google/wiki40b huggingface dataset:
טרטרוס

טרטרוס (ביוונית: Τάρταρος, בתרגום לעברית: מקום עמוק) הוא אחד מחלקי השאול במיתולוגיה היוונית וממנה הגיע למיתולוגיה הרומית. גרסאות שונות לאמונה זו קיימות בכל הדתות והמיתולוגיות בין השאר כגיהנום במונותאיזם והחלק השלישי של הניפלהיים במיתולוגיה הנורדית. הוא מצוי אף מתחת לממלכתו של האדס, ומשמש כבית כלא אליו משליכים האלים מפלצות ושאר יצורים המאיימים על שלטונם בעולם, כדוגמת הטיטאנים. סיפורים רבים במיתולוגיה עוסקים בטרטרוס.
קאמפה נוצרה ונשלחה על ידי קרונוס כדי לשמור על הקיקלופים והענקים בעלי מאה הידיים בטרטרוס, לאחר ששחרר אותם מכלאו של אורנוס. היא נהרגה בידי זאוס כדי שיוכל לשכנע את הקיקלופים ובעלי־מאה־הידיים שיעזרו לו במלחמה נגד הטיטאנים. 
בנצרות טרטרוס מזוהה עם המקום שבו אלוהים קשר את המלאכים המורדים.

אסירי טרטרוס

האסירים שנכלאו בטרטרוס היו בני אלמוות, שעונשם הכבד ניתן להם מאחר שאי אפשר היה להענישם בעונש הפשוט - הוצאה להורג.
בטרטרוס נאסרו תחילה הקיקלופים בעלי העין אחת וגם ההקאטונכרים, בעלי מאה הידיים. לאחר המרד של זאוס באביו, זאוס שיחרר את הקיקלופים והקאטונכרים מטרטרוס וזכה בעזרתם. בסוף המלחמה בין האלים לטיטאנים ניצחו האלים, וקרונוס ניכלא בטרטרוס. 
על פי קרולי קרני זה היה המקום אליו נשלח הרוצח הראשון - איקסיון, שנידון להיות כבול לגלגל אש. על אסיר אחר בטרטרוס, סיזיפוס, בן האלמוות, נגזר לגלגל שוב ושוב אבן כבדה במעלה הר רק כדי לראותה מדרדרת בחזרה לתחתית כל עת שהתקרב לפסגה. מכאן נגזר הביטוי "עבודה סיזיפית", שמשמעותו עבודה קשה וחסרת תועלת שמשכה אינסופי.
לפי המיתולגיה הנוצרית קשר אלוהים בשלשלאות חלק מהמלאכים שמרדו בו עם לוציפר, בטרטרוס. המפורסם בהם הוא עזאזל.

מיקומו של טרטרוס

לשאול (ממלכת המתים במיתולוגיה היוונית) שלוש קומות: בקומה העליונה נמצאים קרברוס, האדס ופרספונה. הקומה האמצעית היא בור המוות והשאול, שם נמצאים כל המתים ושדות אליסיום, מקום נשמות הגיבורים הצדיקים. קרוב לליבת כדור הארץ נמצא טרטרוס, הקומה הנמוכה ביותר, אך האדמה מגנה עליו מחום.

העינויים בטרטרוס

בטרטרוס מעונים האסירים כדי להמחיש להם את חומרת חטאם.
מסופר שאחד העינויים ניתנו לטנטלוס בן זאוס, אשר הרג את בנו פולפוס והגיש מבשרו לאלים. טנטלוס נכלא בטרטרוס והוטל עליו עינוי: מסביבו נמצאים בשפע מים מתוקים ופירות עסיסיים, אך כאשר טנטלוס מתקרב למעיין המים נעלמים, וכאשר הוא שולח את ידו אל הפירות הם נרקבים. עינוי זה נחשב לאחד העינויים הקשים ביותר מפני שטנטלוס היה בן אלמוות, ובטרטרוס אי אפשר למות - כך שהעינוי היה מתמשך, והוא נשאר צמא ורעב לנצח. בטרטרוס קיים נהר פלגתון, אשר מימיו עשויים מאש והוא מרפא את הרשעים כדי שיוכלו להמשיך לסבול.
פנחס מונדשיין

ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב פרופ' אהרן מונדשיין, שהיה אז אברך בישיבת מרכז הרב ותלמידם של הרב 'הנזיר' ושל הרב בצלאל ז'ולטי (לימים הוציא הרב לאור שיעורים של שניהם). דודו היה ההיסטוריון וחוקר החסידות יהושע מונדשיין.
למד בישיבה התיכונית שעלבים, והחל משנת ה'תשמ"ד בישיבת מרכז הרב, שאותה לא עזב מאז. התקרב לראשיה הרב אברהם אלקנה שפירא והרב שאול ישראלי (לאחר פטירתו השתתף הרב מונדשיין בעריכת ספרו על מסכת בבא-קמא). היה מקורב גם לרב יהודה גרשוני, שאתו למד מספר שנים בחברותא בביתו ואף הוסמך על ידו להוראה. למד גם אצל הרב זלמן נחמיה גולדברג וגם על ידו הוסמך להוראה. בשנת תשנ"ב הוסמך על ידי הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא והרב מרדכי אליהו. קודם נישואיו גר בבני-ברק בשכנות לרב אברהם גניחובסקי, ראש ישיבת טשיבין, שאיתו למד בשבתות. היה הולך בקביעות לשיעוריו של הרב ישראל זאב גוסטמן.
סגנון לימודו הושפע בעיקר משיטת העיון של הרב נחום פרצוביץ, ובשיעוריו הוא מרבה להביא מדבריו.
בשנת תשנ"ד החל לשמש כראש הכולל של הגרעין התורני ביבנה, מן הגרעינים הראשונים. במקביל היה 'נושא ונותן' בישיבת מרכז הרב. בשנת תשנ"ז התמנה על ידי ראש הישיבה הרב אברהם אלקנה שפירא, לר"מ בישיבה. הוא מוסר בה גם שיעורי אמונה. ועמד בראש מסלול לאברכים ללימוד גמרא ושו"ע בעיון.
בשנת תשס"ג הוסמך לדיינות ושימש מספר שנים בהתנדבות דיין בביה"ד לדיני ממונות בראשות הרב דב ליאור.
מאלול תשע"ה ועד אלול תשע"ח מסר שיעור כללי בגמרא ובאמונה בישיבת ההסדר ראשון לציון.
באלול תשע"ח נבחר לדיין בבית הדין הרבני האזורי נתניה
מתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים, נשוי לרחל ולהם שבעה ילדים. בנו הבכור מאיר שמחה הוא עורך ספריו וראש כולל ביישוב רבבה. בנו שלמה הוא מחבר הספרים 'תענה אמונים' (ב' כרכים) ופירוש 'חירות עולם' על הגדה של פסח.

שיעוריו וספריו

בשנת תשע"ב התחיל להוציא את שיעוריו לאור בסדרת ספרים הנושאת את השם 'שערי עיון'. הסדרה מונה שבעה ספרים, על מסכתות פסחים, קידושין, יבמות, גיטין, בבא קמא ובבא מציעא (שני כרכים). בספריו, כמו בשיעוריו, הוא מדקדק בדברי הגמרא והראשונים ובהגדרת המושגים. לספר מצורפות הסכמותיהם של הרב יהודה גרשוני, הרב אברהם אלקנה שפירא, הרב יעקב שפירא והרב זלמן נחמיה גולדברג.
גם בשיעורי האמונה הוא מדגיש כי יש להקפיד על דיוק בהגדרות ובמונחים; ומאידך להבחין בזוויות השונות שבהם עוסקים הדברים, מתוך שאיפה להכלילם למשנה אחת ולא למהר לראותם כמחלוקת.
מפעל הטרקטורים (וולגוגרד)

היסטוריה

החלטה על הקמת המפעל התקבלה בשנת 1926 והוא היה בין פרויקטי הדגל של החומש הראשון. האתר שנבחר להקמת המפעל היה ממוקם 14 ק"מ מהעיר והקמתו החלה ב-26 ביולי 1926. התכנון בוצע על ידי חברה אמריקאית ומומחים מחוץ לברית המועצות השתתפו באופן פעיל בהקמת המפעל החדש. בעת הקמתו, נקרא המפעל "מפעל טרקטורים של סטלינגרד על שם דזרז'ינסקי", על שמו של המהפכן הסובייטי פליקס דזרז'ינסקי אשר נפטר באותה שנה, ושם זה נותר על כנו עד לשנת 1961. ב-17 ביוני 1930 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצא הטרקטור הראשון בעל הספק של 30 כוח סוס. ב-20 באפריל 1932 המפעל הגיע ליכולת התכנונית - 144 טרקטורים ביום.
לקראת יוני 1940 המפעל כבר ייצר 232,700 טרקטורים - מעל לחצי מכל הטרקטורים שנבנו בברית המועצות.
עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה המפעל התחיל לייצר טנקי T-34. במהלך אוגוסט 1942 החלו קרבות בשטח המפעל, כאשר להגנת המפעל נוצלו טנקים שנבנו אך טרם הועברו לידי הצבא. פסי ייצור הופסקו ב-13 בספטמבר 1942 כאשר הקרבות באתר היו בעיצומן. מייד לאחר נסיגת הנאצים החל שיקום המפעל וכבר ביוני 1943 המפעל העביר לצבא משלוח ראשון של טנקים משופצים.
לאחר סיום הקרבות ונסיגה הצבא הגרמנית המפעל שוקם ולאחר המלחמה חזר לייצור טרקטורים לחקלאות. בסך הכול במהלך פעילותו המפעל ייצר מעל למיליון טרקטורים לחקלאות שבחלקו סופקו למדינות שונות.
בשנת 1963 הסתיימה הרחבת המפעל והוא עבר לייצור טרקטורים מדגם DТ-75. דגם זה עבר שינויים רבים ונמצא בבסיס התכנון של הדגם שמיוצר גם כיום. בשנת 1994 המפעל עבר לייצור סדרה חדשה של טרקטורים בעלי הספק של עד 150 כוח סוס.
במקביל לייצור טרקטורים, עסק המפעל בייצור תוצרת צבאית. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נבנו בו טנקים מדגם T-26, ובשנות ה-60 החל ייצור טנקים מדגם PT-76. בנוסף לכך המפעל התמחה בייצור משוריינים ומשחיתי טנקים לחיל הנחתים הסובייטי והרוסי.
בשנת 2002 אורגן המפעל מחדש תוך חלוקתו למספר יחידות עצמאיות. בשנת 2005 הוכרז על הליך פירוק של המפעל והוא הועבר לידי תשלובת בה מאוחדים מספר מפעלים רוסים בתחום.

