פוליטיקה במטאל

זרם ההבי מטאל במוזיקה ידוע בכך, שרבים מיוצריו נושאים מסרים ביצירותיהם, חלקם הגדול מסרים אידאולוגיים ופוליטיים. הרוק בשנות השישים היה פוליטי במידה רבה, וכמעט כל יוצריו השתייכו לצד השמאלי של המפה הפוליטית ושרו שירים על שלום, אחווה בין בני אדם וכדומה. לעומת זאת, המטאל, אשר יצא מחלציו של הרוק, אחיד פחות מבחינת מסריו. בניגוד להרבה סגנונות מוזיקליים אחרים (כמו הפאנק, למשל), המטאל בהגדרתו לא בא לייצג אידאולוגיה מסוימת; אך במהלך השנים קמו להקות רבות שהיה להן הרבה מה להגיד בכל מה שקשור למלחמה ושלום בין בני האדם.
להלן סקירה של יצירות מטאל בנושאי המיליטריזם וההתנגדות אליו, אנטי-דת, אנטישמיות, טרור כיום והסכסוך הישראלי-ערבי.

קרבות האבירים של רפסודי

גם לענקית הפאוור מטאל האיטלקית רפסודי יש ליריקה דומה, המתארת קרבות בצבעים שמחים של תהילה, ניצחון, גאוות לוחמים וכיוצא בזה. אך מילות השירים של ראפסודי (כיום עונים לשם Rhapsody of Fire) מבוססות רובן ככולן על "סאגת חרב הברקת", עולם פנטזיה פרי יצירת חברי הלהקה.

החייל המנוצל של רייג' אגיינסט דה מאשין

הטקסטים של להקת הראפ מטאל האמריקאית הפוליטית רייג' אגיינסט דה מאשין מדברים בעיקרם על גלובליזציה, נשק גרעיני, מלחמה ורצח וגזענות באופן ביקורתי. גם בקליפים שלהם הם מדברים על פוליטיקה ומתנגדים למדינויות מסוימות של ארצות הברית כיוון שהן מייצגות, בין היתר, את המלחמה והכיבוש.
אחד השירים הטעונים פוליטית במיוחד של הלהקה הוא Killing in the name ("הריגה בשם"), בו חוזרת השורה And now you do what they told you ("ועכשיו אתה עושה מה שאומרים לך") כפניה לחיילים המצייתים, לטעם הלהקה, באופן עיוור לפקודות השלטון. השיר מסתיים בשורה Fuck you, I won't do what you tell me!‎ ("לכו תזדיינו, לא אעשה מה שאתם אומרים לי"), אשר גם היא חוזרת מספר פעמים ומביעה את התרסת הלהקה כלפי הפקודות.
בפזמון השיר מופיעה השורה "Some of those that were forces / are the same who burn crosses" ("חלק מאלו שהיו בכוחות, הם אותם אלו ששורפים צלבים"). הפעם מכוונות מילות השיר לגזענות אשר לדעתם מפגינים כוחות הביטחון השונים, כאשר ההתייחסות לצלבים מזכירה את מנהגו של הארגון הגזעני הקו קלוקס קלאן. השיר נכתב בעקבות מספר פרשיות של אלימות כלפי אזרחים מצד שוטרים, במיוחד כלפי שחורים. כמו כן, נחשפו מקרים ששוטרים היו חברים ב-KKK או בכנופיות פשע כמו ה-"Bloods" וה-"Crips". שני נושאים אלו היו מאוד קרובים לחברי הלהקה, שהם ילידי לוס אנג'לס, בה נפוצו תופעות אלו.
בקליפ של השיר, סולן הלהקה, זק ד'לה רוצ'ה, תקף סדרן שדחף מעריץ מהקהל שעלה על הבמה. קטע זה בא לבטא את התפיסה האנטי-משטרתית של הלהקה, שאפילו מתעמתת עם אנשי האבטחה בהופעותיה שלה.

