google/wiki40b huggingface dataset:
האקונה מטטה

האקונה מטטה (Hakuna matata) הוא ביטוי בסווהילי ומקורו באפריקה. הביטוי נפוץ בעיקר בקניה ובטנזניה ומשמעותו המילולית היא "אין דאגות". לפעמים הוא מתורגם כ"בלי דאגות", למרות שהשימוש בו נפוץ יותר כשמשמעותו קרובה יותר לביטוי "אין בעיה".
הביטוי התפרסם בעולם המערבי לאחר שנעשה בו שימוש בסרט הקולנוע המצליח של חברת וולט דיסני "מלך האריות" שהופק ב-1994. הביטוי מופיע לראשונה בסצנה בה דמויותיהם של טימון הסוריקטה ופומבה חזיר היבלות מלמדים את סימבה גור האריות, הגיבור הראשי של הסרט, את פילוסופיית החיים שעומדת מאחורי הביטוי - לשכוח את בעיות העבר ולהתמקד בהווה מתוך ראיית עולם אופטימית, לחיות בלי דאגות.

ג'אמבו בוואנה

ב-1980 הוציאה לשווקים הלהקה הקנייתית ט'ם מאשרומז, (הידועים כיום בשם "אויוגה") את השיר הסווהילי "ג'אמבו בוואנה" (Jambo Bwana; "שלום אדון"), שבו חוזר מספר פעמים הביטוי "האקונה מטטה". השיר נכתב בידי ראש הלהקה טדי קאלאנדה האריסון.

ג'אמבו - האקונה מטטה

כמה שנים לאחר מכן, הוציאה הקבוצה הגרמנית בוני אם את השיר "ג'אמבו - האקונה מטטה" (Jambo - Hakuna Matata), בשפה האנגלית. ליז מיטשל הייתה הסולנית, ולוותה על ידי רג'י ציבוא, פרנק פריאן, קט'י בארטני, מדליין דייוויס וג'ודי צ'יקס. הסינגל היה אמור להכלל באלבום חסר השם השביעי של הקבוצה, שנועד לצאת בסתיו 1983. בגלל דירוגים עלובים במצעדי הפזמונים (מספר 48 בטבלאות הגרמניות), הסינגל לא נכלל באלבום (שלבסוף הושלם ולא שוחרר עד מאי 1984 בשם Ten Thousand Lightyears (עשרת אלפים שנות אור).

בקומיקס

הביטוי הופיע לראשונה בעולם המערבי כאשר נעשה בו שימוש באמצע שנות השמונים בסדרת הקומיקס השוודית "באמסה" (Bamse) מאת רונה אנדראסון. מילותיה הראשונות של בתו התינוקת של באמסה הדוב, ברומה, הן "האקונה מטטה", שאף-אחד לא מבין חוץ מצב היבשה סקאלמאן. אחרי כן הוא הפך את המשפט למוטו הסודי שלו ושל ברומה, והביטוי חזר מספר פעמים בקומיקס. סקאלמאן נתן לקוראים מספר רמזים מאיזו שפה הביטוי בא, אבל לא אמר במפורש שמקור הביטוי הוא מסווהאלי.
אנדי קאופמן

ייחוד סגנונו הקומי של קאופמן

סגנונו ההומוריסטי של קאופמן היה יוצא דופן ואף שנוי במחלוקת. הוא נטה ללכת על הקו הדק אשר מפריד בין המציאות לבין אשליה ובין הומור גאוני לחוסר טעם וחוסר טאקט. חלק מההומור היה מבוסס על הציפייה של הקהל להומור, שבאה בסתירה אל מול התנהגותו הרצינית או העצבנית של קאופמן. בחלק מהופעותיו בטלוויזיה הוא עורר מהומות בשידור חי, כאלה שהשאירו את הקהל המום נוכח הדברים שראה. לאחר שהסתבר כי כל המהומה הייתה מבויימת ומתוכננת יכול היה הקהל להרגע ולצחוק מהרעיון. במקרים אחרים הרחיק קאופמן לכת והמשיך עם מתיחת הקהל עד כדי מבוכה בה הקהל לא ידע אם מדובר בבדיה או אמת. המקרים הידועים ביותר של פעולות מסוג זה היו ב"קרבות ההיאבקות הדו-מיניים" בהם השתתף קאופמן ונאבק כביכול במתאבקות נשים.
מקור ההומור של קאופמן היה בסיטואציה אותה הוא יצר, באמצעות המופע שלו, שגרמה לקהל לתהות, להתבלבל, להיות נבוך ואף להתעצבן או לתעב את קאופמן ואת מי שנתן לו לעלות לבמה. "בדיחות" אלו הצחיקו לרוב קומץ קטן מאוד של אנשים ומעריצים מושבעים אשר הבינו את ההומור הביזארי שלו. רוב הופעותיו של קאופמן כללו גם קטעים שהצחיקו באופן המסורתי אם כי בסגנון מיוחד ובלתי פשרני.