עיטורים

בתקופה הסובייטית הוענקו למפעל: עיטור לנין (פעמיים), עיטור הדגל האדום של העמל ועיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה.
Rock This Country Tour

רקע

במרץ 2015 בתוכנית "Good Morning America" הודיעה טוויין כי היא עתידה לצאת לסיבוב הופעות ואף להוציא אלבום. אף על פי שעבר זמן רב מאז סיבוב ההופעות האחרון שלה טוויין אמרה כי היא מוכנה לצאת לסיבוב הופעות חדש ואף תיארה את סיבוב ההופעות כ"אמיתי, בועט וחגיגה כיפית". בעקבות הביקוש הרב טוויין הוסיפה עוד 9 תאריכים נוספים במאי אותה שנה. ביולי אותה שנה אמר הסוכן של טוויין כי סביר להניח שהחלק הבין לאומי של סיבוב ההופעות יתקיים באביב ובקיץ 2016 אם כי תוכנית זאת בסוף לא יצאה לפועל. באוגוסט אותה שנה אמרה טוויין כי היא איננה מתכוונת לוותר על סיבוב ההופעות והיא תמשיך את תוכניותיה שנתיים נוספות בסדרת המופעים שלה בלאס וגאס.
יעקב נאכט

הרב ד"ר יעקב נאכט (1873 – ינואר 1959, י"ג בשבט תשי"ט) היה רב ברומניה ופעיל ציוני.

ביוגרפיה

יעקב נאכט נולד בשנת תרל"ב בעיר יאשי שברומניה, לשלמה הכהן. בגיל 14 עבר לעיר מרמורש שבהונגריה, ואחר כך להלברשטאדט שבגרמניה. הוסמך לרבנות בבית מדרשו של הרב עזריאל הילדסהיימר, ולמד באוניברסיטת ברלין עד לקבלת תואר דוקטור לפילוסופיה.
כעבור זמן הוזמן להיות רבן של שלוש קהילות: פוקשאני, בראהילה ורדאוץ. במשך כל שנות רבנותו נלחם בעוז כנגד ההתבוללות, לשם חינוך דתי ולהכשרה ציונית לאומית ולהשרשת הלשון העברית החיה.
ממפעליו הציבוריים נודעה פעולתו לעקירת המנהג "מורה ז'דאיקו" (More Judaico) – מנהג רומני משפיל להשבעת חיילים יהודיים בחדר אפל.
בשנת תרפ"ח הוזמן לשטרסבורג שבאלזס לשם ניהול מכון למדעי היהדות. בשנת תרצ"ב, לאחר שבתו יהודית נישאה ליצחק אבינרי (בנו של הרב משה רבלסקי), עלה לארץ ישראל עם בתו הצעירה דבורה.
השתתף בקונגרסים ציוניים רבים, מן הקונגרס השישי ואילך, ונשא את נאומיו בעברית בלבד.
השתתף בכתבי עת עבריים ופרסם מחקרי פולקלור רבים ("לשון נקיה", "הנעל", "הרגל") וכן מאות שירים שפורסמו בעיתונים שונים. בעזבונו הספרותי נותרו כאלפיים שירים שלא פורסמו, וכן ארכיון רב-ערך של מכתבים מגדולי ישראל. ארכיונו שמור בספרייה הלאומית.
נכדו משה הנעמי היה משורר ומתרגם עברי.
להק השתתפות ומסוקים

