google/wiki40b huggingface dataset:
תרח

תֶּרַח הוא דמות מקראית עובדת אלילים. נולד בשנת א'תתע"ח לבריאת העולם (1883 לפנה"ס) ומת בשנת ב'פ"ג (1678 לפנה"ס), בגיל 205. בנו של נחור, הוליד בגיל 70 את אברם, שלאחר מכן נקרא אברהם, ואת הרן ונחור.
על־פי ספר בראשית, חי תרח באור כשדים, אך מאוחר יותר נדד לחרן בדרך לכנען. שם, לפי מדרש הוא שימש ככהן גדול. לפי מדרש אחר שרה, אשת אברהם, היא בתו של תרח, מאשה אחרת. על־פי מדרש נוסף, היא נכדתו.
תרח חי 205 שנה, ומת בחרן.
סיפור יציאתו של אברהם לארץ כנען החל למעשה עם יציאתו של תרח אביו. לפי המתואר בספר בראשית, פרק י"א, פסוקים ל"א-ל"ב יצא תרח לכנען בליווית אברם ואשתו ולוט נכדו. המסע לארץ כנען הופסק עם הגעתם לחרן, שם מת תרח. סיבת יציאתו של תרח למסע אינה נמסרת בתנ"ך, אך ייתכן והיא נעוצה בעימות אברם ונמרוד מלכם של הכשדים, ולכן נאלצו בני המשפחה לעזוב את ארצם. ייתכן כי עקרותה של שרה היא הסיבה ליציאתם למסע וסיבתם כלכלית גרידא. הקושי העולה מהכתוב בא לידי ביטוי בשילובו של סיפור יציאת תרח לכנען. מדוע שולב בסיפור? כמו כן אברם יוצא עם אביו לכיוון כנען ואת דרכו לארץ הוא מתחיל שוב מחרן. מדוע אם כן נכתב " לֶךְ-לְךָ מֵאַרְצְךָ וּמִמּוֹלַדְתְּךָ"?. מרדכי ברויאר מסביר את הכפילות בכך שיציאת תרח לכנען היא תיאור של מסע משפחתי ואילו הליכתו של אברם היא הליכה דתית בעקבות ציווי ה'.
אברהם בנו צווה בידי ה' לעזוב את משפחתו ולנדוד, בגיל 75 שנה. מסדר הפסוקים נראה, שנפטר אביו קודם הציווי, אך, לפי המספרים הכתובים בפסוקים, כאשר אברהם היה בן 75, תרח היה בן 145. אם כן, הוא היה עדיין חי. לכן מסביר רש"י, כי התורה מציינת את מותו בהקדמה מתוך כוונה למנוע הוצאת שם רע על אברהם, בכך שיאמרו "לא כיבד אברהם את אביו, שהניחו זקן והלך לו".
על פי הקוראן סורה 6 שמו של אביו של אברהם הוא אאזר. זהו ככל הנראה שיבוש שמו של תרח, אבי אברהם על פי התורה.
בתעודות אשוריות מתקופת שלמנאסר השלישי (המאה השמינית לפנה"ס), אוזכרה עיר בשם Til-Sha-Turahi, שתוארה כעיר ארמית, ככל הנראה באזור נהר באליך, מזרחית לחרן. יש הסוברים, כי שם העיר הוא אפונים המשקף דמות היסטורית הקשורה לתרח המוזכר במקרא.
ויולה ד'אמורה

מידע

הויולה ד'אמורה היא למעשה וריאציה מסוימת של הויולה דה גמבה, כאשר ההבדלים המשמעותיים הם בהעלאת הרגיסטר, הקטנת ממדי הכלי והוספת מיתרי תהודה. גב הכלי לרוב שטוח, ופתח תהודה נוסף נמצא על יד השחיף.
מספרם של מיתרי התהודה לרוב תואם את המספר של המיתרים הרגילים. מיתרי התהודה נמצאים מתחת למיתרים הרגילים ומטרתם לאפשר הדהוד המשלים את הצליל הגורם לאפקט מיוחד.
מקור שמו של הכלי הוא בנטייתם של בוני הויולה ד'אמורה לגלף את השבלול לצורת ראשו של קופידון, כאשר עיניו מכוסות במטפחת. (לאות "העיוורון של האהבה").
מבחינת כוונון הכלי, רק לקראת סוף המאה ה-18 הוצע כוונון סטנדרטי (מלמטה למעלה): לה, רה, לה, רה, פה#, לה ורה. עד תקופה זו היה נהוג לכוון בהתאם לדרישת היצירה ("סקודטורה" ).
בשל עוצמת הצליל והברק של משפחת כלי הקשת המודרנית, ובראשם הכינור, החלה הויולה ד'אמורה להעלם בהדרגה. עם זאת, במאה ה-20 החלה מחדש התעניינות בכלי, כאשר ויולנים נודעים כדוגמת אנרי קאסאדסי ופאול הינדמית ניגנו על הויולה ד'אמורה, וזה האחרון אף כתב יצירה לכלי זה (Kammermusik No. 6).
מצפה הימים

