google/wiki40b huggingface dataset:
בית צור

מיקום

היישוב חלש על הדרך הדרומית לירושלים וכן על הדרכים שהובילו מערבה אל השפלה. שיאו בתקופת מרד המקבים, עת היה מעוז חשוב של המתיוונים, עיר בצורה בעלת מצודה בליבה. למרות ששם המקום נשתמר ב"ברג' א-צור", לא נמצאו בחפירות אתר זה אלא שרידים ביזנטים וערביים. בית צור העתיקה מזוהה, אם כן, עם ח'רבת א-טביקה הסמוכה. היישוב היהודי המודרני כרמי צור שהוקם בסמוך נקרא על שם היישוב הקדום.

תקופת הברונזה

בתקופת הברונזה הקדומה התקיים במקום יישוב לא רצוף, אולם בתקופת הברונזה התיכונה 2 ב כבר עמדה במקום עיר-מבצר. זו ככל הנראה הייתה קשורה לחיקסוס וחרבה כאשר חזרו וכבשו המצרים את ארץ ישראל במאה ה-16 לפנה"ס.
במאה ה-11 לפנה"ס נושב המקום מחדש וביצורי תקופת הברונזה תוקנו, אולם מסיבה לא ברורה נפסק היישוב פעם נוספת סמוך לשנת 1000 לפנה"ס. בית צור מופיעה בספר יהושע ולפי ספר דברי הימים ב הייתה אחת הערים אשר רחבעם ביצר ביהודה. התיאור המקראי אינו תואם את הממצאים הארכאולוגים, אשר מראים כי רק במאות ה-7 וה-6 לפנה"ס התקיים במקום יישוב משגשג, אשר חרב עם חורבנה של ממלכת יהודה בידי נבוכדנצר.

התקופה ההלניסטית

בתקופה הפרסית הייתה בית צור עיר פלך. היא מוזכרת גם במקורות אודות המאבק בין בית תלמי ובית סלאוקוס על השליטה על ארץ ישראל בראשית התקופה ההלניסטית.
בזמן שלטונו של אנטיוכוס הרביעי הייתה בית צור עיר שלווה ומשגשגת. בשנת 165 לפנה"ס הכה יהודה המקבי את שר הצבא הסלאוקי ליסיאס בסמוך לעיר בקרב בית צור, ובין השנים 165 – 163 ביצר אותה מחדש, תוך שהוא משפץ את חומותיה העתיקות. בשנת 163 לפנה"ס חזר ליסיאיס למקום והכניע את יהודה המקבי בקרב בית זכריה. לאחר מצור ממושך נפלה לידיו גם העיר. בשנת 161 לפנה"ס שר הצבא בקכידס הוסיף אף הוא לביצוריה של בית צור והעיר הייתה למעוזם של המתיוונים ואכלסה בקרבה אף חיל מצב סלאוקי. רק בין השנים 143 – 145 הצליח שמעון התרסי להכניעה. עם הסרת האיום האדומי על דרומה של הארץ בימי יוחנן הורקנוס, ירדה חשיבותה של בית צור כמצודת גבול. היא נותרה עיר משגשגת בין השנים 140–100 לפנה"ס, אולם אחר כך ניטשה ולא נושבה עוד.

חפירות בית צור

בית צור זוהתה עם א-טביקה, תל הנמצא בפאתו הצפון-מערבית של כפר חלחול. החפירות הראשונות באתר בית צור התנהלו בשנת 1931 מטעם הסמינר התאולוגי הפרסביטריאני בשיקגו ובית הספר האמריקאי לחקר המזרח. בראש המשלחת עמד א.ר. סלרס ויועצו לענייני ארכאולוגיה היה ויליאם פוקסוול אולברייט. עונת החפירות השנייה של אותו המכון, שוב בראשותו של סלרס, התקיימה רק ב-1957.
חפירות אלו חשפו, בין היתר, 11 ידיות טבועות חותם "למלך" בעלות סמל שתי הכנפיים ו-5 ידיות ועליהן טביעת חותם "למלך" מסוג רוזטה.
הארכאולוג רוני רייך הציע לזהות בתוך תוכנית הקירות שנחשפו באתר על ידי המשלחת האמריקאית את תוכניתו של בית שרד מן התקופה הפרסית הדומה לזה שנחשף בתל לכיש.
שב (שיר)

רקע

השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, הולחן על ידי אוחיון ומתן דרור, והופק על ידי רמי עזרא ומתן צור. השיר הוא מעין בלדה המשלבת בתוכה את הז'אנר הים-תיכוני בה מספרת ושרה חדד על משבר בזוגיות מסוימת.

