google/wiki40b huggingface dataset:
יעל בדש

יעל בדש (נולדה ב-1 בדצמבר 1979) היא זמרת ושחקנית ישראלית.

ביוגרפיה

יעל בדש נולדה וגדלה בפתח תקווה. בילדותה החלה ללמוד מוזיקה וניגנה בפסנתר בקונסרבטוריון העירוני. בצה"ל שירתה בלהקה הצבאית של מפח"ש (מפקדת חילות השדה).

קריירה מוזיקלית

בשנת 2000 הופיעה כזמרת ליווי של להקת פינג פונג כחלק מהמשלחת הישראלית הרשמית לאירוויזיון, עם השיר "שמייח".
בשנת 2002 הופיעה בפסטיבל "ג'אז בים האדום" כחלק מההרכב "פאנקאפלה" (Funkapella), שם פגשה את המלחין היוגוסלבי גוראן ברגוביץ', ששמע את בדש והזמין אותה להופיע איתו באירופה.
בשנים 2003 - 2008 הופיעה כסולנית לצידו של ברגוביץ' בסדרת קונצרטים מיוחדת ברחבי אירופה בשם "My Heart has become Tolerant". במופע שילב ברגוביץ' שלוש סולניות משלוש הדתות (יהדות, נצרות ואסלאם): הזמרת הצרפתייה-תוניסאית אמינה אנאבי (Amina Annabi), הזמרת המקדונית ואסקה יאנקובסקה (המבצעת המקורית של השיר Ederlezi מתוך הסרט "שעת הצוענים") ויעל בדש, יחד עם "תזמורת החתונות והלוויות" שלו, הרכב נגנים ממרוקו והמקהלה האורתודוקסית של מוסקבה.
בשנת 2005 זכתה במקום הראשון ב"פסטילאדינו" - תחרות בינלאומית לזמר מקורי בלאדינו, כשביצעה את השיר "La Lingua de Kaza" (בעברית: שפת הבית), מילים ולחן: זיוה עטר.
בשנת 2006 החלה לעבוד עם גוראן ברגוביץ' על אלבום בעברית, אותו ברגוביץ' הפיק והלחין. האלבום הוקלט בבלגרד, טורקיה ותל אביב ועתיד לצאת לאור.
ב-2011 זכתה שוב במקום הראשון באירוע העשור לפסטיבל "פסטילאדינו", בו התחרו כל השירים הזוכים מאותו עשור. השיר שביצעה "La Lingua de Kaza" נבחר לשיר העשור של הפסטיבל.
ב 2012 הקימה יחד עם המוזיקאים תומר מוקד, יוני דרור, ישי אפטרמן ואדם בן עזרא את BALADINO –
הרכב פולק ים תיכוני היוצר ומגיש גרסאות חדשות לשירים מסורתיים בשפת הלאדינו. עם BALADINO
הוציאה ב-2013 את האלבום Dos Amantes אשר זכה לשבחים רבים ומאז ממשיכה להופיע כסולנית
ברחבי העולם.

קריירת משחק

שיחקה בסדרה "החברים של נאור", במחזמר "צלילי המוסיקה", בהצגה "רחוב טוב" בתיאטרון אנסמבל הרצליה ובסדרת הילדים "א-בה-גא-ד!" בערוץ הופ.
גילמה את דמותה של מריה מגדלנה בסדרה Terra X בערוץ הטלוויזיה הגרמני ZDF.
בשנת 2008 הצטרפה לתיאטרון הקאמרי בו שיחקה עד שנת 2013 במחזמר "כנר על הגג", בהצגות "סלאח שבתי”, "זהר" ובמופעי מחווה רבים שהעלה התיאטרון לגדולי היוצרים בתרבות הישראלית.

השכלה וחיים אישיים

סיימה לימודי תואר ראשון במסלול משחק של אוניברסיטת תל אביב בחוג לאמנות התיאטרון. כיום בת זוגו של המוזיקאי תומר מוקד ומחלקת את זמנה ועשייתה האמנותית בין תל אביב וברלין.
על כלבים וגנבים 2: הרפתקאות פאטץ' בלונדון

עלילה

פאטש הוא גור כלבים קטן של פונגו ופרדיטה. הוא חולם להיות "כלב-פלא" אמיתי וייחודי יחסית לאחיו, כמו "חץ מקשת", כוכב הטלוויזיה האהוב עליו.
קרואלה דה-ויל חוטפת את אחיו הגורים. פונגו ופרדיטה מתקשים להחזיר אותם. פאטש וחץ מקשת מתגייסים לסייע, במיוחד לאחר שקרואלה לוכדת גם את פונגו ופרדיטה בכלובים.
בסופו של דבר נאבק פאטש בקרואלה דה-ויל לצד חץ מקשת, והם מצילים את משפחת הכלבים של פאטש. בזכות מעשה זה הוא זוכה להערכה מבני משפחתו כ"כלב-פלא".
פר"ח

