איתן ברטל

ביוגרפיה

ברטל נולד ובגר בתל אביב. למד בתיכון עירוני ה'. היה מראשוני הסקייטרים בישראל, בשנת 1980 זכה באליפות הסקייטבורד ב"עיר הנוער". בוגר בהצטיינות של האקדמיה לעיצוב ואמנות בצלאל, 1990. היה מועמד מפלגת הירוקים בבחירות לעיריית תל אביב ב-2013 ובבחירות לכנסת ה-20, וכיהן כנציג הירוקים בוועדות שונות בעיריית תל אביב. ברטל מתגורר בתל אביב עם זוגתו ושני ילדיהם.

פעילות אקדמית

בשנת 1992 הצטרף לצוות מרצים קטן שהקים את המחלקה לתקשורת חזותית במכון הטכנולוגי חולון HIT והיה שותף לכתיבת תוכנית הלימודים הכללית ולהקמת ההתמחות הראשונה בארץ (2001) למדיה חדשה ועיצוב בתנועה למסך. בשנים2006–2009 כיהן כראש המחלקה לתקשורת חזותית. היה חבר בוועדה מטעם המל"ג שליוותה את הקמת המחלקה לאמניות המסך בבצלאל. נכון ל-2017 מכהן ברטל כמרצה בכיר וחבר סגל במחלקה לתקשורת חזותית ובתוכנית לתואר שני לעיצוב משולב בפקולטה לעיצוב ב-HIT.

פעילות אמנותית

בתחילת שנות התשעים, יצר יחד עם אילן גולדשטיין את "האיש ההולך". הפרויקט נחשף תחילה ברחובות תל אביב בגרפיטי "בקרוב אגיע רחוק", והמשיך כמדור מאויר קבוע בעיתון "העיר" של רשת שוקן (1990–1993). במקביל הופיעה דמות "האיש ההולך" במייצבים תלויי מקום שונים בעיר, ולבסוף אף כיכבה בקמפיין פיקטיבי - "האיש ההולך לראשות העיר תל אביב"' (1993). הפרויקט הוצג בשנת 1994 בגלריה אסכולה בתל אביב וכן בכמה תערוכות, בין השאר במוזיאון תל אביב. באפריל 2016 נערכה במוזיאון "בית העיר" בתל אביב תערוכה מקיפה שהציגה את הפרויקט, ובמסגרתה התקיים אירוע הענקת "אות האיש ההולך לאקטיביזם אורבני", שבו צוינו לשבח האקטיביסטים הפעילים בתל אביב.
במהלך השנים, יצר ברטל עבודות ומיצבי אמנות המבקרים ומגחכים את השימוש התעמולתי בדימויים ובסמלים לאומיים ודתיים באמצעות עימותם עם מגוון הטכנולוגיות העכשוויות. ניסיונו המקצועי בניהול אמנותי וקריאטיבי, שימש אותו ביצירת פעולות ביקורתיות המנצלות את שיטות הפעולה של זירות הפרסום, התעמולה ותקשורת ההמונים תוך חתירה תחתן.
במאי 2017 הציג את תערוכת היחיד "ניאוברטליזם" בבית הנסן – מרכז לעיצוב, מדיה וטכנולוגיה בירושלים. התערוכה כללה סדרת עבודות חדשות וייחודיות המעמתות באופן ביקורתי ואירוני את הטכנולוגיות הדיגיטליות העכשוויות עם עצם פעולתן והשלכותיהן התעמולתיות והאלימות בעולם האמיתי.

עבודותיו כמעצב

עבודותיו העיצוביות הראשונות נעשו בהשפעת שפת הרחוב הכאוטית ותרבויות השוליים שאפיינו את התקופה. סדרת גופנים (פונטים) חדשים בעברית שעיצב והפיץ, היו חלק ממהפכת הטיפוגרפיה הדיגיטלית של שנות התשעים (חלקם פותחו בשיתוף הטיפוגרף ינק יונטף). הפיתוחים הטיפוגרפיים ועבודות אחרות הוצגו בתערוכה המשותפת "חצי נא" עם המעצב ינק יונטף בגלריה ע"ש רפאל פרנק בבצלאל ב-1995.
התעניינותו כיוצר המשתמש באמצעי התעמולה ושיטותיה, הובילה אותו להתנסות במציאות בכמה ממסעות הבחירות כמנהל אמנותי וכשותף בצוות הקריאטיבי של הקמפיין: "הליכוד" בראשות בנימין נתניהו "עושים שלום בטוח" 1996, "ישראל אחת" בראשות אהוד ברק "ישראל רוצה שינוי" 1999, "ישראל אחת" בראשות אהוד ברק, "שרון קיצוני מדי לישראל" 2001, "הליכוד" בראשות נתניהו, "חזק מול החמאס" 2006, "מפלגת חץ" בראשות אברהם פורז, "מפלגת הירוקים" ורשויות מקומיות.
לאחר סיום קמפיין הבחירות לכנסת בשנת 1999, הצטרף לחבריו לקמפיין שהקימו את משרד המיתוג האסטרטגי YYY, שהיה מהראשונים בארץ שעסקו בפיתוח מתודולוגית מיתוג ואסטרטגיה המבוססת מחקר. היה שותף למיתוג חברת התקשורת "רשת", זכיינית ערוץ 2 (2001) וכן עיצב את הלוגו טייפ המחודש של חברת "דלק" (2002).
כמעצב עצמאי ברטל הוביל מהלכי מיתוג רבים, בעיקר בתחום ערוצי התקשורת והמדיה האלקטרונית, שהבולטים שבהם הם מיתוג "ערוץ 10" עם עלייתו לאוויר (ינואר 2002); מיתוג "ערוצי זהב"; בניית ערוץ המשחקים “GOGO” בכבלים; מיתוג רשת בתי הקפה "Espressobar"; מיתוג חברת התקשורת "טלעד" לקראת מכרז ערוץ 2 (2004); מיתוג חברת הטלפוניה "103 ברק"; מיתוג חברת הביטוח "הראל" (בשיתוף פרסום באומן בר ריבנאי). כמו כן הוביל במשך כשנתיים תהליך רחב של עיצוב ומיתוג כל ערוצי הטלוויזיה של חברת התקשורת HOT בשנים 2008–2006.