מותו

הסקנדלים הרבים שעורר קאופמן נצרבו עמוק בזיכרון של צופי הטלוויזיה האמריקאים והובנו במלואם רק אחרי מותו של קאופמן, ב-16 במאי 1984, כתוצאה מסרטן ריאות. טרם מותו לא פורסם דבר מחלתו, וקאופמן בעצמו התכחש אליה במלוא חומרתה. השמועות שהיו בתקופה זו בדבר המחלה זכו להתייחסות כמתיחה גרועה נוספת של קאופמן.
במהלך תקופת מחלתו עסק במדיטציה טרנסצנדנטלית ובניסיונות להירפא בדרכים אלטרנטיביות אצל מיסטיקנים.
בשנת 1999 יצא הסרט "איש על הירח" בבימויו של מילוש פורמן על חייו של אנדי קאופמן, בו גילם את דמותו השחקן ג'ים קארי. שם הסרט מבוסס על שיר של להקת R.E.M בשם זה משנת 1992, בו ישנה התייחסות לקאופמן ולהופעותיו כדמות נוסטלגית הזכורה לחיוב, על אף מעלליה השנויים במחלוקת. הלהקה אף שרה את שיר הנושא של הסרט - "The Great Beyond", שהקליפ שלו מבוסס על קטעים בכיכובו של ג'ים קארי בסרט.
יונקרס (ניו יורק)

היסטוריה

תחילתה של יונקרס בשנת 1646 כאשר אדריאן ואן דר דוק קיבל שטח מהולנד החדשה, בנה חווה וקרא לה "קולן דונק". בסוף המאה ה-17 השטח נרכש על ידי פרדריק פיליפס, מהגר הולנדי אמיד מאוד שהחזיק בבעלות על שטחים עצומים, אשר מהווים כיום חלק גדול משטח העיר. נכדו של פיליפס, פרדריק פיליפס השלישי, שירש את האדמות, היה מן התומכים הבולטים בכתר הבריטי, ועל כן נאלץ לברוח לבריטניה בזמן המהפכה האמריקאית. האדמות שהיו בבעלותו הוחרמו ונמכרו, ובמקום הוקם כפר. הכפר החל לגדול רק במהלך המאה ה-18, בזכות התפתחות התעשייה והתפתחותה של ניו יורק. בשנת 1853 הציג אלישע אוטיס לראשונה את ההמצאה שלו, המעלית. זמן קצר לאחר מכן הוקמה חברת המעליות הראשונה בעולם, חברת מעליות אוטיס. היה זה אחד המפעלים הגדולים בעיר דאז. החלק הצפוני כיום של יונקרס הוכרז ככפר בשנת 1854 (אז חיו בה כ- 12 אלף תושבים) וכעיר בשנת 1872. החלק הדרומי של יונקרס סופח לברונקס. באותה עת הוצע לתושבי העיר לספח את יונקרס לעיר ניו יורק אך הם סירבו.

גאוגרפיה

יונקרס משתרעת על שטח של 52.6 קמ"ר וגובלת ברובע הברונקס מדרום, במאונט ורנון ובנהר הברונקס ממזרח, בהסטינג-על-ההדסון מצפון ובנהר ההדסון ממערב. קרבתה למנהטן (כ- 15 דקות נסיעה) הפכה אותה לעיר פופולרית למבקשים לחיות מחוץ לניו יורק הומת האדם ולמחפשי דירות במחירים נמוכים יותר.

דמוגרפיה

במפקד האוכלוסין שנערך בעיר בשנת 2010 נמנו בה 195,976 תושבים.
אוכלוסיית העיר מגוונת מבחינת מעמדות חברתיים, עם אוכלוסייה מבוססת יותר בשכונות הצפוניות והשכונות הדרומיות, הגובלות בברונקס, עניות יותר.
ישנה קהילה יהודית בחלק הדרומי-מערבי של העיר ושוכן בה בית חב"ד ואף בית קברות יהודי.

שכונות

החלק הדרומי של העיר מורכב בעיקר מבניינים רבי קומות כמו בשכונות רבות בניו יורק. החלק הצפוני של העיר הוא בעיקר בתים פרטיים, כמו בפרברים רבים ברחבי ארצות הברית.
רומן רומנטי

