז.

קריירה

וולס החלה כמתמחה בעיתון "הפניקס" שיצא בברוקלין, ולבסוף הפכה לכתבת במשרה מלאה בעיתון. מ-1987 עד 1993 כתבה טור בניו יורק מגזין, בין 1993–1998 כתבה במגזין אסקווייר, ובין 1998 עד 2007 כתבה באתר MSNBC.com ובעיתון USA Today.
במרץ 2000 יצא לאור ספרה הראשון Dish: The Inside Story on the World of Gossip.
במרץ 2005 יצא לאור ספר הזיכרונות שלה טירת הזכוכית (The Glass Castle). הספר נמכר בלמעלה מ-2.7 מיליון עותקים, ותורגם ל-22 שפות, בעברית יצא הספר בהוצאת מודן. על ספרה זה קיבלה וולס את "פרס כריסטופר" ואת "פרס אלכס" הניתן על ידי איגוד הספריות האמריקאי. חברת ההפקה פראמאונט רכשה את זכויות העיבוד לסרט, והוא יצא ב-11 באוגוסט 2017.
באוקטובר 2009 יצא לאור ספרה השני Half Broke Horses, רומן המבוסס על חיי סבתה לילי קייסי סמית'. הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2011 בהוצאת מודן.
בשנת 2013 יצא לאור ספרה השלישי The Silver Star. בשנת 2014 יצא לאור התרגום בעברית "כוכב הכסף", גם הוא בהוצאת מודן.
דוד הראל

קורות חייו

דוד הראל נולד ב-1950 בלונדון שבאנגליה, בן לג'ויס ואהרן הראל-פיש. אחיו המבוגר ממנו בשנתיים הוא מנחם פיש. בילדותו גדל בלידס, שם היה אביו מרצה לספרות באוניברסיטת לידס. עלה עם משפחתו לישראל בהיותו בן 7. בישראל הצטרף אביו לסגל אוניברסיטת בר-אילן ולימים היה רקטור האוניברסיטה.
הוא למד בישיבת בני עקיבא "נתיב מאיר" בירושלים. בשנת 1968 התגייס לצה"ל, שירת בנח"ל וסיים את שירותו הסדיר כסמ"פ. 
בעל תואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב מאוניברסיטת בר-אילן (1974), תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת תל אביב בהנחיית אמיר פנואלי (1976) ותואר דוקטור מ-MIT ‏ (1978). נושא מחקר הדוקטורט שלו היה לוגיקה דינמית. לאחר קבלת תואר דוקטור שהה שנתיים כפוסט-דוקטורט במרכז המחקר של IBM. בשנת 1984 נמנה עם מייסדיו של הסטארט אפ I-Logix, שנמכר בשנת 2006. פיתוח התוכנה Statemate בחברה זו זיכה את הראל, יחד עם שבעה מעמיתיו, בפרס ACM למערכת תוכנה לשנת 2007.
בשנת 1980 הצטרף לסגל של מכון ויצמן למדע. בשנים 1989 - 1995 עמד בראש המחלקה למתמטיקה שימושית ומדעי המחשב, ובשנים 1998 - 2005 היה הדיקן של הפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב.
ב-1987 פיתח הראל שפה גרפית לתיאור תהליכים, תוך שימוש בתרשימי מצבים המכונים Statecharts. בשנות ה-90 הפך פיתוח זה לחלק מתקן UML במסגרת הפרק המתאר דיאגרמות מצבים.
בשנת 2004 הוענק לו פרס ישראל למדעי המחשב (ארבע שנים לאחר שאביו זכה בפרס זה בתחום חקר הספרות הכללית). בשנת 2010 זכה בפרס א.מ.ת. כן קיבל פרסים בינלאומיים אחדים.
בנוסף לפעילותו המדעית, מרבה הראל לעסוק בהבאת מדעי המחשב לציבור רחב יותר, במאמרים, בהרצאות ובספרים. בעקבות סדרת הרצאות שנתן בסוף 1984 במסגרת "האוניברסיטה המשודרת" של גלי צה"ל, יצא לאור, כמקובל בסדרה זו, הספר "פרקי יסוד במדעי המחשב" (1985). בעקבותיו יצאה לאור בשנת 1987 הרחבה ניכרת של ספר זה בשם Algorithmics: The Spirit of Computing, ובשנת 1989 יצאה לאור גרסה מעט פשוטה יותר בשם The Science of Computing: Exploring the Nature and Power of Algorithms. בשנת 1991 יצא לאור תרגום לעברית של ספר זה, בשם "אלגוריתמיקה: יסודות מדעי המחשב".
ספרו "Computers Ltd.: What They Really Can't Do", שיצא לאור בשנת 2000, תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2004 בשם "המחשב אינו כל-יכול".
בשנת 1971 נישא לוורדה, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. מנישואיו השניים, למיכל, נולדה לו בת.
יעקב משה סלומון

