google/wiki40b huggingface dataset:
פעפוע

אפיון פיזיקלי

לפעפוע הסברים פיזיקליים וסטטיסטיים. החוק השני של התרמודינמיקה קובע כי לכל המערכות ביקום נטייה להגדיל את האנטרופיה (מדד לפיזור האנרגיה) שבהן. נטייה זו נובעת מהתנודות הבלתי-פוסקות של החלקיקים מהם מורכבים החומרים: נתון זה מכתיב את תופעת הפעפוע: עשן המוזרק אל תוך חדר, למשל, יתפזר במהרה בצורה שווה בכל החדר; חלקיקי העשן, אשר נדים ללא הרף בכל הכיוונים, מתפזרים אקראית בחלל, מבחינה סטטיסטית, הסיכוי כי חלקיקים אלו יתרכזו דווקא במקום אחד בחדר הוא מזערי; לפיכך מתפזר העשן - מידת הפיזור עולה - משמע האנטרופיה הכוללת עולה.
לצורך המחשת התופעה, נניח כי קיימים שני חללים אטוּמִים, שביניהם מחיצה נעה. פעפוע נוצר כתוצאה מתנועה הנגרמת עקב אנרגיה קינטית של המולקולות. המולקולות נעות ומתנגשות במחיצות ובינן לבין עצמן. כאשר המחיצה נייחת במקומה המולקולות יוצרות אחידות בצפיפותן בחלל בו הן נמצאות. כאשר מסירים את המחיצה המולקולות המתנגשות יכולות לנוע בכל המרחב החדש ולכן המולקולות מתפזרות מהאזור הצפוף לאזור הצפוף פחות. מכאן שניתן להגדיר את המונח פעפוע כך: "מעבר מולקולות ממקום שבו מספר ההתנגשויות של המולקולות גדול למקום שבו מספר ההתנגשויות של המולקולות קטן".

פעפוע במוצקים

הפעפוע במוצק מאוד איטי ביחס לפעפוע בנוזל ובגז.
לדוגמה שכבת עופרת ושכבת זהב בטמפרטורת החדר ולאחר 20 שנה יפעפעו ביניהן ותיווצר שכבת תערובת בעובי של כ-1 מילימטר.]
הרברט שלטון

הֵרְבֵרט מקגולפין שֶלְטוֹן (Herbert McGolfin Shelton, ‏6 באוקטובר 1895 - 1 בינואר 1985) היה נטורופת וסופר אמריקאי, פציפיסט וצמחוני. הוגה "שיטת שלטון" לריפוי טבעי, תומך נלהב של צמחונות וטבעונות, מזון חי או נא (raw food), שילוב מזונות וצום כדרך לריפוי מחלות.
בשנת 1956 הוצע כמועמד לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה האמריקאית הצמחונית .
הוא ראה את עצמו כממשיך דרכה של שיטת ההיגיינה הטבעית, שיטה טבעית לריפוי מחלות, וכתב מאמרים וספרים בנושא.
נחשב בעיני רבים לאחד מאבות המייסדים של השיטה או כאחד מהעמודים עליה נשענים תומכיה.
מתנגדיו ומבקריו מאשימים אותו בכך ששיטתו אינה אלא נוכלות.

חייו

שלטון נולד ב-6 באוקטובר 1895 בוויל שבטקסס. 
אביו תומאס מיטשל שלטון ואמו מארי פרנסיס שלטון היו נוצרים אדוקים.
כילד הוקסם שלטון מבעלי חיים, בעיקר מהאופן בו הן מגיבות כשהן חולות לעומת בבריאות טובה, הוא בעיקר סוקרן מהצום של חיות משק בזמן שהיו חולות. בעתיד אירועים אלו ישפיעו מאוד על תפיסת עולמו ושיטתו.
ב-1921 התחתן עם ידה פאפה.
במהלך השנים שלטון נעצר והואשם במספר רב של עבירות בין השאר עבירות חוזרות של עיסוק במקצוע הרפואה ללא רישוי מתאים, והרג ברשלנות של מטופל.

לימודים

שלטון למד במכללת ברנר מקפאדן לפיסקולטופתיה בשיקגו ועבר התמחות בסנטוריום "קריין" שבאלינוי, וכן למד במכללת לינדלהר לרפואה טבעית כעבודה לתואר מתקדם, ושירת בסנטוריום לינדלהר וסלהר. שלטון לאחר מכן המשיך את עבודתו לפני תואר מתקדם במכללת פירלס לכירופרקטיקה והתמחה בבית הספר לרפואה קרנדול שבאלינוי.
ב-1921 סיים את לימודיו בבית הספר האמריקאי לכירופרקטיקה וקיבל תואר דר' לנטורופתיה מבית הספר האמריקאי לנטורופתיה.