סיסטם אוף א דאון ורצח העם הארמני

להקת הנו מטאל האמריקנית סיסטם אוף א דאון מדברת בשירים רבים על רצח העם הארמני (כל חברי הלהקה הם ממוצא ארמני) ומדברת בציניות על מושג המלחמה. בחלק משיריה מטיפה לאנטי-מיליטריזם, "ואם כבר מלחמה" אז "למה הם תמיד שולחים את העניים?!" (Why do they always send the poor?!‎) - מתוך השיר: "B.Y.O.B".
סיסטם אוף א דאון היא להקה פוליטית מיסודה והוויתה, וניתן למצוא היבטים פוליטיים ברוב שיריה:
השיר Chop Suey מדבר על השואה הארמנית, השיר Dear Dance מדבר על המשטרה הבריטית האכזרית, Fuck The System על תהליך קבלת ההחלטות בממשל, Hypnotize על הטבח בכיכר טיאננמן, וכו'.

לינקין פארק ו"לא עוד צער"

להקת הוא מטאל האמריקאית לינקין פארק באלבומה השלישי Minutes to Midnight פרסמה את השיר "No More Sorrow" אשר מדבר על הצער שמביאה המלחמה ובכללי על השחיתות השלטונית של מנהיגי הציבור אשר מרמים את העם. השיר מאשים את מנהיגי העולם במלחמות ובשחיתויות שלהם וקורא להחליף אותם. השיר מציג את המערכת כגוף שקרני ומדכא אשר מרמה את הציבור ומנצל את תמימותו. המסר העיקרי הוא להפסיק את הצער שנגרם לאנושות מהמערכת והמנהיגים.
"No more sorrow I've paid for you mistakes"-
לא עוד צער, שילמתי על הטעויות שלך
"The time has come to be replaced"
הגיע הזמן להחלפה [של המנהיגים]
"I have hoped I believed but I'm beginning to think that I have been decieved"
קיוויתי האמנתי אבל אני מתחיל לחשוב שרומיתי.

לג'נד וההפצצה על הירושימה

להקת לג'נד, המשתייכת לתנועת הגל החדש של הרוק הכבד הבריטי, ידועה בטקסטים החריפים והפוליטיים שלה. הלהקה הוציאה בתחילת שנות השמונים שני שירים על אירועי טבח בהיסטוריה. השיר הראשון הוא Hiroshima ("הירושימה"), המתאר את זוועות הפצצה הגרעינית על יפן אך מאשים דווקא את היפנים, אשר הוזהרו מראש ובכל זאת בחרו להמשיך במלחמה: "ערים נדרסות, כאב מולקולרי, השמש העולה שוב לא תזרח; אך זה היה חייב להיעשות, ניסינו להזהיר אותם, בכו כל החזירים". השיר השני הוא Sabra and Chatila ("סברה ושתילה"), המתאר את הטבח המפורסם שאירע בזמן מלחמת לבנון הראשונה: "חבורות לתוך חבורות הם נערמים לגובה ברחוב, לנצח הבעיה תישן".

אדגאיי ומסעות הצלב

להקת הפאוור מטאל הגרמנית אדגאיי הוציאה באלבומה החמישי "מנדרייק" את השיר "ירושלים" (Jerusalem) השיר מדבר על מסעות הצלב בימי הביניים אשר בוצעו על ידי הצלבנים כדי לכבוש את ירושלים מידי המוסלמים למען הנצרות. השיר מתאר את המסע הארוך שנאלצו הצלבנים לעבור כדי להגיע אל ירושלים כל הדרך מאירופה בעיקר דרך הים. השיר מתאר את המורל הגדול שהיה לצלבנים לכבוש את ארץ הקודש ואת העוצמה, התואר והגדולה של ירושלים, אך גם מבקר את הטירוף של המסעות האלה אשר שלחו חיילים לקצה השני של העולם למות למען מטרה דתית.

אנטי דת במטאל

שירי מטאל רבים הוקדשו לדברי ביקורת ואף שנאה כלפי הדת באשר היא ובפרט כלפי הדת הנוצרית. חלק מהשירים כוונו נגד עצם האמונה באלוהים, בעוד אחרים כוונו נגד הממסד הדתי. במיוחד בולטות במסרים אנטי-דתיים להקות הת'רש מטאל. חלק מיוצרי הת'רש אשר הרבו לכתוב בגנותה של הדת, כמו ג'יימס הטפילד ממטאליקה וטום אריאה מסלייר, גדלו דווקא במשפחות נוצריות אדוקות. האנטי דת מחוזקת מאוד בנורווגיה, שם יש תנועת בלאק מטאל, ואנשים בתנועה מאמינים שיש להשמיד את הדת. חלק גדול מזה התבטא בהצתת הכנסיות הגדולה בשנת 1994 בנורווגיה, שאירגנה התנועה, שבראשה עמד וארג ויקרנס.