הרב יעקב משה סלומון (כ' בתמוז תרצ"ה, 21 ביולי 1935 - ה' בטבת תשס"א, 31 בדצמבר 2000) היה ראש ישיבה ואיש ציבור דתי לאומי, כיהן כמנכ"ל משרד הדתות.

ביוגרפיה

נולד בישראל לרב דוד סלומון ולצפורה, בת הרב ישראל אריה ספיר, מרבני פתח תקווה. אחיו הוא הרב ברוך שמעון סלומון, רבה של העיר פתח תקווה. למד בישיבת חברון. בשנות החמישים נישא לתמימה מונדשיין, אחותם של החוקר וההיסטוריון יהושע מונדשיין ופרופסור אהרן מונדשיין.
לאחר פטירת אביו, בשנת תשכ"ה (1965), מילא את מקומו כראש הישיבה הטכנולוגית בכפר אברהם, ושימש בתפקידו עד לפטירתו ב-2001. 
היה חבר סיעת "למפנה" במפד"ל. באמצע שנות השמונים שימש במשך כשש שנים כמנכ"ל משרד הדתות תחת השר יוסף בורג. 
חתנו הוא הדיין הרב שלמה שפירא.
ג'ובאני די לורנצו

קריירת מועדונים

ב-30 באוגוסט 2017, די לורנצו הצטרף בחוזה לשלוש עונות לאמפולי, שהייתה נמצאת באותה התקופה בסרייה ב'. ב-23 באפריל 2018, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 2–4 על פרוזינונה. בתום העונה, הוא העפיל עם קבוצתו לסרייה א' לאחר שאמפולי סיימה במקום הראשון וכתוצאה מכך זכתה באליפות ובהעפלה לליגה הבכירה. ב-19 באוגוסט, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בניצחון 0–2 על קליארי.
ב-7 ביוני 2019, די לורנצו נרכש על ידי נאפולי בסכום של 8 מיליון אירו בחוזה לחמש עונות. ב-24 באוגוסט, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה בניצחון החוץ 3–4 על פיורנטינה. במחזור לאחר מכן, הוא כבש את השער השלישי של קבוצתו בהפסד החוץ 4–3 ליובנטוס. ב-17 בספטמבר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון הבית 0–2 על ליברפול.

חיים אישיים

די לורנצו החל את הקריירה שלו כחלוץ, כשחבריו הדביקו לו את הכינוי "באטיגול" על שם חלוץ העבר הארגנטינאי, גבריאל בטיסטוטה, עקב יכולת הכיבוש שלו. לעומת זאת, די לורנצו הוסט לתפקידים יותר הגנתיים והפך בבוא הזמן למגן ימני.
תוכנית בוז'ינקה