דעותיו ותורתו

לדעת שלטון לגוף הכוח לרפא את עצמו וכי הוא אינו זקוק לאמצעים חיצוניים לשם כך, אלא די לו בכך שלא יוסב לו נזק וכי יוכל להסב את רוב האנרגיה שלו לתיקון הנזק הקיים.
לדעתו בישול מזון היא הדרך היעילה ביותר להרוס אותו וכי צריכת מזון חיי ולא מבושל היא המועדפת ביותר.
הרבה להסביר את חשיבותו של צום כדרך לטיפול בבעיות רפואיות והגדיר את הצום כסכין המנתחים של הטבע, שלטון נחשב מהיותר מחמירים לשיטה זו של צום.
השיטה לא הומצאה על ידו והיא נקראת ההגיינה הטבעית לשלטון ניתן הקרדיט לכך שהחייאה מחדש את השיטה שהמציא סילבסטר גראהם.
שלטון פתח בית ספר שהפיץ ולימד את רעיונותיו אך לאחר מוותשהתרחש בבית הספר כתוצאה מהתקף לב של מטופל ולאחר דיונים קדחתניים שנערכו במשך 3 שנים בבית המשפט הוא פשט רגל ובית הספר נסגר.
את בית הספר המשיך להפעיל גם כשהיה כבר מרותק למטת חוליו.

מותו

ב-1972 בגיל 77 היה שלטון כבר מרותק למיטתו בעקבות מחלה ניוונית בעצבים ובשרירים, המחלה לא אובחנה מעולם אך יש חשד כי מדובר במחלת פרקינסון. הוא נפטר שלוש עשרה שנים מאוחר יותר בגיל 90 כאשר הוא אינו מסוגל ללכת לנוע או לדבר בכוחות עצמו, ולמרות מאמצים שעשה כדי לטפל בעצמו בעזרת שיטתו שלו, לא עלה הדבר בידו. את ספריו האחרונים שנכתבו בערוב ימיו היה לוחש לתלמיד שהיה כותבם.
ב-1989, ארבע שנים, לאחר מותו יצאה ביוגרפיה עליו בשם "שלכם לבריאות: החיים והזמנים של הרברט.מ. שלטון מאת ג'ין.א.אוסוולד".
פלקנסטרו רג'אנה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1974 על ידי שלושה חברים ושיחקה בתחילת הדרך בצבעים כחול ולבן. בסיום עונת 1983/84 העפילה לראשונה לליגה הבכירה. מאז התנדנדה הקבוצה מספר פעמים בין הליגה הראשונה לשנייה. בעונת 1997/98, לאחר שסיימה במקום ה-11 בטבלה, הגיעה הקבוצה עד לסדרת חצי גמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת פורטיטודו בולוניה 3-0. בעונת 2004/05 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לקבוצת בנטון טרוויזו 74-64. לאחר שהעפילה בסיום עונת 2011/12 בחזרה לסרייה A, סיימה הקבוצה במקום השישי (שיא מועדון) והפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף לקבוצת וירטוס רומא 3-4.

במסגרת אירופאית

בעונות 1997/98 (מוקדמות), 1998/99 (שלב הבתים), 1999/00 (שלב הבתים עם מכבי חיפה) השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ'. בעונת 2002/03 השתתפה בצמפיונס קאפ. ובעונת 2005/06 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע יול"ב, בו הפסידה לקבוצת המופארם ורשאץ' 165-147 בסיכום שני מפגשים. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוצ'לנג' והגיעה עד לגמר, בו ניצחה את קבוצת טריומף ליוברצי 65-79. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.
מאז שנת 1980 מארחת הקבוצה בארמון הספורט ג'וליו ביג'י שנבנה בשנת 1968 ומכיל 3,500 מקומות.
מישל רוקה

ביוגרפיה

רוקה נולדה בדבלין כאחת משישה ילדים, היא למדה יוונית, היסטוריה וציוויליזציה של רומא העתיקה וארכאולוגיה איטלקית וצרפתית באוניברסיטת קולג דבלין, בנוסף היא בוגרת תואר מאוניברסיטת בריסטול ודוברת מספר שפות.
ב-1980 היא נבחרה למיס אירלנד וזכתה במקום השלישי בתחרות "מיס אינטרנשיונל" וייצגה את אירלנד במיס עולם.
היא עבדה כדוגמנית וכמגישה ב-RTÉ, ערוץ הטלוויזיה הממלכתי של אירלנד הנמצא בבעלות המדינה, היא הנחתה את אירוויזיון 1988 וב-1990 שימשה כפרשנית האירוויזיון בטלוויזיה האירית, באותה שנה היא גם הנחתה את תחרות מיס עולם.
ב-1995 היא הופיעה על עטיפת אלבומו של ואן מוריסון, איתו ניהלה מערכת יחסים.
לרוקה חמישה ילדים: שתי בנות מנישואיה הראשונים לכדורגלן ג'ון דיוויין, בת מקאתאל ראיין, איתו הייתה מאורסת ונפרדה כשהייה בהריון עם בתם המשותפת, קאתאל הוא בנו של המיליונר טוני ראיין שנמנה בין מייסדי חברת התעופה ריינאייר ושני ילדים ממוריסון.
ביצת מאה השנים