פר"ח (ראשי תיבות של "פרויקט חונכות"), היא תוכנית לאומית להשפעה חברתית במסגרתה פועלים סטודנטים מכל רחבי ישראל בחונכויות לילדים הזקוקים לעזרה חברתית רגשית ולימודית, בתמורה למלגה. החונכים מעניקים לילדים תשומת לב אישית ודגם חיובי לחיקוי ובכך מסייעים לילדים לממש את הפוטנציאל הגלום בהם, לפתח הערכה עצמית חיובית ולשגשג. 
בפר"ח פעילים פרויקטים רבים ומגוונים של חונכות, ביניהם פרויקטים של חונכות אישית ושל חונכות קבוצתית במגוון תחומים ובמגוון גילאים, החל מתלמידי בית ספר יסודי ועד לסטודנטים.
בשנת 2016 פעלו בפר"ח כ-22,000 סטודנטים. למעלה מ-50,000 תלמידים קיבלו סיוע במסגרת פעילות פר"ח בשנה זו. בסך הכל השתתפו בפרויקט מאז הקמתו כמיליון ילדים וסטודנטים.]
הפרויקט הוקם ב-1974 ותחילתו ברעיון של רוני עטר, אז דוקטורנט למתמטיקה במכון ויצמן למדע, אשר רתם לנושא את פרופ' חיים הררי, מסגל המכון. השניים גייסו קבוצה של מדענים וסטודנטים במכון, ואלה העניקו שירותי חניכה לתלמידי בית ספר באזור רחובות. ב-1975 העמיד משרד החינוך בראשותו של אהרון ידלין תקציב למאות מלגות לסטודנטים במסגרת הפרויקט, וקבוצה ראשונה של 100 סטודנטים מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית החלה בחניכה באזור יבנה ורחובות. לאחר מינויו של הררי ב-1979 ליו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב האוניברסיטאות הוא פעל לצירוף כלל המוסדות האקדמאיים לתוכנית, ב-1982 המליצה ועדת קצב לבחינת שכר הלימוד כי החונכים בפר"ח יקבלו מלגה בגובה מחצית משכר הלימוד.
הפרויקט זכה בפרס ישראל לשנת תשס"ח על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. 
מנימוקי השופטים:
"פר"ח פרויקט החונכות הפך במרוצת שלושים וארבע שנותיו למפעל גדול וייחודי מסוגו, המשפיע על חייהם של למעלה ממיליון ישראלים (ילדים וחונכים). פר"ח יזם וטבע את העיקרון שמקבלי מלגות מהציבור חייבים בהענקת תמורה לקהילה. פר"ח מצטיין במקצועיות, בחסכנות ניהולית ובמוטיבציה גבוהה לתרום למען החברה בישראל".
שמואל גודר

תחילת דרכו ושירותו בצבא האדום

גודר נולד בכפר מיקשביץ' שליד ברסט-ליטובסק בבלארוס של היום בשם שמואל גורודצקי. בצעירותו היה פעיל בתנועת "החלוץ" והיה חבר בהכשרת "בורוכוב". ב-1937 נעצר על ידי שלטונות פולין בהאשמה של פעילות קומוניסטית וישב שנתיים בכלא. לאחר שחרורו מהכלא נכבש אזור הולדתו על ידי ברית המועצות כחלק מהסכם ריבנטרופ-מולוטוב. גודר גויס לצבא האדום ושירת בחיל התותחנים הסובייטי. לחם בחזית פינלנד במלחמת החורף. במלחמת העולם השנייה לחם בעת המצור על לנינגרד. בתפקידו האחרון היה עוזר ראש מטה של רגימנט מרגמות. בשנת 1944 עבר לשרת בצבא הפולני שאורגן בברית המועצות ומונה לתפקיד סגן ראש מטה של חטיבת תותחי הוביצר ה-3. בשורות הצבא הפולני השתתף בשחרור ורשה ובכיבוש ברלין. את המלחמה סיים בדרגת מאיוֹר, וזכה ל-22 עיטורים ומדליות סובייטיים ופולנים, בהם עיטור לנין, העיטור הגבוה ביותר ו3 עיטורי המלחמה הפטריוטית הגדולה. לאחר המלחמה כיהן כראש מטה האחראי על מחוז בשטחים הגרמניים הכבושים. הוא סייע לתנועת הבריחה ולאנשי ההגנה באירופה.

בשירות צה"ל

ב-1947 עלה לארץ ישראל והתבקש להקים את הגדוד הראשון של מרגמות כבדות. במלחמת העצמאות נשלח לפקד על כוחות התותחנים בחזית הצפון ובין השאר הדף את ניסיון הפלישה הסורי לאיילת השחר תוך שימוש בתותחי נפוליאונצ'יק. בתום המלחמה הועבר לפקד על יחידת תותחנים בפיקוד המרכז. ב-1950 סיים קורס מפקדי גדודים, ובסוף אותה שנה מונה למפקד חטיבה 7, הוא כיהן בתפקיד עד 1954. בתקופת כהונתו כמפקד החטיבה הגדיל את מצבת הטנקים שלה שכמעט ולא הייתה קיימת בעת כניסתו לתפקיד, והוביל אותה במבצע יגב באוקטובר 1951, פעולת תגמול במהלכה פוצצו בתים ומפעלים ברצועת עזה. בסיום תפקידו יצא להשתלמות שריון בצרפת. לאחר שובו מונה לסגן מפקד גייסות השריון ולמפקד חטיבת עודד.

