google/wiki40b huggingface dataset:
ג'וני בלינדה

תקציר העלילה

ד"ר רוברט ריצ'רדסון (לו איירס) הוא רופא בכפר דייגים קטן. הוא רווק ואת משק הבית שלו מנהלת סטלה (ג'ן סטרלינג) המאוהבת בו אבל הוא מתעלם מכך.
למשפחת מקדונלד יש חווה קטנה ועיקר פרנסתה הוא מהפעלת טחנת קמח קטנה. בלק מקדונלד (צ'ארלס ביקפורד) הוא אלמן שאשתו מתה בלידה. הוא גר בחווה עם אחותו אגי (אגנס מורהד) ובתו בלינדה (ג'יין ויימן) שהיא חירשת מלידה. כולם חושבים שהיא גם מפגרת ומכנים אותה "גולם" (Dummy). הרופא מתקשר אליה דרך שפת הסימנים ומסתבר לו שהיא בחורה מבינה וחכמה. באחד הלילות מגיע אחד מאנשי הכפר, לוקי מקורמיק (סטפן מקנאלי), לחווה כשהוא שתוי. הוא מוצא את בלינדה לבד ואונס אותה. כתוצאה מכך נכנסת בלינדה להריון אך מסרבת לגלות מי האב. כולם חושדים ברופא ומתרחקים ממנו, דבר שפוגע בפרנסתו.
הרופא מיילד את בלינדה והיא מחליטה לקרוא לתינוק, ג'וני. באחד המקרים מגיע לוקי מקורמיק לחווה, מתבונן בג'וני וללא כוונה מגלה לבלק שהוא האב. הוא עוזב את החווה אך בלק דולק אחריו ומאיים לפרסם זאת בכל הכפר. מתפתח ביניהם עימות אלים שבסופו משליך לוקי את בלק מהצוק אל מותו בים. לוקי מתחתן לאחר זאת עם סטלה.
מצב החווה מידרדר לאחר מותו של בלק. לוקי משכנע את ועד הכפר שבלינדה אינה מסוגלת לגדל את התינוק וכי עליה למסור לו אותו לאימוץ.
לוקי וסטלה מגיעים לחווה. סטלה מציגה לבלינדה את המכתב המבקש ממנה לוותר על התינוק. בלינדה מסרבת בתוקף, מעלה את התינוק לקומה השנייה ונועלת את הדלת. כאשר סטלה מספרת לבעלה כי בלינדה מסרבת לתת את התינוק הוא מתמלא חימה ומגלה לה שהוא אבי הילד. הוא נכנס לבית החווה, עולה במדרגות ומנסה לפרוץ את הדלת אך בלינדה יורה והורגת אותו.
בלינדה מובאת למשפט באשמת רצח. היא עולה לדוכן העדות וד"ר ריצ'רדסון מנסה לעזור לה על ידי תרגום לשפת הסימנים. נראה שסיכוייה הולכים ונחלשים. גם מועלית ההשערה שהוא אבי התינוק ורישיונו עלול להישלל. ברגע האחרון לא יכולה סטלה להתאפק. היא מכריזה בפני כולם כי בעלה הוא אבי הילד ומתארת את מה שקרה כאשר ניסה לקחת אותו בכוח מבלינדה. בלינדה משתחררת, ג'וני מוחזר לה וביחד עם הרופא ודודתה הם חוזרים לחווה.
מלון ריץ (מדריד)

היסטוריה

המלון נבנה על פי בקשתו של אלפונסו השלושה עשר ונפתח ב-2 באוקטובר 1910. המלך חזר מסיבוב באירופה במהלכו הבין שלחצר הספרדי חסר בית מלון עם מספיק יוקרה לאצולה האירופית ולאורחים רמי מעלה. הרעיון שלו היה לבנות מלון בדומה למלון ריץ בלונדון ולמלון ריץ בפריז. המלך בעצמו הקנה שטח למלון והמלונאי המפורסם סזאר ריץ שוכנע להוביל את הפרויקט. 
האתר הנבחר היה פעם אזור בן שכן ההיפודרום סירקוס והגנים של תיאטרון טיבולי הישן והיה בבעלות של הגנים של בואן רטירו במדריד. הפתיחה הרשמית ב-2 באוקטובר 1910, הייתה בנוכחות המלך אלפונסו השלושה עשר, שרים וראש העיר של מדריד. המלון הפך במהרה לאחד ממוקדי חיי התרבות של העיר.
הבעלים הקודמים של המלון, בלמונד (Belmond), מכרו את המלון לקבוצת מנדרין-אוריאנטל (Mandarin Oriental) במאי 2015 תמורת 148 מיליון דולר. הבעלים החדשים הודיעו שבכוונתם לערוך שיפוץ נוסף למלון בעלות 103 מיליון דולר עד 2017.