ביצת מאה השנים או ביצת אלף השנים (בסינית: 皮蛋 , PinYin- Pídàn),היא מעדן סיני שנעשה על ידי שימור  ביצי ברווז, תרנגולת או שליו בתערובת של טיט, אפר, מלח, סיד וקליפות של גרגרי אורז במשך מספר שבועות או מספר חודשים, שבסיומם, הביצה מוכנה. בסיום התהליך החלמון הופך לירוק כהה אפרפר ומרקמו דחוס וקרמי, החלבון הופך למרקם דמוי ג'לי וצבעו חום כהה ושקוף. טעמה של הביצה עמוק ומלוח והיא נאכלת כשהיא חתוכה לפלחים או משמשת לתיבול מאכלים סינים שונים כמו למשל דייסת אורז (粥).
נגוזי אוקונג'ו-איוולה

השכלה וחיים אישיים

אוקונג'ו-איוולה היא בת לשבט האיגבו, קבוצה אתנית שמקורה בדרום מזרח ניגריה. כילדה חוותה את מוראות מלחמת ביאפרה, בה לחם אביה כקצין בכיר למען עצמאות החבל.
ב-1977 סיימה אוקונג'ו-איוולה בהצטיינות תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד. את הדוקטורט בפיתוח כלכלי אזורי קיבלה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ב-1981. היא נשואה ואם לארבעה.

קריירה

לפני הקריירה המיניסטריאלית שלה בניגריה הייתה אוקונג'ו-איוולה סגנית הנשיא ומזכירת התאגיד של קבוצת הבנק העולמי (world bank group). היא עזבה את המשרה לאחר שמונתה ב-15 ביולי 2003 למשרת שרת האוצר בקבינט של נשיא ניגריה דאז, אולוסגון אובסנג'ו. באוקטובר 2005 הובילה את הקבוצה הניגרית שהגיעה להסכם עם מועדון פריז, לתשלום חלק מהחוב החיצוני של ניגריה בסך 12 מיליארד דולר, בתמורה למחיקה של 18 מיליארד. קודם לתשלום החלקי של החוב ולמחיקת חלקו האחר, הוציאה ניגריה כמיליארד דולר בשנה בלי לקצץ כלל מהקרן.
אוקונג'ו-איוולה הציגה גם את הנוהג לפיו כל אחת ממדינות ניגריה מפרסמות בעיתונות את ההקצאה החודשית של כספים שהתקבלו מהממשלה הפדרלית. התנהלות זו קידמה בצורה משמעותית את השקיפות הגוברת בממשל. היא גם סייעה בהשגת דירוג האשראי הראשון בתולדות המדינה (BB מינוס) שהעניקו לה סטנדרד אנד פורס ופיץ'.
מחלוקת התעוררה סביב מינויה של אוקונג'ו-איוולה למשרת שרת האוצר, עקב תשלום שכרה בדולרים. שכרה של אוקונג'ו-איוולה הגיע ל-240,000 דולר לעומת שכר בסיס של 6,000 דולר. המחלוקת הייתה חוד החנית של הדיווחים בתקשורת אודות הרפורמה, אם כי אוקונג'ו-איוולה חשה כי מבקריה נהגו כלפיה בחוסר צדק עקב האופי הזמני של התשלומים שמקורם היה בקרן נתמכת תרומות הקשורה לממשלה. ב-20 ביולי 2007 פסק בית המשפט לערעורים כי תשלום השכר לא נעשה במסגרת החוק הניגרי והורה לאוקונג'ו-איוולה להחזיר את ההפרש לאוצר המדינה. הן הממשל הפדרלי, הן אוקונג'ו-איוולה ערערו לבית המשפט העליון וההליך המשפטי עודנו תלוי ועומד. הערעור מתקיים על בסיס הטענה כי בית המשפט לערעורים פסק את דינו על סמך מידע מוטעה שנמסר לו, כביכול הייתה זו ממשלת ניגריה שאחראית לתשלום המשכורת, כאשר בפועל לא זה המצב.
אוקונג'ו-איוולה התפטרה ממשרת שרת החוץ של ניגריה ב-3 באוגוסט 2006 לאחר העברתה הפתאומית מתפקיד ראש הצוות הכלכלי של ניגריה על ידי הנשיא לשעבר אולוסגון אובסנג'ו. היא עזבה את הממשל בסוף אוגוסט 2006. 
ב-4 באוקטובר 2007 מונתה אוקונג'ו-איוולה על ידי רוברט זליק, נשיא הבנק העולמי דאז, למשרת מנכ"לית הבנק. המינוי נכנס לתוקפו ב-1 בנובמבר אותה שנה.
ב-2011 מונתה על ידי הנשיא גודלאק ג'ונתן בשנית למשרת שרת האוצר, כאשר היא אוחזת בתיק המורחב של השרה לתיאום כלכלי. היא ספגה הרבה אש, יותר מכל פקיד ממשלתי אחר, על הסרת הסובסידיה על הדלק על ידי ממשלת ניגריה, אשר הובילה למחאת "לכבוש את ניגריה" בראשית ינואר 2012.
במהלך כהונתה כשרה הדגישה אוקונג'ו-איוולה את הצורך להפחית את ההוצאות הקבועות של המדינה העומדות כיום על 74% מהתקציב הלאומי ולהגדיל את ההון המוקצב לפרויקטים אשר יכולים לשפר את מצב האבטלה העומדת כיום על שיעור של 14%. 
בתפקידיה כשרה לתיאום כלכלי וכשרת האוצר היא מפגינה פעילות והשפעה נרחבת בעיצוב הכיוון של הצוות הכלכלי של הנשיא ג'ונתן ובשינוי סדר היום.