מלחמת סיני

במלחמת סיני פיקד גודר על חטיבת חי"ר במילואים, חטיבה 10. ב-30 באוקטובר, נצטוותה החטיבה לתקוף את המתחם המצרי המבוצר באום כתף. דיין נכנס לעימות עם גודר ומפקדת החטיבה, שטענו כי אינם מסוגלים לכבוש בלילה את המוצבים המצריים הממוקשים וערוכים להגנה, זאת בשל גילם המבוגר, עייפותם, וחוסר אימונם של הלוחמים, בעיות אספקה ותחזוקת ציוד ועוד. אף על פי כן נתן דיין פקודה לכבוש את המתחם בהקדם האפשרי. התקפת החטיבה על אום כתף נחלה כישלון חרוץ. ביום למחרת, ה-31 באוקטובר ערכו הרמטכ"ל משה דיין ואלוף פיקוד הדרום אסף שמחוני סיור בגזרת החטיבה ובחנו את הכנותיה לקראת המתקפה. על פי התרשמותם, לא נערכה החטיבה כראוי והגדודים לא קודמו לעמדות התקיפה בזמן‏‏. בהמלצת שמחוני אישר דיין את העברתו של גודר מהפיקוד על החטיבה.

לאחר מלחמת סיני

לאחר המלחמה מונה גודר למפקד חטיבה 27, וב-1960 למפקד הגמ"ר (הגנה מרחבית) בפיקוד המרכז. הוא פיקד על מצעד צה"ל ב-1963. באוגוסט 1964 מונה לראש הג"א תפקיד בו כיהן במהלך מלחמת ששת הימים. ב-1969 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כמזכירו הצבאי של נשיא המדינה אפרים קציר בעת מלחמת יום הכיפורים.

חיים אישיים

היה נשוי לויקי, ולזוג היו בן ובת.
הפדרציה הבינלאומית לאופנועים

היסטוריה

הארגון הוקם ב-21 בדצמבר 1904 בפריז, צרפת תחת השם FICM: "הפדרציה הבינלאומית למועדוני רוכבי אופנועים" (Fédération Internationale des Clubs Motocyclistes). ב-1906 התפזר הארגון, אך נוסד מחדש ב-1912 ומשרדי הארגון המחודש נקבעו באנגליה. 
כשנה לאחר ההקמה המחודשת, נערך מרוץ האופנועים הבינלאומי הראשון: "מבחן ששת הימים הבינלאומי" (לימים ייקרא המרוץ ISDE (‏International Six Days Enduro - אנדורו ששת הימים הבינלאומי)).
הארגון זכה לשם "פדרציית הרוכבים הבינלאומית" בשנת 1949, באותה השנה בה התקיים מרוץ אופנועי הגרנד פרי הראשון, שנערך מאז ועד היום ברציפות וללא הפסקה. משרדי הארגון עברו לז'נבה שבשווייץ בשנת 1959.
בשנת 1994 עברו משרדי הפדרציה למיקומם הנוכחי בעיר מייס שבשווייץ, ולראשונה שוכנו משרדי הארגון במבנה שבבעלות הפדרצייה. בשנת 1998 שינה הארגון את שמו לשם הנוכחי וזכה למעמד של חבר ארעי בוועד האולימפי. בשנת 2000, לקראת משחקי אולימפיאדת הקיץ שנערכה בסידני, אוסטרליה, הפך ה-FIM לחבר מלא בוועד האולימפי.

בישראל

למרות העובדה כי מרוצי אופנועים לא היו חוקיים בישראל בשנת 2008, החזיקה עמותת ממס"י הישראלית בנציגות הרשמית של ה-FIM ושל ה-FIA (הפדרציה הבינלאומית למכוניות) בישראל.
אליס ווקר

תולדות חייה

אליס ווקר נולדה באיטונטון שבמדינת ג'ורג'יה. בגיל 8 התעוורה בעין אחת כתוצאה מתאונת ירי. את לימודיה האקדמיים החלה ב-Spelman College שבאטלנטה, שם למדה שנתיים. למדה שנה נוספת ב-Sarah Lawrence College שבניו יורק. באותה שנה כתבה את ספר השירים הראשון שלה וביקרה באפריקה. סיימה את לימודיה בהצטיינות וקיבלה תואר ראשון בשנת 1965.
לאחר סיום לימודיה חזרה לדרום. גרה במיסיסיפי כ-10 שנים, ועבדה בתנועה האמריקאית לזכויות האזרח. שם פגשה את עורך הדין היהודי מלוויל לוונטל, שהיה אף הוא פעיל בתנועה. הם התחתנו בניגוד לחוק המדינה באותה תקופה, שאסר על נישואים בין-גזעיים. בשנת 1969 נולדה בתם רבקה. כשבתם הייתה קטנה הם התגרשו ומאז חייתה לסירוגין שנתיים אצל אמה ושנתיים אצל אביה, שבינתיים נישא מחדש ליהודייה.
אליס ווקר הקימה בשנת 1984 חברת הוצאה לאור בשם Wild Trees Press. לאורך כל השנים המשיכה להיות פעילה חברתית ופוליטית. היא מתגוררת בצפון קליפורניה. בנוסף לפעילותה הפמיניסטית, ווקר תומכת גם בזכויות בעלי־חיים ומקיימת אורח־חיים צמחוני.