היסטוריה והווה

המלון, על גלגוליו השונים, פועל משלהי שנות ה-60. בשטח המלון קיים משק אורגני מלא, המכיל בוסתן, חלקות גידול חקלאיות, דיר עזים, רפת ועוד. המשק מספק למלון חלק ניכר מתצרוכת המזון הקבועה. במלון יש ספא וטיפולים שונים, בריכה חצי אולימפית, ג'קוזי, סאונה, מסעדה צמחונית, 96 חדרים בגדלים שונים, ספרייה, גלריה, חנות לממכר מוצרי המשק וחנות מזכרות. בנוסף לצד המלון פועלת מסעדת הגורמה מוסקט.
שטח המלון הוחכר לראשונה על ידי ד"ר אריך יעקב ירוסלבסקי (ירוס) (1892–1984), אשר החכיר את הקרקע מפיק"א ב-1926. רק כ-40 שנה לאחר מכן הוא התחיל לבנות את המלון, כ-12 חדרים ראשונים. ד"ר ירוסלבסקי הביא עמו את רעיון הגידולים האורגניים (אם כי בזמנו לא קראו לדבר כך) ופיתח אותו בשטח שחכר. בשנת 1982 מכר את הזכויות בשטח לבעלות פרטית שתמשיך את חזונו בנוגע לפיתוח המקום, ובשנת 1984 נפטר ד"ר ירוסלבסקי בגיל 92.
במלון מצפה הימים מסעדת שף בניצוחו של חיים טיבי. המסעדה מציעה מגוון של מנות גורמה הנשענות ברובן על הגידולים בחווה האורגנית של מלון מצפה הימים.
בפברואר 2016 נרכש המלון על ידי רשת המלונות ישרוטל.
באמצע שנת 2018 נכנס המלון לשיפוצים עד ל-1 בינואר 2020, שבמהלכו ישודרגו השטחים הציבוריים וכן יוגדלו מספר החדרים מ-97 ל-110.
זיכרונות אחרי מותי

תוכן

ספרו של יאיר לפיד, מבוסס לדבריו על הקלטות של אביו. יאיר כותב בגוף ראשון, על חיי אביו מנקודת מבט אישית, המזכירה במידה מסוימת את תוכנית הרדיו של לפיד האב "השבוע שלי" ברשת ב' ברדיו. תחילתו של הספר בתקופת מלחמת העולם השנייה בה היה ילד שרצחו את אביו, שחי חיי פחד מתמיד ועד עלייתו לארץ, והיבחרו לתפקיד שר בממשלת ישראל. הספר מתאר בהומור את חייו הדמוקרטיים בישראל, מול חיי הפחד בשעות הנוראות בעת המלחמה. 
לפיד (הבן) מתאר כיצד, כאשר הצליחו הוא (לפיד האב) ואימו לברוח מידי הגרמנים, איימו לרצוח אותם הסרבים או להסגירם... וכאשר ברחו מהסרבים, תפסו אותם ההונגרים, כאשר השתחררו בכישרון מידי ההונגרים, החלו הפצצות הקומוניסטים והיה עליהם לברוח ולהיחבא, ולאחר מכן הפציצו בעלות הברית האחרות... אולי נס, אולי מקריות כיצד הצליח לפיד לחמוק מכל מכשולי המוות. 
עוד מתואר בספר בפרטי השתלבותו בישראל, שירותו בצה"ל, ועד תחילת תפקודו כעיתונאי בעיתון ההונגרי, בתל אביב. לאחר מכן תפקידיו השונים בעיתון מעריב והקמת הירחון את (כתב עת). יחסיו הענפים בחו"ל ובין השאר היכולת לשוב לאותן ארצות שבהן פגעו בו וכמעט רצחו אותו ואת אימו, לאחר רצח אביו. כמו כן שליחויותיו לחו"ל, כתיבת ספריו, על הצלחותיו וכישלונותיו, ללא כחל ושרק, וכמובן עבודותו הענפה עם רוברט מקסוול המיליארדר ההונגרי.
הספר משולב בביקורת עצמית חדה וכמה הערות לתיקון ואף בקשת סליחה אחת או שתים, אירועים שמן הסתם התרחשו בחייו של לפיד האב, ואילו הבן יודע אותם לפרטי פרטיהם. ניתן ללמוד כיצד ניהל את רשות השידור בידיעה ברורה כי הדבר עלול להביא לו אויבים רבים. וכן מתבררים כמה אירועים אישיים עם שמות שונים ידועי שם. קטע מרכזי בספר הוא פופוליטיקה תוכנית הטלוויזיה הפופולרית בערוץ 1 שארכה כשש שנים, שמעט היו אדישים אליה בישראל.
כמו כן חייו הפרטיים והאבל הכבד שנפל על המשפחה עם מותה ללא עת של מיכל, בתו, בתאונת דרכים. גירושיהם של ילדיו מנישואיהם הראשונים ונישואיהם השניים. יש לא מעט רומנטיקה בסיפורי האהבה הראשונים, התמימים והצעירים שלו, לפני נישואיו וחייו עם אשתו הסופרת והמחזאית שולמית לפיד. כניסתו לפוליטיקה, היבחרו לחבר כנסת של מפלגת שינוי ועוד.