עבודה ללא מטרות רווח

ב-2007, NOI Global Consulting, מוסד ללא כוונת רווח הנושא את ראשי תיבות שמה של נגוזי אוקונג'ו-איוולה, בשותפות עם מכון גאלופ, הכניס סקר דעת קהל, the NOI poll, לפוליטיקה הניגרית. 
אוקונג'ו-איוולה היא עמיתה במכון ברוקינגס.
אוקונג'ו-איוולה אף כיהנה בוועדה המייעצת של Global Financial Integrity ובדירקטוריון של World Resources Institute.
מאסימו טרואיזי

תחילת הקריירה

טרואיזי נולד בעיירה סן ג'ורג'ו א-קרמנו שליד נאפולי, למשפחה מרובת ילדים. חוויותיו המשפחתיות באו לידי ביטוי בעלילות סרטיו הראשונים כבמאי. לאחר שסיים את לימודיו, החל לכתוב שירים והושפע מהיוצר הנערץ עליו ביותר, פייר פאולו פאזוליני.
ב-1969 החל טרואיזי ללמוד משחק בתיאטרון מקומי. מותה המוקדם של אמו עורר אצל טרואיזי בעיות לב שהיו ידועות אצלו בעבר, לרבות התקף קדחת שגרונית שעבר בילדותו. עוד בנעוריו נסע לארצות הברית למטרת ניתוח מסתמי הלב, שמומן בחלקו בסיועם של חבריו.
את הקריירה האמנותית שלו החל ב-1972 כשהחל להופיע במופעי קברט. לאחר מספר הופעות קומיות בסדרות מקומיות וברדיו, קיבל מעמד של כוכב ברחבי איטליה. טרואיזי התפרסם גם בזכות היותו חקיין מוכשר.

בימוי ומשחק בסרטים

את קריירת הקולנוע שלו החל בשנת 1981 כשביים ושיחק בסרטו הראשון "Ricomincio da tre". על עבודתו בסרט הבכורה קיבל שבחים רבים וביקורות נלהבות] והוא הפך לאחד הבמאים האיטלקיים המבטיחים ב-שנות ה-80]. ב-1984 שיחק לצידו של רוברטו בניני, בקומדיה "לא נותר אלא לבכות" (Non ci resta che piangere) אותה ביימו השניים במשותף.
ב-1989 זכה בפרס "פסטיבל הסרטים של ונציה" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר על משחקו בדרמה של אטורה סקולה "Splendor". עלילת הסרט עסקה בניסיונות בעל אולם קולנוע ועובדיו למנוע את מכירת אולם הקולנוע הכושל ליזמים. בהמשך אותה שנה, השתתף בסרט "Che ora è?" בבימויו של סקולה בו גילם דמות בן הפוגש את אביו מרצ'לו מסטרויאני לאחר פרידה של שנים. סקולה כבמאי וטרואיזי כשחקן המשיכו לשתף פעולה ב-1990 בסרט "קפיטן פראקסה" (Il viaggio di Capitan Fracassa) שעסק במסעה של חבורת שחקני תיאטרון נודד. סרטו האחרון כבמאי, בו גם שיחק בתפקיד ראשי והשתתף בכתיבת התסריט, היה "Pensavo fosse amore, invece era un calesse". גם סרט זה, שיצא ב-1991, התמקד בקשיים היומיומיים המתעוררים באהבה בין גבר לאישה, שגולמה על ידי השחקנית פרנצ'סקה נרי.

"הדוור"

ב-1994 זכה טרואיזי לראשונה לפרסום בינלאומי על משחקו בדרמה הקומית, זוכת פרס האוסקר לפסקול המקורי הטוב, "הדוור". בסרט, שבוים על ידי מייקל רדפורד, גילם טרואיזי את דמותו של מריו רופולו, בנו של דייג כפרי באזור בו אין מים זורמים. מריו אינו יוצא לדוג עקב בחילות מהן הוא סובל. משפחתו מקבלת גלויה מקרובי משפחה באמריקה שבעקבותיה מציע לו אביו לנסוע, אפילו ליפן, במטרה שיביא תועלת למשפחה קשת היום. במהלך הסרט מקבל מריו משרה זמנית של דוור, ומתחבר עם המשורר הצ'יליאני פבלו נרודה (המגולם על ידי פיליפ נוארה) המתגורר באי כגולה מארצו. מנרודה לומד מריו לאהוב שירה ולהעריך את יופים של החיים.