אורחים מפורסמים

במהלך ההיסטוריה של המלון אורחים מפורסמים רבים שהו בו בהם: ארנסט המינגוויי, רנייה השלישי, נסיך מונקו ואשתו גרייס קלי, שחגגו את ירח הדבש שלהם באחת הסוויטות. אורחים מפורסמים אחרים כללו את אווה גרדנר, מישל פייפר, מדונה וג'יימס סטיוארט, שהורשה להיכנס רק לאחר שהראה את דרגות הקולונל שלו בצבא ארצות ארצות הברית.
ליפא שמלצר

ביוגרפיה

שמלצר גדל במשפחה חסידית ברוכת ילדים בשיכון סקווירא שבניו יורק, ארצות הברית, הוא הילד ה-11 מתוך 12. אביו ראובן, ניצול שואה - מנוסעי רכבת קסטנר, עבד ברשות הדואר. כילד סבל מהפרעת קשב וריכוז לא מאובחנת והתקשה להתרכז. לדבריו, המלמדים בתלמוד התורה היכוהו רבות. בבחרותו למד בישיבה של האדמו"ר ממאקווא בקריית אתא. באוגוסט 1998 נישא למרים, ובמשך השנים נולדו להם 4 ילדים. לאחר נישואיו חזר לגור בסקווירא. החל לעבוד כ"בדחן" בחתונות באזור, ולאחר ששמועות על האמן הצעיר עברו מפה לאוזן, החל להופיע כזמר בחתונות ובר מצוות, ומאז המשיך בקריירה מוזיקלית. לאורך השנים הוציא קרוב ל־15 אלבומים. בשנים האחרונות עבר לגור בעיירה איירמונט שבהרי מדינת ניו יורק שם הקים בית כנסת. הוא עזב את חסידות סקווירה.
שמלצר שר בסגנונות מוזיקליים מגוונים, אך בעיקר פופ. כמקובל בענף, עיקר מילות השירים מן המקורות, עם תוספות ביידיש, בעברית או באנגלית. הופעותיו תיאטרליות והוא מופיע בתלבושות ססגוניות.
שמלצר משמש גם כגראמער ובדחן בחתונות ואירועים. בערב חג הפסח 2010 יצאה לאור הגדה של פסח המיועדת לילדים ובה צילומים שלו, של גיסו הקומיקאי מנשה לוסטיג ושל ילדיו של שמלצר המסובים לליל הסדר. בראיון עיתונאי אמר שליהודי מותר לעבוד לפרנסתו גם בתחומים חדשניים שאינם מקובלים בציבור החרדי.
בתש"ע החל שמלצר בבניית בית כנסת במונסי. בשיר ביידיש באלבום "אמונה" הוא מתאר את הקשיים בפרויקט זה. בבית הכנסת התנהלה קהילה קטנה וססגונית סביבו.
בשנותיו הראשונות שר שמלצר בסגנון המקובל בקרב זמרים חרדיים. בעבר אף שר גראמען בביתו של הרב אלישיב. עם השנים החל לסגל אורח חיים "חרדי פתוח"] וילדיו לומדים במוסדות חינוך אורתודוקסים מודרניים.] הוא סופג ביקורת על החדרת סגנונות מוזיקליים מודרניים, ו'תכנים שלילים' לקהילה החסידית והחרדית.
במרץ 2009 הופיע במדיסון סקוור גארדן במופע גדול במיוחד שעורר התנגדות של רבנים חסידיים בארצות הברית. הדבר גרם לאחר מכן לביטול אירועים שאליהם הוזמן.
ביוני 2012 הוציא קליפ לשיר "Hang Up The Phone" מהאלבום "אמונה", ובו הוא מופיע מחופש לרובוט. באוגוסט 2012 הצטלם בקליפ עם חיילי הנח"ל החרדי כשהוא במדי צה"ל לשיר "מזרח מזרח". בדצמבר 2012 הוציא קליפ לחנוכה ובו שולבו צילומי נשים.
בתחילת 2014 ביצע מחזה שכתב ועיבד בברודוויי, באולם The Town Hall.
ביוני 2015 הוציא קליפ לשיר "בן פיגא" על רבי נחמן מברסלב. גם שיר זה עורר טענות שהוא מחדיר שירים בסגנון "רחובי" לציבור החרדי.
באוגוסט 2015 הוציא שיר בשם "בו"ה בו"ה", שבו הוא שר: "כשנכנסתי לרב חיים קנייבסקי הוא אמר לי בו"ה בו"ה, מה זה בו"ה בו"ה, ברכה והצלחה". השיר ספג ביקורת בציבור החרדי בנימוק שיש בו פגיעה בתלמידי חכמים. שמלצר הגיב לטענות בסרטון שבו הוא משווה את הסצנה לשיר "בן בג בג".
בדצמבר 2015 הוזמן שמלצר למסיבה בטקס חנוכה בבית הלבן.
בשנת 2018 קיבל שמלצר תואר שני מאוניברסיטת קולומביה. באותה שנה פורסם ששמלצר עובר קשיים כלכליים ואישיים, ובין היתר העמיד למכירה את ביתו ואת בית הכנסת שבנה. על רקע רצונו לחזור למיינסטרים החרדי הוא חזר למראה החסידי.
דיווחית