פוליטיקה של אב ובנו

הספר מקדיש יותר מקום ותאורים לתקופת הבחירות בהן מפלגת שינוי זכתה בפחות קולות. כלומר מדגיש את תהליך הבחירות בשנת 1999 כאשר יוסף לפיד מוביל את מפלגת שינוי לניצחון ומביא שישה חברי כנסת בכנסת ה-15, ונותן פחות מקום לניצחון הגדול של האב לפיד בכנסת ה-16, בה עמד בראש רשימה של 15 חברי כנסת. וכך אנו למדים מהי תפיסת עולמו הפוליטיות המגובשות של האב.

להלן דברי טומי לפיד לקראת הבחירות לכנסת ה-16 
אחרי דיון ארוך החלטנו להציב את הקמפיין על שלוש רגליים: המאבק בחרדים, המלחמה נגד השחיתות, ומצבו של מעמד הביניים. לבורגנות הישראלית נמאס... להיות היחידה שמשלמת מסים, היחידה שהולכת למילואים, היחידה שמקיימת את החוק, היחידה שמחזיקה את כל המדינה על כתפיה בעוד האחרים מנצלים את שתיקתה כדי להעשיר את קופתם.
סמי עדואן

סמי עדואן (נולד ב-1954) הוא פרופסור לחינוך באוניברסיטת בית לחם ומייסד יחד עם דן בר און של PRIME, המכון ישראלי-פלסטיני למחקרי שלום ומשמש כמנהלו.

אודות

עדואן נולד בכפר צוריף שליד חברון בשנת 1954 למשפחה חקלאית. בשנת 1976 סיים תואר בחינוך וסוציולוגיה מאוניברסיטת ירדן, בשנת 1978 נסע לארצות הברית שם השלים בשנת 1982 תואר במינהל חינוכי מאוניברסיטת מדינת סן פרנסיסקו. הוא היה מעוניין לחזור להמשיך לדוקטורט אולם יציאתו לארצות הברית נדחתה על ידי השב"כ עקב פעילותו הפוליטי. אולם בשנת 1984 קיבל אישור והשלים בשנת 1987 דוקטורט במינהל החינוכי מאוניברסיטת מדינת סן פרנסיסקו. הוא חזר לרשות ובין השנים 1987 ל-1993 לימד באוניברסיטת חברון. בשנת 1993 החל ללמד באוניברסיטת בית לחם במחלקה להכשרת מורים. באותה תקופה כתב ספר על לימוד האסלאם והנצרות בבתי ספר פלסטינים. בשנת 1993 היה כחצי שנה בבית כלא ישראלי על השתייכותו לארגון הפת"ח. לאחר שחרורו עבד יחד עם ד"ר רות פירר על בחינת מערכי השיעור הפלסטינים ופיתוח תוכנית לימודים משותפים לשני העמים. הוא עבד עם מכון ג'ורג' אקרט, מכון גרמני הבינלאומי לחקר ספרי לימוד, שהוקם בשנות החמישים לבנות מערכי שיעור משותפים לצרפתים, גרמנים ופולנים. 
בשנת 2007 הוענקה לו מלגת פולברייט.
בצלאל זאב שפרן

הרב בצלאל זאב שַפְרַן (שאפראן; בראשי תיבות: רַבָּ"ז; תרכ"ז, 1867 – י"ד בכסלו תר"ץ, 1929) היה רב ופוסק ברומניה.

ביוגרפיה

נולד לר' חנוך הניך שפרן, בפמורן (Pomorzany) שבגליציה. נסמך לרבנות על ידי רבי יצחק אהרן איטינגא ורבי יעקב ווידנפלד. בתרמ"ז החל לכהן ברבנות בסקולן ברומניה, ובתרמ"ט בשטפנשט. משנת תרס"ה (1905) החל לשמש כרב בבקאו, שם שימש כרב עד פטירתו, וממנה קיבל את תוארו ה"גאון מבקאו". בארבעים שנות כהונתו ברומניה, נחשב לאחד מגדולי הרבנים שבה, ורוב הרבנים האורתודוקסיים במדינה זו הוסמכו על ידו. ענה לתשובות הלכתיות רבות שהופנו אליו מרחבי המדינה ומחוצה לה.
היה ממייסדי אגודת הרבנים ברומניה. אהד את הציונות בכלל ואת הציונות הדתית בפרט. נלחם בהתבוללות ובעזיבת הדת של הדור הצעיר. 
תשובותיו נאספו בכרכי "שו"ת הרב"ז" בשלשה כרכים. הכרך הראשון יצא בוורשה בשנת תר"ץ, מיד לאחר פטירתו. שני כרכים נוספים יצאו לאור על ידי בניו בישראל. בתשובותיו ענה לשאלות הלכתיות רבות שהופנו אליו מרחבי המדינה ומחוצה לה. עסק רבות גם בהתרת עגונות שבעליהן נעדרו עקב מלחמת העולם הראשונה.