יצירותיה

אליס ווקר כתבה יצירות רבות השייכות לז'אנרים שונים: רומנים, סיפורים קצרים, שירים, מאמרים, כתבות ועוד.
יצירותיה השונות משקפות את השקפותיה החברתיות והפוליטיות על נושאים שונים. ביצירותיה היא מתמקדת במאבק של האפרו-אמריקאים, ובמיוחד במאבק של הנשים האפרו-אמריקאיות נגד גזענות, סקסיזם, ושוביניזם. בכתביה היא נוטה להדגיש את הכוח של הנשים האפרו-אמריקאיות ואת החשיבות של המורשת והתרבות האפרו-אמריקאית. היא מרבה לכתוב על פמיניזם, זכויות האדם והאזרח, אקולוגיה ואיכות הסביבה, זכויות בעלי חיים ועוד.
ווקר זכתה בפרסים ספרותיים רבים, ובהם: פרס פוליצר על הרומן שלה "הצבע ארגמן" (שעובד לסרט קולנוע מצליח בשם זהה), פרס או. הנרי על סיפור קצר שכתבה, ועוד.

האשמות באנטישמיות

בשנת 2009 הגיעה ווקר לביקור מתוקשר בעזה, עם כ-60 אקטיביסטיות כדי למחות נגד מדיניות ישראל ברצועה. ביוני 2012 סירבה ווקר לאשר תרגום מחדש לעברית של ספרה "הצבע ארגמן" שפורסם בהוצאת ידיעות ספרים. בתשובתה לפניית ההוצאה, טענה ווקר כי ישראל "אשמה באפרטהייד וברדיפה של העם הפלסטיני, גם בישראל וגם בשטחים הכבושים". ב-2013 קראה להחרים את ישראל, אותה כינתה "מדינת אפרטהייד". ווקר חתמה על עצומות הקוראות לשחרורן של דארין טאטור ועהד תמימי הפלסטיניות מהכלא הישראלי.
ב-2018 המליצה ווקר בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס על קריאת הספר האנטישמי And the Truth Shall Set You Free של הסופר הבריטי האנטישמי דייוויד אייק, הסופרת רוקסן גיי כתבה בעקבות זאת: "אליס ווקר אנטישמית כבר שנים. אני מציינת את זה גם כשאני מספרת כמה אהבתי את Possessing the Secret of Joy" (ספר אחר של ווקר).
ענן

ענן
(נקרא גם עב, נָשִׂיא ) הוא ריכוז טיפות מים או גבישי קרח מיקרוסקופיים, אשר התהוו כתוצאה מתהליך התעבותם של אדי מים הנמצאים במצב רוויתי בנוכחות גרעיני התעבות.

היווצרות

השמש מחממת את האוקיינוסים וריכוזי מים אחרים ובכך גורמת להתאדות של מים וליצירת לחות. אדים אלו מטפסים גבוה באטמוספירה. הקור באטמוספירה בהיעדר גרעיני התעבות אינו מספיק לגרום להתעבותם של האדים. גרגרי אבק וחלקיקים אחרים באטמוספירה בטמפרטורה נמוכה באים במגע עם האדים וגורמים להתעבותם וליצירת טיפות מים וחלקיקי קרח מיקרוסקופיים אשר הם העננים.
תהליך זה לבדו אינו גורם להיווצרות עננים מורידי גשם אשר רק בתוספת אילוץ מכני שיגרום לעלייה מאסיבית של אוויר כלפי מעלה, יכולים להיווצר. עלייה כזאת יכולה לקרות עקב מערכת מזג אוויר שנקראת שקע ברומטרי, אשר מופיעה מעל הים התיכון בחודשי החורף (ראה הסיבה לירידת גשם בחורף).

היווצרות ענן על ידי הרים

ענן כמעט ולא יכול להיווצר על ידי אוויר קר בלבד, אלא נדרש גורם מעבה אחר (ראה התגרענות). הר יכול להוות גורם כזה בתהליך המכונה עננות אורוגרפית, ולכן פעמים רבות רואים עננים מעל ההרים. אוויר לח המצוי באוויר מתחיל לטפס כלפי מעלה, כאשר יש הר באזור, האוויר הלח והחם בא במגע עם ההר הקר וגורם להתעבות הלחות וליצירת ענן.