תוכנית בוז'ינקה (בערבית: بجنكة, בטאגאלוג: Oplan Bojinka) הוא ניסיון לפיגוע טרור בן שלושה שלבים שתוכנן על ידי רמזי יוסף, ממתכנני הפיגוע במגדלי התאומים ב-1993, וח'אלד שיח' מוחמד, המתכנן הראשי של פיגועי 11 בספטמבר. במסגרת הפיגוע שהיה אמור לצאת לפועל בינואר 1995, תכננו השניים להתנקש בחייו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני, לפוצץ 11 מטוסי נוסעים בדרכם מאסיה לארצות הברית במטרה להרוג אלפי נוסעים ולהשבית את תנועת המטוסים ברחבי העולם וכן לרסק מטוס נוסעים לתוך מטה ה-CIA בווירג'יניה.
על אף תכנון דקדקני, סוכל הפיגוע לאחר ששריפה שהתלקחה בדירה, משכה את תשומת לבה של משטרת פיליפינים ב-6 בינואר 1995. התוכנית נכשלה לחלוטין ולא גרמה לנזקים או לאבידות בנפש, למעט אדם אחד שנהרג ו-10 נוספים שנפצעו בעקבות פצצה שהתפוצצה בטיסה 434 של חברת פיליפין איירליינס, כחלק מההכנות לפיגוע. פצצות נוספות שהוטמנו בקניון ובתיאטרון בפיליפינים, לא גרמו לנפגעים.

מימון

את המימון הכספי לתוכנית סיפקו אוסאמה בן לאדן ומרידואן איסמודין, ראש ארגון הטרור האינדונזי אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה ומספר ארגונים נוספים שנוהלו על ידי מוחמד ג'מאל חליפה, אחיינו של בן לאדן. את הליך העברת הכספים לתוכנית מימן אזרח אפגני בשם ואלי שאח , אשר הסתייע בבת זוגו הפיליפינית על מנת לפתוח מספר חשבונות בנק במדינה לשם הפקדת כספי המימון לתוכנית.

הכנות לפיגועים

לאחר שהשיג אשרת כניסה בסינגפור בשנת 1994, הגיע רמזי יוסף למנילה והצטרף למספר אזרחים אפגנים אשר הקימו תא טרור רדום בעיר. באמצעות איש קשר, קיבל רמזי הנחיה לפגוע בנשיא ארצות הברית ביל קלינטון, אשר אמור היה להגיע לביקור בפיליפינים ב-12 בנובמבר 1994, כחלק ממסע בן חמישה ימים באסיה, אך התוכנית בוטלה בשלביה הראשונים.
כחלק מההכנות לפיגועים, החלו יוסוף ושייח מוחמד בפעולות שמטרתן בדיקת רמת הביטחון בשדות התעופה במדינה. יוסוף הזמין טיסה אשר עתידה להמריא משדה התעופה הבינלאומי במנילה  ולנחות בשדה התעופה הבינלאומי בסיאול . בין היתר, הצליחו השניים להבריח 12 בקבוקים של תמיסת עדשות מגע שהוחלפו בניטרוגליצרין.
ב-8 בדצמבר 1994, עברו יוסוף ושייח מוחמד להתגורר בבית דירות שהוזמן מראש בעיר תחת שמות בדויים, כאשר יוסוף הציג את עצמו כאזרח מרוקאי ומוחמד כיצואן סעודי. אחד מאנשי הקשר לביצוע התוכנית, בשם עבדול מוראד , השתכן אף הוא בבית הדירות, אשר היה ממוקם בקרבת המסלול בו היה אמור לעבור האפיפיור יוחנן פאולוס השני, אחד מיעדי התוכנית, בביקורו המתוכנן בעיר. לפי עדותו של מנהל בית הדירות, התנהלותם של יוסוף ומוחמד העלתה את חשדו: "בהתחלה הם נראו לי כמו שני סטודנטים, אבל הם כל הזמן נעלו נכילה כפולה את חדרם והם סירבו כי עובדי הניקיון יכנסו אליו. לשניים היו סימני כוויות על הידיים והם כל הזמן סחבו חבילות ממקום למקום, אך מצד שני מעולם לא ביקשו עזרה בסחיבתם". בדיעבד הסתבר, כי ארגזים אלו הכילו חומר כימי אשר ישמש בהמשך את יוסוף בהכנת פצצות.