להק השתתפות ומסוקים הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי. 
הלהק עוסק במדיניות הטיסה של מערך המסוקים. הלהק הוקם בראשית 1998, בעקבות מסקנות ועדת עברי שחקרה את נסיבות אסון המסוקים שאירע בשנת 1997. ראש הלהק הוא איש צוות אוויר וקצין ממערך המסוקים בדרגת תת-אלוף, והוא מכונה רלה"ם. ב-2014 שונה שם הלהק מלהק אוויר למסוקים ללהק השתתפות ומסוקים.
ללהק כפופה היחידה לשיתוף פעולה (יחשת"פ). יחשת"פ משמשת כמקשרת עיקרית בין זרוע האוויר לזרוע היבשה ואחראית על תחום ההשתתפות של חיל האוויר בלחימה היבשתית. יש לה נציגות בפיקודים, באוגדות ובחטיבות.
ראש להק השתתפות ומסוקים הנוכחי הוא תא"ל נעם ריף.
Ihr Menschen, rühmet Gottes Liebe, רי"ב 167

Ihr Menschen, rühmet Gottes Liebe (בעברית: בני אדם, שבחו את אהבתו של אלהים), רי"ב 167, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה בחג יוחנן המטביל, שחל ב-24 ביוני 1723.

רקע

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
בפברואר 1723 נבחן באך עם עוד כמה מועמדים לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא התקבל לתפקיד והחל את עבודתו בחודש מאי באותה שנה. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה, תוך כמה שנים. עם זאת, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים.
קנטטה זו הייתה הרביעית שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג, לאחר רי"ב 75, רי"ב 76 ורי"ב 24. את האחרונה ביצע רק ארבעה ימים לפני הנוכחית, והזמן הקצר לא הספיק לבאך על מנת לכתוב חלקים נוספים ותזמור רחב לקנטטה, ולכן השתמש רק בקטע מקהלה אחד.
ב-1887 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 33 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה רק כ-7 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1987), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
ארתור גרין

אברהם יצחק [שם לועזי: ארתור "ארט"] גרין (באנגלית: Arthur "Art" Green;נולד ב-21 במרץ 1941) הוא פרופסור למדעי היהדות ורב, חוקר מיסטיקה יהודית ונאו-חסידות.
גרין גדל בניוארק, ניו ג'רזי במשפחה שהשתייכה לתנועה הקונסרבטיבית. בשנת 1959 התחיל ללמוד באוניברסיטת ברנדייס לימודי יהדות (בין השאר אצל אלכסנדר אלטמן) ולהתקרב לדת. בשנת 1967 הוסמך כרב קונסרבטיבי בבית המדרש לרבנים באמריקה.
גרין היה דיקן בית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת (1987-1993) ובשנת 2003 ייסד בעיר בוסטון את בית המדרש לרבנים על יד המכללה העברית (Hebrew College), וכיום הוא רקטור המוסד.
Time and a Word

האלבום

עם החלטתו של סולן הלהקה ג'ון אנדרסון לשים תזמורת חיה בכמה משירי האלבום (כפי שאמר בסרט YesYears), נדחק גיטריסט הלהקה פיטר בנקס וכמעט ולא השתתף באלבום. מתחים בין חברי הלהקה נוצרו, ומיד אחרי יציאת האלבום ב-1970, בנקס פוטר. לאחר מכן, במרץ יצטרף סטיב האו אל ההרכב ויחליף את בנקס. האלבום כלל שני שירים שנכתבו על ידי אנדרסון ודייוויד פוסטר מלהקת הלוחמים.
לאלבום נוספה תזמורת. החלטה זו הוסכמה מפני ששימוש בתזמורת במוזיקת רוק, היה מתאים בתקופה הזאת. השיר הפותח כולל פתיחה תזמורתית לשירו של ריצ'י הייבנס, "No Opportunity Needed, No Experience Necessary", אשר כולל בתוכו את קטע הנושא מתוך הסרט The Big Country בתזמורו של ג'רום מורוס (Jerome Moross). השיר "Everydays" כולל בתוכו קטע מתוך החלק "Jupiter" של סוויטת הפלנטות של גוסטב הולסט.