מבנה הענן

על פני הקרקע, מים קופאים בטמפרטורה של 0 מעלות צלזיוס. עם זאת, עננים גבוהים המכילים מים לא קופאים כולם אף בטמפרטורה של מינוס 30 מעלות. תופעה זו מתרחשת מכמה סיבות: הראשונה היא שבגובה רב הלחץ באוויר נמוך יותר ודרושה טמפרטורה נמוכה יותר כדי לגרום למים לקפוא. בנוסף, התכונות הפיזיקליות של מסות מים קטנות, שונות מאשר תכונות של מסות מים גדולות. כאשר הטמפרטורה יורדת מתחת למינוס 10 באזור הגבוה של עננים ערימתיים טיפות המים מתחילות לקפוא. על מנת שטיפות מים תקפאנה הן זקוקות לגרעין קיפאון כשם שאדי מים צריכים גרעיני התעבות בשביל להפוך לטיפות מים. גרעיני הקיפאון מזרזים את התהליך אצל טיפות המים ומגבשים אותן לקרח. הקרח דומה בגודלו לטיפות המים, הזעירות אך שונות בגודלן. בהימצאות גרעיני קרח בענן, בטווח טמפרטורות מסוים, יש להיווצרות גבישי קרח יתרון על יצירת טיפות מים, עקב הבדל בלחץ האדים הדרוש להחזקת גביש קרח לעומת טיפת מים, מצב זה מתואר על ידי תהליך ברגרון.
סטודיו סי

סטודיו סי (Studio C) היא רשת ישראלית שהוקמה בשנת 1990 ומתמחה במגוון חוגים ופעילויות ספורטיביות לנשים בתחום החיטוב, התעמלות אחרי לידה הכושר והדיאטה.
הרשת מונה 35 סניפים בפריסה ארצית.
יו"ר החברה פיני כהן, מבעלי חברת אמריקה ישראל ושותפים נוספים מקבוצת מאיר מכוניות רכשו את הרשת בשנת 2009.
מנכ"לית הרשת משנת 2009 סמדר אשכנזי רייויט, רואת חשבון. לפני כן שימשה כסמנכ"לית הכספים של הרשת למשך 8 שנים.
ברשת מועסקות כ- 600 נשים מתחומי הבריאות - דיאטניות קליניות, ההדרכה - מדריכות אירובי, פילאטיס, מורות לחינוך גופני ואדמיניסטרציה .
דיוויזיית הפרשים אס אס השמינית

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-9 בספטמבר 1942, על בסיס בריגדת הפרשים אס אס השמינית, וכמפקדה הראשון מונה גוסטב לומברד. חלק גדול מבין חיילי הדיוויזיה גויסו מהונגריה. הדיוויזיה נכללה במסגרת הארמייה התשיעית, והשתתפה בפעילות אנטי-פרטיזנית באזור סמולנסק. ב-25 בנובמבר השתתפה הדיוויזיה בהדיפת מבצע מארס, וכן לקחה חלק חשוב במתקפת הנגד הגרמנית שהחלה ב-7 בדצמבר. לאחר הכרזתו של היטלר על פינוי מבלט רז'ב ב-1943, השתתפה הדיוויזיה במבצע באפלו, במסגרתו ביצעו הנאצים פשעי מלחמה שנועדו לעכב את השתלטות הצבא האדום על המבלט. הדיוויזיה הועברה לאחר מכן לקבוצת ארמיות דרום, ולחמה לסירוגין תחת הארמייה השמינית וארמיית הפאנצר הראשונה בקרבות הנסיגה אל הדנייפר.
בינואר 1944 הדיוויזיה נשלחה להונגריה, ובין אפריל למאי של אותה שנה לחמה כנגד הפרטיזנים בקרואטיה. בספטמבר הועברה לטרנסילבניה, והייתה חלק מהקורפוס ה-29 שהיה חלק מהארמייה השמינית. בנובמבר הועברה תחת הקורפוס השלישי שהיה חלק מהארמייה השישית. בדצמבר של אותה שנה, הועברה הדיוויזיה לבודפשט והייתה חלק מקורפוס אס אס הררי התשיעי בפיקודו של קרל פפר-וילדנברוך, אשר כותר בבודפשט בידי כוחות הצבא האדום וצבא רומניה (המצור על בודפשט). ב-1 בינואר 1945, הארמייה השישית פתחה במבצע קונרד במטרה לשחרר את הקורפוס, כשהיא זוכה להצלחות ומתקדמת באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים. ב-11 בפברואר 1945, התאבד מפקדה האחרון של הדיוויזיה, יואכים רומר, ויום לאחר מכן הושמדו הכוחות המכותרים בידי הצבא האדום.