רומן רומנטי מוגדר על ידי ארגון ה-RWA (איגוד מחברי הרומן הרומנטי בארצות הברית) כספר אשר עוסק בשני אנשים אשר מתפתחת ביניהם אהבה רומנטית ואשר מנסים לבנות מערכת יחסים יחדיו. מערכת היחסים בין הגיבורים תהיה הציר העיקרי של העלילה. תיאור של יחסים אלו במקביל לאירועים היסטוריים או ביחס למערכות יחסים אחרות יכול להתקיים, כל עוד אלו לא יהוו את מוקד העלילה. מערכת היחסים הרומנטית בין גיבורי הספר תסתיים באופן טוב או לפחות אופטימי - בדרך כלל חתונה. ספר אשר עוסק בתיאור אהבתם של שני אנשים אך מסתיים בפרידה, במות אחד הגיבורים או בחוסר בהירות בנוגע לעתידם המשותף לא יסווג בדרך כלל כרומן רומנטי. 
הז'אנר מחולק לרוב לספרים היוצאים בסדרות (קטגוריות) של מוציאים לאור, ובהם מגבלות לגבי אופי העלילה ומספר המילים, לצד ספרים העומדים בפני עצמם ואשר בהם הכתיבה חופשית יותר. בנוסף מחולק הז'אנר לקטגוריות משנה הקשורות באופי העלילה ומקום או זמן התרחשותה, ביניהן רומן רומנטי היסטורי, רומן רומנטי עתידני, רומן אירוטי, רומן רומנטי עם עלילת מתח, ורומן רומנטי מבוסס פנטזיה אשר יכלול מרכיבים על-טבעיים או שבין דמיותיו יהיו יצורים כגון ערפדים או אנשי זאב.
אחת הנוסחאות הוותיקות ברומן רומנטי מציגה כגיבורה צעירה הגונה, מוכשרת, נבונה וטובת לב, ולרוב גם יפה. הגיבור יהיה לרוב מבוגר ממנה, בעל אמצעים, אשר אינו נותן אמון באנשים עד אשר הוא פוגש את הגיבורה. לעיתים קרובות יתחילו היחסים ביניהם על רגל שמאל, אך עם הזמן הם יתאהבו. ברקע היחסים יופיעו דמויות משנה אוהדות לשני הצדדים, שישתדלו לרפד את דרכם אל האושר, לצד דמויות מרושעות אשר ינסו לחבל באהבתם הגוברת. יצוין כי עלילה זו נפוצה אך ודאי אינה היחידה בז'אנר.
בקרב חוקריו מחוץ לארץ נקראים הספרים בז'אנר Romance Novels. לעיתים קרובות ישנה התייחסות מפורשת לז'אנר כמזוהה עם הוצאות הספרים Harlequin הקנדית ו- Mills & Boon הבריטית. שתי הוצאות ספרים אלו חולשות על רוב ההוצאה לאור של ספרות זו בעולם. 
השם 'רומן רומנטי'  ניתן בישראל לסדרה מתורגמת של ספרי כיס אשר ראו אור מאז אמצע שנות השבעים של המאה העשרים. השם רומן רומנטי נטבע בתודעת הציבור, והפך כינוי לספרות מלודרמטית בעלת ערך אסתטי מועט. 
הרומן הרומנטי התפתח בנישת ספרי הכיס, אלו בעלי הכריכה הצבעונית הרכה אשר מכילים כ-150 עמודים ו-50,000 מילים. הפורמט האחיד נבע משיקולי ייצור, שיווק והפצה אך גם ממסורת, והוא הפך סימן זיהוי ובסיס לציפיות בלב הקורא. בהוצאה הישראלית היו במשך שנים שני פורמטים קבועים - מצומצם ומורחב - והמתרגמות התבקשו לקצץ בעלילה או להוסיף לה על פי דרישות ההוצאה, שלא היה להן דבר וחצי דבר עם תוכנו המסוים של ספר זה או אחר.
קו 8 (הרכבת התחתית של מדריד)

מסלול הקו

הקו אשר מקשר בין כל הטרמינלים בנמל התעופה מדריד-בראחס אל מרכז העיר מתחיל את מסלולו מטרמינל 4 שבנמל התעופה. הוא עוצר גם בטרמינלים 1 ו- 2 ומשם פונה מערבה לכיוון מרכז העיר. הקו הנוסע במסלול מהיר עוצר בתחנות מועטות ומגיע עד למרכז העיר שם נמצאת תחנתו הסופית של הקו.
מדרש שמואל

מדרש שמואל הוא מדרש אגדה המכיל שלושים ושניים פרקים המבוססים על ספר שמואל (עשרים וארבעה מהם מבוססים על סיפורי ספר שמואל א', ושמונה על סיפורי ספר שמואל ב'). נקרא גם אגדת שמואל, או אגדתא דשמואל.

עריכתו וזמן חיבורו

עריכתו מבוססת על המשנה, התוספתא ומדרשי הלכה, שעליהם הוסיף העורך ביאורים ופירושים משל עצמו. שיטה זו של תוספת ביאורים של העורך אינה מוכרת בעריכת מדרשים אחרים, מוקדמים או מאוחרים יותר. המקורות המצוטטים הם של האמוראים. ציטוט מהיצירה נמצא אצל רש"י מהמאה ה-11. רוב מאמריו של מדרש זה לקוטים ומבוססים על התלמוד הירושלמי, פסיקתא, תנחומא, מכילתא דרבי ישמעאל, ויקרא רבה, רות רבה, איכה רבה, קהלת רבה, אסתר רבה ושיר השירים רבה. יש בו מאמר אחד מתלמוד בבלי ממסכת ערובין (ס"ד, בפ"ב אות י').
אבי תנועת "חכמת ישראל", יום-טוב ליפמן צונץ, טען כי מסדר המדרש חי בזמן הגאונים. שלמה בובר סבר כי העורך חי בזמן קדום יותר, וזאת משום ששמות האמוראים הנזכרים במדרש הם שמות ארץ-ישראליים. על עריכה מאוחרת מעידים המבואות שמופיעים במדרש ואשר מנוסחים בנוסח שאינו אופייני לתקופה הקדומה.