הנצחתו

בי"ד בכסלו ה'תשע"ז יום השנה ה-87 לפטירתו, נקרא על שמו רחוב הרב שפרן בירושלים.
האסלאם השחור

האסלאם השחור הוא כינוי למגוון של תנועת מחאה כנגד האפליה ששררה בארצות הברית ביחס לאפרו אמריקנים. התנועה הראשונה המזוהה עם השם, קמה ב-1930 בדטרויט, בין השאר על רקע השפל הכלכלי הגדול ששרר בארצות הברית באותה עת והאפליה הגזעית. מטרתה הסופית של התנועה הייתה הקמת מדינה שחורה נפרדת על אדמת ארצות הברית. השאיפה להתנתק מהתרבות של הלבנים הביאה לאימוץ הערבית כשפה הרשמית של מאמיני התנועה ותומכיה. התנועה פעלה, מאותה מטרה, להגברת ההפרדה הגזעית, בין היתר באמצעות איסור נישואי תערובת וצמצום פעילויות משותפות למינימום האפשרי. בשנת 1938 רכשה קבוצה של מוסלמים ממוצא אפריקני חלקת אדמה שזכתה לכינוי, "הגבעה הערבית" במטרה להפוך אותה כמקום עיקרי בארצות הברית לאכיפת חוקי השריעה. הקבוצה מינתה מטעמה מושל אשר היה אמור לפקח ולהשגיח על הקהילה המוסלמית. הקבוצה שאפה גם לקבץ את המוסלמים האפריקאנים מכל ארצות הברית כאשר הכריזה על החובה הדתית להגר לאותו שטח כדי לעודד את המוסלמים להצטרף לקהילה החדשה התומכים בתנועה נמנו בדרך כלל על המעמד הנמוך ביותר בקרב האפרו אמריקנים, אלו שנואשו מכל תקווה למצוא את מקומם בקרב החברה הלבנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, עת עבר המשק האמריקני לפסים של צמיחה ושגשוג, נחלש מאוד כוחה של התנועה. זאת גם בשל האפשרויות התעסוקתיות הרבות שנוצרו לאפרו אמריקנים ברחבי המדינה, מה שהפחית את האטרקטיביות של האסטרטגיה המתבדלת שהציעה התנועה.
וילהלם גליזה

קורות חייו

וילהלם גליזה נולד בשנת 1915 בעיירה גולדברג בשלזיה, סמוך לעיר לגניצה, אז חלק מגרמניה ומאז 1945 חלק מפולין (נקראת כיום זלוטורייה). אביו שנקרא גם כן וילהלם היה שופט מחוזי. מגיל צעיר התעניין גליזה באסטרונומיה וכבר בזמן לימודיו בבית הספר החל לבצע תצפיות בכוכבים. בשנת 1933 החל ללמוד אסטרונומיה, מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ברסלאו ולאחר מכן באוניברסיטת ברלין. לאחר לימודיו החל לעבוד במכון לחישובים אסטרונומיים ששכן בדאהלם ועבר לאחר מלחמת העולם השנייה להיידלברג. בזמן המלחמה הוא גויס לשירות צבאי כמומחה לבליסטיקה ונשלח בשנת 1942 לחזית המזרחית, שם שירת עד לפברואר 1945 אז נפל בשבי הרוסי מצפון לפוזנן. גם בזמן שירותו ובתקופת השבי הוא המשיך לצפות בכוכבים, אך ללא כל ציוד עזר, עד לשחרורו בספטמבר 1949.
גליזה חזר לעבודתו במכון לחישובים אסטרונומיים במקומו החדש בהיידלברג ושם עבד עד למותו בשנת 1993, 13 שנים לאחר פרישתו הרשמית לגמלאות. החל משנת 1951, בעידודו של האסטרונום ההולנדי פטר ון קאמפ, החל גליזה בחקר הכוכבים הקרובים למערכת השמש, תחום בו עסק לאורך רוב שנותיו במכון, וב-1957 פרסם את הגרסה הראשונה של קטלוג גליזה לכוכבים קרובים.

עבודתו

בשנות עבודתו במכון עסק גליזה בזיהוי הכוכבים הקרובים למערכת השמש ובקיטלוגם ופרסם בשנים 1957 ו-1969 את שתי הגרסאות הראשונות של קטלוג גליזה. כמו כן היה מעורב ביצירת גרסאות 4 ו-5 של קטלוג הכוכבים היסודיים שכולל את המיקום המדויק של כוכבים נבחרים, שמשמשים לחישוב המיקום של שאר כוכבי השמים. החל משנות ה-70 של המאה ה-20 הוא עבד בשיתוף עם הרטמוט יארייס ואיתו פרסם עדכון של קטלוג גליזה בשנת 1979 ואת המהדורה השלישית של הקטלוג בשנת 1991. כוכבים רבים שמופיעים בקטלוגים שפרסם נקראים בפרסומים מדעיים ופופולרים בציון שקיבלו בקטלוג (למשל גליזה 581 או גליזה 229). כמו כן גליזה הונצח בשמו של האסטרואיד 1823 גליזה שהתגלה בשנת 1951.
מרכז קופת חולים