פשעי מלחמה

אנשי הדיוויזיה בצעו פשעי מלחמה במהלך מבצעים נגד פרטיזנים ביערות בלארוס באביב 1943 במסגרתם שרפו כפרים שלמים והרגו את תושביהם ללא הבחנה ובשנת 1944 בפולין והונגריה.
ליגת המשנה הצרפתית בכדורגל

היסטוריה

ליגת המשנה הצרפתית הוקמה בשנת 1933 תחת השם "מחלקה 2". העונה הראשונה הורכבה מ-23 קבוצות, מתוכן שש קבוצות שירדו מהליגה הבכירה שהוקמה שנה קודם לכן, ומקבוצות נוספות שהתנגדו שנה מוקדם יותר לקריטריונים להקמת הליגה המקצוענית הראשונה. בעונה הראשונה חולקה הליגה למחוז צפוני ודרומי. שתי האלופות המחוזיות העפילו לליגה הבכירה, ונפגשו ביניהן למשחק על אליפות הליגה. האלופה הראשונה הייתה הכוכב האדום, אלופת המחוז הצפוני, שגברה על אולימפיק אלס בתוצאה 3-2.
בעקבות איחודים, פרישות ואיבוד סטטוס מקצועני, החליטה התאחדות הכדורגל הצרפתית להרחיב את הליגה ל-16 קבוצות בעונת 1934/1935, ולאמץ את שיטת הטבלה הבודדות ובכך לבטל את שיטת המחוזות. חוסר היציבות של הקבוצות הצרפתיות הביא לשינויים נוספים, כך שעונה אחר כך גדל המספר ל-19 קבוצות, וכעבור שנה נוספת גדל שוב ל-25 קבוצות, שחולקו הפעם לארבעה מחוזות.
בשנת 1939 הופסקו משחקי הליגה בעקבות פריצתה של מלחמת העולם השנייה. לאחר חזרתה לפעילות עם תום המלחמה בשנת 1945, התאחדו שתי הליגות הראשונות תחת מסגרת נפרדת, הליגה לכדורגל מקצועני. האיחוד נוצר בעקבות הריבוי בקבוצות חובבניות, והצליח לייצב את שתי הליגות הבכירות במדינה. העונה הראשונה לאחר המלחמה עוד שוחקה בשני מחוזות, אך בין עונת 1946/1947 לעונת 1969/1970, חזרה הליגה לשיטת הטבלה האחת. בכל העונות הללו הייתה הליגה השנייה ליגה "סגורה", כך שלא היו יורדות ממנה לליגה השלישית, כך שנשמרה הפרדה בין המקצועניות לחובבניות.
בעונת 1970/1971 נפתחה הליגה לקבוצות חדשות, לאחר רפורמה בשיטת הליגות שאפשרה לקבוצות מקצועניות, חצי-מקצועניות וחובבניות להעפיל לליגת המשנה. בשתי העונות הראשונות שלאחר הרפורמה חולקה ליגת המשנה לשלושה מחוזות בני 16 קבוצות, והחל מעונת 1972/1973 חולקה הליגה לשני מחוזות בני 18 קבוצות. החל מעונת 1993/1994 חזרה הליגה לשיטת הטבלה האחת.
בשנת 2002, שינתה הליגה השנייה את שמה ל"ליגה 2".

מבנה ושיטה

ליגת המשנה הצרפתית מורכבת מעשרים קבוצות, הנפגשות ביניהן פעמיים בעונה. בסך הכל הליגה נפרשת על פני 38 מחזורים, המשוחקים בדרך כלל בין החודשים אוגוסט למאי. המשחקים מתקיימים בדרך כלל בימי שישי ושני, למעט מספר משחקים המשוחקים בשאר ימי השבוע וסופי השבוע. הליגה נכנסת לפגרת חורף החל מסוף השבוע האחרון שלפני חג המולד, וחוזרת לפעילות בשבוע השני של חודש ינואר. החל מעונת 2015/2016, נקבע כי שתי קבוצות, האלופה וסגניתה, מעפילות בתום העונה לליגה הבכירה, בעוד שתי האחרונות נושרות לליגה השלישית. עד לעונה זו, מספר העולות והיורדות עמד על שלוש קבוצות.
עבור כל ניצחון מקבלת המנצחת שלוש נקודות, ונקודה אחת עבור שוויון. במקרה של שוויון בנקודות בסיום העונה, נקבע הדירוג על פי פער שערים, ובמקרה של שוויון נוסף, הוא נקבע על פי מספר שערי הזכות. אם גם מדד זה הוא זהה, יחלקו הקבוצות בעלות המאזן הזהה את אותו המקום, אלא אם כן מדובר במקום ראשון או במקומות המובילים לירידה, ובמקרה כזה יתקיים משחק פלייאוף במגרש נייטרלי.
יעקב פרץ