עטיפת האלבום

עטיפות האלבום של בריטניה וארצות הברית שונות. העטיפה הבריטית היא ציור בסגנון דאדא בשחור-לבן ובו אישה ערומה עם פרפר. לעומת זאת, בארצות הברית נראית תמונה של חברי הלהקה אך בעטיפה נראה סטיב האו במקום פיטר בנקס (האו לא השתתף באלבום). לעומת זאת, העטיפה האחורית של ארצות הברית כוללת תמונה של חברי הלהקה של ההרכב המקורי: ג'ון אנדרסון, כריס סקווייר, טוני קיי, ביל ברופורד ובנקס.
שמן חמניות

שמן חמניות הוא שמן צמחי לא נדיף המופק מזרעי חמנית מצויה. שמן חמניות מצוי בשימוש תדיר במזון כשמן טיגון וכמתחלב במוצרי קוסמטיקה. בשנת 2014 יוצרו בעולם כמעט 16 מיליון טונות שמן חמניות והמדינות המובילות בייצור שמן חמניות היו אוקראינה ורוסיה.
שמן חמניות הוא תערובת המורכבת ברובה מחומצה לינולאית (כ-59%) וחומצה אולאית (כ-30%). שיעור השמן בגרעיני חמניות נע בין 22 ל-36 אחוז (בממוצע 28%), שיעור השמן בזרע הוא 45-55%. השמן המופק הוא בצבע ענברי בהיר וטעמו עדין. שמן חמניות מזוקק הוא בצבע צהוב בהיר. השמן מאבד רק מעט מתכונותיו בתהליך הזיקוק. בשמן כמויות מדידות של ויטמין E, סטרולים, סקוואלן ופחמימנים אליפטיים אחרים.
מחקרים בעשור השני של המאה ה-21, בהם ניתוח גנומי ופיתוח זנים היברידיים של חמניות, נעשים במטרה לספק את הדרישה הגוברת לשמן חמניות.

ייצור ומסחר

בשנת 2014 יוצרו בעולם 15.8 מיליון טונות של שמן חמניות. לפי נתוני ארגון המזון והחקלאות היצרניות המובילות בעולם לשנת 2014 היו אוקראינה (4.4 מיליון טונות), רוסיה (4.1 מיליון טונות), ארגנטינה (0.9 מיליון טונות) וטורקיה (0.7 מיליון טונות).

במזון

שמן חמניות מזוקק משמש לאפיה בטמפרטורות נמוכות וגבוהות. כשמן לטיגון התנהגותו היא כשמן צמחי טריגליצרידי אופייני. שמן חמניות לא מזוקק משמש לטיבול סלט במטבחים מזרח אירופים.

מזון חיות משק

מוצר הלוואי של תהליך מיצוי השמן מגרעיני חמניות הוא תערובת של גרעינים מעוכים העשירה בפרוטאין ובסיבים תזונתיים ומשמשת להזנת חיות משק, כדשן או כדלק.
דייוויד טננט

ביוגרפיה

דייוויד טננט נולד בבאטגייט וגדל בראלסטון שבפלך רנפרושייר, סקוטלנד. אביו (אלכסנדר מקדונלד) שירת ככומר בכנסייה הסקוטית. בנוסף הוא למד באקדמיה הסקוטית המלכותית למוזיקה ולדרמה, שם התחבר עם לואיז דאלאמר. כשהיה בן 3 אמר להוריו שהוא רוצה להיות שחקן, כי העריץ את תוכנית הטלוויזיה "דוקטור הו". מכיוון שהיה שחקן נוסף בשם דייוויד מקדונלד, החליף את שמו לדייוויד טננט, בהשפעת המוזיקאי ניל טננט, סולן להקת פט שופ בויז. הבחירה השנייה שלו לשם במה הייתה "דייוויד ברנדון" והבחירה השלישית "כריס מקדונלד".
ב-2011 נישא לשחקנית ג'ורג'יה מופט ולזוג בת ובן, כמו כן, טננט אימץ את בנה של מופט מלפני נישואיהם. מופט שיחקה בין השאר בדוקטור הו כבת של הדוקטור בגילומו של טננט. היא הבת של פיטר דיוויסון, ששיחק את הדוקטור החמישי בסדרה.