מרכז קופת חולים, שהוא כיום "בית המרכז לקבלה", הוא מבנה ייחודי מבין מבני הסגנון הבינלאומי שנבנו בתל אביב. המבנה, המצוי ברחוב בילינסון 8, פינת רחוב בן עמי 14, תוכנן בשנת 1937 על ידי האדריכל יוסף נויפלד עבור קופת חולים כללית. מבנה זה, בדומה למבני כיכר דיזנגוף (בהם מבנה קולנוע אסתר), הוא מבנה ציבורי שנבנה בסגנון הבינלאומי.
מבנה זה ייחודי בכך שברחבי העולם מרבית מבני הסגנון הבינלאומי נבנו עבור אנשים פרטיים כבתי מגורים, או כמבני ציבור בבעלות פרטית (בתי קולנוע כגון קולנוע אסתר). מבנה בסגנון זה המיועד עבור גוף ציבורי הוא נדיר ביותר. גם בארץ מרבית המבנים בסגנון זה נבנו עבור אנשים פרטיים (90% מהמבנים).
המבנה בנוי בצורה קמורה, המהווה השלמה ניגודית למבני כיכר דיזנגוף הקעורים. בחלקו העליון משמש מוטיב ה"ספינה" האופייני לאדריכלות הסגנון הבינלאומי.
קומתו הראשונה של המבנה יועדה לאחסון תרופות עבור קופת החולים, והקומה העליונה, הבולטת מקו הבניין של הקומה הראשונה, נועדה להנהלת הקופה.
המבנה הוא חלק ממבני העיר הלבנה שהוכרו כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו וכיום הוא מארח פעילויות שונות בהן קורסים וכנסים בנושא הקבלה.
חגי קדושים נוצרים

לוח חגי הקדושים הנוצרים הוא שיטה מסורתית נוצרית לחלוקתה של השנה הליטורגית לימי חג, על ידי שיוכו של כל יום בשנה לקדוש נוצרי או למספר קדושים ("קדוש היום" או "יום הקדוש", אנגלית Saint's day, איטלקית Santo del giorno). מקורה של השיטה בימיה המוקדמים של הנצרות עת נהוג היה להנציח קדושים מעונים ביום מותם. כשגדל מספרם של הקדושים לקראת תחילת ימי הביניים, צוין קדוש אחד לפחות בכל יום בשנה. במסורות מסוימות שונה יומם של קדושים מסוימים וחלקם הושמטו לחלוטין מלוח החגים. לוח חגי הקדושים משתנה מכנסייה לכנסייה ועשוי לכלול שינויים גם על בסיס מקומי. יש קדושים שלהם משויכים יומיים או יותר בשנה הליטורגית. לוח השנה של חגי הקדושים הנוצרים שולב בחגים הנוצריים הנייחים והניידים העיקריים, ובשל תנועתם של החגים הניידים קורה כי ימי חג של קדושים נוצרים חלים בימי חג עיקריים שונים בשנים שונות. יש הממשיכים ונוהגים לפי המסורת העתיקה של ציון יום בשנה לפי הקדוש שזהו יום חגו.
בכנסייה האורתודוקסית ובכנסיות קתוליות מסוימות, מקובל לעיתים לבחור את שמו של ילד בהתאם לקדוש שיומו מצוין ביום לידתו, הטבלתו או חתימתו. במקרים אחרים מציינים נוצרים מאמינים את יומו של הקדוש שאת שמו הם נושאים באופן מיוחד, ולעיתים אף במקום יום הולדתם.
קווין בורלה