איירון מיידן וסימן הצלב

בניגוד לכל אלה, עומד השיר Sign of the Cross ("סימן הצלב") של איירון מיידן מהאלבום X-factor משנת 1995. הדובר בשיר הוא אדם הניצב מול 11 אנשים ש"באו לשטוף את חטאיו", ואשר אחד מהם מחזיק בידו צלב. הדובר מספר כי אמונתו עומדת למבחן ותוהה מדוע האל מגן עליו, על אף שהוא לא ראוי לזה. ככל הנראה, השיר עוסק ביהודה איש קריות, אשר בגד בישו והסגיר אותו, ו-11 האנשים העומדים מולו הם 11 השליחים.

לורד בליאל והשנאה לזרים בשוודיה

להקת הבלאק מטאל השוודית לורד בליאל שיחררה ב-2003 שיר בשם Purify Sweden ("טהרו את שוודיה"). בשיר קוראת הלהקה לשרוף ולהרוס מסגדים, כנסיות ומקדשים בודהיסטים שונים ברחבי שוודיה עד אשר "הדתות ימחקו מזכרונם של כל ילידי שוודיה". הלהקה עצמה אינה נחשבת לאנטישמית או גזענית ואינה שייכת לזרם ה-NSBM וטענה שהשיר הוא כנגד הדתות באופן כללי.

ספולטורה והכיבוש הישראלי

להקת הת'רש מטאל הברזילאית ספולטורה הצטלמה והתראיינה בתחילת דרכה תוך הבעת דעות אנטישמיות. אחר כמה שנים, אמר מנהיג הלהקה, מקס קאבלרה, באחד הראיונות: "היינו אז מאוד צעירים, ועשינו המון דברים בשביל למשוך תשומת לב. מובן שאלו לא דיעותינו האמיתיות, אנחנו לא תומכים בשנאה ובגזענות כלפי אף אדם".
בשנת 1993 הוציאה ספולטורה את האלבום Chaos A.D., הכולל את השיר Territory ("שטח"). השיר עוסק בתעמולה של השלטון ובהסתה לגזענות. אמנם השיר אינו מזכיר שמות או אירועים ספציפיים, אך הקליפ לשיר צולם בישראל ומציג את הסכסוך הישראלי פלסטיני, כמו שחברי הלהקה רואים אותו: בקליפ נראים טנקים ישראליים, גדרות תיל, שוטרי משמר הגבול מסיירים בירושלים ודגלי ישראל מונפים. כל הישראלים הנראים בקליפ הם שוטרי מג"ב חמושים או חרדים. הערבים, לעומת זאת, מוצגים כאנשים נחמדים המארחים את חברי הלהקה באוהל ומגישים להם קפה. בקליפ נראים נופיהם של ירושלים ומדבר יהודה. עם זאת ספולטורה הכחישו שהם נגד מדיניותה של מדינת ישראל והשיר למעשה אינו מדבר על הפוליטיקה הישראלית אלא עוסק בנוראיות של הסכסוך בין שני הצדדים. בנוסף לכך יש פרשנות שאפילו אומרת כי האיש המושחת שמשקר לעולם המוזכר בשיר הוא יאסר ערפאת. חשוב לציין גם שהשיר נוגן בהופעה בישראל של סולפליי (להקתו של סולן ספולטורה מקס קבאלרה) וזכה לאהדת הקהל.