גרסתה של אגם בוחבוט

ב-10 במרץ 2018, פרסמה אגם בוחבוט בערוץ היוטיוב שלה את גרסתה לשיר. גרסת הכיסוי יצאה בהמשך כסינגל שלא מתוך אלבום, ולוותה בעטיפה בה נראית בוחבוט על רקע צבעים בהירים, וכובע לראשה.
יומיים לאחר מכן, פורסם מאש אפ ששילב את גרסתה של חדד ואת גרסתה של בוחבוט. המאש אפ הפך לוויראלי וצבר למעלה מ-2 מיליון צפיות.

וידאו קליפ

לפני שהוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ואת מילותיו. האודיו זכה לוויראליות רבה, ונכון ליוני 2019, מונה הצפיות שלו עומד על כ-4.8 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מהנצפים ביותר מתוך האלבום.
גרסתה של אגם בוחבוט עומדת על כ-700 אלף צפיות, וגרסת המאש אפ עומדת על כ-2.1 מיליון צפיות.
אופירה אילון

ביוגרפיה

פרופסור אופירה אילון היא בוגרת הטכניון, בעלת תואר ראשון בפקולטה להנדסת ביוטכנולוגיה ומזון בטכניון, ובעלת תואר שני ותואר דוקטור בהנדסה חקלאית.
פרופ' אילון היא ראש תחום האנרגיה והסביבה במוסד שמואל נאמן בטכניון, חברת סגל בניהול משאבי טבע וסביבה, וראש המרכז לחקר משאבי טבע וסביבה באוניברסיטת חיפה.
תחומי מחקריה עוסקים בנושאים סביבתיים הן ברמה הארצית והן במגוון של נושאים בינלאומיים. בין היתר במחקר סביבתי יישומי בתחום מדיניות טיפול בפסולת, מדיניות וניהול אנרגיה, חקלאות, יישום טכנולוגיות נקיות, הפחתת זיהום אוויר מתחבורה, הפחתת פליטות גזי חממה והיערכות לשינויי אקלים ועוד.
במחקריה, משתמשת פרופ' אילון במגוון שיטות מחקר על מנת לבסס המלצות והחלטות מדיניות שקולות ומבוססות ידע.
מחקריה של פרופ' אילון מתפרסמים בעיתונים אקדמיים ובאתר האינטרנט של מוסד שמואל נאמן.
במהלך פעילותה האקדמאית שימשה פרופ' אילון בשנים 2011–2012 כמנהלת מדעית של מרכז הידע להיערכות לשינויי אקלים בישראל שהוקם במימון המשרד להגנת הסביבה ופועל בהובלת אוניברסיטת חיפה בשיתוף עם הטכניון, אוניברסיטת תל אביב ומוסד שמואל נאמן.
בשנים 2013–2015 שימשה כמנהלת מרכז הידע.
בשנים 2014-2014 שימשה כראש החוג לניהול משאבי טבע וסביבה באוניברסיטת חיפה. מאז הקמת התוכנית לניהול ומדיניות אנרגיה בחוג, היא עומדת בראשה(2009).
בשנים 2010–2016 שימשה כחברת ועד מנהל של האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה.
משנת 2017 משמשת כחברת ועדת הביקורת של האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה.
משנת 2010 כתבה עשרות טורים אישיים באתר "Nrg" תחת קטגוריה : ראשי> ירוק> סביבה, בנושא אנרגיה ושינוי אקלים, מדיניות אנרגיה בישראל, טיפול בפסולת, מדיניות סביבתית בישראל והשלכות סביבתיות וצרכנות.
כתבה טורים אישיים רבים בתחומי כלכלה ירוקה, תרבות הצריכה וקיימות באתרים: כלכליסט,ynet TheMarker, במגזין "גלובס", במגזין "העין השביעית", ובמגזין "האגודה הישראלית לאקולוגיה ולמדעי הסביבה".
פרופ' אילון נשואה ואם לשלושה ילדים ומתגוררת בבנימינה.

מחקרים

איסוף ומיחזור פסולת עירונית מוצקה ניתוח חלופות. (הטכניון- מוסד שמואל נאמן).
שותפה במחקר מטעם אוניברסיטת חיפה - "כדאיות כלכלית של יישום בניה ירוקה בבתי ספר" - מחקרי מדען ראשי,(עברית).
שותפה במחקר ממוסד שמואל נאמן הטכניון "פליטות מתאן ממגזר הנפט והגז הטבעי ושיטות מיטביות לכימות"- מחקרי מדען ראשי, (עברית).
שותפה במחקר ממוסד שמואל נאמן הטכניון "טכנולוגיות להפקת תחליפי דלקים לתחבורה מפסולות"- מחקרי מדען ראשי, (עברית).
שותפה במחקר מטעם אוניברסיטת חיפה "שינויי האקלים הצפויים עד שנת 2030 על ענף הביטוח והמשק הישראלי" - מחקרי מדען ראשי, (עברית).
שותפה במחקר מטעם אוניברסיטת חיפה "ניתוח עלות-תועלת וניתוח מחזור חיים לבחינת ניצול פסולת פלסטיק בישראל" - מחקרי מדען ראשי, (עברית).
שותפה במחקר מטעם אוניברסיטת חיפה "ניתוח מחזור חיים של הטיפול בפסולת העירונית המוצקה מקרה בוחן - רשויות מייצגות בישראל" - מחקרי מדען ראשי, (עברית).
רוזמרטה