הישגים ספורטיביים

הישגו המשמעותי הראשון של בורלה בקנה מידה לאומי היה כשהיה בן 18, כשניצח באליפות בלגיה באולמות סגורים שנערכה בגנט ב-2006. 
בשנת 2008 היה שותף לכמה הישגים מרשימים של נבחרת השליחים הבלגית ל-400X4 מטרים. הנבחרת, שכללה בתחילה אותו, את אחיו, את סדריק ואן ברנטגם ואת קריסטוף ביינס, שיפרה את השיא הבלגי בן 27 השנים בלמעלה משנייה, והעמידה אותו על 3:02.51 דקות. עם זאת, תוצאה זו הייתה חלשה במאית השנייה מהתוצאה הדרושה לשם השתתפות באולימפיאדת בייג'ינג (2008). ביינס הוחלף בנילס דוארינק, ובתחרות נוספת בה השתתפו, שיפרו את השיא פעם נוספת, ל-3:02.13 דקות, מה שהבטיח את השתתפותם במשחקים בבייג'ינג.
באולימפיאדה עצמה המשיכה רביעיית השליחים הבלגית לשבור את השיא הלאומי. לשלב הגמר עלתה במקום השישי, בתוצאה 3:00.67 דקות, ובגמר עצמו סיימה במקום החמישי, בתוצאה 2:59.37 דקות. בורלה התחרה גם בריצת 400 מטר ליחידים. הוא העפיל לשלב חצי הגמר, בו קבע שיא בלגי חדש (44.88 שניות), סיים שלישי במקצה שלו, והיה רחוק 6 מאיות השנייה מהעפלה לשלב הגמר.
לאחר האולימפיאדה עברו האחים בורלה לארצות הברית, והחלו להתאמן באוניברסיטת מדינת פלורידה שבטלהאסי. באליפות ה-NCAA סיים קווין במקום הרביעי בריצת 400 מטר, בעוד שז'ונתן סיים במקום הראשון תוך שהוא שובר את שיאו הלאומי של קווין, ומעמיד אותו על 44.78 שניות. השניים היו שותפים לזכייתה של נבחרת השליחים של אוניברסיטת מדינת פלורידה במדליית הזהב במירוץ השליחים.
באליפות העולם שנערכה בברלין ב-2009 לא הצליח לשחזר את התוצאות שהשיג. הוא העפיל לשלב חצי הגמר, וסיים במקום ה-12. נבחרת השליחים הבלגית (ממנה נעדר ז'ונתן עקב פציעה), סיימה במקום הרביעי. מיד לאחר האליפות סבל בורלה משבר מאמץ בעצמות שורש הרגל, אותה פציעה ממש ממנה סבל אחיו שבועות ספורים קודם לכן.  
בראשית 2010 התאוששו האחים מפציעותיהם וחזרו לכושר. באליפות העולם באולם שנערכה בדוחה אותה שנה, השתתפו רק במירוץ השליחים. הם היו שותפים לזכייתה של הנבחרת הבלגית במדליית הכסף, שגם קבעה שיא לאומי חדש באולמות - 3:06.94 דקות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה אותה שנה, רשם בורלה את הישג השיא שלו, כשניצח וזכה במדליית הזהב בריצת 400 מטר. בכך היה לאתלט הבלגי השלישי בהיסטוריה שמוכתר כאלוף אירופה, ולראשון מאז ניצח קארל ליסמונט בריצת המרתון ב-1971. אחיו ז'ונתן, שבחצי הגמר קבע שיא בלגי נוסף (44.71 שניות), נחלש בגמר וסיים במקום השביעי. נבחרת השליחים בה היו חברים השניים זכתה במדליית ארד.
במהלך 2011 שיפר בורלה את שיאו האישי בריצת 400 מטר, והעמידו על 44.74 שניות. באליפות העולם שנערכה בטגו באותה שנה זכה במדליית הארד. אחיו סיים במקום החמישי. נבחרת השליחים בה היו חברים סיימה במקום החמישי. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום החמישי, בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.81 שניות, שתי מאיות השנייה מהר יותר מאחיו ז'ונתן שסיים שישי ובמקום שישי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:01.83 דקות.
ועדת ביקורת

ועדת ביקורת היא מוסד של ביקורת פנימית הקיים בתאגידים מסוגים שונים, דוגמת חברות, עמותות, מלכ"רים ורשויות מקומיות. ועדת ביקורת מבקרת ומפקחת על פעילותם של כל המוסדות והאורגנים האחרים בתאגיד. בין היתר, הוועדה בודקת את התנהלותו הכספית של התאגיד, את יעילותן וסבירותן של ההחלטות המתקבלות בו, את עמידתו בדרישות החוקים הרלוונטיים והאם התאגיד פועל בהתאם למטרותיו ולתקנון הפנימי שלו. ועדת ביקורת אינה גוף בעל סמכויות ביצועיות, ותפקידיה הם לבדוק, לחקור ולהגיש את מסקנותיה ואת המלצותיה, בעל פה או בכתב, לגורמים הרלוונטיים בתאגיד. לעיתים פועל לצד הוועדה או במקביל לה גם מבקר פנימי מקצועי. חברי ועדת ביקורת אינם מקבלים שכר על פעילותם בוועדה, אולם במקרים מסוימים הם זכאים לקבל גמול על השתתפות בישיבות והחזר הוצאות.

ועדת ביקורת בעמותה

חוק העמותות, התש"ם-1980, קובע שלכל עמותה חייבת להיות ועדת ביקורת. עם זאת, האספה הכללית של העמותה רשאית להחליט כי במקום ועדת ביקורת ימונה רואה חשבון או גוף מבקר שאושר על ידי רשם העמותות. חברי ועדת ביקורת נבחרים על ידי האספה הכללית, מבין חברי העמותה. חברי ועד העמותה או מי שנותנים לעמותה שירותים בשכר פסולים מלכהן בוועדה. כמו כן פסולים מלכהן בוועדת הביקורת קרובי משפחה של חברי ועד או עובדי העמותה וכן חל איסור על קרבת משפחה בין חברי ועדת הביקורת לבין עצמם כך שיהוו מחצית או יותר מחברי הוועדה, זאת על פי כללי ניהול תקין של רשם העמותות. תפקידי ועדת ביקורת בעמותה מוגדרים בחוק, והם: לבדוק את תקינות פעולות העמותה ומוסדותיה, לרבות התאמת פעולות העמותה למטרותיה; לבדוק את השגת יעדי העמותה ביעילות ובחיסכון; לעקוב אחר ביצוע החלטות האספה הכללית והוועד; להציע לוועד דרכים לתיקון ליקויים בניהול העמותה; לבדוק את ענייניה הכספיים של העמותה, את פנקסי החשבונות שלה ואת תשלומי השכר בה, לרבות ייעוד כספי העמותה לקידום מטרותיה; לבדוק כל נושא אחר הקשור לפעילותה של העמותה; להביא לפני הוועד והאסיפה הכללית את מסקנותיה. כמו כן, על פי החוק, ועדת ביקורת מקבלת לידיה את הדו"חות הכספיים השנתיים של העמותה, ועליה להמליץ בפני האספה הכללית האם לאשרם אם לאו.