מלאך המוות של סלייר

להקה נוספת אשר הואשמה באנטישמיות, ואף גרוע מכך, בנאציזם, היא סלייר. האשמה זו באה בשל לוגו הנשר המוזהב המסמל את הלהקה, אשר מזכיר את סמל הרייך השלישי, וכן בשל מדבקת צלב הקרס המודבקת בין סמלים רבים אחרים על אחת מהגיטרות של גיטריסט הלהקה, ג'ף הנמן.
בשנת 1986 סלייר הוציאה את האלבום Reign In Blood ("שלטון בדם"), הכולל את השיר "Angel of Death" ("מלאך המוות"), המתאר את ניסויי הזוועה שערך הרופא הנאצי יוזף מנגלה באסירי מחנה ההשמדה אושוויץ. השיר "מלאך המוות" הואשם כפרו-נאצי על ידי אנשים רבים שהקשיבו למילים הפותחות את השיר: Auschwitz, the meaning of pain, The way that I want you to die ("אושוויץ, משמעות הכאב - הדרך בה אני רוצה שתמות"). למרות זאת, השיר אינו מכיל רמז ולו חצי רמז לתמיכה במעשיו של מנגלה, כי אם להפך - השיר מגנה אותם. 
ההאשמה כי סלייר תומכים בנאצים התערערה לאחר שחברי הלהקה תרמו 10,000 דולר למרכז לחקר השואה ע"ש צייד הנאצים שמעון ויזנטל. חברי הלהקה הדגישו פעמים רבות שהם לא נאו-נאצים, וכי אין להם שום דבר נגד יהודים. הם טוענים שהתעסקותם האובססיבית בנושא השואה נועדה לתרום לתדמית המפחידה והמרושעת ותו לא. מאמץ נוסף שהלהקה עשתה כדי להוכיח שאינה נאצית, היה שבאחת מהופעותיהם ביקשה מהלהקה הישראלית בצפר לחמם אותם, אשר נענתה לבקשה עקב היות חברי הלהקה מעריצים של סלייר. בשנים האחרונות הצליחו חברי הלהקה להסיר מעל עצמם כמעט כליל את כתם הנאציזם שדבק בלהקה. כמו כן, המפיק ריק רובין ששימש את הלהקה לאורך שנים הוא ממוצא יהודי. חשוב לציין גם שהסגנונות המוזיקליים המאפיינים את תרבות הנאו-נאצים הם פולק מטאל, בלאק מטאל וסוגים של פאנק רוק כגון ולא ת'ראש מטאל.

גרייב דיגר ומצעד התמימים


השיר March Of The Innocence של להקת ההבי מטאל הגרמנית Grave Digger עוסק באומץ של קורבנות השואה הצועדים אל מותם במחנות ההשמדה ותאי הגזים של הנאצים, הבוחרים למות על קידוש השם ולא לוותר על אמונתם הדתית וזהותם, גם אם זה יעלה בחייהם. סולן הלהקה, כריס בולטנדאל, אמר בראיון לתקשורת הישראלית שהשואה היא זוועה ורגע השפל של האנושות והשיר March Of The Innocence עוסק ב...
אחד מרגעי השפל של האנושות ואחד הרגעים המזעזעים בהיסטוריה האנושית, אני כגרמני שמתבייש במעשי בני עמי במלחה"ע השנייה הרגשתי צורך להעלות את הנושא הכאוב הזה ולהצדיע לאומץ לבם של הקורבנות החפים מפשע. השיר מדבר על הצעדה האחרונה של היהודים במחנות ההשמדה אל עבר המקלחות שהיו מלאות בגז, על השביל האחרון לפני המוות, על האימה, על הזוועות שהנאצים עוללו שעד היום מזעזעים אותי, השיר מוקיר ומכבד את אומץ לבם של בני עמכם שבחרו לא להיכנע לנאצים, לא לוותר על אמונתם הדתית גם אם זה יביא למוות, הם העדיפו למות מאשר לוותר על זהותם.
— ראיון עם כריס בולטנדאל, הופיע ברייבן מטאל.

סבטון ועליית הרשע

האלבום Attero Dominatus של סבטון כולל את השיר Rise of Evil ("עליית הרשע"), המתאר את עליית הנאציזם לשלטון בגרמניה ואת תחילת רדיפת היהודים עד לערב מלחמת העולם. השיר מתאר את ההשתלשלות ההיסטורית של האירועים, החל מהתמרמרות העם הגרמני על ההשפלה של חוזה ורסאי, דרך עליית הנאצים, שריפת הספרים, ליל הבדולח ועד לשליחת היהודים אל מחנה הריכוז דכאו. השיר מסתיים במספר שאלות רטוריות העולות לקראת פרוץ המלחמה, כאשר האחרונה היא: "מי יעצור את הטירוף הזה...אף אדם! אף ארץ!"  לשיר מצורף קליפ המורכב מסרטונים שונים שצולמו בתחילת ימי המשטר הנאצי.