הוצאתו בדפוס

החיבור ראה אור בדפוס בקושטא בשנת רע"ז. הוא נדפס שוב בשנת 1546 בדפוס ונציה ביחד עם מדרש שוחר טוב על תהילים. בדפוס פראג (1613) הציג המו"ל בשער הספר את מדרש שוחר טוב ומדרש שמואל. כאשר נדפס המדרש בדפוס זה, עם פירושו של יעקב בר נפתלי הירש מבראדי, קרא לו בטעות שוחר טוב. החיבור נדפס גם על ידי שלמה בובר בקרקוב בשנת 1843.
ארמיית האוויר ה-14

היסטוריה

היחידה הוקמה ב-27 ביולי 1942 בהתאם לפקודת שר ההגנה של ברית המועצות על בסיסי יחידות שהיו מוצבות בחזית וולחוב. בינואר 1943 היא השתתפה בפריצת מצור לנינגרד כאשר נתנה חיפוי אווירי לכוחות של חזית וולחוב. בהמשך היא לחמה באזור מחוז פסקוב עד שכוחות הצבא האדום לא הגיעו לגבול עם אסטוניה הסובייטית. הארמייה ה-14 הועברה לפיקוד של החזית הבלטית השלישית והשתתפה בלחימה בשטח אסטוניה הסובייטית ולטביה הסובייטית.
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 80 אלף טיסות. 
בסוך נובמבר 1944 מפקדת הארמייה הועברה לעתודה ויחידותיה הועברו לארמיות האוויר אחרות.
ושט

הוושט (בלטינית: œsophagus), הוא צינור שרירי במערכת העיכול בעל דפנות המצופות בקרום רירי המחבר את החלק התחתון של הגרון (הלוע) עם הקיבה.
לאחר שהמזון נלעס בפה, הוא עובר דרך הלוע לוושט. הדפנות השריריות של הוושט דוחפות את המזון בתנועה פריסטלטית עד לקיבה, כך שתנועת המזון אינה תלויה בכבידה. 
אורכו של הוושט במבוגרים כ-25 סנטימטרים. בדרכו מהצוואר לקיבה, עובר הוושט דרך פתח בסרעפת. בין הוושט לקיבה אין שסתום שרירי של ממש, ורפלוקס קיבתי-ושטי נמנע על ידי הטונוס הגבוה של שריר הסרעפת דרכו הוושט בוקע.
הוושט ממוקם מאחורי קנה הנשימה. כדי שלא ייכנס בטעות מזון לקנה הנשימה, מכסה הגרון סוגר את קנה הנשימה בעת האכילה. מסיבה זו טבעו חז"ל את הפתגם "אין מסיחין בסעודה, שמא יקדים קנה לושט ויבא לידי סכנה". (תענית, ה', ב')
בעיות רפואיות הקשורות לוושט הם: תפקוד לקוי של השריר הסוגר העליון (Oropharyngeal Dysphagia) או התחתון של הוושט, הרס רפידת הוושט בעקבות רפלוקס קיבתי-ושטי (GERD - Gastro Esophageal Reflux Disease), גידולים והפרעות שרירים שמקשים על הבליעה (Esophageal Dysphagia), לחץ של כלי דם על הוושט, הצרות דלקתית של הוושט (esophagitis), או הצרות של החלק התחתון של הוושט (טבעת ושטית תחתונה, Achlasia), 
בדיקות רפואיות הקשורות לוושט הם בדיקת בריום, מנומטריה, בדיקת pH, בדיקת ברנסטיין, ואסופאגוסקופיה (אנדוסקופיה של הוושט).
נטע ברזילי

ביוגרפיה

ברזילי נולדה, גדלה והתחנכה בהוד השרון כבת אמצעית ולה שני אחים. בגיל שלושה חודשים עברה עם משפחתה לניגריה, עקב עבודתו של אביה בחברת סולל בונה, ובסוף התקופה שבה לישראל. בשנות נעוריה למדה בתיכון הדרים בהוד השרון והייתה חניכה ומדריכה בקן רמתיים של תנועת הנוער העובד והלומד.
לפני גיוסה לצה"ל התנדבה לשנת שירות ב"תנועת תרבות" בגרעין נח"ל, ולאחריה שירתה בלהקת חיל הים. ברזילי היא בת דודתו של יועץ האופנה מושיק גלאמין.
למדה קורס במוזיקה אלקטרונית בבית הספר למוזיקה "רימון".

לאחר האירוויזיון

ב-1 בפברואר 2019 שוחרר השיר והקליפ "Bassa Sababa", שצילמה בקייב עם אדי קבטנר. ב-10 במאי פרסמה את השיר "Nana Banana".
באירוויזיון 2019 פתחה ברזילי את חצי הגמר הראשון עם השיר "Toy". במהלך הגמר שרה את שירה החדש "Nana Banana".
ברזילי החלה להופיע ברחבי העולם בין מצעדי הגאווה ברחבי אירופה ועד תוכנית אירוח בארצות הברית. השיא נקבע כאשר ב19 לאוקטובר נטע הופיעה בסין מול 500 מליון צופים בטלוויזיה ועשרות אלפים בקהל.
בחנוכה הקרוב ברזילי צפויה להופיע במופע הפופ אפ השנתי לצד עומר אדם, קרן פלס, משה פרץ ועוד.