דיווחית היא מערכת אלחוטית של מכשירים מסוג זימונית לקליטת הודעות טקסט של פיקוד העורף בזמן חירום, המיוצרת ומופעלת על ידי חברת ביפר.
מכשירי הדיווחית יוצרו על ידי חברת ביפר בהנחיית פיקוד העורף. רבים מבתי האב, בתי הספר והמוסדות הציבוריים בהתנחלויות ביהודה ושומרון, בגוש קטיף, ביישובים בעוטף עזה ובסמוך לגבול הצפון צוידו במכשירי דיווחית, כדי לאפשר בעת מצב חירום העברת הנחיות לציבור רחב בזמן קצר. המערכת מופעלת באמצעות מוקדנים של חברת ביפר. מערכת הדיווחית מקושרת למערכת הכריזה והצפירה הארצית של פיקוד העורף, ודיווחי צבע אדום ואזעקות אמת מועברים גם הם באופן אוטומטי באמצעות המערכת. 
הדיווחיות חולקו החל משנת 2003 למספר קטן של התנחלויות ביהודה ושומרון ובגוש קטיף בצורה נסיונית, והחל משנת 2005 נכנסו לשימוש באופן קבוע במספר רב של יישובים. לאחר מלחמת לבנון השנייה חולקו דיווחיות גם באזור גבול הצפון, ובסוף 2008 חולקו דיווחיות לכל בתי האב בעוטף עזה.
המערכת מעבירה הודעות טקסט המשולבות בצפצופים שונים למחזיקי המכשיר, באמצעות המוקדנים של חברת ביפר. 
הודעה מתקבלת ללא צורך בלחיצת כפתור לקבלתה.
מכיוון שהמערכת אלחוטית, היא יכולה לפעול גם בעת תקלות במערכת הטלפוניה הקווית של בזק או חברת הכבלים.
ביישובים רבים משתמשים בדיווחית גם להעברת הודעות לתושבים בזמן שגרה. פיקוד העורף מאשר שימוש זה, כיוון שבאמצעותו ניתן לוודא באופן שוטף כי המכשיר תקין.
ערפילית הטריפיד

היסטוריה

הערפילית והצביר זוהו לראשונה ב-5 ביוני 1764 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שתיאר אותה כצביר של כוכבים בעלי דרגת בהירות 8-9 המוקפים בערפילית. ויליאם הרשל ציין בשנת 1784 3 ערפיליות נפרדות בצורת משולש ובמרכזן כוכב כפול. שנה לאחר מכן הוא ציין ערפילית נוספת המקיפה את הכוכב הכפול. ג'ון הרשל איחד את הערפיליות בחזרה ונתן לערפילית את שמה.
בשנת 2005 התגלו בצילומים של טלסקופ החלל שפיצר שנעשו בתחום התת-אדום כ-150 כוכבים בתהליכי היווצרות שונים, שאינם ניתנים לצפייה באור נראה.

תצפית

הכוכב הבהיר HD 196692 שבמרכז הערפילית ניתן לצפייה באמצעות משקפת. בטלסקופ חובבים ניתן להבחין בכוכבי הצביר ובערפילית המקיפה אותם. הערפילית נמצאת כשתי מעלות מצפון-צפון-מערב לערפילית הלגונה וכמעלה מדרום-מערב לצביר הפתוח M21.

מאפיינים

ערפילית הטריפיד היא אזור H II המורכב מענני גז (בעיקר מימן) שבתוכם נוצרים כוכבים חדשים. במרכז הערפילית נמצאת מערכת מרובת כוכבים HD 196692, שמורכבת מלפחות 7 כוכבים צעירים וחמים. הבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות 7.6 וסיווגו הספקטרלי הוא O5-6 ושאר הכוכבים הם מדרגות בהירות 8.5-14.0. כוכבים אלו ושאר כוכבי הצביר פולטים קרינה על-סגולה חזקה המייננת את אטומי הגז שבערפילית וגורמת להם לזהור באור נראה (אדמדם). ענני הגז הרחוקים יותר, לא עוברים יינון אלא מפזרים ומחזירים את האור ויוצרים ערפילית החזרה כחלחלה המקיפה את ערפילית הפליטה. אזורים צפופים יחסית של גז ואבק בולעים את הקרינה הנראית ויוצרים ערפילית בליעה בצורה של פסים כהים על פני ערפילית הפליטה, המחלקים אותה לשלושה חלקים. 
במרכזה של הערפילית לא נוצרים יותר כוכבים חדשים, שכן לחץ הקרינה של כוכבי הצביר מפזר את הגז ומונע את קריסתו. כוכבים חדשים נוצרים באזורים הפחות חמים ובעיקר באזורים החשוכים יחסית של הערפילית. "עוברי הכוכבים" פולטים קרינה בתחום התת-אדום וזוהו לפחות 30 עוברי כוכבים וכ-120 כוכבים צעירים מאוד שעדיין לא ניתן לראותם באור נראה.
הערפילית נמצאת במרחק של כ-5,200 שנות אור ממערכת השמש, וקוטרה הוא כ-42 שנות אור, כך שגודלה הזוויתי הוא כ-28 דקות קשת, בדומה לקוטרו של הירח במילואו.

בתרבות

המראה המרהיב של ערפילית הטריפיד בצבעים המתקבלים בצילום בחשיפה ארוכה, הביא לשימוש בה בעטיפת האלבום Islands של קינג קרימזון והאלבום Numbers של קט סטיבנס.
שלום שכנא צ'רניאק

הרב שלום שכנא צ'רניאק (נכתב גם טשרניאק; תרכ"א, 1861 – ט' בטבת ה'תרצ"ח, 13 בדצמבר 1937) היה רב ששימש 44 שנים בכהונת רב העיירה מאצ'יוב במחוז ווהלין באוקראינה. פרסם שלושה ספרי הלכה והוחזק כאישיות תורנית בעלת שיעור קומה.