דיסטרבד ו"לעולם לא שוב"

בשנת 2010 הוציאה להקת הוא מטאל האמריקאית Disturbed אלבום חדש בו נמצא השיר "Never Again" בו סולנה היהודי של הלהקה דייוויד דריימן שר על השואה, על משפחתו שנרצחה בידי הנאצים והתנגדותו למכחישי השואה. השיר מדגיש את גבורתו של העם היהודי ששרד את השואה בעוד שהנאצים נעלמו מן העולם. בשיר מתאר דייוויד את גאוותו בעמו ששרד ומצהיר שלעולם השואה לא תחזור Never Again.

סקורפיונז ו"רוח השינוי"

בשנת 1990 הוציאה להקת ההארד רוק הגרמנית הוותיקה סקורפיונז את האלבום Crazy World, הכולל את השיר המפורסם Wind of Change ("רוח של שינוי"), העוסק בשינויים הפוליטיים שחלו במזרח אירופה באותן שנים – נפילת חומת ברלין, מגמת החופש שהתפשטה בגוש המזרחי (שהוביל להתפרקות ברית המועצות זמן קצר לאחר מכן) וסופה של המלחמה הקרה, אשר משמש ובא. הן מבחינת המלים והן מבחינת המנגינה, השיר כתוב בנימה רגועה ואופטימית, ומעביר מסר של תקווה לעתיד טוב יותר שעומד בפתח, עם שחרורם של עמי מזרח אירופה מעול הדיקטטורה הסובייטית. השיר גם מציג את האפשרות לפגוש סוף-סוף את האנשים שמעבר לחומה: "האם אי פעם חשבת שנוכל להיות כל-כך קרובים, כמו אחים?"  השיר "Wind of Change" התפרסם בעולם והיה לאחת מקלאסיקות הרוק הידועות והאהובות ביותר.

איירון מיידן ו"אמא רוסיה"

באותה שנה הוציאה גם איירון מיידן שיר לכבוד המאורע – Mother Russia ("אמא רוסיה"), מתוך האלבום No Prayer for the Dying. הדובר בשיר פונה אל "אמא רוסיה" בגוף שני. הוא מהלל את ההיסטוריה המפוארת של רוסיה, מזכיר את אקלימה הקר והמושלג, את הצארים ואת השירה המלכותית, אך בשורה האחרונה הוא אומר: "את יכולה להיות שמחה, כעת עמך חופשי".

מטאל, פיגועי התאומים והמלחמה בטרור

מספר להקות מטאל הגיבו ביצירתן לפיגועי 11 בספטמבר, לסכסוך הישראלי-פלסטיני (בייחוד האינתיפאדה השנייה) ולמלחמה בטרור שפרצו במילניום החדש.

מגאדת' ו"המלחמות הקדושות"

להקת הת'רש מטאל האמריקאית מגאדת' ידועה בהתמקדותה בתחומים פוליטיים רבים. אחד השירים הפוליטיים המפורסמים של מגהדת' הוא Youthanasia, המדבר על הילדים ה"נתלים לייבוש" בשולי החברה.
שיר פוליטי נוסף של מגאדת' הוא Holy Wars ("מלחמות קדושות"), מתוך האלבום Rust in Peace, אשר יצא בשנת 1990. השיר מספר על הסכסוך היהודי ערבי במזרח התיכון.

After Forever והאינתיפאדה השנייה

להקת המטאל גותי ההולנדית "After Forever" ממעטת לעסוק בפוליטיקה בשיריה. אך באלבום Decipher משנת 2001 מופיע שיר בשם Forlorn Hope (בתרגום חופשי: "תקווה חסרת סיכוי") המתייחס להתפרצות גל הטרור של האינתיפאדה השנייה שהרס כל תקווה להסכם שלום ושבירת מעגל הדמים. השיר מתאר את יאסר ערפאת (מבלי לנקוב בשמו) ואת הפלסטינים כמי שאחראים לחידוש מעגל האלימות בשם הג'יהאד (מוזכר שהמחבלים מחפשים פרס מאללה בעולם הבא) ואילו ישראל מתוארת כמי שאיננה מוכנה להבליג על כך ("לא נהסס להתחיל בהתקפה, אם תחתרו תחת ההסכם").  באמצע השיר מופיעה הקלטה של קטע מנאומו של יצחק רבין בטקס החתימה על הסכם העקרונות (שלפני הסכם אוסלו) בוושינגטון, בה הוא קורא לשלום ופיוס בין העמים ולהפסקת שפיכות הדמים. לשיר מצורף קליפ המורכב מתמונות שונות מהאינתיפאדה. יש לציין, כי הלהקה אינה נוקטת עמדה של צד כלשהו בסכסוך. הן השיר והן הקליפ מציגים את שני צדדי הסכסוך, את השכול בשני הצדדים ואת הזעם של שניהם. בתחילת הקליפ מוצגת כתובת הקדמה בה נכתב: "קליפ זה מוקדש למסר של שלום, הבנה ואהבה". הקליפ מסתיים בציטוט של רבין: "הגיע הזמן כעת לא רק לחלום על עתיד טוב יותר - אלא להגשים אותו".