שלב א - התוכנית להתנקשות באפיפיור

במסגרת השלב הראשון של התוכנית, תכננו חברי החולייה להתנקש באפיפיור יוחנן פאולוס השני במהלך ביקורו בפיליפינים במסגרת פסטיבל דתי שנערך בעיר באותו זמן. לפי התוכנית, ב-15 בינואר 1995, מחבל מתאבד לבוש ככומר יתקרב אל שיירת האפיפיור בדרכו לבית מדרש בעיר מקטי ויפעיל את המטען. מטרת החיסול הייתה להסיח את תשומת לבם של כוחות הביטחון הפיליפינים לשלב השני בתוכנית.
שלב ב' - התוכנית לפיצוץ המטוסים
שלב ג' - ריסוק המטוס במטה ה-CIA
חוצן במבחן

עלילה

חייזר צעיר בשם סטו, נמצא בתוך חללית ועושה מבחן של חטיפת בן אדם. הוא צריך לחטוף חקלאי יישן בשם ארני תחת עינו הפקוחה של הבוחן האדיש שלו ששמו מר B. על ידי שימוש רק בזיכרון שלו, סטו צריך להשתמש בלוח בקרה שעליו אלפי מתגים זהים על מנת לחטוף את החקלאי.
סטו מהסס על איזה מתגים עליו ללחוץ ובמהלך הניסיונות שלו למצוא את המתג הנכון הוא גורם לארני להיתקל בקירות ובתקרה, אך למרות זאת ארני לא מתעורר. סטו מתעצבן על כך שהוא לא מוצא את המתג הנכון ומתחיל ללחוץ באקראיות על מתגים וגורם לארני לעופף סביב החדר באקראיות כמו כדור פינבול. בסופו של דבר, לאחר שהסתכל ברשימותיו, סטו מצליח לתמרן את ארני מבעד לחלון ולמעלה לתוך הספינה, אבל הוא סוגר את קרן הגרירה מבלי לסגור את פתח המטען. וארני צונח לעבר הקרקע, מר B תופס פיקוד ומצליח לתפוס את ארני לפני שהוא מתרסק על הקרקע, ואז הוא דוחף את סטו רחוק ממנו מתחיל לעבוד על מתגים במהירות מדהימה, מר B מחזיר את ארני למיטה שלו ומסדר את הבלאגן שסטו ייצר.
מדוכא מכישלונו, סטו נאבק לעצור את הדמעות. באנחה, מר B מאפשר לו להטיס את החללית חזרה לחלל. סטו תופס בשמחה את מוט ההיגוי ומתחיל לתמרן, כעבור רגע הספינה מתרסקת על האדמה, מוחצת את ביתו של ארני. כאשר החללית מתרוממת, החלק התחתון שלה מכוסה בעפר ופסולת, ושום דבר לא נשאר מהבית מלבד עמוד עפר גבוה במרכז מכתש, שנוצר על ידי פתח המטען הפתוח. על העמוד הזה ארני עדיין ישן שינה עמוקה במיטתו.
עם סיום הקרדיטים, נשמע קול השעון המעורר של ארני, ואחריו פיהוקו, צרחה וחבטה - מה שמעיד על כך שהוא נפל לתוך המכתש.

הפקה

ההפקה על הסרט החלה באמצע שנת 2005 והושלמה בקיץ 2006. בהכנת הסרט לא היו שימושים בטכנולוגיות מתקדמות, חוץ משימוש בתוכנה חדשה בשם Jiggle. תוכנה זו נותנת לאנימטורים ליצור תהודה, או לנענע, חלקים מסוימים של הגוף. האנימטור יכול לשלוט כמה רחוק תהיה התהודה (לדוגמה רק בתוך איבר), או למנוע תנועה רק מחלקים מסוימים של הגוף.

פרסים

חוצן במבחן היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר ב-23 בינואר 2007 בטקס פרסי אוסקר ה-79.
קתרין אוהרה

ביוגרפיה

אוהרה נולדה בטורונטו למשפחה קתולית ממוצא אירי והיא השישית מבין שבעה ילדים. אחותה היא הזמרת-יוצרת מרי מרגרט אוהרה.