חיים אישים

ברזילי מתגוררת בתל אביב ובזוגיות עם אילן בן אור.
ג'ייק סיסקו

ביוגרפיה של הדמות

ג'ייק נולד בשנת 2355 לג'ניפר סיסקו, אשר נהרגה בשנת 2367 במהלך קרב בוולף 359, בזמן שאביו בנג'מין סיסקו שירת על סיפון ספינת החלל סרטוגה ("Saratoga"). בשנת 2369, בניגוד לרצונו, הוא עבר לגור ביחד עם אביו בתחנת החלל חלל עמוק 9.
מהר מאוד ג'ייק התיידד עם נער פרנגי בשם נוג, בנו של רום, למורת רוחם של שני אבותיהם. ג'ייק ונוג הפכו לתלמידים הראשונים שנרשמו לבית הספר שפתחה קייקו או'בריאן על התחנה. כאשר רום משך את נוג מבית הספר, ג'ייק המשיך ללמד אותו בחשאי. השניים הקימו, לתקופה קצרה, תאגיד בשם "No-Jay", כחזית לתוכניות העסקיות שלהם.
ג'ייק שואף להיות סופר, למרות שב-2371 הוא מסרב למלגה ללימודים בבית הספר פנינגטון, ניו זילנד, כדור הארץ. הוא יוצא, למשך תקופה קצרה, עם נערת דאבו ממוצא באג'ורני בשם מרדה, בניגוד לרצונו של אביו, אשר מביכה את ג'ייק בפני אביו בכך שהיא חושפת חלק מסודותיו (חיבתו למשחק ההימורים "דום-ג'וט" ולכתיבת שירה). בשנת 2372, ג'ייק כותב טיוטה של הרומן הראשון שלו - "Anslem", תחת השפעתה של אונאיה - חייזרית זרה אשר מפתה אותו, על מנת ליזון מהאנרגיה של מוחו במהלך תהליך היצירה.
ככל שג'ייק מתבגר, ומרגיש צורך בעצמאות, הוא עוזב את דירת המגורים של אביו לטובת דירה משלו, ביחד עם שותפו לדירה נוג, כיום צוער באקדמיה של צי הכוכבים אשר נמצא על חלל עמוק 9 לצורך משימת שדה, כחלק מלימודיו. צורת החיים המרושלת של ג'ייק, בניגוד לאובבסיית הניקיון של הצוער נוג, יוצרת מתח בידידות שביניהם, אך בעזרתו של קפטן סיסקו, השניים מצליחים ליישב את המחלוקת שביניהם.
ג'ייק הוא האחראי להיכרות בין אביו לבין קסידי ייטס, קפטן של ספינת משא אזרחית. סיסקו האב יהיה מעורב עימה במערכת יחסים רומנטית, ובסופו של דבר אף יתחתן איתה, בחודשים האחרונים של המלחמה בדומיניון.
בתקופת כיבוש הדומיניון של חלל עמוק 9, ג'ייק נשאר מאחור ומשמש ככתב עבור שירות החדשות של הפדרציה, למרות שרוב העבודה שלו מצונזרת על ידי וואיון. עם זאת, הוא מצליח לשלוח בחשאי מסרים לאביו, דרך מורן.
בפרק סיום הסדרה, קפטן סיסקו מצטרף אל הנביאים, ולמרות שג'ייק עדיין על חלל עמוק 9 בסצנת הסיום של הסדרה, לא ברור אם ימשיך ויישאר שם.
NGC 4438

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.17, והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 ביחד עם NGC 4435 הסמוכה על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותן ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון המשותף I.28. הוא תיאר את שתיהן כבהירות וגדולות למדי. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1275, כשהיא מתוארת כבהירה או די בהירה, גדולה או גדולה מאוד ועגולה או מעט מאורכת, וכן שהיא המזרחית מבין שתיים, כאשר השנייה (NGC 4435) קיבלה את הציון 1274 וזוהתה בטעות כ-M86 שהתגלתה על ידי שארל מסיה. ג'ון הרשל הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2994 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4438, כאשר היא מתוארת כבהירה, גדולה למדי, טיפה מאורכת והדרום-מזרחית מתוך שתיים.