ועדת ביקורת ברשות מקומית

על פי פקודת העיריות, בכל עירייה חייבת מועצת העיר למנות מבין חבריה ועדה לענייני ביקורת, שתפקידה לדון בדו"חות של מבקר המדינה ושל נציב תלונות הציבור על הביקורת בעירייה, בדו"חות של משרד הפנים על העירייה ובכל דו"ח של מבקר העירייה, ולעקוב אחרי תיקון הליקויים שהעלתה הביקורת. על הוועדה להגיש למועצת העיר את מסקנותיה ואת המלצותיה. מספר חברי הוועדה לא יעלה על שבעה, כאשר על הרכב הוועדה להיות תואם, ככל הניתן, להרכב הסיעות במועצה. על יושב ראש הוועדה להיות, ככל הניתן, מהאופוזיציה. ראש העירייה, סגניו וחברי ועדת ההנהלה של מועצת העיר אינם רשאים להיות חברים בוועדה לענייני ביקורת.
אליפות ישראל במרוצי שדה

היסטוריה

אליפות ישראל הראשונה נערכה בשנת 1962 במקווה ישראל. הגברים רצו למרחק של 7 קילומטרים, והנשים רצו 880 מטרים. שנתיים לאחר מכן, האליפות עברה לפארק הלאומי ברמת גן, וכעבור שנה עברה התחרות להדסים. בשנת 1966 התחרות נערכה במעגן מיכאל, וכעבור שנה חזרה להתקיים בהדסים. בשנת 1970 שונה מרחקי הריצה ל-11 ק"מ בתחרות הגברים ול-4 ק"מ בתחרות הנשים. עד שנת 1997 התחרות נערכה במקומות שונים כגון: גבעת חיים, פארק הירקון, פארק השרון, רמת השרון, געש, חולון, ובית שאן, ובשנה זו התחרות החלה להיערך באופן קבוע בפארק הירקון. משנת 2000 עד שנת 2008 נערכו לגברים שתי תחרויות, אחת של ריצה קצרה והשנייה של ריצה ארוכה. נכון לשנת 2019 הנשים והגברים מזנקים באותו הזמן, ורצים מרחק ריצה זהה.
נמל התעופה מרסיי-פרובאנס

הנמל

נמל התעופה שוכן בסמוך לעיר מריניאן (Marignane),‏ 27 קילומטרים מצפון-מערב למרסיי ובמרחק דומה מן העיר אקס-אן-פרובאנס. הוא ממוקם על חופו המזרחי של אגם Berre ‏(Etang de Berre) ואחד משני מסלוליו בנוי בחלקו על גבי סוללה שנבנתה על מימי האגם.
בנמל התעופה, שמיתג עצמו תחת האותיות mp, שני טרמינלים הממוקמים מצפון למסלולים. בטרמינל הראשי (mp1)‏ 19 גשרי עלייה למטוסים. השני (mp2), הפועל ללא גשרי עלייה למטוסים, משמש לטיסות Low Cost בלבד. 
בשנת 2009 פעלו מנמל התעופה 35 חברות תעופה, מהן 6 חברות Low Cost. הן הפעילו טיסות אל 78 יעדים ב-27 מדינות – טיסות פנים בצרפת וטיסות למערב אירופה, לצפון אפריקה ולמדינות הים התיכון וכן לקנדה. באותה שנה עברו בנמל 7.29 מיליון נוסעים וכ-49 אלף טונות מטען ב-122,664 תנועות מטוסים.
נמל התעופה משמש גם כבסיס המרכזי של שירותי התעופה לכיבוי אש של משרד הפנים הצרפתי. 
הנמל מנוהל (מאז 1934) על ידי לשכת המסחר והתעשייה מרסיי-פרובאנס, שלה זיכיון לניהול הנמל עד 2017.

היסטוריה

נמל התעופה החל לפעול בשנת 1922. בשנות השלושים פעל מהנמל (שנקרא אז נמל התעופה מריניאן) שירות טיסות של מטוסי-ים, כולל טיסות של חברת פאן אמריקן. ב-1944 נהרס הנמל על ידי הצבא הגרמני.
ב-1961 נבנה בנמל הטרמינל העיקרי, וב-1996 עבר הנמל מודרניזציה. בתחילת שנות ה-2000 חל מיתון בפעילות נמל התעופה, בין השאר עקב פתיחתו ב-2001 של קו רכבות מהירות בין מרסיי לפריז, שקיצר את זמן הנסיעה ביניהן לשלוש שעות. בשנת 2006 נפתח טרמינל 2 בחלקו המערבי של הנמל במטרה למשוך לנמל תנועה של טיסות זולות.