קריידל אוף פילת' ופיגועי 11 בספטמבר

בשנת 2003 הוציאה להקת הבלק מטאל הבריטית Cradle of Filth את האלבום Nymphetamine. האלבום כולל את השיר Nemesis (נמסיס – אלת הנקמה במיתולוגיה היוונית), המתאר את זעמו של הדובר על פיגועי 11 בספטמבר, ואת שנאתו למבצעי הטבח. הדובר בשיר שכל את בתו בטבח, והוא קורא לנקמה באויבי תרבות המערב.

dream theater והבנים שהוקרבו

להקת המטאל המתקדם האמריקאית dream theater הוציאה בשנת 2005 את אלבומה השמיני octavarium, השיר השביעי באלבום, sacrificed sons מוקדש לקורבנות מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר.
בשיר, קורבנות המתקפה מתוארים כגיבורים חפים מפשע שנתפסו בהפתעה:
no clues, a complete surprise - ללא רמזים, הפתעה מוחלטת.
ומאוחר יותר בשורה:
tower crumble, heroes die - מגדלים מתפוררים, גיבורים מתים.
בשיר מושמעת ביקורת קשה על הדת המוסלמית, ונאמר שהמתקפה בוצעה בהשראת האמונה המוסלמית ( faith inspired ) בעיקר בפזמון:
Who would wish this
? On our people - מי ייאחל דבר כזה לעם שלנו ?
And proclaim
? That His will be done - ויטען שכרצונו, כך ייעשה?
Scriptures they heed have misled them - כתבי הקודש שקראו הטעו אותם.
בתחילת השיר נשמע ביקורת על החגיגות שהתרחשו בשטח הרשות הפלסטינית בזמן הפיגועים, בקטע בו הושמעו דיווחי חדשות מוקלטים מאותו היום, יש דיווח שבו נאמר : "אלפי פלסטינים חוגגים ברחובות וקוראים "אללה הוא טוב!""

אינקיובס וג'ורג' ווקר בוש

אחד משירי הרוק והמטאל המפורסמים ביותר בנושא המלחמה בטרור הוא השיר Megalomaniac ("בעל שיגעון גדלות") של להקת הניו מטאל/רוק אלטרנטיבי האמריקאית אינקיובס, אשר יצא בשנת 2004. אלא שבעוד שמספר להקות מטאל בחרו לגנות בחריפות את הטרור האסלאמי, הרי שאינקיובס בחרו לגנות בשירם דווקא את נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש. בשיר, אשר כתוב בגוף שני, הדובר פונה אל בוש (מבלי לנקוב בשמו), מאשים אותו בשיגעון גדלות, לועג לו על כך ובפזמון הוא קורא !Step down, step down ("התפטר, התפטר!"). בתחילת השיר הדובר אומר לנמנע, כי לו היה פוגש בו, היה כורת לו את שתי הכנפיים. הכוונה היא לכנפיים דמיוניות, אשר בעל שיגעון הגדלות הצמיח לעצמו. 
בקליפ המצורף לשיר נראה היטלר ממריא לשמים בעזרת שתי כנפיים אשר צמחו לו בגבו. לאחר מכן נראה שחקן המגלם את בוש, נואם בפני קהל מפגינים עוין ומנופף בתינוק (כמנהג הפוליטיקאים). "בוש" גובה לממדים עצומים, ממריא למעלה על גבי מכל נפט שמתיז נפט לכל הכיוונים עד בשלב מסוים ראשו הופך לראש של נץ, אשר טורף אנשים. בסוף הקליפ "בוש" מורה באצבעו ואז מתרחש פיצוץ אטומי – קטע אשר מביע זעקה על העובדה כי מנהיגים יכולים בהינף אצבע לגרום למותם של מיליונים.
השיר Megalomaniac, ביחד עם הקליפ המצורף לו, הוא אחד השירים הבוטים ביותר שנכתבו כנגד ההתקפה האמריקאית על עיראק, שכן הוא תוקף ישירות ובאופן אישי את ג'ורג' בוש, מאשים אותו בשיגעון גדלות ובכך שהוא יצא למלחמה בשביל להשתלט על הנפט בעיראק, ומרחיק לכת בכך שהוא אף משווה אותו להיטלר. אף-על-פי-כן, הקליפ שודר במשך זמן רב ב-MTV וזכה לחשיפה נרחבת.