תצפית

בין שתי הגלקסיות מפרידות רק 4.4 דקות קשת ששקולות למרחק של כ-65,000 שנות אור, כך שהן באותו שדה הראייה כאשר צופים בהן באמצעות טלסקופ חובבים. הן נמצאות במרכז צביר הבתולה, כ-8.7 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.5 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. M86 ו-M84 נמצאות במרחק זוויתי של 0.4 ו-0.7 מעלות בהתאמה ממערב ל-NGC 4438,‏ NGC 4459 נמצאת כמעלה מצפון-צפון-מזרח לה, NGC 4461,‏ NGC 4473 ו-NGC 4477 נמצאות כ-0.4 מעלה, 0.7 מעלה ו-0.8 מעלה בהתאמה מצפון-מזרח לה, M87 נמצאת כמעלה מדרום-מזרח לה וכ-0.6 מעלה מדרום-מערב לה נמצאת NGC 4388, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4435 הוא כ-9.7 דקות קשת, כמעט שליש מקוטרו הזוויתי של הירח המלא, שממרחקה שקול לקוטר של למעלה מ-155,000 שנות אור, יותר מפי 1.5 מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎4×10¹¹‎ מסות שמש, כשני שלישים ממסת שביל החלב, אך רק כ-8% ממנה או כ-‎3.2×10¹⁰‎ מסות שמש היא מסת הכוכבים שבה, וכאחוז בלבד או כ-‎4×10⁹‎ מסות שמש היא מסת הגז החופשי שבגלקסיה. שאר המסה, כ-90% היא של חומר אפל שטיבו לא ידוע. למרות הכמות הקטנה יחסית של גז חופשי ושל אבק, קצב יצירת הכוכבים בגלקסיה הוא לא מאוד נמוך ועומד על כ-0.16 מסת שמש בשנה או מסת שמש בכ-6 שנים.
הצורה של NGC 4438 מאוד לא רגילה וכוללת זרועות של חומר ושל כוכבים שיוצאים ממנה. נראה שהיא עברה במאה מיליון השנים האחרונות במרחק קטן של 15–30 אלף שנות אור בלבד מגלקסיה אחרת, ככל הנראה NGC 4435, מה שהביא לעיוות בצורתה וליציאה של ענני גז ושל כוכבים ממנה. מהירותה הרדיאלית היא 71 קילומטר בשנייה בלבד, בעוד שהמהירות הממוצעת של הגלקסיות בצביר הבתולה היא כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהיא נעה במהירות של כ-1,000 קילומטר בשנייה ביחס לצביר הבתולה ותנועה מהירה זו דרך החומר הבין-גלקטי גורם לאובדן הגז החופשי שבה. הסבר אחר לצורתה המעוותת של NGC 4438 ולכמות הקטנה של גז בתוכה הוא מפגש קרוב או התנגשות עם M86, הגדולה והמסיבית ממנה, ובעקבות המפגש איבדה NGC 4438 את הגז החופשי שלה לטובת M86 וצורתה התעוותה בשל כוחות הכבידה החזקים שהפעילה עליה הגלקסיה המסיבית יותר. חיזוק לדעה זו נמצא בכך ש-NGC 4435 אינה נראית כמו גלקסיה שעברה מפגש קרוב עם גלקסיה אחרת ואינה מעוותת כמו NGC 4438 למרות שמסתה דומה. כמו כן התגלה ענן גדול של גז שנמצא בין M86 ובין NGC 4438 שעשוי להיות השרידים מאותה התנגשות.
חביבה מסיכה

קורות חייה

מסיכה נולדה בשם מרגריט בתוניס להורים עניים. היא התייתמה בגיל צעיר ועברה לחיות בבית דודתה, לילה ספאז, שהייתה זמרת. מסיכה למדה קרוא וכתוב בצרפתית בבית הספר של "כי"ח". החינוך הפורמלי שקיבלה השפיע רבות על גיבוש אישיותה ועל מהלך חייה לאחר מכן.
חביבה החלה לעלות על הבמה בגיל צעיר, תחילה כזמרת חתונות ברובע היהודי. היא זכתה להצלחה והקהל החל לכנות אותה "חביבת הכול" (حبيبة الكل), כינוי שהפך לשם הבמה שלה "חְבִּיבָּה".
בגיל עשרים הצטרפה חביבה לתיאטרון הערבי החדש בתוניס. עד מהרה הפכה לכוכבת התיאטרון. מסיכה דרשה וקיבלה שכר גבוה משאר השחקנים ואת התפקיד הראשי בהצגה (שאותו גילם תמיד גבר), מה שעורר התנגדות רבה מצד המוסלמים שכן מבחינתם הופעת אישה בדמות גבר הייתה דבר מאוד לא מקובל.
מסיכה התפרסמה גם בשאר ערי תוניסיה. היא הקימה לעצמה להקה משלה שליוותה אותה בשיריה, ויצאה למסע הופעות באירופה.
מסיכה ניהלה חיי אהבה חופשיים שלא היו מקובלים אז על פי המסורת היהודית. היו לה מחזרים רבים, יהודים וגם מוסלמים, והיא עמדה להינשא לצרפתי נוצרי בשם ראול מרן. חייה נקטעו לאחר שנרצחה בידי אליהו מימוני, יהודי עשיר בן 80, אשר התאהב בה וחיזוריו אחריה נדחו. ב-20 בפברואר 1930 הוא פרץ לביתה, שפך עליה חומר דליק והציתה. היא נפטרה זמן קצר לאחר מכן. 
מימוני עצמו התאבד לאחר מכן בכך ששרף גם את עצמו ונפטר כמה ימים אחריה.
מסיכה הייתה דמות נועזת ושנויה במחלוקת. היא נהגה לבטא את עמדותיה באופן חופשי והייתה אישה עצמאית ומשוחררת. היא שמה דגש על זהותה הלאומית התוניסאית, וכך למשל בשנת 1928 הופיעה עטופה בדגל תוניסיה ושרה למען שחרורה מהשלטון הצרפתי.
על חביבה נכתבו לפחות שני רומנים. כמו כן נעשה עליה סרט הנקרא: "מחול האש".
Moovit