ביוגרפיה

יעקב פרץ נולד וגדל בקריית אתא. הוא מכהן בתפקידו משנת 1996, לאחר שהחליף את דוד ראם שנבחר לשמש כחבר כנסת. במקביל לתפקיד ראש העיר שימש משנת 1996 כיו"ר חברת המשקם.
פרץ התמודד בבחירות לעיריית קריית אתא מטעם מפלגתו הליכוד. בבחירות לראשות העיר ב-1998 זכה ברוב של 76%, בבחירת בשנת 2003 נבחר ברוב של 57% בסיבוב הראשון וניצח את ראש העיר הקודם דוד ראם. בשנת 2008 ניצח שוב בבחירות את דוד ראם, ברוב של 55%, ובבחירות בשנת 2013 נבחר ברוב של 87%. בשנת 2014 התמודד לתפקיד יושב ראש מרכז השלטון המקומי, אך לאחר פניות של גורמים בליכוד שביקשו להציב מועמד אחד מן הליכוד, הוא הסיר את מועמדותו יום לפני מועד הבחירות.
לפרץ תואר ראשון במשפטים. הוא נשוי לעפרה, מלכת היופי של הקריות וסגנית מלכת החן 1986 ואב לחמישה.
זנד טכנולוגיות

היסטוריה

בשנת 1997, זאב ואנדי שכתבו את מנתח ה-PHP-FI של רזמוס לרדורף. התוצאה הייתה שחרור של PHP 3.
בשנת 1998, הם שיפרו ועיצבו את המנתח לגמרי מחדש, וקראו לו מנוע הזנד. ‏PHP 4 היה מבוסס על הגרסה הראשונה של מנוע הזנד וזכה להצלחה רבה. ובשנת 1999 הוקמה זנד טכנולוגיות, כדי למסחר את טכנולוגיית ה-PHP. השם Zend שנבחר לחברה הוא הלחם של שמות המייסדים באנגלית, Zeev ו-Andi.
בשנת 2006 זכתה החברה בפרס "חברת ההזנק המצליחה ביותר בתחום התוכנה" במסגרת כנס היי-טק שנתי של איגוד קרנות ההון סיכון (IVA).
בשנת 2010, גייסה החברה 9 מיליון דולר מהמשקיעים הקיימים בה: הקרנות אינדקס, פלטינום, אזור, קרן ההשקעות של SAP וקרן גריילוק. סבב זה הביא את סך גיוסי החברה ל-45 מיליון דולר.
באוקטובר 2015 זנד נמכרה לחברת Rogue Wave האמריקאית, ובכך סיימה את דרכה כחברה עצמאית.

Zend Server

Zend Server מספק סביבת אינטגרטיבית ונתמכת ליישומי PHP, עוקב אחרי ריצת היישומים, ומדווח על ביצועים ועל תקלות. הוא גם מציע מאיץ PHP‏ (Zend Optimizer), פתרון מטמון לתוכן הכולל ממשק תכנות יישומים (API) לחלק מדפי המטמון ומספר רב של כלי ניהול. Zend Server יכול לעבוד בשיתוף עם Zend Studio לצורך של ניפוי שגיאות (debugging) ולצורך הצגת אפליקציות PHP בסביבת השרת הטבעית שלהם.

Zend Studio

Zend Studio היא תוכנה מסחרית, קניינית. היא סביבת פיתוח משולבת (IDE) ל-PHP.
שד הצהריים

שד הצהריים (מצרפתית: Démon du midi) הוא מחזה מאת מישל ברניי ומרי פסקל אוסטרייט על פי ספר של Paul Bourget משנת 1914 ובהמשך עובד למחזה.
זוהי דרמה קומית העוסקת בחייה של אישה, המגלה יום אחד, שבעלה בוגד בה עם המזכירה.
מועלות שאלות נוקבות על החיים – מהם חיי הנישואים? כיצד ניתן לפתוח בחיים חדשים? 
המחזה עלה לראשונה בצרפת בשנת 2005.
בישראל הוצג המחזה בגרסתו העברית, על ידי השחקנית קטי רויטמן, בתיאטרון הסימטה ביפו.
ישראל ברגיל

ביוגרפיה

ברגיל עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער בהיותו בן 12. לאחר לימודים בבית הספר החקלאי במגדיאל ובאלוני יצחק היה חבר במושב השיתופי תלמי יפה, ומילא בו שורה של תפקידים. במשך 20 שנה עבד באוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה בפקולטה למדעי הטבע שבה היה דיקן-משנה, ואחר כך סגן המנהל הכללי לכספים ולבסוף המנהל הכללי וסגן נשיא.
ב-1987 התמנה ליועץ ארגוני וכספי במפעלי תעשייה, ואחר כך היה סגן מנהל כללי לכספים ומינהל בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה וחבר בצוות ההקמה. שימש כסגן מנהל כללי ואחר כך מנהל כללי ברשות לפיתוח ירושלים, המנהל הכללי של מפעלי ביוב וטיהור ירושלים בע"מ. כמו כן מילא שורה של תפקידים ציבוריים, בהם יושב ראש הנהלת קופת הפנסיה של עובדי האוניברסיטה העברית, חבר מזכירות הסתדרות הפקידים, חבר הנהלת מרכז ההדרכה לספריות וחבר דירקטוריון הנהלת גן החיות התנ"כי בירושלים, חבר הנהלה סינמטק ירושלים, חבר הנהלת חממה טכנולוגית - ון ליר בירושלים ומוסדות נוספים.
בשנת 2007 הוענק לו התואר יקיר ירושלים. בשנת 2011 נבחר כיקיר התיאטרון וזכה לתואר "עמית כבוד" מטעם עמותת תיאטרון הקרון. בשנת 2017 הוענק לו תואר נאמן כבוד של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובשנת 2019 הוענק לו תואר עמית כבוד מטעם מכללת עזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה בירושלים. כיום הוא חבר הנהלה במוסדות וארגונים שונים בירושלים, בהם האקדמיה למוסיקה, המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, מט"י ובית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
המחנה הדמוקרטי