קריירה

תפקידו המקצועי הראשון אחרי סיום לימודיו היה במחזה "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי". טננט המשיך בקריירה בתיאטרון והופיע לעיתים קרובות עם "רויאל שייקספיר קומפני" במיוחד בתפקידים קומיים כמו טאצ'סטון ב"כטוב בעיניכם", אנטיפולוס ב"קומדיה של טעויות" וקפטן ג'ק אבסולוט במחזה "היריבים" (The Rivals). כמו כן הופיע בתפקיד טרגי כרומיאו ב"רומיאו ויוליה".
טננט שיחק בדרמות טלוויזיוניות עבור רשת ה-BBC כמו "הוא ידע שהוא צודק", "בלקפול", "קזנובה" (לצדו של פיטר או'טול המופיע בתפקיד קזנובה הזקן), ובסדרה "The Quatermass Experiment". בקולנוע הופיע בסרטו של סטיבן פריי "צעירים יפים ומבריקים" ובתפקיד ברטמיוס קראוץ' הבן בסרט "הארי פוטר וגביע האש". אחד התפקידים הראשונים שלו בקולנוע היה בסרט "ג'וד" (לפי רומן של תומאס הרדי ג'וד האלמוני) בכיכובו של כריסטופר אקלסטון, שקדם לו בתפקיד הדוקטור בדוקטור הו. ב"ג'וד" גילם את דמותו של סטודנט שיכור המאתגר את ג'וד שיראה את ידיעותיו בלטינית.
כשהסדרה "דוקטור הו" הועלתה מחדש ב-2005 עלה שמו של טננט כמועמד אפשרי לתפקיד הדוקטור התשיעי, אך לבסוף נבחר כריסטופר אקלסטון. במרץ 2005, כשהודיע אקלסטון שהוא לא ימשיך לשחק עונה נוספת בסדרה, אישרו ב-BBC שטננט יחליף אותו בתפקיד הדוקטור העשירי. טננט הופיע לזמן קצר בפרק האחרון של העונה בסצנת "ההתחדשות" (מותו של הדוקטור ותחייתו מחדש בגוף שונה). הוא הופיע שוב בפרק מיוחד של הסדרה עבור ילדים במצוקה, ששודר ב-18 בנובמבר 2005. צילומי העונה החדשה של "דוקטור הו" החלו ביולי 2005. הופעתו העיקרית בסדרה החלה בפרק מיוחד לחג המולד באורך שעה, "הפלישה בחג המולד", ששודר לראשונה בחג המולד 2005. טננט, התלהב מהתגשמות חלום הילדות שלו. בתחילת דצמבר 2005 הופיע בדרמת הטלוויזיה "Secret Smile" של רשת ITV. במהלך טקס פרסי הטלוויזיה הבריטית ה-2008 הוא הכריז כי הוא עוזב את "דוקטור הו" לאחר 4 פרקים מיוחדים. טננט טען כי אם הוא לא יעזוב עכשיו "יאלצו לגרור אותו מהסט כשהוא יהיה בן 80 עם כיסא גלגלים".
בשנים 2008/2009 הופיע בתיאטרון במחזה "המלט" של שייקספיר בסטרטפורד אפון אייבון ובווסט אנד בלונדון. ב-2010 שיחק טננט בסדרת הדרמה "אב יחיד", בתפקיד דייב, גבר שאשתו נהרגה בתאונה והוא נאלץ להתמודד עם גידול חמישה ילדים. על תפקידו זה היה מועמד לפרס "Royal Television Society" כשחקן הטוב ביותר.
ב-2013 השתתף בסדרת הטלוויזיה הבריטית "ברודצ'רץ'" בתפקיד המפקח אלק הארדי.
החל מאוקטובר 2014 השתתף בסדרה Gracepoint גרסה אמריקאית לסדרה "ברודצ'רץ'" ושם כמו בסדרת המקור מגלם את התפקיד הראשי.
צ'זרה פראנדלי

קריירה

כשחקן פעיל, שיחק במועדוני הכדורגל קרמונזה (בשנים 1974-8), אטלנטה (בשנים 1978-9 ולאחר מכן שוב בשנים 1985-1990) ויובנטוס (בשנים 1979-1985). פראנדלי שיחק בעמדת הקשר.
את קריירת האימון שלו החל פראנדלי בקבוצת הנוער של אטלנטה ב-1990 ואימן אותה במשך שבע שנים. לאחר מכן אימן במועדונים כמו לצ'ה, ורונה, ונציה ופארמה. ב-2004 מונה למאמנה של רומא, אך עזב את הקבוצה באותה שנה עקב החמרת מצבה הבריאותי של אשתו.
ב-2005 מונה למאמנה של פיורנטינה ואימן אותה במשך חמש שנים. בתחילת 2009, קיבל את פרס 'אוסקר דל-קאלצ'ו' על בחירתו למאמן השנה בליגה בעונת 2007/2008.
ב-30 במאי 2010, התאחדות הכדורגל האיטלקית הודיעה כי פראנדלי יהיה מאמנה של ה'אזורי', נבחרת איטליה בכדורגל, אחרי מונדיאל 2010. תחת הדרכתו הגיעה איטליה לגמר יורו 2012 ולמונדיאל 2014, שם הודחה בשלב הבתים. פראנדלי התפטר מאימון הנבחרת מספר שעות לאחר ההדחה. ב-5 ביולי מונה למאמן גלאטסראיי הטורקית. ב-27 בנובמבר 2014 פוטר בשל חוסר הצלחתו בקבוצה. ב-28 בספטמבר 2016 מונה למאמן ולנסיה. ב-30 בדצמבר התפטר מתפקידו לאחר עשרה משחקים. ב-25 במאי 2017 מונה למאמן א-נאסר. ב-21 בינואר 2018 פוטר מתפקידו.
Made in Germany

Made in Germany (עברית תוצרת גרמניה; גרמנית Hergestellt in Deutschland) הוא כיתוב באנגלית המופיע על סחורות ומציין כי הן יוצרו בגרמניה.