עשייתו התורנית

הרב צ'רניאק ניהל במשך 44 שנים את החיים התורניים בקהילת מאצ'יוב. הוא חיבר שלושה ספרי הלכות (שני הכרכים של הכותר חיים וברכה למשמרת שלום נחשבו לספר אחד בשני חלקים) וניהל קשרי הגות עם גדולי דורו לשם ליבון סוגיות פסיקה והלכה, ובהם הרב מאיר שמחה הכהן מדווינסק. ספרי הרב צ'רניאק זכו להסכמות מהרב נפתלי צבי יהודה ברלין ("הנצי"ב מוולוז'ין"), מרבי שלום מרדכי שבדרון ("המהרש"ם מברז'אן"), מהרב חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק, מהרב יצחק יהודה שמלקיש מלבוב ומרבני ורשה – הרב יצחק פייגנבוים והרב שמואל זנוויל קלפפיש.
מתוקף מעמדו הסמיך הרב צ'רניאק תלמידים לרבנות. הרב חיים פרנקל, נכדו של הרב יצחק ידידיה פרנקל, העיד כי כאשר הגיע הרב צ'רניאק לוורשה באדר תר"ץ (1930) ניגשו אליו כמה תלמידי חכמים לקבל סמיכה וביניהם היה גם הרב פרנקל, לימים רבה הראשי של תל אביב. ייתכן שהייתה זו הפעם היחידה שנפגשו. הרב יצחק ידידיה פרנקל העיד שכדי לזכות בסמיכה מהרב צ'רניאק נדרש המועמד להפגין ידע נרחב ומעמיק בבחינה עיונית שנמשכה ימים אחדים.
דין-וחשבון לאקדמיה

העלילה

הסיפור נפתח במילים "מורי ורבותי, חברי האקדמיה! כבוד עשיתם לי בהטילכם עלי להגיש לאקדמיה דין־וחשבון על ראשית חיי בתקופתם הקופית." 
המספר, פטר האדמוני, מדבר לפני כנס מדעי, מתאר את חייו הקודמים כקוף. סיפורו מתחיל בג'ונגל בחוף השנהב, שבמערב אפריקה, כאשר משלחת ציד יורה ולוכדת אותו. המספר נכלא בספינה מסע לאירופה, והוא מוצא את עצמו בפעם הראשונה משולל מן החירות לנוע כרצונו. כדי להשתחרר, פטר לומד ומחקה את ההרגלים של חברי הצוות (מלבד שתיית אלכוהול). לאורך כל הסיפור, המספר חוזר ואומר, כי הוא למד את ההתנהגות האנושית, לא מתוך איזשהו רצון להיות בן אדם, אלא אך ורק כדי לספק לעצמו אפשרות בריחה מהכלוב שלו.
עד מהרה פטר למד לדבר. בהמשך, כשהגיע לאירופה, הופיע על במות והופעתו הפכה פופולרית. לרשותו עמדו אמרגן אישי ונקבת שימפנזה מאולפת־למחצה, שסופקה לו כדי שיוכל לבלות איתה את לילותיו, בשובו מהארוחות החגיגיות ומהוועידות המדעיות, אך הוא אינו מקיים איתה קשר רומנטי ונמנע מלראותה במהלך היום. בסוף הסיפור פטר מספר שהגיע לפסגה, למקום שאין לעלות ממנו עוד. "בסך הכל השגתי את מה שחפצתי להשיג", הוא מדווח לחברי האקדמיה, "כשאתה אנוס ללמוד - הרי אתה לומד; אתה לומד - אם רצונך במוצא; לומד בחירוף־נפש”.

ניתוח

בדומה לסיפורים רבים של קפקא, גם בסיפור הזה נוכח מימד אקזיסטנציאליסטי חזק. וולטר הרברט סוקל, הציע כי הסיפור מדבר על עימות "בין פנימיות וחיצוניות מתמשכת בתוך קיומו של הקוף... וזהות העצמית בין זיכרון לשיכחה".
מוטיב חילוף הזהות עשוי להיות קשור בראיתו של קפקא את הציונות ומצב יהודי התפוצות. התומכים בפירוש זה מצביעים על כך שהסיפור פורסם לראשונה על ידי מרטין בובר בכתב-העת היהודי Der Jude, לצד "תנים וערבים", שגם הוא ככול הנראה משמש אלגוריה לציונות. ניקולס מורי מרמז בביוגרפיה שכתב ב-2004 אודות קפקא שהסיפור הוא סאטירה על היהודים המתבוללים לתוך התרבות המערבית.
התייחסות הסיפור ל"עבר הקופי" ("äffisches Vorleben") של המספר, הובילו כמה חוקרי ספרות לקשור את הסיפור עם תאוריית האבולוציה.
רבים מפרשים את הסיפור כביקורת על יחס בני האדם לבעלי החיים האחרים. הסיפור הפך למקובל בקרב ארגוני זכויות בעלי חיים. ברומן אליזבת קוסטלו, מאת הסופר זוכה הנובל, ג'ון מקסוול קוטזי, אליזבט, גיבורת הספר, נותנת מקום מרכזי לסיפור "דין-וחשבון לאקדמיה", בנאום שלה על צמחונות וזכויות בעלי חיים. היא מעלה אפשרות כי קפקא הושפע מהמאמר מנטליות הקופים מאת הפסיכולוג הגרמני וולפגנג קוהלר, שפורסם גם הוא ב-1917.יש לציין בהקשר זה כי קפקא היה צמחוני.
ההיסטוריון גרגורי רדריק טוען כי סביר יותר שהשראה לסיפור הגיע לקפקא מעבודתו של הפסיכולוג האמריקאי לייטנר וויטמר. בשנת 1909 וויטמר ביים ניסוי בפני הקהל הרחב הבוחן יכולות מנטליות של שימפנזה בשם פיטר. המבחן נערך מול פאנל של מדענים, וכלל הדגמה של היכולת של פיטר לומר כמה מילים, ביניהן "אמא".
יצחק אלבאליה