קריירה

בשנות השבעים היא דובבה למספר סרטים מצוירים ושיחקה בתפקיד ראשי בסדרה לילדים, היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרת טלוויזיה כגון "אגדות מעולם המסתורין" ו"המופע של לארי סנדרס" והיא לקחה חלק במשחק ובבימוי הסדרה "בגבולות המסתורין", ב-1982 זכתה בפרס אמי על השתתפותה בתוכנית המערכונים "Second City Television".
ב-1990 שיחקה את אמו של הילד קווין מקאליסטר בסרט המצליח "שכחו אותי בבית" וכך גם בסרט ההמשך, בנוסף היא שיחקה בסרטים "ביטלג'וס", "בגרות על תנאי" ו"מחכים לגופמן". בשנת 1997 שיחקה בדרמת הטלוויזיה של גולדי הון "תקווה" ששודר ברשת TNT. 
כמדבבת היא לקחה חלק בדיבוב בסרטים "הסיוט שלפני חג המולד" ו"צ'יקן ליטל". ב-2009 עד 2011 דיבבה בסיטקום האנימציה "גלן מרטין, DDC" שיצרו מייקל אייזנר ואריק פוגל.
ב-2010 הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בסרט ביוגרפי על טמפל גרנדין ובאותה שנה שיחקה בסרט "קילרים" ודיברה בטקס הסגירה של אולימפיידת ונקובר. 
בשנת 2013 שיחקה בקומדיה "ילדים בוגרים של גירושין" לצד ריצ'רד ג'נקינס, ובקומדיה הרומנטית "טעות מהסוג הנכון" לצדו של ראיין קוואנטן. השתתפה ב-2016 בתפקיד אורח בסדרה "משפחה מודרנית" והשתתפה ב-2017 בפרקים 7 ו-8 של "סדרה של צרות". ב-2019 דיבבה את דמותה של סבתא פראמפ בסרט "משפחת אדמס".

חיים אישיים

בשנת 1992 נישאה למעצב ההפקה בו וולץ', אותו פגשה על הסרט של ביטלג'וס ולהם שני בנים, מת'יו (1994) ולוק (1997).
לאוהרה אזרחות אמריקאית. כיום היא גרה בלוס אנג'לס, קליפורניה עם בעלה ושני ילדיה.
יונה פרנקל

יונה פרנקל (
3 באוגוסט 1928 (י"ז באב ה'תרפ"ח) - 
2 בספטמבר 2012 (ט"ו באלול ה'תשע"ב)) היה פרופסור לספרות האגדה והמדרש. חתן פרס ישראל בחקר התלמוד.

ביוגרפיה

פרנקל נולד במינכן שבגרמניה, ועלה ארצה ב-1937 עם משפחתו. בוגר ישיבת בני עקיבא כפר הרואה. מ-1946 למד בסמינר הדתי למדריכים של עליית הנוער והדריך בכפר בתיה. למד באוניברסיטה העברית בירושלים תלמוד וספרות עברית, שם קיבל תואר מוסמך ב-1963 ותואר דוקטור ב-1968. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "דרכו של רש"י בפירושו לתלמוד הבבלי".
פרנקל שימש מרצה באוניברסיטה העברית, במכללה דתית למורים ע"ש רא"מ ליפשיץ ובבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק. נחשב מגדולי המומחים בעולם בזמנו לתחום האגדה בספרות חז"ל.
בשנת 1994 קיבל את "פרס ביאליק לחכמת ישראל" של עיריית תל אביב על ספרו "דרכי האגדה והמדרש". בשנת 2000 קיבל את פרס ישראל בחקר התלמוד.
התגורר בירושלים, היה נשוי לחוה (בתו של החוקר דניאל גולדשמידט) ואב לחמישה.
הדיוויזיה ה-21 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 באלבינג, והועמדה תחת פיקוד אלברט וודריג. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-21 במסגרת הארמייה השלישית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-1 במסרת הארמייה ה-18, והשתתפה בקרב על לנינגרד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-18, ובאוקטובר 1944 הועברה הדיוויזיה לגזרה המרכזית, שם לחמה כחלק מהארמייה הרביעית בקרבות הקשים בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.
Pseudomonas