רוזמרטה (Rosmerta - מפרוטו קלטית: "הטובה" או "הגדולה" או "המספקת") היא אלת הפריון והשפע במיתולוגיה הקלטית. פולחנה היה נפוץ בגאליה (צרפת ודרום גרמניה של ימינו).
בגאליה, בעקבות המפגש עם תרבות האימפריה הרומית, נחשבה האלה לזוגתו של מרקוריוס מהמיתולוגיה הרומית.

תיאור האלה

בתגליף אבן שהתגלה באוטון מתוארת האלה כאישה ישיבה, המחזיקה קרן שפע בשמאלה, ובימינה יושב בן זוגה - מרקוריוס האוחז בידו פאטרה.
תגליף שהתגלה באייזנברג מציג תיאור דומה של האלה ובן זוגה, אולם בתגליף זה אוחזת האלה בימינה ארנק ומשמאלה פאטרה.
בזוג פסלים שהתגלה בפריז (האחד של מרקוריוס והשני של רוזמרטה) אוחזת האלה בידה האחת קרן שפע ובידה השנייה סל של פירות.
קרן השפע, סל הפירות, הארנק והפאטרה מסמלים שפע והצלחה כלכלית.
בפסל האלה שהתגלה בפין ד'אננסי (Fins d'Annency), אין האלה מלווה בבן זוגה. בפסל זה אוחזת האלה היישובה בידה האחת ארנק. כנפי האל מרקוריוס מחוברות לראשה של האלה (ומסמלות את בן זוגה).

מקומות פולחן

27 כתובות המוקדשות לאלה התגלו ברחבי צרפת, גרמניה ולוקסמבורג של ימינו (אזורי הפרובינקיות גאליה בלגיקה וגרמניה סופריור).
באנגליה נחשבה רוזמרטה לאלת המים ופולחנה התקיים בסמוך למעיינות חמים.

לקריאה נוספת

Justine Davis Randers-Pehrson, Barbarians and Romans: The Birth Struggle of Europe, A.D. 400-700, Taylor & Francis, 1983.
טוניה בופורד-ביילי

ביוגרפיה

בופורד-ביילי נולדה וגדלה בדייטון, אוהיו.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיימה בופורד-ביילי במקום עשירי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 55.04 שניות.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 סיימה בופורד-ביילי במקום חמישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.55 שניות.

סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 זכתה בופורד-ביילי במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 52.62 שניות, מאית השנייה איטי מבת ארצה קים באטן שקבעה שיא עולם חדש של 52.61 שניות, שתיהן רצו מהר יותר משיא העולם בן השנתיים של סאלי גנל מבריטניה (52.74 שניות). במדליית ארד זכתה דיון המינגס מג'מייקה (53.48 שניות).

מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה בופורד-ביילי במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.22 שניות, אחרי דיון המינגס (52.82 שניות) וקים באטן (53.08 שניות).
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיימה בופורד-ביילי במקום שישי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.77 שניות.
באולימפיאדת סידני (2000) סיימה בופורד-ביילי במקום 18 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 57.02 שניות.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 סיימה בופורד-ביילי במקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.55 שניות, 4 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.

חיים אישיים

בופורד-ביילי נישאה לשחקן הפוטבול המקצועני ויקטור ביילי, ולשניים שני ילדים, ויקטוריה וויקטור ביילי ג'וניור.
נמל התעופה הבינלאומי אשגבאט