חיבוריו

חיבר חיבור גדול לפרש את כל ההלכות הבלתי מבוארות שבתלמוד, וקראו בשם "קופת הרוכלים", אך נפטר קודם זקנותו ולא זכה לסיימו, חיבור זה אבד מאתנו.
כמו כן כתב ספר בענייני קדוש החודש ונקרא "סוד העיבור" ושלחו לידידו רבי יהוסף הנגיד, אף ספר זה אבד ולא הגיע אלינו. 
כן חיבר מספר פיוטים ורבי יהודה אלחריזי משבח את פיוטיו.
מקטרת שלום

מקטרת שלום היא כלי טקסי אשר שימש שבטים אינדיאנים רבים כסמל לשלום ולפתרון סכסוכים. בעת יישוב סכסוך היו הצדדים מעבירים ביניהם את המקטרת ונושפים עשן איש אל עבר רעו לאות כבוד. באופן מסורתי המקטרת עוצבה מאבן חרסית, או חרס וקושטה בנוצות. המקטרת שימשה לעישון טבק, אשר נחשב למקודש בקרב שבטי האינדיאנים. מילוי המקטרת לווה בתפילה אל ארבע כנפות תבל, השמיים והארץ.
מעבורת החלל דיסקברי

מעבורת החלל דְּיסְקָבְרִי (סימון: OV-103), הייתה אחת ממעבורות החלל של נאס"א, בין השנים 1984 ל־2011. היא המעבורת השלישית שנבנתה בצי מעבורות החלל של ארצות הברית. טיסתה הראשונה התבצעה באוגוסט 1984, וטיסתה האחרונה הייתה במרץ 2011. סך הכול שהתה דיסקברי בחלל 365 ימים. שמה של דיסקברי ניתן לה כאות כבוד לספינה HMS Discovery, ששימשה את מגלה הארצות הבריטי ג'יימס קוק.
הדיסקברי הייתה שותפה למשימת בניית תחנת החלל הבינלאומית ולחלק מן המחקרים שהתבצעו בתחנה. היא הציבה את טלסקופ החלל האבל וביצעה שתי משימות תחזוקה לטלסקופ. היא אחראית לשיגור לוויין המחקר יוליסס שחוקר את השמש, ולשיגור שלושה לווייני מעקב של משרד ההגנה האמריקאי.
דיסקברי נבחרה לשתי משימות "החזרה לחלל" לאחר אסון צ'לנג'ר ב־1986 ואסון הקולומביה ב־2003. בנוסף, במשימתה STS-95 ב־29 באוקטובר 1998, שב וטס במעבורת האסטרונאוט ג'ון גלן, שהיה האסטרונאוט השלישי ששיגרה ארצות הברית לחלל בתוכנית מרקורי והראשון שהשלים הקפה מלאה של כדור הארץ, ובעת חזרתו לחלל בטיסת דיסקברי היה בן 77, האדם המבוגר ביותר שטס בתוכנית מעבורות החלל.
בתאריך 17 באפריל 2012 הוטסה המעבורת על גב מטוס בואינג 747 למוזיאון האוויר והחלל הלאומי, שם הוצגה במקום מעבורת החלל אנטרפרייז.
שראצר

שַׂרְאֶצֶר הוא דמות מקראית, בנו של מלך אשור סנחריב, אשר הרג יחד עם אחיו אדרמלך את אביהם. אוזכר בספר מלכים ב' בפרק י"ט.
שראצר ואדרמלך הרגו את אביהם של נסרך בנינוה, על פי התנ"ך בכ' בטבת בשנת 681 לפנה"ס. לאחר הרצח ברחו האחים אל ארץ אררט.
"וַיִּסַּע וַיֵּלֶךְ וַיָּשָׁב סַנְחֵרִיב מֶלֶךְ אַשּׁוּר וַיֵּשֶׁב בְּנִינְוֵה: וַיְהִי הוּא מִשְׁתַּחֲוֶה בֵּית נִסְרֹךְ אֱלֹהָיו וְאַדְרַמֶּלֶךְ וְשַׂרְאֶצֶר [בָּנָיו] הִכֻּהוּ בַחֶרֶב וְהֵמָּה נִמְלְטוּ אֶרֶץ אֲרָרָט וַיִּמְלֹךְ אֵסַר חַדֹּן בְּנוֹ תַּחְתָּיו."
ומובא בילקוט מעם לועז (מלכים ב' עמ' רכג): והקרי בניו ולא כתיב, כיון שבאמת לא היו דומים לסנחריב, שמבני בניהם למדו תורה ברבים, והם שמעיה ואבטליון. והאחד נקרא אדר מלך, שהיה לו הדר מלכות, ונכתב בא' רמז לאבטליון. והשני שר אצר, שר באוצר התורה ומתחיל שמו בש' רמז לשמעיה.
הפועל נצרת עילית (כדורסל)