סקירה

היישום מסוגל לספק מידע בזמן אמת אודות המיקומים של אוטובוסים, חשמליות, רכבות, רכבות תחתיות/עיליות, ומעבורות. על בסיס המיקום הנוכחי של המשתמשים, המחושב על סמך ה-GPS של המכשיר, המשתמשים מסוגלים באמצעות היישום לראות בזמן אמת במפה של האזור בו הם נמצאים היכן תחנות התחבורה הציבורית הקרובות אליהם. היישום מסוגל לתכנן מסלולי נסיעה ליעדים מסוימים דרך מספר קווי תחבורה שונים על בסיס מידע המתקבל בזמן אמת. 
המידע המוצג באמצעות היישום משלב נתוני תחבורה ציבורית סטטיים המתקבלים ממפעילי התחבורה הציבורית ביחד עם נתונים שנאספים בזמן אמת ממשתמשי היישום במסגרת תהליך מיקור המונים. בעת הנסיעה בקווי התחבורה הציבורית כאשר היישום מופעל, משתמשי היישום מעבירים באופן פאסיבי ובעילום שם מידע לשרתי Moovit אודות מהירותו של כלי התחבורה שהם נוסעים בו, וכן מידע אודות מיקומו הנוכחי של כלי התחבורה. לאחר מכן נתונים אלו מוצלבים עם נתוני לוחות הזמנים של התחבורה הציבורית על מנת שיתר המשתמשים המקומיים, אשר אמורים לנסוע באותם כלי התחבורה, יקבלו מידע מדויק ככל הניתן על סמך המיקום הנוכחי בפועל של כלי התחבורה.
בנוסף לשיתוף נתונים באופן פאסיבי, המשתמשים יכולים לדווח באופן פעיל באמצעות היישום על המיקום של כלי התחבורה הציבורית, לציין מהן הסיבות לעיכובים, לציין האם ישנם פקקי תנועה, לציין את שביעות הרצון שלהם מהנהגים, ולציין אם באותו הקו ישנו חיבור Wi-Fi זמין.
היישום זמין ביותר מ-2700 ערים מרכזיות הפרוסות על פני 88 מדינות ברחבי העולם, בהן ניו יורק, לונדון, לוס אנג'לס, דובאי, פריז, מדריד, ברצלונה, רומא, סאו פאולו, ריו דה ז'ניירו, בוגוטה, סנטיאגו דה צ'ילה, בלגרד, מקסיקו סיטי, סידני, טורונטו, ורשה, מוסקבה וישראל.
לפי נתוני השירות, למעלה מ־350 מיליון נוסעים משתמשים בשירות Moovit.
היישום עושה שימוש במפות מיזם המיפוי השיתופי OpenStreetMap.

אודות החברה

חברת Moovit נוסדה בישראל בשנת 2011 על ידי ניר ארז, רועי ביק וירון עברון. בין חברי הדירקטוריון של Moovit נכללים, אורי לוין, ממייסדי חברת Waze,פרופ' אמנון שעשוע, מייסד ומנכ״ל חברת Mobileye, וגילי רענן מסקויה קפיטל.
החברה גייסה למעלה מ-180 מיליון דולר בארבעה סבבי גיוס הון, אותם משקיעה החברה בעיקר בטכנולוגיה המאפשרת, בין היתר, להוסיף עיר חדשה למערכת כל 15 שעות ומיליוני משתמשים חדשים מדי חודש.
משרדי החברה ממוקמים בפארק המדע בנס ציונה, ישראל, שם גם נמצא ה"גונג" המפורסם אותו שומעים בכל פעם שנוספת עיר חדשה למערכת.
החברה מעסיקה למעלה מ-100 עובדים, אשר כמחציתם עוסקים במחקר ופיתוח.
הרמן, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג

ביוגרפיה

הרמן נולד ב-31 באוגוסט 1832 בלנגנבורג, לארנסט הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ופאודורה, נסיכת ליינינגן (אחותה למחצה של המלכה ויקטוריה).
ב-12 באפריל 1860 מת אביו, ואחיו הבכור קרל לודוויג השני, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ירש את תאריו, אולם, ב-21 באפריל ויתר קרל לודוויג על התואר לטובת הרמן.
הרמן היה גנרל חיל הפרשים בצבא הקיסרות הגרמנית.
ב-19 בספטמבר 1899, הוא ואשתו היו ברכבת, וניצלו בנס בעת שרכבת אחרת התנגשה ברכבת שבה הם שהו.
ב-9 במרץ 1913 מת הרמן בלנגנבורג, ובנו ארנסט השני, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ירש את תאריו.
מסדר אוסמאני