היסטוריה

התווית המכילה כיתוב זה הופיעה לראשונה בבריטניה לפי "חוק סימון הסחורות 1887" (באנגלית: "Merchandise Marks Act 1887") במטרה לסמן בבירור תוצרת חוץ. בתקופה זו סחורה תוצרת חוץ נחשבה לנחותה מזו המקומית, ובאמצעות סימון זה קיוו השלטונות הבריטים שהצרכנים ידבקו ברכישת מוצרים מתוצרת בריטית. 
בשנת 1894 הרייכסטאג הגרמני הודיע כי על אף שבתחילה חלה ירידה קלה ברווחים, היצרנים הגרמניים סבורים שהתווית היא בעלת יתרון כלכלי שכן היא מאפשרת להבחין בין התוצרת הגרמנית לבין שאר התוצרת הבריטית. למעשה בסימון הסחורה בתווית "Made in Germany", הפכה הסחורה למותג ייחודי. בעקבות הודעה זו יצרנים גרמנים רבים הוסיפו את התווית למוצריהם ואפילו מלחמת העולם הראשונה לא גרמה להם להסיר אותה, חרף החרם הכלכלי שהטילה בריטניה על מעצמות הציר. ברבות השנים המונח "Made in Germany" נקשר לאמינות גבוהה ולאיכות של המוצר, ואף לשלמותו.

מעמד חוקי בגרמניה

Made in Germany אינו נשלט על ידי רגולטור או גוף מרכזי אחד ומעמדו נקבע על ידי שרשרת פסיקות של בית המשפט הגרמני. בשנת 1974 יצא פסק דין הקובע שהסימון אינו מאפשר להבחין בין המוצרים שיוצרו בגרמניה המערבית לבין אלו שיוצרו בגרמניה המזרחית ולכן הוכנסו לשימוש הכיתובים Made in Western Germany ו-Made in GDR.
בשנת 1995 קבע בית המשפט בשטוטגרט שבמקרה שרוב המוצר אינו תוצרת גרמניה הכיתוב Made in Germany מטעה ולכן אין להשתמש בו.

ישראל

כמחאה על השואה ועל השותפות של החברות הגרמניות הגדולות בה, שנים רבות לאחר הקמת מדינת ישראל חוגים רחבים הקפידו להחרים תוצרת גרמנית שסומנה על ידי תווית זו. החרם מעולם לא הוכרז רשמית ואין אומדן להיקפו הממשי.
פאול פוקס

פאול פוקס (בהונגרית: Pal Fux;‏ 23 בנובמבר 1922 - 5 בפברואר 2011) היה צייר, תפאורן ומעצב תלבושות ישראלי. נולד בטרנסילבניה שברומניה. למד באקדמיה לאומנויות בבודפשט. את דרכו באומנות החל כצייר ותערוכתו הראשונה התקיימה בשנת 1943 בבודפשט. במלחמת העולם השנייה היה שנתיים במחנות של עבודת כפיה בפולין. אחרי המלחמה חזר לציור ובהמשך עבר לעבוד בעיקר בתיאטרון. משנת 1955 ועד עלייתו ארצה בשנת 1972, עבד כמעצב במה ותלבושות בתיאטרונים רבים ברחבי רומניה. שימש תפאורן ראשי בתיאטרון הבובות של העיר אוראדיה. בשנת 1968 זכה בפרס השני בתערוכת הביאנלה של עיצוב במה בזגרב.
לאחר שעלה לישראל, חזר פאול פוקס לעבוד כצייר והעמיד תערוכות רבות. בשנת 1975 זכה בפרס הראשון יחד עם נפתלי בזם בתערוכת "הים" בחיפה וכן בפרס נורדאו לאמנות הציור.

ביוגרפיה

פוקס נולד בנגיסלונטה (Nagyszalonta) שבטרנסילבניה וסיים בית ספר יסודי יהודי, לאחריו למד שנתיים בבית הספר הרומני לדקדוק באוראדיה. הוא למד בבית ספר התיכון על שם ד"ר ליפוט קצ'קמטי (Dr. Lipot Kecskemeti). פוקס החל לצייר כבר בגיל צעיר ועבד עם אימרֶה פולדס (Imre Foldes), ראש אמני הגרפיקה של בית ההדפסה זוננפלד (Sonnenfeld) באוראדיה. בין השנים 1943-1940 למד בבודפשט אצל שאנדור בורטניק (Sandor Bortnyik).
בין השנים 1943–1944 היה אסיר במחנה עבודה. כל משפחתו נרצחה בשואה למעט אביו. בשנת 1946 התחתן ונולדו לו שני ילדים. עסק בעיצוב במה ובובות בתיאטרון הבובות של אוראדיה ובמקביל היה גם מנהל הבמה. בשנת 1972 עלה לארץ ישראל.
תיארוך אורניום-עופרת