היסטוריה

בסיום עונת 2005/06 העפילה לראשונה לליגה הלאומית. כבר בעונת הבכורה הפתיעה הקבוצה וסיימה במקום השני בטבלה, אך למרות יתרון הביתיות הפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף לקבוצת הפועל באר שבע 2-1. בעונת 2007/08 סיימה במקום השביעי בפלייאוף העליון. בסדרת רבע הגמר הפסידה לקבוצת מכבי גבעת שמואל 3-2.
בסיום עונת 2009/10 ירדה הקבוצה לליגה הארצית מהמקום האחרון. מאמן הקבוצה עד אפריל 2010 היה שחקן העבר של הפועל גליל עליון, אורן עמיאל, שפוטר לפני משחקי הפלייאוף התחתון כשהקבוצה במקום האחרון, עם סיכויים קלושים להישאר בליגה הלאומית. ולבסוף ירדה הקבוצה לליגה השלישית.
בעונת המשחקים 2016-17 עלתה לליגה ארצית צפון לאחר שסיימה במקום ה-2 בסגנות למכבי כרמיאל שסיימה 1 את העונה הסדירה. בסדרת משחקי הגמר סל סיימה במקום ה-1 עם מאזן 3-1 ועלתה על חשבון א.ס. רמת השרון ומכבי חדרה.
בעונת המשחקים 2017/18 שיחקה בליגה הארצית וסיימה את העונה במקום ה-9 
בעונת המשחקים 2018/19 שיחקה בליגה הארצית וסיימה את העונה במקום ה-9, בסיום עונה זו התאחדה הקבוצה עם הפועל מגדל העמק/יזרעאל מצמרת הליגה הארצית לאחר שהאחרונה כשלה בניסיון להעפיל לליגה הלאומית, הקבוצה שנשאה את השם נצרת עילית עברה לשחק בליגה א' כקבוצת הבת של מגדל העמק/יזרעאל-נוף הגליל
המועדון מפעיל מחלקת נוער ובה 5 קבוצות גיל.
Tristitia

היסטוריה

הלהקה נוסדה בהלמשטאד (Halmstad), שוודיה, בשנת 1992 בידי הגיטריסט לואיס ב. גאלווז (Luis B. Galvez). האהבה שלו לדום מטאל ומלודיות מלאות צער הביאה להקמת להקה עם זמר הדת' מטאל הגותי תומאס קארלסון (Thomas Karlsson) ונגן הבאס הארי יובונן (Harri Juvonen). ללהקה הם קראו "טריסטיטיה", שפירושה בלטינית הוא "צער". הם הקליטו את תקליט הדמו הראשון, Winds of Sacrifice, שלהם באפריל 1993. בינואר 1994 הם הקליטו דמו שני, Reminiscences of the Mourner. הדמו השני התקבל בצורה טובה יותר מהדמו הראשון וכתוצאה מכך חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הצרפתית Holy Records.
במרץ 1995, עם המתופף ברונו נילסון (Bruno Nilsson), קארלסון בשירה וגאלווז בגיטרות, יצרה הלהקה את האלבום הראשון שלה, One with Darkness. בקיץ של 1996 הם הקליטו את אלבומם השני, Crucidiction. באלבומם השלישי, The Last Grief באה לידי ביטוי שילוב של שירה בסגנון הבי מטאל/דום מטאל אטמוספירי, על ידי זמר ריקארד בנטיסון (Rickard Bengtsson) מהלהקה Last Tribe שנשכר לצורך שירה באלבום זה בלבד, ושילוב של ריפי גיטרות של דום מטאל עם גיטרות קלאסיות. בסתיו 2002 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי Garden of Darkness, שאותו הקליטה באולפני Darkside Studios בעירם, הלמשטאד. לאלבום זה תרם זמר הדת' מטאל סטפן פרסון (Stefan Persson) את קולו כדי ליצור אלבום כבד, אפל וקודר יותר. זה היה אלבומם האחרון ואחריו פעילות הלהקה הוקפאה.
Tie-dye

Tie-dye היא שיטה ל​​צביעת בגדים אשר הומצאה באמצע שנות השישים בארצות הברית ובמקור הייתה פופולרית במיוחד בקרב חברי תנועת ילדי הפרחים (היפים).
התהליך של צביעת בגדים בטכניקה זו בדרך כלל מורכב מקיפול הבגד והחזקתו מקופל באמצעות חוט או רצועות גומי, ולאחר מכן טובלים את הבגד בצבע/ים. באזורים מסוימים בהם הבגד היה מקופל וקשור לא נספג צבע, וכתוצאה מכך נוצרים דפוסים מעניינים על הבגד. בבגדים שצבועים בטכניקת Tie-dye לרוב נעשה בשימוש בצבעי יסוד בהירים.
MICKEY