מותו

ב-4 ביוני 1994, 12 שעות בלבד לאחר סיום צילומי הסרט, נפטר טרואיזי מדום לב בבית אחותו שבאוסטיה, בן 41 היה במותו. על משחקו בסרט, היה טרואיזי מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר והפך לאחד משבעה שחקנים שהיו מועמדים לפרס לאחר מותם. על השתתפותו בצוות התסריטאים של הסרט היה שותף טרואיזי למועמדות נוספת לפרס אוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר. בנוסף, קיבל טרואיזי שתי מועמדויות לפרס באפט"א באותן הקטגוריות.
משה ורטמן

ילדות ומשפחה

ורטמן נולד בטומשוב לובלסקי שבפולין, בנם של שרה רבקה וישראל ורטמן. ב-1927 המשפחה עלתה לארץ ישראל והתגוררה בתל אביב-יפו, אולם האב (ישראל) לא הצליח למצוא פרנסה וב-1929 שבו בני המשפחה לפולין. ורטמן למד בגימנסיה טכנית על-שם קורקוס בלבוב שבאוקראינה, עם תחילת מלחמת העולם השנייה, יחידות של ורמאכט פלשו לעיירה שבה התגורר, הוא נתפס ונחקר על ידי קצין אס אס גרמני, אך הקצין שסבר שהנער פולני, שחרר את הנער ורטמן לדרכו בגין חזותו הארית, אותה יחידה בפיקוד אותו קצין אס.אס ביצעה פשעי מלחמה בעיירה ומספר יהודים נרצחו במקום כולל חברים לספסל הלימודים של ורטמן, ביתם של משפחת ורטמן נהרס בחלקו. עקב תנאי הסכם ריבנטופ -מולוטוב, היחידות הגרמניות עזבו את העיירה ובמקומם נכנסו לעיירה יחידות של הצבא האדום, בפיקוד היחידות הללו היו קצינים פוליטיים -"פוליטרוקים" ברובם יהודים דוברי יידיש, אותם קצינים סייעו למשפחת ורטמן לעזוב את העיירה לכיוון מזרח. המשפחה עברה בהמשך ליישוב נידח במרכז רוסיה ובהמשך לברית המועצות האסייתית ,בעיר לנינבאד בסמוך לטשקנט ,שם השלים את השכלתו, בבית ספר גבוה בטג'יקיסטן.

עלייה חוזרת

ורטמן שב לארץ ישראל ב-1947, ולאחר עלייתו היה פעיל בהגנה. הוא התגורר בקריית חיים ועבד כעובד אזרחי בתיקון ותחזוקת טרקטורים וציוד כבד עבור הצבא הבריטי באזור שהיום בסמוך לטירת הכרמל. במלחמת השחרור השתתף בעשרות פעולות מבצעיות במסגרת גדוד 21 של חטיבת כרמלי, ונפצע קשה משני קליעים שפגעו בפניו בקרב בגליל המערבי במסגרת ההתקפה על משטרת בסה, דרומית לקיבוץ חניתה. כתוצאה מהפגיעה איבד את הראיה בעין ימין, ורוסקה לסתו. למרות נכותו הקשה חזר לשירות בצה"ל ושוחרר בנובמבר 1949.

תפקידים מפלגתיים

ב-1948 הצטרף למפא"י, וכיהן בתפקידים שונים במועצת פועלי חיפה ובמפלגת מפא"י. בין היתר כיהן כמזכיר האגודים מקצועיים במועצת פועלי חיפה (1949 - 1955) ומנהל המחלקה לסניפים במועצת פועלי חיפה (1955 - 1969). 

בסוף 1959 נבחר למזכירות מועצת פועלי חיפה והחזיק לזמן מה את תיק עובדי המדינה ואת תיק השכונות. 
בספטמבר 1964 נבחר למזכיר מפא"י במחוז חיפה, תפקיד אותו החזיק עד שנת 1974. בהמשך היה חבר לשכת המרכז של מפא"י (1969 - 1981); חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות (1977 - 1985); ומזכיר מועצת פועלי חיפה (ב-1977).
ב-17 בינואר 1966 החל לכהן בכנסת השישית, במקומו של השר משה כרמל, שהתפטר לקראת מינויו לשר בממשלה כדי לפנות מקום לורטמן בכנסת. ורטמן כיהן משך שלוש קדנציות (בכנסות ה-6, 7, 8) עד 1977, מטעם סיעת המערך. בכנסת השביעית כיהן כחבר בוועדת הכלכלה ובוועדת הפנים, בכנסת השמינית כיהן כחבר בוועדת הפנים ואיכות הסביבה ובוועדת העבודה והרווחה.
ורטמן כיהן כיו"ר סיעת המערך ויו"ר הנהלת הקואליציה בכנסת.

תפקידים נוספים

היה חבר מועצת העיר חיפה ועבד בתפקידים בכירים בחברת הבנייה "אנגל" וברשת קו-אופ צפון.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-110 הסמלי ברשימת העבודה לכנסת.