מתקני הנמל

בנמל קיימים שני מסלול המראה מקבילים, ומסלול קצר נוסף העשוי מהאספלט.
גוסטב קורבה

חייו

קורבה נולד בעיר אורנאן בצרפת, למשפחת חוואים עשירה אשר חפצה כי ילמד משפטים. הוא נסע לפריז בשנת 1839 ועבד בסטודיו של הציירים סטויבן והסה. עד מהרה עזב, והעדיף לפתח את סגנונו האישי. לשם כך למד את ציוריהם של הציירים הספרדים, הפלמים והצרפתים הגדולים, והעתיק את עבודתם.
עבודותיו הראשונות "אודליסק", על פי נושא שהציע ויקטור הוגו, ו"ליילה", המנציחה את הסופרת ז'ורז' סאנד, היו על נושאים ספרותיים, אך עד מהרה העדיף את ציור הטבע הדומם.
מסע להולנד בשנת 1847 חיזק את תחושתו כי הציירים צריכים להביע את החיים שמסביבם, כשם שרמברנדט והאמנים ההולנדים הגדולים האחרים נהגו לעשות.
בין היתר צייר את עצמו עם כלבו ואת עצמו כשהוא מעשן מקטרת. ציורים אלו נדחו על ידי אנשי הסלון האמנותי בפריז, אך המבקרים הצעירים, הנאו-רומנטיקנים והריאליסטים, היללו בשבחיו. ב-1849 הפך לאמן ידוע היוצר תמונות כ"לאחר הארוחה באורנאן" או "עמק הלואר".

ריאליזם

קורבה ידוע כמחדש הריאליזם באמנות והוא שטבע את המושג. הוא צייר ציורי נוף ונוף ימי חדשניים. בניגוד לרוח התקופה, הסצינות שצייר אינן רומנטיות או אידיאליות. הוא נהג לצייר סצינות דינמיות הנתונות בעיצומה של תנועה ושינוי. קורבה האמין שמשימת האמן הריאליסטי היא חיפוש האמת, אשר רק באמצעותה יימחקו ההבדלים החברתיים והמעמדיים ואי-השוויון בחברה.
עבור קורבה הריאליזם לא היה רק שלמות הקו והצורה, אלא הטיפול הספונטני והגס בצבע, המרמז על צפייה ישירה של האמן במושא היצירה, והצגת אי-הסדירויות אשר עומדות בבסיסו של הטבע. הוא צייר את החיים כשלעצמם, קשים ואף גסים, ובעשותו כן קרא תיגר על הרעיונות האקדמיים של ציירי תקופתו, דבר אשר הביא לביקורת כי הוא אימץ במודע את הערצת הכיעור.
יצירתו, כיצירתם של אונורה דומייה וז'אן פרנסואה מילה, ידועה כ"ריאליזם".
הכוחות המזוינים של טורקיה

היסטוריה

עם נפילתה של האימפריה העות'מאנית והקמת הרפובליקה המודרנית תחת הנהגתו של מוסטפא כמאל, החליפו הכוחות המזוינים של טורקיה את הצבא העות'מאני. טורקיה אמנם לא השתתפה בלחימה מלחמת העולם השנייה, אך הייתה דרוכה ומוכנה למקרה של התקפה גרמנית על שטחה.
ב-1950 השתתפו כוחות טורקיים בלחימה במלחמת קוריאה. ב-1974 פלשה טורקיה לקפריסין במטרה להגן על המיעוט הטורקי החי באי וכדי למנוע מהלך של איחוד האי עם יוון. עד היום מוצבים כוחות טורקיים על האי.
בשנות ה-80 החל תהליך מודרניזציה שני הנמשך עד היום במהלכו החלו הכוחות הטורקיים לקלוט מערכות נשק מתקדמות. בנוסף, התעשייה הצבאית המקומית נוסדה ואחת ממטרות תהליך המודרניזציה היא הפיכתה של טורקיה לעצמאית בתחום ייצור מערכות נשק.
יעד תקיפה עיקרי של הכוחות המזוינים של טורקיה בתחילת המאה ה-21 הוא הכורדים שבצפון עיראק, המותקפים בנימוק שהם מתארגנים לפעולות טרור נגד טורקיה.

הצבא הטורקי

הצבא הטורקי הוא אחד מהצבאות הגדולים בעולם ונכון ל-2018 והחמישי בגודלו מבין החברות
בארגון נאט"ו.

חיל האוויר הטורקי

חיל האוויר הטורקי נמנה עם חילות האוויר הוותיקים בעולם והחיל הגדול
ביותר באירופה. מבין טייסי העבר יש לציין את סביהה גקצ'ן שהייתה
לטייסת הקרב הראשונה בהיסטוריה.

חיל הים הטורקי

חיל הים הטורקי הוא אחד מחילות הים הגדולים באגן הים התיכון והחזק
מבין חילות הים של המזרח התיכון.