מחלות הנגרמות לאדם

עיקר החולים בסיכון הנגועים בחיידק ה-Pseudomonas, הם כאלו הסובלים מחולשה של מערכת החיסון ומאושפזים בבית החולים. הזן הפתוגני העיקרי הוא P. aeruginosa, אשר מצוי במקורות מים ומשטחים בטבע, אך מזהם גם משטחים מלאכותיים.

פתוגניות

פילי המאפשר הדבקות לתא בגוף המאחסן, קפסולה להגנה מפני פאגוציטוזיס. וייצור של מספר רב של טוקסינים, חלקם מפרקים את החומר החוץ תאי, וחלקם מוזרקים לתוך תאים.

טיפול

קשה למצוא אנטיביוטיקה מתאימה, בשל היווצרות מהירה של מוטציות. ניתן להשתמש בטוברמיצין.
מאחר שמדובר בחולים עם מערכת חיסון מוחלשת יש לתת מספר אנטיביוטיקות ביחד כמו aminoglycoside - anti pseudomonal beta lactams ביחד עם quinilon.
חוזה יחס

חוזה יחס (relational contract) הוא חוזה שבא להסדיר יחסים ארוכי טווח. מרבית החוזים הם חוזים קצרי טווח, הבאים להסדיר עסקה מסוימת (כגון רכישת מכונית), אך יש גם חוזים ארוכי טווח, שמימושם מתבצע במשך שנים רבות, כגון חוזה עבודה אישי או חוזה למגורים בבית אבות.

מנגנונים משפטיים לטיפול בנסיבות משתנות

הדעה הרווחת היא כי דין החוזים הקיים אינו מתאים לטפל בחוזי יחס, כיוון שהוא נעדר מנגנונים להתערבות בתוכן החוזה כדי לשנותו ולהתאימו לנסיבות שהשתנו. אולם, הדין בישראל מאפשר התאמת חוזים לנסיבות משתנות כאלה, אך לשם כך יש צורך בתעוזה ובדמיון משפטיים כדי להכיר בצורך לשנות את תנאי החוזה ולהתאימם לנסיבות שהשתנו.
הדין הקיים כולל שפע מנגנונים להתאמת חוזים לנסיבות משתנות. תום הלב הוא אחד מהם. אך גם מנגנונים כמו טעות או סיכול החוזה מאפשרים התאמת חוזים לנסיבות משתנות. מנגנון אפקטיבי במיוחד הוא פרשנות יצירתית של החוזה, תוך התחקות אחר כוונת הצדדים.
אף על פי שבפני ועדת הקודיפיקציה, בראשות השופט אהרן ברק, עמדה האפשרות להציע חקיקה בכיוון זה, היא לא הרהיבה עוז להציע מנגנוני התאמה, למרות שהייתה ערה לקיום הבעיה. בדינים של מדינות זרות, בעיקר באירופה, ובמיוחד בגרמניה, קיימים מנגנונים רבים להתאמת חוזים לנסיבות משתנות.
מהירות חבורה

מהירות החבורה של גל או של חבילת גלים היא המהירות שבה מתקדמת מעטפת הגל במרחב. מהירות החבורה נקבעת על ידי יחס הנפיצה של משוואת הגלים המתארת את הגל.
מאריאן חריסטוב