משפחה והנצחה

בשנת 1949 נשא לאישה את מלכה לבית כ"ץ (1926 - 2004), ולזוג נולדו שלושה ילדים.
ורטמן מילא את תפקיד ראש הגמלאים בחיפה שבהסתדרות החדשה עד כמעט יומו האחרון.
זמן קצר טרם פטירתו הוציא ספר ביוגרפי בסיועו של אלי נחמיאס בשם: "בנתיבי מאבק והגשמה" 
נפטר בחיפה, בגיל 87. על שמו כיכר בהדר הכרמל בחיפה.
ישעיהו דליות

ישעיהו (שייקה) דליות (בלומברג) (נולד ב-1936)  בעבר מבכירי המוסד וצייד נאצים, ואיש עסקים ישראלי. ממייסדי והמנכ"ל הראשון של המרכז למורשת המודיעין, חבר הוועד המנהל של הליגה נגד השמצה ויקיר העיר רמת השרון. במסגרת משימתו האחרונה ב״מוסד״ ניהל את המבצע לאיתור פושעים נאצים ממלחמת העולם השנייה בהתמקדות על שלושה: יוזף  מנגלה, קלאוס ברבי וואלטר ראוף.  את ממצאי החקירה על קלאוס ברבי - לרבות מיקומו ופרטי זהותו הבדויה - העביר לממשלת צרפת, אשר דנה אותו למאסר עולם.

בצעירותו

נולד ב-1936 בשם ישעיהו בלומברג, בפתח תקווה. אימו, בת למשפחה מלמדים ובוגרת הגימנסיה תרבות בגרודנו בלרוס, עלתה לארץ ישראל ב-1932במסגרת המכבייה הראשונה. אביו עלה באותה שנה מוורשה . בשירותו הצבאי היה קצין בחיל הנדסה קרבית ומונה למפקד קורס קציני הנדסה. ב-1956 נפצע במלחמת סיני בעת פריצת שדה מוקשים.  לאחר שסיים קורס מפקדי פלוגות והתנדב לקורס לוחמה זעירה (קומנדו) לקצינים עיצב את סיכת לוחם-קומנדו הראשונה של צה״ל, בה נעשה שימוש עד היום. 
במלחמת יום הכיפורים  היה מפקד פלוגת צמ״ה ולאחר המלחמה התנדב להקים גדוד מילואים חדש שפעל במרחב שלמה בחצי האי סיני.

במוסד

בשנת 1962 הוצע לו לקטוע את הקריירה  בצבא ולהתנדב ליחידה אזרחית ממודרת במשרד ראש הממשלה. דליות הצטרף למוסד, בו שירת 22 שנים במגוון תפקידי מטה ושטח בכירים. ב-1980, עם שובו משירות ממושך בחו״ל, הוצב בראש המצוד לאיתור פושעים נאצים. שייקה קיבל לידיו רשימה של עשרה פושעים מבוקשים והחליט להתמקד בשלושה: יוזף  מנגלה, קלאוס ברבי וואלטר ראוף.  
דליות הירבה לשהות באמריקה הלטינית, לפקח ולהשתתף באיסוף מודיעין ולהפעיל סייענים מקומיים וכן שלוחות של "המוסד" עצמו.  פעילויות האיסוף התבצעו גם באירופה.   
במבצע לאיתור קלאוס ברבי אשר כונה "הקצב מליון", אותר האחרון לאחר פעילות ענפה, בדירה בלה פאס שבבוליביה, שם חי בכיסוי תחת השם אלטמן. עם זאת, המבצע לתפיסתו לא אושר ודליות העביר גורם שלישי את הממצאים לממשלת צרפת על מנת שתפעל להסגרתו והעמדתו לדין.  ממשלת צרפת לא ידעה על מעורבותו של המוסד במבצע האיתור. לאחר כשנה בוליביה נענתה לדרישת צרפת והסגירה אותו. הוא הועמד לדין בליון, נדון למאסר עולם וכעבור זמן קצר מת בכלא.  
את וולטר ראוף, ממציא משאיות הגז שקדמו לתאי-הגזים, בהם נרצחו 92 אלף יהודים, איתרו אנשיו של דליות בצ'ילה, לאחר שהאחרונה סירבה לבקשות גרמניה להסגירו לידיה. חוליה של סייענים הובאה מארץ שכנה, אך מבצע החיסול לא אושר על ידי  ראש "המוסד" באותה עת, יצחק חופי, בתואנה שדרך המילוט הייתה בעייתית.

לאחר פרישתו מהמוסד

ב-1983 פרש לטובת עסקים פרטיים והקים חברת ייעוץ לגופים כלכליים בינלאומיים. במקביל נקרא על ראש המוסד לשעבר, מאיר עמית, להצטרף אליו להקים את המרכז למורשת המודיעין (מל"מ) -- ״המוסד״, אמ"ן, השב״כ, ו ״נתיב״.  שייקה נבחר כמנכ״ל ראשון של העמותה וחבר הוועד הפועל.
מאז פרישתו יזם פיתוח פרויקטים ומתן ייעוץ בישראל ומחוצה לה שעיקרן הקמת "קרתגו אנרג'י" ו "אובק גז" שעיסוקן באנרגיה וגז. כיהן בשתיהן כיו"ר מועצת המנהלים. כמו כן כיהן כדירקטור במועצות מנהלים של חברות רבות, ביניהן הילטון ירושלים, אפקון בקרה ואוטומציה, גולדבונד תעשיות נייר ועוד. 
בשנת 2007 הוכרז "יקיר רמת השרון" על פועלו רב השנים ותרומתו לשיתוף פעולה של העיר על תושביה והמל"מ השוכן בעיר.  נשוי למרים, אב לשלושה ילדים וסבא לשישה נכדים.
אסי טובי