הצבא הטורקי כגורם השפעה פוליטי

באופן מסורתי, הצבא הוא מוסד פוליטי משמעותי, ונחשב כמגן הרפובליקה של אטאטורק. על פי חוק, הצבא אמור להגן על החוקה הטורקית ועל אחדות המדינה, ולפיכך הוא ממלא תפקיד פוליטי דרך המועצה לביטחון לאומי, כמגינה על אופיה האחדותי והחילוני של הרפובליקה, ועל הרפורמות של אטאטורק. דרך המועצה, הצבא משפיע על מדיניות ההגנה כנגד כל איום על המדינה, כולל בדלנות אתנית או קיצוניות דתית.
בשנים האחרונות, רפורמות הביאו למאמצים להחליש את האחריות של הצבא בפני החוקה, תחת תוכנית של התאמה לדרישות האיחוד האירופי ונוכחות אזרחית גוברת במועצה לביטחון לאומי. למרות ההשפעה הרבה שלו בנושאים אזרחיים, הצבא זוכה לתמיכה חזקה מהאומה, ונחשב כמוסד שזוכה לאמון הרב ביותר.
מחלף יהלום

מֶחלף יהלום הוא מחלף הנפוץ במפגשי כביש מהיר עם כביש משני. הכביש המהיר מופרד מפלסית מהכביש המשני: אחד מהם עובר מעל האחר בעזרת גשר או מנהרה. כאשר מתקרבים למחלף מהכביש המהיר, רמפת יציאה סוטה מעט הצידה, יוצרת צומת עם הכביש המשני, ומיד אחרי הצומת הופכת לרמפת כניסה החוזרת אל הכביש המהיר. 
שני מפגשי הרמפות עם הכביש המשני הם צמתים. בארצות הברית, שבה מחלפי יהלום נפוצים בעיקר באזורים כפריים, תנועה שמגיעה מרמפת היציאה נעצרת על ידי תמרור עצור בצומת עם הכביש המשני, בזמן שתנועה הפונה לעבר הכביש המהיר אינה מוגבלת.

יתרונות וחסרונות

מחלפי יהלום עושים שימוש יעיל יותר בקרקע מאשר רוב המחלפים האחרים, ואינם סובלים מתופעת ה"אריגה" הנוצרת במחלפים מסוג מחלף עלה תלתן. נוסף על כן, זהו המחלף המתאים ביותר למפגשי כבישים בעלי תנועה דלילה, ואין צורך במחלפים יקרים יותר. לעומת זאת, במפגשי כבישים שהתנועה בהם עמוסה, שני צומתי המחלף עלולים לגרום לצפיפות ולתאונות. פתרונות אפשריים לכך הם הוספת רמזורים ונתיבים נוספים המוקדשים לפניות שמאלה (ימינה, במדינות בהן נוהגים בצד שמאל), או (כמו שנפוץ בבריטניה) הוספת שני מעגלי תנועה ליצירת סוג מחלף הנקרא "מחלף משקולת" (בגלל הצורה שנוצרת מהוספת הכיכרות). מסיבה זו, צמתים עמוסים רבים שבמקור נבנו כמחלפי יהלום, שודרגו למחלפי עלה תלתן שלם או חלקי אם ישנו מספיק מקום בקרבת המחלף לבניית לולאות או מחלף SPUI.

מחלף SPUI

מחלף SPUI (ראשי תיבות באנגלית של Single Point Urban Interchange) דומה בתצורה למחלף יהלום אך במקום שני צמתים בכביש המשני בצידי המחלף, יש בו צומת אחד במרכזו. בדומה למחלף יהלום, התנועה ב-SPUI מתנהלת בארבע רמפות לכניסה וליציאה מהכביש המהיר, אך הרמפות נפגשות עם הכביש המשני בנקודה אחת בלבד (לדוגמה מחלף קריית משה בכביש בגין - תצ"א). מחלף SPUI משתרע על שטח דומה למחלף יהלום, אך עלות בנייתו גבוהה יותר עקב תוספות הבנייה הנדרשות (בדרך כלל, קצות הרמפות ימוקמו על גבי הרחבה של הגשר). 
יתרונו של מחלף SPUI הוא הזרמת התנועה הפונה שמאלה מהרמפה לכביש המשני בשני הכיוונים, בו זמנית. עקב כך, היקף התנועה בו גדול ממחלף יהלום רגיל. תצורת מחלף SPUI ניתנת ליישום בפשטות יחסית, אם הכביש המשני הוא הנמצא על גשר. כאשר הכביש המשני עובר מתחת לגשר, נדרש מפתח גשר ארוך מאוד, כיוון שאין אפשרות להשתמש בעמודי תמיכה בין נתיבי הכביש המשני, במקום שבו ממוקם מרכז הצומת הבודד.
לעיתים נבנים מחלפים בתצורת SPUI בתוספת אפשרות לביצוע פניות פרסה בעזרת מסלול בצורת U בקצה הרמפה, בנקודת המפגש עם הכביש המשני. מסלול זה מאפשר לכלי רכב הנעים בכביש המהיר לבצע פניית פרסה לכיוון הנגדי של הכביש המהיר ללא המתנה ברמזור.
מחלף SPUI נבנה לראשונה בפלורידה בשנת 1974.