הקמה

ב-25 ביולי 2019 הודיעו מרצ, ישראל דמוקרטית והתנועה הירוקה על התמודדות משותפת בבחירות. מיד לאחר מכן, הודיעה סתיו שפיר על הצטרפותה לרשימה ועל פרישתה ממפלגת העבודה, והיא הוצבה בראש התנועה הירוקה. במסיבת עיתונאים שכינסו שלושת המייסדים אמר אהוד ברק שייתכנו חיבורים נוספים.
בנוסח ההסכם שנחתם בין הצדדים נקבע כי האותיות שעל הפתק של הרשימה תהיינה "מרצ" וכי הרשימה או מי מחלקיה לא יצטרפו לממשלת ימין. כמו כן, סוכמו הקווים האידאולוגיים המנחים של הגעה להסדר מדיני תוך שמירת האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל, ביטול חוק הלאום, צמצום פערים כלכליים והגברת השוויון בחברה הישראלית, הגנה על אופיה הדמוקרטי של מדינת ישראל וקידום חוקה לישראל.
ב-26 ביולי 2019 אישרה ועידת התנועה הירוקה את חבירת התנועה הירוקה לרשימה ובחרה בסתיו שפיר כיו"ר. ב-28 ביולי 2019 אישרה ועידת מרצ את חבירת מרצ לרשימה.
בבחירות עצמן קיבל המחנה הדמוקרטי 5 מנדטים.
ויקינג אגלינג

ויקינג אגלינג (בשוודית: Viking Eggeling; ‏21 באוקטובר 1880 - 19 במאי 1925) היה אמן ויוצר קולנוע שוודי שפעל בתחומי האמנות הקונסטרוקטיביסטית והדאדאיסטית וכן בסוגת אמנות האבסטרקטית. אגלינג היה מראשוני האמנות האבסטרקטית בתחום הקולנוע, וידוע סרטו משנת 1924: "הסימפוניה האלכסונית" (Diagonal-Symphoni).

קורות חיים

אגלינג נולד בלונד שבדרום שוודיה, ב-21 באוקטובר 1880. בהיותו בן 16 התייתם, ועבר לגרמניה שם החל ללמוד אמנות.
בין השנים 1901–1907 למד אגלינג היסטוריה של האמנות במילנו שבאיטליה, ובאותה עת פרנס את עצמו כספרן.
בין השנים 1911–1915 התגורר בפריז, בה פגש והושפע מהאמנים אמדאו מודיליאני, האנס ארפ וליאופולד סורבז'.
בשנים אלה הושפעו יצירותיו מהקוביזם אולם בשנים שלאחר מכן החל ליצור יצירות אבסטרקטיות.
בשנת 1918 עבר לציריך והחל ליצור בסגנון הדאדא, וכן השתתף בתערוכות הקבוצה. אגלינג הפך לחברם של מרסל ינקו, ריכרד הולסנבק וסופי טאובר. כמו כן אגלינג פגש את האמן האנס ריכטר והשניים יצרו יחידיו מספר שנים.
ב-1919 הצטרף לקבוצת דס נאו לבן בבזל שיצרה בסגנון הקונסטרוקטיביסטי. באותה שנה אגלינג ייסד את קבוצת "האמנים הרדיקלים" (Artistes Radicaux) במטרה ליזום יצירות אמנות פוליטיות. בשלהי אותה שנה עזבו אגלינג וריכטר את שווייץ ועברו לברלין.
בברלין פגש אגלינג את האמנים ראול האוסמן והאנה הוך והצטרף ל"קבוצת נובמבר" - קבוצת אמנים פוליטיים.
לאחר מכן עבר לקליין קולזיג עם ריכטר והמשיך ליצור "גלילי תמונות" - גלילים של צורות גאומטריות שאורכם הגיע ל-15 מטרים, שהצפייה בהם הייתה כצפייה במגילה.
בשנת 1920 יצר אגלינג את סרטו הראשון - "Horizontal-Vertikal-Messe".
בשנת 1923 הפסיק אגלינג לעבוד עם ריכטר והחל לעבוד על סרטו השני - "הסימפוניה האלכסונית", כשהוא משתף פעולה עם ארנה ניימייר. הסרט הושלם בשנת 1924 והוקרן לראשונה לציבור במאי 1925 בברלין. אגלינג נפטר 16 ימים לאחר ההקרנה.