ביוגרפיה

את צעדיו הראשונים בכדורגל המקצועני עשה חריסטוב בקבוצה הבולגרית סלביה סופיה בשנת 1994. בסיום העונה עבר ללבסקי סופיה, שם שיחק שתי עונות והבקיע 19 שערים. בעונת 1997/1998 חתם חריסטוב במועדון הכדורגל הגרמני קייזרסלאוטרן, עימה זכה באליפות הבונדסליגה באותה עונה. במהלך שבע העונות בהן שיחק בקבוצה, הגיע עם קבוצתו להישגים בינלאומיים, ביניהם רבע גמר גביע האלופות ב-1999, וחצי גמר גביע אופ"א ב-2001. 
בעונותיו האחרונות בקייזלסטאורן התקשה חריסטוב למצוא מקום בהרכב והירבה לעלות כמחליף, ולפיכך עבר בעונת 2004/2005 לוולפסבורג. בעונת 2007/08 חזר לבולגריה והצטרף לבלקן בוטבגרד.
במקביל היה חריסטוב שחקן בנבחרת בולגריה בכדורגל, והיה שותף למשחקי הנבחרת במונדיאל 1998 ויורו 2004.
עיצוב אלומה

עיצוב אלומה (באנגלית: Beamforming או Spatial Filtering) היא טכניקה בתחום עיבוד אותות, בשימוש מערכי שידור\קליטה לשידור זוויתי. 
התופעה מושגת על ידי שילוב של אלמנטים במערך מופע באופן שאותות בזוויות מסוימות יחוו התאבכות בונה ובזוויות אחרות התאבכות הורסת.
עיצוב אלומה ניתן ליישום גם בקצה המשדר וגם בקצה הקולט כדי ליצור את אפקט הסלקציה המרחבית. התוספת בעצמה על שידור רב-זוויתי נקרא שבח (Gain).
עיצוב אלומה נמצא בשימוש רחב במכשירים המשתמשים בגלי רדיו. הוא מיושם באפליקציות רדאר, סונאר, סייסמולוגיה, תקשורת אלחוטית, רדיו-אסטרונומיה, אקוסטיקה, וביורפואה.
מקס ארצט

ביוגרפיה

ארצט נולד בסטניסלב שבפולין (אז חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית). בגיל ארבע היגרה משפחתו לארצות הברית. בשנת 1921 הוסמך לרבנות ב"בית המדרש לרבנים באמריקה". באותה תקופה גילה עניין בציונות. באמצע שנות ה-20 מונה לרב קהילת "טמפל ישראל" ("Temple Israel") בסקרנטון, פנסילבניה, וכיהן בתפקידו חמש עשרה שנה.
בשנת 1939 הוא החל את פעילותו הרשמית בבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1951 התמנה לסגן נגיד "בית המדרש לרבנים". בשנת 1962 מונה לפרופסור לתאולוגיה מעשית. בשנת 1963 פרסם את ספרו "צדק ורחמים" ("Justice and Mercy"), פירוש על ראש השנה ויום כיפורים. כמו כן פרסם חיבורים תלמודיים שונים. היה מעורכי "סידור השבת והחגים" ("Sabbath and Festival Prayer Book"), שבמשך שנים היה סידור התפילה הפופולרי בקהילות היהודיות הקונסרבטיביות בארצות הברית.
ארצט היה חבר ועדת העריכה של "The Jewish Publication Society of America", שעסקה בהכנת תרגום חדש של התנ"ך. הוא שימש נשיא "כנסת הרבנים" ("Rabbinical Assembly") וסגן נשיא מועצת בתי הכנסת באמריקה של התנועה הקונסרבטיבית ("Synagogue Council of America").
מת בארצות הברית בשנת 1975. בשנת 1979 יצא ספרו "Joy and Remembrance: Commentary on the Sabbath Eve Liturgy".
מחנה הקיץ האלטרנטיבי