טיסות לישראל וממנה

אל על מפעילה 3 טיסות שבועיות מהנמל לתל אביב.
בפברואר 2019 פורסם שריינאייר תפעיל 3 טיסות שבועיות בין הנמל לתל אביב החל מ-29 באוקטובר 2019.
צבאות הייחוד והג'יהאד בפלסטין

צבאות הייחוד והג'יהאד בפלסטין (בערבית: جحافل التوحيد والجهاد في فلسطين, בתרגום חופשי, "צבאות האמונה באל יחיד ומלחמת הקודש בפלסטין") הוא ארגון טרור ג'יהאדיסטי אסלאמיסטי פלסטיני סלפי שבסיסו ברצועת עזה. הארגון משייך עצמו לאידאולוגיה של אל-קאעידה. 
ההודעה על הקמת הארגון התפרסמה ב-6 בנובמבר 2008 במנשר המצהיר על נאמנות לאל-קאעידה, לאחר שלטענתם קיבלו מקימי הארגון מסר מאוסמה בין לאדן ואיימן א-זוואהירי. הארגון אחראי לניסיונות שיגור רקטות לשטחי אוכלוסייה אזרחית בישראל. באפריל 2011 התפרסם הארגון, כאשר פעיליו חטפו ורצחו ברצועת עזה את ויטוריו אריגוני, פעיל פוליטי איטלקי פרו-פלסטיני, כדי ללחוץ על חמאס לשחרר מהכלא את מנהיגם אבו וליד אל-מקדסי. באוגוסט 2012 שחרר החמאס מהכלא את אל-מקדסי.
באוגוסט 2012, לאחר שחרור אבו וליד אל-מקדסי מכלא החמאס, הרג צה"ל שני טרוריסטים מהארגון ברצועת עזה, בעקבות מידע שתכננו פיגוע טרור בחצי האי סיני. זמן מה לאחר מכן, ביצעו פעילי הארגון מתקפת טרור משולבת, במהלכה הרגו כ-15 חיילים ושוטרים מצרים בקרבת הגבול עם  ישראל, השתלטו על עמדת המשטרה המצרית באזור מעבר כרם שלום, ולקחו עמם שני כלי רכב צבאיים משוריינים בניסיון לחדור לישראל. אחד מהמשוריינים, שהיה כנראה ממולכד, התפוצץ במעבר הגבול, והשני הצליח לחדור לישראל תוך חילופי אש עם כוח צה"ל, והושמד על ידי טיל ששוגר ממסוק קרב וירי טנקים.
יחסי ג'מייקה–קנדה

סקירה כללית

שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון מדינות אמריקה ובחבר העמים הבריטי.
ב-20 באפריל 2009, ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר היה לראשון מראשי ממשלת קנדה שפנה לפרלמנט של ג'מייקה.
בקנדה חיים כ-231,000 אנשים ממוצא ג'מייקני. ג'מייקנים-קנדים רבים חוגגים את יום העצמאות של האי שלהם באמצעות פסטיבלים בערים מרכזיות בקנדה. המוכר שבאלה הוא פסטיבל הקריבנה. פסטיבל קריבנה מתרחש בטורונטו שבאונטריו מדי אוגוסט ומושך יותר ממיליון מבקרים לאזור, רבים מהם טסים אליו כל הדרך מג'מייקה.
בין קנדה לממשלת ג'מייקה ישנו הסכם שמטרתו לאפשר לכוחות הקנדיים לפרוס כוחות עבור סיוע הומניטרי והגנה נגד פעולות טרור.
לוצו

לוצו (מלטזית: Luzzu, רבים לוצי - Luzzi או לוצייט - luzzijiet) היא סירת דיג מלטזית מסורתית, ששורשיה מיוחסים בדרך כלל לפיניקים. 
הלוצו עשויה מעץ, וצבועה בגוונים חזקים של אדום, חום, ירוק, צהוב וכחול. דוגמת הצבעים עוברת מדור לדור במשפחה. בחרטומה ציור או תבליט של זוג עיניים, המיוחסות פעמים רבות בטעות לעיניו של האל המצרי רע. למעשה העיניים הן שריד לנוהג פיניקי קדום, והן משמשות כסגולה נגד עין הרע. לעיתים אף תולים הדייגים בסירה ענפי דקל שבורכו ביום ראשון של הדקלים. לעיטורי הסירה נוספים פעמים רבות גם מוטיבים מעולם הצומח. 
בסיסו של הלוצו שטוח ומחודד בשני קצותיו, אך קיימות סירות שבסיסן האחורי רבוע, ואלה מכונות קייק (Kajjik).  בעבר הונע הלוצו בעזרת מפרשים, אך כיום הוא בדרך כלל ממונע במנוע דיזל. הלוצו משמש לעיתים גם כסירת נוסעים, והוא הופיע על מטבעות של שתי לירות מלטזיות בין השנים 1979-1989.
קמתי באשמורת

תוכן ומבנה הפיוט

הפיוט מתאר את הדובר שקם מוקדם בבוקר לסליחות, להתוודות על עוונותיו, והוא מבקש את רחמי האל, בתוך החסדים שיביא לכל עם ישראל. 
האותיות הראשונות בכל תיבה בבית השני של הפיוט יוצרות אקרוסטיכון "משה", כשם המחבר. 
בכל משפט יש תקבולת משלימה. ברוב התיבות 3 מילים. הפיוט מחורז בחריזות המקשטות את השיר.
הפזמון החוזר (רפרן) בפיוט הוא הפסוק "אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵיתֶךָ עוֹד יְהַלְלוּךָ סֶּלָה", מספר תהלים, פרק פ"ד, פסוק ה'.