מחלף יהלום "מקופל"

במקומות בהם יש נתיבים מיוחדים לנסיעה משותפת (קארפול), או כאשר רוחב הכביש מצומצם, כמו באזורים עירוניים, ניתן "לקפל" את המחלף פנימה, כך שהרמפות המחברות לכביש המשני הם במרכז הכביש המהיר ולא בצידיו. סידור זה חוסך בשטח הנדרש למחלף, ובנוסף יש צורך רק בצומת אחד במקום שני צמתים עם רמפות חד-סטריות. כתוצאה מכך, זמן ההמתנה ברמזורים עשוי להתקצר, במיוחד עבור התנועה הנעה בכביש המשני בלבד. עם זאת, מבנה מחלף זה נוגד את המבנה המקובל שבו היציאה או הכניסה לכביש המהיר מקושרות לנתיב האיטי בכביש המהיר, ובכך עלול להגדיל את רמת הסיכון הבטיחותי במחלף.
צ'וקה אומונה

ביוגרפיה

אומונה נולד לבנט ופלישיה אומונה, ברובע למבת' בדרום לונדון. אביו היה ניגרי שהיגר לבריטניה באמצע שנות השישים, החל לעבוד כשוטף כלים ומכוניות והפך לאיש עסקים מצליח. ב-1992, כשהיה בן 13, נהרג אביו של אומונה בתאונת דרכים בניגריה. אמו ממוצא אירי-אנגלי שאביה, סר הלנוס מילמו, שירת כקצין מנהלת המבצעים המיוחדים במלחמת העולם השנייה, היה חוקרו של קים פילבי, תובע במשפטי נירנברג ושופט בבית המשפט העליון.
אומונה סיים בשנת 2001 לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת מנצ'סטר, במהלך התואר למד שנה באוניברסיטת בורגון בצרפת. ב-2002 סיים תואר שני בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נוטינגהאם טרנט. בתום לימודיו החל לעבוד כעורך דין בפירמת הרברט-סמית' בלונדון. ב-2006 הצטרף לפירמת רוקמן-לנדאו המתמחה בתחום דיני עבודה.
במקביל לעבודתו היה פעיל במפלגת הלייבור, כתב מאמרי דעה, הופיע כפרשן פוליטי באמצעי התקשורת השונים והיה עמית בכיר בצוות החשיבה קומפאס המזוהה עם המפלגה. ב-2008 נבחר לייצג את המפלגה לקראת הבחירות למושב מחוז סטריטהאם בבית הנבחרים. הוא ניצח בבחירות הכלליות ב-2010 לאחר שזכה בכ-42.8% מקולות המצביעים לעומת 35.8% למועמד המפלגה הליברל-דמוקרטית ו-18.3% למועמד המפלגה השמרנית. בתחילת דרכו הפרלמנטרית הוא כיהן כחבר ועדת הכספים של בית הנבחרים. במאי 2011 מונה לשר צללים לענייני עסקים קטנים ובינוניים, באוקטובר 2011 מונה לשר העסקים והחדשנות בקבינט הצללים של אד מיליבנד. ב-2015 נבחר פעם נוספת לפרלמנט לאחר שזכה ב-53% מקולות המצביעים.
בעקבות תבוסת מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בבריטניה ב-2015, ניתח אומונה את התוצאות במאמר שפרסם בגרדיאן, וציין כי המפלגה התמקדה יתר על המידה בגרעין הקשה של בוחריה ולא פנתה למעמד הביניים שמהווה את רוב הציבור ושהיא יצרה את הרושם שהיא אינה לצידם של עסקים מצליחים. הוא קרה לנסח חזון לבריטניה בהשתלבותה בעולם הגלובלי המשתנה, לנצל את עוצמותייה שהן מוסדות ההשכלה הגבוהה, התעשייה, היזמות, האוכלוסייה המגוונת והבריתות שלה על מנת להביא לשגשוג, וכן להתמודד עם מציאת פתרונות לבעיות שהובילו לאווירה בציבור נגד ההגירה, כגון משבר הדיור.
במאי 2015 הכריז על כוונתו להתמודד בבחירות להנהגת מפלגת הלייבור, אך כעבור שלושה ימים נסוג מכך. לאחר בחירתו של ג'רמי קורבין למנהיג הלייבור עזב אומונה את תפקידו בממשלת הצללים של המפלגה.
בפברואר 2019 פרש אומונה ממפלגת הלייבור יחד עם עוד שישה מחברי בית הנבחרים, על רקע משבר אמון במנהיגותו של קורבין, והתגברות האנטישמיות מצד חברי המפלגה. הפורשים הקימו סיעה עצמאית בשם The Independent Group, והוא נבחר לדובר הרשמי של הקבוצה.
אריאן דה רוטשילד