מחנה הקיץ האלטרנטיבי הוא  פרויקט חינוכי המתקיים בכל קיץ החל משנת 2005 ומיועד לנוער בגילאי 15-20 מרחבי הארץ. המחנה נוסד על ידי חגי מטר, רותם מור ואיריס אריאלי, אקטיביסטים עם רקע במאבקים בנושאים: פמיניזם, אקולוגיה, זכויות בעלי חיים, זכויות אדם, והמאבק נגד הכיבוש הצבאי ביהודה ושומרון. המחנה מתקיים במשך כשבוע, בהם עוסקים החניכים בתכנים פוליטיים מסוגים שונים שהינם אלטרנטיביים למיינסטרים הישראלי, במטרת לעודד אותם לקחת חלק בפעילות לשינוי חברתי, לחשוב ולבקר את המציאות. צוות המחנה הכריז על התנהלותו כא-היררכית, המחנה מופעל על ידי קבוצת פעילים עצמאית בשיתוף פעולה עם פרופיל חדש וארגונים נוספים. מתוך השקפת עולם אידאולוגית ואקולוגית, המזון שמוגש במחנה הוא טבעוני, אשר אינו כולל מזון מהחי.
הנושאים המרכזיים שנידונו במחנה במהלך השנים הם: אקולוגיה, חינוך, דמוקרטיה, כלכלה, תקשורת, פמיניזם, זכויות להט"ב, אקטיביזם, אומנות פוליטית, הנרטיב הפלסטיני, מיליטריזם, החברה בישראל, תרבות אלטרנטיבית, זכויות בעלי חיים, זכויות עובדים, המאבק המזרחי, זהות ודמוי עצמי ועוד.

היסטוריה

בארבע שנותיו הראשונות, המחנה התקיים במשך שבוע ביער "אייבי נתן" ליד נווה שלום, ונבנה על בסיס תשתיות אקולוגיות שנבנו על ידי הצוות. בשנתו הראשונה השתתפו מספר מצומצם של אנשי צוות וכ-50 חניכים. החל משנתו השנייה הצטרף צוות הקמה של כ-20 פעילים, רבים מהם חניכים לשעבר שהתחלפו מדי שנה, וכמאה בני נוער.  בשנתו החמישית התקיים המחנה תחת הכותרת "הסמינרים האלטרנטיביים לנוער": שלושה סמינרים בני יומיים-שלושה, אחד בדרום, אחד בצפון ואחד במרכז. החל משנה זו לא היו תשתיות שהוקמו במיוחד על ידי הצוות כגון מקלחות, מטבח, ושירותי קומפוסט זמניים. הסמינר במרכז התקיים בבית ספר דמוקרטי באזור דרום תל אביב, והסמינר בדרום התקיים בחווה אקולוגית אדממה במושב ניר מושה, שם התקיים גם המחנה השישי, בהשתתפות כ-40 חניכים.
המחנה השביעי והשמיני התקיימו בחוות האיסיים, חווה אקולוגית הממוקמת במושב אבן ספיר שליד ירושלים, נכחו בו כ-100 חניכים בכל אחת מהשנים.
הפעם הראשונה בשנותיו של המחנה שלא התקיים היא בשנת 2014, בעקבות הוראות פיקוד העורף במהלך מבצע צוק איתן.

פעילויות

במחנה התקיימו במהלך השנים ערבים חברתיים, במה פתוחה, וסדנאות ופעילויות של מנחים חיצוניים בנושאים שונים. בנוסף לפעילויות וסדנאות מתחלפות, התקיימו קבוצות בעלות הרכב קבוע של עשרה עד שמונה-עשר חניכים עם זוג מנחים מהצוות. מטרת הקבוצות היא ליווי אישי של החניכים ונתינת מקום לביקורת ולעיבוד מידע, מלבד קיומים עומק בתהליך אשר עוברים החניכים במחנה.
החל מהשנה השנייה התקיימו גם משבצות "מפגשים", בהם החניכים העבירו סדנאות משלהם לשאר החניכים, בנושאים שרצו. מטרת המפגשים היא לאפשר לחניכים לקחת חלק פעיל בעיצוב המחנה. 
ערב ההעצמה הוא מסורת חיובית גם כן. בערב זה ישנן מעגלי דיון בהן נפגשים חניכים המזהים מרכיבי זהות משותפים, קבוצה כמו קבוצת גברים, קבוצת להט"ב, קבוצה מזרחית, קבוצה "ילדים להורים טחונים", קבוצת דימוי גוף ועוד.