MICKEY הוא צופן זרם סינכרוני המיועד לפלטפורמת חומרה מוגבלת משאבים, שפותח ב-2006 על ידי סטיב באבג' מחברת וודאפון ומת'יו דוֹד. שם הצופן הוא ראשי התיבות של Mutual Irregular Clocking KEYstream, והוא מבוסס על אוגר זיזה ממושב (LFSR) שמבוקר בטכניקה ייחודית לאיזון בין הצורך במחזוריות גבוהה ופסאודו-אקראיות לבין הצורך בעמידות נגד קריפטואנליזה. הוא מספק רמה גבוהה יחסית של ביטחון לחומרה בעלת סיבוכיות נמוכה. גרסת MICKEY 2.0 נבחרה על ידי eSTREAM כצופן מועדף לשימוש יחד עם מבחר אלגוריתמים נוספים בקטגוריית חומרה. הצופן מקבל מפתח סודי בגודל 80 סיביות ווקטור אתחול בגודל של עד 80 סיביות ומייצר זרם פסאודו-אקראי באורך מרבי של  סיביות, המשמש כמפתח להצפנת זרם הנתונים באמצעות XOR כבכל צופן זרם.
גרמיש-פרטנקירכן

היסטוריה

גרמיש-פרטנקירכן מורכבת מאיחוד של העיירות ההיסטוריות גרמיש (המערבית) ופרטנקירכן (המזרחית), אשר שומרות על המאפיינים הייחודיים להן גם בימינו. פרטנקירכן נוסדה בתקופה הרומית בשם "פרטנום" (Partanum) על דרך המסחר שבין ונציה ואאוגסבורג ומוזכרת לראשונה בשנת 15 לספירה. הרחוב הראשי בעיר המודרנית סלול בתוואי הדרך ההיסטורית. גרמיש מוזכרת לראשונה כ-800 שנה מאוחר יותר בשם גרמנסקאו (Germaneskau –"מחוז גרמני") המרמז על התיישבות של שבט טווטוני בחלקו המערבי של העמק.

בסוף המאה ה-13 עבר האזור שהיה חלק מדוכסות ורדנפלס לשליטת הנסיך-בישוף של פרייזינג שהחזיק בו עד לחלוקה מחדש של אזורי השליטה בגרמניה בשנת 1803.
הגידול בנפחי המסחר הימי בין אירופה ואמריקה בתחילת המאה ה-16, הביא לנסיגה בפעילות בדרכי המסחר המסורתיות ביבשה ולשקיעה כלכלית של הערים בסביבתן. אדמת העמק הביצתית סביב גרמיש-פרטנקירכן קשה לעיבוד חקלאי וחיות טרף היוו איום קבוע על חיות המשק בכפרים. האוכלוסייה סבלה ממגפות ובהן מספר התפרצויות של אבעבועות שחורות, אשר בתורן גרמו לתופעות של ציד מכשפות, בעיקר בשנים 1589-1596 בהן הועלו על המוקד 63 בני אדם שהיוו כ-10% מן האוכלוסייה.

טירת ורדנפלס הממוקמת מצפון לעיירה, אשר שימשה כמקום מושבו של המושל האזורי מטעם הנסיך-הבישוף, ובה נכלאו, נשפטו, והוצאו להורג האשמים לכאורה במצב הקשה של האוכלוסייה, הפכה למוקד של אמונות טפלות, ננטשה במאה ה-17, ונהרסה כמעט לחלוטין בסביבות שנת 1750. הריסותיה שימשו לבניית הכנסייה החדשה בכיכר מריאן שבמרכז העיירה אשר הושלמה בשנת 1752. הכנסייה החדשה החליפה את הכנסייה הישנה אשר נבנתה במקור כמקום לפולחן פגאני.
העיירות גרמיש ופרטנקירכן נשארו נפרדות עד שנת 1935, שבה אוחדו בהוראתו של היטלר, כהכנה למשחקי אולימפיאדת החורף שנועדו להתקיים שם בשנת 1936. כיום עדיין ניתן לאפיין את ההפרדה בין העיירות המקוריות: החלק של גרמיש נדמה כמודרני יותר, לעומת פרטנקירכן, שבה חלק מן הדרכים סלולות עדיין בחלוקי נחל משוקעים בבטון, כבעבר.

תחבורה

הגישה לעיר מודרנית ונוחה באמצעות כביש המתחבר ישירות לכביש המהיר A-95. תחנת הרכבת שלה מהווה צומת מפגש חשוב לקווים בין מינכן לאינסברוק ולקווי הרכבת המקומיים בהרי האלפים למיטנוואלד ואזור טירול. תחנת הרכבת מהווה גם תחנה ראשית בקו לפסגת צוגשפיצה-ההר הגבוה בגרמניה.

ספורט

בשנת 1936 שימשה גרמיש-פרטנקירכן כאתר המרכזי של אולימפיאדת החורף ובה הוצג לראשונה הענף המכונה "סקי אלפיני". בשנים 1978 ו-2011 התקיימו בה תחרויות אליפות העולם בסקי אלפיני. ההרים הסובבים את העיירה משמשים כאתר מושלם לתחרויות גלישה מסוגים שונים. בראש השנה מתקיימת בעיר תחרות מסורתית של קפיצות סקי.