קריירה

טובי החל את הקריירה במחלקת הנוער של שמשון תל אביב, ובעונת 1990/1991 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה שיחק עד שנת 1994, עת עבר לקבוצת הפועל צפרירים חולון. בהמשך שיחק בהפועל כפר סבא ובהפועל ירושלים, במדיה הופיע בגמר גביע המדינה, בו הפסידה הקבוצה למכבי חיפה. ב-17 במאי 1998 ערך טובי את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, וכבש שער בניצחון 5–1 על לטביה.
בעונת 1998/1999 שיחק בהפועל תל אביב, במדיה כבש עשרה שערי ליגה וזכה עמה בגביע המדינה לאחר ניצחון על בית"ר ירושלים במשחק הגמר. עונת השיא של טובי הייתה 1999/2000, כשזכה בתואר מלך השערים של ליגת העל לאחר שכבש 27 שערים במדי מכבי פתח תקווה. באותה עונה זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו, ובמדיה שיחק גם בעונה שלאחר מכן.
בקיץ 2001 עבר טובי למועדון ספורט אשדוד, ואחרי עונה אחת עבר לקבוצת הפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית. בשלהי הקריירה הספיק לשחק במדי מכבי אחי נצרת, הפועל פתח תקווה והפועל רמת השרון, בשורותיה שיחק משחק אחד לפני שפרש ממשחק פעיל בשנת 2006 בעקבות חזרתו בתשובה.
בשנת 2007 שב טובי לשחק וחתם בקבוצת מכבי עמישב פתח תקווה מליגה א'. לאחר מכן שיחק שנתיים במכבי השקמה/רמת חן מליגה א', עד שפרש סופית בשנת 2010. בסך הכל כבש טובי במהלך הקריירה 109 שערים בליגת העל.
השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי

השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי (באנגלית: European Credit Transfer and Accumulation System; ר"ת ECTS) מהווה תקן אחיד להשוואת הישגים בלימודים של תלמידים במוסדות ההשכלה הגבוהה במדינות שונות בתחומי האיחוד האירופי ומדינות הפועלות בשיתוף פעולה עם האיחוד. השיטה נועדה להבטיח הכרה אחידה בהישגים האקדמיים של תלמידים ממדינות שונות.
השיטה מעניקה ניקוד אחיד ללימודים אקדמיים שהושלמו בהצלחה. סיום שנה אקדמית מלאה מוכרת כ-60 נקודות ECTS, אשר לצורך צבירתן יש צורך ב-1,500 - 1,800 שעות לימוד באחת מהמדינות הכפופות לשיטה האירופית. בנוסף לשיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי, הסכימו מדינות האיחוד לבסס שיטה לצבירת והעברת ניקוד בלימודי מקצוע. השיטה האירופית אף כוללת סולם ציונים תקני המאפשר השוואה בין רמות ההישגים של תלמידים ממדינות שונות.
התקן האחיד להשוואת הישגים אקדמיים נקבע לאחר דיונים באמנת בולוניה שנחתמה בבולוניה בשנת 1999.
איתן טיבי

קריירה

טיבי החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של בית"ר חיפה, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מכבי נתניה. בעונת 2006/2007 עבר לבית"ר ירושלים וחתם על חוזה ל 4 שנים בעודו בן 19. בעונה הראשונה שלו בקבוצה מיעט לשחק, אך היה חלק מסגל הקבוצה שזכתה בתום העונה באליפות. בעונת 2007/2008 הושאל להפועל רעננה (בליגה הלאומית), ובעונת 2008/2009 הושאל לעולה החדשה לליגת העל, הכח עמידר רמת גן, והפך לבלם הקבוע של הקבוצה.
בעונת 2009/2010 חזר לשחק בבית"ר ירושלים, ובסיום העונה חתם לשנתיים בשרלרואה מליגת העל הבלגית. לאחר חצי עונה בשרלרואה בה לא מצא את מקומו ושיחק 9 משחקים בלבד החליט טיבי לחזור לישראל.
בינואר 2011 חתם ל 3 וחצי שנים בעירוני קריית שמונה. בעונת 2011/2012 שותף ב-23 משחקי ליגה וזכה עם הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה, וכן זכה עמה בגביע הטוטו.
ב-29 באוגוסט 2012 חתם טיבי במכבי תל אביב לשלוש עונות לאחר הליך בוררות ארוך בין מכבי לבעלים של עירוני קריית שמונה, איזי שרצקי, לגבי סעיף השחרור בחוזה השחקן. בהחלטת בורר נקבע כי סעיף השחרור בחוזה של טיבי בסך 350 אלף אירו בתוקף, והשחקן הורשה להצטרף למכבי תל אביב. בעונת 2012/2013 תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, לצידו של הבלם קרלוס גארסיה, וזכה עם הקבוצה באליפות, השנייה שלו ברציפות. בעונה זו ערך 34 הופעות בהרכב, ושמו אף הוזכר לא פעם בתקשורת כבלם הטוב בישראל.
לקראת עונת 2013/2014 השתתף בפעם הראשונה במשחק אירופאי במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. טיבי פתח בארבעת משחקי המוקדמות מול גיור ההונגרית ופ.צ. בזל השווייצרית, אך מכבי תל אביב הודחה מול האחרונה בתוצאה כוללת של 3–4 והעפילה לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית. בהמשך העפיל עם הקבוצה לשלב 32 האחרונות בליגה האירופית, ובתום העונה זכה עמה באליפות נוספת. בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן זכה עמה בגביע המדינה ובגביע הטוטו. בעונת 2015/2016 העפיל עם מכבי תל אביב לשלב הבתים של ליגת האלופות, ובתום העונה האריך את חוזהו במועדון בשלוש שנים נוספות. בתחילת קיץ 2019 שוחרר טיבי ממכבי תל אביב, אך באוגוסט 2019 האריך טיבי את חוזהו במכבי תל אביב עד 2021.