מיניסטרי וג'ורג' ווקר בוש

באותה שנה הוציאה להקת האינדסטריאל מטאל האמריקאית מיניסטרי את האלבום Houses of the Molé ("בתיה של החפרפרת"), המוקדש כולו להבעת ביקורת נוקבת נגד נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש.  כל שמות השירים מתחילים באות W, מלבד השיר הראשון, שנקרא .No W, כנראה מתוך כוונה ללעוג לג'ורג' בוש הבן, שכינויו הרווח הוא "W". קטע זה כולל מספר סימפולים סאטיריים של קטעים מתוך נאומיו של הנשיא בוש, בעיקר כאלו שנגעו במלחמתו בטרור. בשיר אחר באלבום, Wrong, פונה הדובר אל הנמען, בוש, ואומר לו: "אתה טועה בכל פעם מחדש, מה גורם לך לחשוב שזו זכותך האלוהית לרצוח אנשים בקרב מיותר, אתה כמו אנס שמביט בקורבן - דמוקרטיה". האלבום מהווה חלק מטרילוגיית אלבומים שתעסוק בנושא; האלבום השני Rio Grande Blood ("נהר גדול של דם") הכיל שיר בשם "מר סכנה", הכינוי אותו העניק הוגו צ'אווס לבוש.

Lamb Of God ומלחמת עיראק

להקת הגרוב מטאל האמריקאית Lamb of God הוציאה בשנת 2004 את האלבום Ashes of the Wake אשר מוחה על מלחמת עיראק והפלישה האמריקאית לאפגניסטן. אחד השירים באלבום הוא Now You Got Something to Die For ("עכשיו יש לך משהו למות עבורו") - הדובר בשיר מבקר את שני הצדדים במלחמה ומשתמש במילים כמו "שילחו את הילדים לתוך האש" (כנגד המחבלים המשתמשים בילדים וגם כנראה ביטוי על החיילים האמריקאים הצעירים) ו"הפיצו את הדמוקרטיה עם גשם של פצצות" (ההפצצות של צבא ארצות הברית על עיראק ואפגניסטן).

קריאייטור והמחבלים המתאבדים

בשנת 2005 הוציאה קריאייטור את האלבום Enemy of God ("אויב האל"), המוקדש ברובו לנושא הטרור ולהוקעת הדת והאמונה באלוהים באשר הן. באחד הראיונות, הסביר סולן הלהקה, מילה פטרוזה (אשר כותב את מלות כל השירים), כי הטרוריסטים המוסלמים רואים ב"כופרים" שכמותו את אויבי האל; ואם האל שלהם מצווה עליהם לרצוח ולהתאבד, אז הרי שהוא גאה להיות אויבו.
גולת הכותרת של האלבום היא שיר הזעם Suicide Terrorist ("מחבל מתאבד"), המוקיע את תופעת טרור ההתאבדות. להלן הקישור למילות השיר: .

גאד פורביד: חללי המלחמה כשחקני פוטבול

להקת המטאלקור האמריקאית גאד פורביד הוציאה בשנת 2005 את האלבום IV:Constitution of Treason ("חוקת הבגידה"), המציג ביקורת על ההתנהלות של הממשל האמריקאי אחרי התקפות הטרור ב-11 בספטמבר והיציאה למלחמה באפגניסטן ועיראק. בקליפ לשיר To the Fallen Hero ("לגיבור שנפל") מהאלבום, מוצגת נבחרת פוטבול של תיכון אמריקאי בתור חיילים אשר נפלו במלחמה. הקליפ מתחיל כאשר הנבחרת עולה למשחק ולקראת סוף השיר המשחק נהפך לטקס אזכרה לשחקנים של הנבחרת שנהרגו בעת שירותם הצבאי (כנראה בעיראק או אפגניסטן).