מוסדות ואתרים בעלי עניין

בגרמיש-פרטנקירכן ממוקם המרכז האירופי ללימודי ביטחון על שם ג'ורג' מרשל שהוקם בשנת 1993, ובקרבתו גם מרכז נופש של הצבא האמריקני. בעיירה ממוקם מזה 50 שנה "המרכז הגרמני לראומטולוגיה של ילדים ונוער" שהוא המרכז המתמחה הגדול ביותר באירופה בתחום זה.
גרמיש-פרטנקירכן משמשת כאמור כבסיס יציאה מרכזי בעליה לפסגת צוגשפיצה ולטיולי הליכה הרריים בפסגות נוספות שבסביבתה. מדרום לעיירה ניתן לבקר בקניון פרטנקלאם החצוב בין המצוקים לאורך של כקילומטר וחצי. במרחק של כ-10 ק"מ מגרמיש-פרטנקירכן ממוקמת טירה קטנה (Königshaus am Schachen) שנבנתה לכבודו של המלך לודוויג השני ואשר הגישה אליה היא באמצעות שביל הליכה בלבד.
פרס ג'ון אר. וודן

גברים

בכל שנה, ועדה של 26 חברי "מועדון האתלטיקה של לוס אנג'לס" (Los Angeles Athletic Club)‏ מציגה 20 מועמדים לפרס שחקן העונה ולחמישיות העונה בליגת המכללות. על המועמדים להיות סטודנטים מן המניין, ועל ממוצע הציונים הכולל שלהם לעמוד על 70 ומעלה. על פי הכללים הרשמיים של הפרס, המועמדים צריכים להיות "שחקנים שתורמים למשחק הקבוצתי, הן בהתקפה והן בהגנה, וכן להיות אזרחים למופת המפגינים אופי חזק על המגרש ומחוצה לו". רשימת המועמדים מתפרסמת לקראת תחילת טורניר אליפות המכללות.
קבוצה של 1,000 עיתונאים ושדרני ספורט מרחבי ארצות הברית מצביעה לנבחרי העונה מתוך רשימת המועמדים, כאשר עשרת השחקנים בעלי מספר הקולות הרב ביותר מרכיבה את חמישיות העונה. השחקן בעל מספר הקולות הרב ביותר מוצג בסיום משחק אליפות המכללות כזוכה בפרס וודן.
מאז נוסד בשנת 1977, ב-7 פעמים בלבד זכו שחקנים שונים בפרס וודן ובפרס נייסמית', לאחרונה בשנת 1995 בה אד אובנון זכה בפרס וודן בעוד ג'ו סמית' זכה בפרס נייסמית'. רלף סמפסון (1982 ו-1983) הוא השחקן היחיד שזכה בפרס פעמיים. קווין דוראנט (2007), אנתוני דייוויס (2012) וזאיון ויליאמסון (2019) הם השחקנים היחידים שזכו בפרס בסיום עונת הפרשמן שלהם.

נשים

הקריטריונים לבחירת שחקנית המכללות המצטיינת וחמישיית העונה של ליגת המכללות זהה לאלה של ליגת הגברים, אך בניגוד אליה נבחרת "חמישיית עונה" אחת בלבד. הוועדה הבוחרת את המועמדות, אשר מורכבת מ-12 חברי "מועדון האתלטיקה של לוס אנג'לס", מציגה כ-15 מועמדות בכל מחזור. קבוצה של 250 עיתונאים ושדרני ספורט מצביעה לשחקנית העונה ולנבחרות העונה מתוך רשימת המועמדות.
חמש שחקניות שונות זכו בפרס פעמיים - סימון אוגוסטוס (2005 ו-2006), קנדיס פארקר (2007 ו-2008), מיה מור (2009 ו-2011), בריטני גריינר (2012 ו-2013) ובריאנה סטיוארט (2015 ו-2016). מור היא היחידה שזכתה בפרס כבר בסיום עונת הסופמור שלה.

פרס אגדות אימון

"פרס אגדות אימון" מוקיר את מפעל החיים של מאמנים בליגת המכללות אשר יצגו את הצלחתו והישגיו של ג'ון וודן כמאמנים. בעת בחירת הזוכה השנתי, ועדת הפרס לוקחת בחשבון את "אופי המאמן, הישגיו כמאמן כדורסל, אחוז שחקניו שסיימו את תארם, שיטת האימון שלו והזדהותו עם יעדי פרס וודן". הפרס מוענק הן למאמנים והן למאמנות.
הקורפוס ה-86 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-19 בנובמבר 1942 בדרום מערב צרפת, כחלק מהארמייה הראשונה, וכמפקדו מונה ברונו בילר, וב-28 באוגוסט 1943 החליפו הנס פון אובסטפלדר. לאחר הפלישה לנורמנדי הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת הפאנצר מערב, ולחם עימה בקרב על קן, ולאחר מכן בקרב פאלז. בספטמבר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחם עימה במהלך מבצע מרקט גארדן. ב-30 בנובמבר 1944 מונה קרל פליכר למפקד הקורפוס, וב-17 בדצמבר 1944 החליפו אריך שטראובה, שהיה חלק מארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות H. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות G, וב-28 באפריל 1945 פורק הקורפוס.