נבחרת ישראל

טיבי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל ב-26 במאי 2012, במשחק הידידות מול נבחרת צ'כיה תחת המאמן אלי גוטמן. כחודש מאוחר יותר שותף בפעם הראשונה במשחק רשמי במשחק החוץ מול נבחרת אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, ובהמשך הקמפיין תפס מקום קבוע בהרכב הנבחרת. גם במשחקי מוקדמות יורו 2016 היה טיבי שחקן הרכב קבוע בנבחרת. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש טיבי בניצחון 1–0 על ליכטנשטיין ב-6 בספטמבר 2017, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
בית האחוזה

בית האחוזה (באנגלית: Mansion House) הוא מעונו הרשמי של הלורד ראש העיר של לונדון. המבנה גם משמש את עיריית לונדון לצרכים שונים, בין היתר עבור הנאום השנתי של שר האוצר הבריטי (Chancellor of the Exchequer), העוסק במצבה של הכלכלה הבריטית.
תוכנית לבניית מבנה רשמי שישמש לצורכי מגוריו ועבודתו של לורד ראש העיר וגם לצרכים טקסיים של העירייה תוכננה לאחר השריפה הגדולה ב-1666. מסיבות שונות הבנייה התעכבה עד 1739.
בית האחוזה נבנה בין השנים 1739 - 1752 בסגנון פלדיאני שהיה אופנתי באותם ימים. המשימה לתכנון המבנה הוטלה על המודד והאדריכל של עיריית לונדון, ג'ורג' דאנס האב.
בית האחוזה כולל שלוש קומות, הבנויות מעל מרתף. בחזית המבנה פורטיקו מרשים, הכולל שישה עמודים קורינתיים.
מארק טוויין הזכיר את המבנה בספרו ינקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור.
בית האחוזה הוא מבנה היסטורי רב חשיבות, אך הוא אינו פתוח לציבור באופן חופשי. יש אפשרות לערוך סיור מודרך במקום, בתיאום מראש בלבד.
התחתרות לעומק

התחתרות לעומק היא מונח בהידרולוגיה ובגאומורפולוגיה שבא לתאר תהליך המעמיק את הערוץ של נחל או עמק באמצעות הסרת חומרים מקרקעית הנחל או העמק.
מהירות ההתחתרות תלויה בבסיס הסחיפה של הנחל – המקום הנמוך ביותר שמתחתיו זרם מים (נחל או נהר) אינו גורם לסחיפה. גובה פני הים נחשב כבסיס הסחיפה המוחלט, אם כי לנחלים רבים יש בסיס סחיפה זמני גבוה יותר משום שהם נשפכים לתוך גוף מים אחר השוכן מעל גובה פני הים או שהם נתקלים בסלע אם עמיד בפני סחיפה. תהליך מקביל הקרוי "סחיפת גדות" מתייחס להרחבת ערוץ הנחל או העמק. כאשר הנחל זורם גבוה מעל בסיס הסחיפה התחתרותו לעומק תתרחש מהר יותר מאשר סחיפת גדות, אבל ככל שהנחל מתקרב לבסיס הסחיפה שלו, גדל קצב סחיפת הגדות. זו הסיבה מדוע נחלים באזורים הרריים נוטים להיות צרים וזרימתם מהירה, תוך יצירת עמקים בצורת V, בעוד שנחלים בשפלות נוטים להיות רחבים וזרימתם איטית, בעמקים שבהתאמה הם רחבים ושטוחים. המונח שיפוע הנהר נמדד על ידי חילוק הפרש הגובה בין ראשו של הנהר לבסיס הסחיפה שלו, באורך הנהר. ככל שהשיפוע תלול יותר, כך הנחל זורם מהר יותר.
לעיתים התרוממות טקטונית תגדיל את השיפוע במידה ניכרת כאשר הנהר מתחתר לעומק כלפי בסיס הסחיפה שלו, תהליך המכונה "התחדשות נהר". התרוממות רמת קולורדו בצירוף עם העובדה שמפרץ קליפורניה נפתח לים קבעו את פני הים כבסיס הסחיפה של נהר הקולורדו והובילו להתחתרות לעומק מהירה (במונחים גאולוגיים) שתוצאתה הגרנד קניון.