תיאור

אות המסדר מורכב מכוכב בעל שבעה קודקודים עשוים אמייל בצבע ירוק, כאשר בין הקודקודים נמצאות קרנות מעוטרות. במרכז הכוכב נמצאת טבעת אמייל ירוקה אשר בתוכה עיגול אמייל בצבא אדום המכיל סהר מוזהב שמעליו הכיתוב; "בהסתמך על תמיכתו של האל הגדול, אבדילאזיז ח'אן, שליט האימפריה העות'מאנית". בצד השני של הכוכב מתואר סמל האימפריה והשנת 699, שנת ההקמה של האימפריה העות'מאנית. המדליית תלויה מסרט העיטור על ידי סהר וכוכב מוזהבים, סרט העיטור עצמו הוא בצבע ירוק בעל שני פסים אדומים באגפיו.
גרסה שנייה של אות מסדר זה היא בצורת סיכה הנענדת על החזה ולא תלויה מסרט. סיכה זו מורכבת במרכזה מאותה טבעת אמייל ירוקה המקיפה את סמל הסהר והכיתוב על רקע אמייל אדום. במקום הכוכב הירוק, סביב העיגול המרכזי ישנו כוכב בעל שבעה קודקודים מוכספים, המורכבים מקרנות מעוטרות. לסיכת הכוכב בדרגה הראשונה של המסדר באופן כללי קוטר 100 מ"מ, בעוד שלדרגה השנייה קוטר 90 מ"מ.
יחסי ישראל–נאט"ו

היסטוריה

מדינת ישראל הוזמנה לראשונה לדיוני פורום הדיאלוג הים-תיכוני בשנת 1995. הדיאלוג הים-תיכוני הוא שמה של מסגרת של שיתוף פעולה למען השלום, שנוצרה על ידי נאט"ו בשנת 1994. זוהי מסגרת של שיתוף פעולה בילטרלי בין נאט"ו למדינות שותפות, המהווה מרכיב אינטגרלי של הגישה הקואופרטיבית לביטחון, שאומצה על ידי הברית הצפון אטלנטית לאחר סיום המלחמה הקרה.
ב-9 בינואר 2002 התכנסו 19 שגרירי המדינות החברות בברית נאט"ו, יחד עם שגרירי שבע מדינות הפורום במטה נאט"ו בבריסל. כמו כן הוזמן צה"ל לראשונה להשתתף בתרגיל נאט"ו. מאז ישראל השתתפה במספר תרגילי חילוץ והצלה של נאט"ו בים התיכון במעמד של "שותפה", אך בעקבות אירועי המשט לעזה ב-2010 הטילה טורקיה, החברה בנאט"ו, וטו על השתתפות ישראל בתרגיל נוספים. הווטו הוסר בעקבות חתימת הסכם הפיוס בין ישראל לטורקיה ביוני 2016,והסדרי הפיצויים עם משפחות משתתפי המשט.
בתחילת 2012 מסרה דוברות נאט"ו כי הם בוחנים את הצעת העסקה הבאה עם ישראל: חיל הים הישראלי יוכר כחלק מן הברית, כך שאם יותקף, יוכל לקבל סיוע מכל אחת מן המדינות החברות בברית. בתמורה לכך, אם ייפתח עימות בים התיכון, חיל הים הישראלי יידרש להתערב בעימות זה ככל שיידרש על מנת להביא לפתרונו. נכון ל-2016, עדיין לא התקבלה החלטה בנושא. השר אביגדור ליברמן כבר בשנת 2006 קרא לישראל להצטרף לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
ב-3 במאי 2016 הודיעה נאט"ו כי נציגי ישראל יוכלו להשלים את תהליך האמנה ולפתוח משרד במטה הארגון בבריסל. בספטמבר 2016 הגיש אהרון לשנו-יער, שגריר ישראל הראשון לנאט"ו (משמש גם כשגריר ישראל לאיחוד האירופי) את כתב האמנתו.
בנובמבר 2016, הוזמנה ישראל להשתתף בתרגיל שנקרא "הר שחור" שנמשך שלושה ימים והשתתפו בו 680 איש מ־32 מדינות.
ב-9 בפברואר 2018 חתמו ישראל ונאט"ו על הסכם לשיתוף פעולה המאפשר לחברות ישראליות להתמודד במכרזים של נאט"ו.
ביוני 2018, השתתפה ישראל לראשונה בתרגיל השנתי של נאט"ו, "מכת חרב" ("Saber Strike"), במזרח אירופה כאשר עשרות לוחמי צה"ל נשלחו לתרגיל.
ענתרה אבן שדאד

ענתרה אבן שדאד (ערבית: عنترة بن شداد العبسي, ענתרה אבן שדאד אל-עַבְּסִי, 525-608 לספירה), הידוע גם כ-ענתר, היה חייל ומשורר ערבי טרום-אסלאמי, שהתפרסם בשל שירתו וחייו ההרפתקניים. הוא היה אחד מ"שבעת המשוררים התלויים", ששיריו המרכזיים נכללים ב"מועלקאת", אוסף השירים שהאגדה מספרת עליהם שהיו תלויות בכעבה. 
אמו היתה שפחה שחורת-עור , ענתרה היה עבד שקנה את חירותו  בהצטיינות במלחמה .  
סיפור חייו, או "הרומנסה של ענתר" (סירת ענתר אבן שדאד), נמסר בעל פה לאורך השנים, ופורסם בבירות בשנת 1871 (10 כרכים) ובקהיר בשנת 1889 (32 כרכים). יצירה זו תורגמה חלקית לאנגלית בידי טריק המילטון בשנת 1820, תחת הכותרת ענתר: רומנסה בדואית.
המחזאי המצרי אחמד שאוקי חיבר מחזה על אודות המשורר.