קריירה

אריאן דה רוטשילד היא בעלת תואר MBA מאוניברסיטת פייס (Pace) בניו יורק.
בתחילה עבדה כברוקרית בסוסייטה ז'נרל בניו יורק ואחר-כך הצטרפה לקבוצת הביטוח האמריקאית AIG, שניסתה להיכנס לשווקים של צרפת ואירופה. היא יושבת ראש מועצת המנהלים של הבנק הפרטי Compagnie Financière Edmond de Rothschild בצרפת ושל Banque privée Edmond de Rothschild בשווייץ . זמן קצר לאחר כניסתה לתפקיד, תבעה אריאן דה רוטשילד את דויד דה רוטשילד, בן דודו של בעלה ומנהל בנק ההשקעות הצרפתי Rothschild & Co על שימושו בשם המשפחה. ביוני 2018, לאחר שלוש שנים של מאבק משפטי, הגיעו הצדדים להסכמה שאף צד לא יעשה שימוש בשם המשפחה לבדו לצורכי מיתוג והפרידו אחזקות צולבות .  
דה רוטשילד גם מכהנת כנשיאת מועצת המנהלים של סוכנות הייעוץ הפיננסית והסביבתית BeCitizen.

פעילות חברתית

אריאן דה רוטשילד אחראית על קרנות אדמונד דה רוטשילד, המוקדשות לתמיכה באמנות ובתרבות, בריאות ומחקר, סביבה, יזמות חברתית, ודיאלוג בין-תרבותי. היא תומכת בפרויקטים באוניברסיטאות בישראל. היא יושבת ראש קרן אריאן דה רוטשילד (Ariane de Rothschild Foundation), שמרכזה במדריד, שנותנת את חסותה לפרס האמנות על-שם אריאן דה רוטשילד (Ariane de Rothschild Art Prize), פרס לאמנות עכשווית המוענק מדי שנה.
תוכנית העמיתים על-שם אריאן דה רוטשילד (Ariane de Rothschild Fellows Program), בשיתוף עם בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת קיימברידג' ו-ESSEC, נועדה לפתח רשת של יזמים חברתיים בעלי עניין בטיפוח תרבות של כבוד הדדי ודיאלוג בין קהילות יהודיות למוסלמיות.
היא אחראית על הפעילויות הלא-כספיות של קבוצת אדמונד דה רוטשילד, ביניהן אחוזות יין בבורדו (שאטו קלארק, שאטו מאלמזון, Château des Laurets), ספרד (וגה סיסיליה רוטשילד), דרום אפריקה (רופרט רוטשילד) וארגנטינה (דאסו רוטשילד). היא מנהלת את מון ד'ארבואה, אתר נופש במג'ב.

הוקרה

בנובמבר 2014 הוענקו לה אזרחות כבוד של ראשון לציון, ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הנפשות CSS

הנפשות CSS הוא מודול מועמד לתקן גיליונות סגנון מדורגים (CSS), המאפשר הנפשות של אלמנטי HTML על ידי שימוש במאפייני CSS.

היסטוריה

על אף השימוש ארוך השנים בפסאודו-מחלקה :hover" כדי ליצור הנפשות בסיסיות, הרחבות של טכנולוגיית CSS לתחום ההנפשות הייתה מזערית עד תום העשור הראשון של שנות ה-2000. בשנת 2007 הכריזו מפתחי מנוע WebKit על כוונתם לכלול במנוע ה-CSS שלהם הנפשות, מעברים חלקים (transitions) וטרנספורמציות (transforms), ובפברואר 2009 הודיעו על מימוש בפועל של תכונות אלו. עם הזמן הפכו הנפשות CSS לתכונה רשמית של CSS3, הטיוטה הרשמית המפותחת על ידי ארגון World Wide Web Consortium.

תמיכה על ידי דפדפנים

נכון לדצמבר 2015, כל הדפדפנים הנפוצים, וביניהם: פיירפוקס, גוגל כרום, אינטרנט אקספלורר, מיקרוסופט אדג', כמו גם כל דפדפני המובייל (דפדפנים לסמארטפונים וטאבלטים, בעיקר) פרט לאופרה, כוללים תמיכה מלאה בהנפשות CSS.
עזרא בר-שלום

ביוגרפיה

נולד לחנה ובן-ציון חי בר-שלום, נישא לעדינה בתם הבכורה של מרגלית והרב עובדיה יוסף.
התגורר במשך 45 שנים בתל אביב, שבה כיהן כאב בית הדין הרבני המקומי, ועמד בראש הסניף התל אביבי של כולל האברכים "חזון עובדיה". בשנת 1976 נתמנה לדיין בבתי הדין הרבניים. בשנת 1998 נבחר לכהן בבית הדין הרבני הגדול בירושלים, תפקיד בו נשא עד פרישתו לגמלאות ב-2011. בשנת 2014 עברו בני הזוג בר-שלום להתגורר בירושלים.
במקביל לעבודתו בבתי הדין, ההדיר את ספר השו"ת "שער יהושע" לרבי יהושע בנבנישתי, במסגרת מכון "אור המזרח" של מכון ירושלים (תשמ"ב-תשנ"ב).
ארקדי דבורקוביץ'

ביוגרפיה

ארקדי דבורקוביץ' נולד במוסקבה לולדימיר דבורקוביץ', שופט בינלאומי בטורנירי שחמט (1973-2005). ארקדי התחנך בבית הספר תיכון מס' 144 במוסקבה תוך הצטיינות יתרה בתחום המתמטיקה. הוא סיים את הפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת מוסקבה ב-1994 בתחום ה"קיברנטיקה הכלכלית" ובאותה שנה סיים בהצלחה את לימודיו בבית הספר הרוסי לכלכלה שנוסד על ידי ממשל ילצין על מנת לעודד יזמים צעירים. ב-1997 קיבל תואר בכלכלה מאוניברסיטת דיוק, לאחר שהשלים שם את לימודיו.
מ-1994 היה מנכ"ל ויועץ מדעי בכיר בצוות של קבוצת מומחים ויועצים של משרד האוצר הרוסי. החל משנת 2000 היה למומחה של המרכז לעיבודים מחקריים, ארגון לא מסחרי שהוקם על ידי ממשלת רוסיה. מאוגוסט 2000 היה ליועצו של הרמן גרף, שר המסחר והפיתוח הכלכלי. ב-2001 היה לסגן השר למסחר ופיתוח כלכלי. ב-2004 עבד בחברה פרטית למשך זמן-מה ובאפריל 2004 מונה לראש מינהל המומחים של נשיא רוסיה. במאי 2008, דמיטרי מדבדב מינה אותו לעוזרו לענייני כלכלה.
עם כינון ממשלת מדבדב הראשונה במאי 2012, הוא מונה ב-21 במאי 2012 לתפקיד סגן ראש הממשלה לענייני אנרגיה על ידי דמיטרי מדבדב והחל מקיץ אותה שנה הוא עומד בראש הוועדה הממשלתית לניטור שוק המזון.
מאז 2007 דבורקוביץ' הוא סגן ראשון לנשיא התאחדות השחמט הרוסית, תוך ניסיונות לקדם את תחום השחמט ברוסיה. ב-2006 היה לחבר בהתאחדות הכדורגל הרוסית והיה ראש התוכנית לפיתוח הכדורגל הרוסי. ב-19 במאי 2008 הוא מונה גם לעמוד בראש קבוצת מומחים לענייני קשרים עם המדינות המתועשות, חברותיה של רוסיה בארגון G-8.
מאז 11 בינואר 2010 הוא חבר בוועדה הממשלתית לפיתוח הכלכלה.
במאי 2018 לא מונה מחדש לתפקיד סגן ראש הממשלה ובמקום זאת מונה על ידי מדבדב לעמוד בראש קרן סקולקובו, לניהול מרכז החדשנות סקולקובו.
משנת 2015 הוא עומד גם בראש דירקטוריון חברת הרכבות הרוסית.
במהלך ספטמבר 2018, הגיש דבורקוביץ' מועמדות לנשיאות איגוד השחמט העולמי. בשלושה באוקטובר הוא נבחר לתפקיד ובאוקטובר אותה שנה הוא נבחר ברוב קולות לעמוד בראש איגוד השחמט העולמי. כבר בתחילת כהונתו הודיע על העברת מטה איגוד השחמט מאתונה שביוון ללוזאן שבשווייץ.

חייו האישיים

הוא דובר רוסית, גרמנית ואנגלית,ונחשב לידידו הקרוב של דמיטרי מדבדב. הוא נשוי לזומרוד רוסטאמובה, כלכלנית אף היא שהייתה בעבר סגנית השר לרכוש ממשלתי. הם נשואים מאז 2001 ולהם שני בנים.
הוא זכה לכמה עיטורים ממלכתיים, ביניהם עיטור תודות מאת נשיא רוסיה, האחד מולדימיר פוטין ב-2004 שהודה על תרומתו הפעילה בהכנת הנאום הנשיאותי לאספה הפדרלית, השני אף הוא על פעילותו הרבה בהכנת הנאום הנשיאותי לאספה הפדרלית של דמיטרי מדבדב, עיטור שהעניק לו ב-18 בינואר 2010.