תיארוך אורניום–עופרת (U–Pb) הוא אחת משיטות התיארוך הוותיקות והמדויקות ביותר של תיארוך רדיומטרי. בשיטה זו ניתן לתארך סלעים, שגילם בין מיליון שנה ל-4.5 מיליארד שנים בשיעור דיוק שיוצר טעות עד טווח של 1% עד 0.1%.
שיטת תיארוך זו מבוצעת בדרך כלל על המינרל זירקון (ZrSiO₄), אולם ניתן לעשות בו שימוש גם על מינרלים אחרים. זירקון קולט אטומי אורניום לתוך המבנה הגבישי שלו כמחליפים לזירקוניום, אבל דוחה בעוצמה עופרת. לזירקון יש טמפרטורת חסימה (הטמפרטורה שמתחתיה אינם חופשיים לעזוב את המינרל, כך שהשעון הרדיומטרי מתחיל לפעול) גבוהה מאוד, עמידות בפני שבירה מכנית ואדישות כימית גבוהה. כמו כן, זירקון יוצר מספר רב של שכבות גבישיות במהלך אירועים מטאמורפיים, כאשר כל אחד מהם יכול להוות עדות לגיל איזוטופי של האירוע. ניתן להשיג אנליזה מקומית של המיקרו-קרן באמצעות שיטות הלייזר ICP-MS אוSIMS.
המינרל משלב אטומים של אורניום ותוריום לתוך המבנה הגבישי שלו, אבל דוחה בתוקף עופרת. לכן סביר שכל תכולת העופרת של הזירקון היא רדיוגנית, כלומר היא מיוצרת אך ורק על ידי תהליך של דעיכה רדיואקטיבית לאחר היווצרות המינרל. לכן היחס הנוכחי בין עופרת לאורניום במינרל יכול לשמש כדי לקבוע את גילו של המינרל.
אחד מיתרונותיה המשמעותיים של שיטת תיארוך זו היא שכל דגימה מספקת שני שעונים, אחד המבוסס על התפרקות אורניום 235 לעופרת-207 עם זמן מחצית חיים של 700 מיליוני שנים בקירוב, ואחד המבוסס על התפרקות אורניום-238 לעופרת-206 עם זמן מחצית חיים של 4.5 מיליארדי שנים בקירוב, דבר המספק בדיקת הצלבה מובנית שמאפשרת לקבוע בדייקנות את גיל הדגימה גם אם חלק מהעופרת אבד. השיטה מסתמכת על שתי תגובות שרשרת נפרדות של דעיכה רדיואקטיבית: מאיזוטופ של אורניום ²³⁸U לאיזוטופ של עופרת עם זמן מחצית חיים של 4.47 מיליארד שנים, וכן תהליך דעיכה רדיואקטיבית שנקרא "סדרת האקטיניום" או "מפל הפלוטוניום" - דעיכה מ-²³⁵U ל-207Pb, עם זמן מחצית חיים של 710 מיליון שנים.
ליסה מארי פרסלי

ראשית חייה

ליסה מארי נולדה לאלביס ופרסילה פרסלי, תשעה חודשים לאחר נישואיהם, והיא בתם היחידה. בשנת 1973 התגרשו הוריה.
בגיל 9 לאחר מותו של אביה הפכה ליורשת של עזבונו ביחד עם סבה וסבתה. לאחר מות סבה בשנת 1979 ומות סבתה בשנת 1980, הפכה ליסה ליורשת היחידה של אחוזת גרייסלנד. בשנת 2004 מכרה פרסלי 85% מההחזקות בחברת "אלביס פרסלי אנטרפרייזס" שהקימה אימה, והמחזיקה באחוזת גרייסלנד ובזכויות על שמו ותמונתיו של אלביס פרסלי, בעסקה ששוויה כ-100 מיליון דולר.

קריירה

באפריל 2003 הוציאה פרסלי את אלבום הבכורה שלה "To Whom It May Concern". האלבום הגיע למקום החמישי במצעד המכירות בילבורד 200 והגיע למכירות זהב ביוני 2003. פרסלי כתבה את המילים של כל השירים באלבום (למעט "The Road Between", אשר נכתב בשיתוף עם גאס בלייק) והייתה שותפה להלחנת כל השירים בו. הסינגל הראשון מהאלבום "Lights Out" הגיע למקום 18 במצעד R&R, ולמקום 16 בבריטניה. באלבום נכלל שיר בשם "Savior" שנכתב בשיתוף עם בילי קורגן מהסמאשינג פאמפקינס.
האלבום השני של פרסלי שיצא באפריל 2005, "Now What", הגיע למקום התשיעי במצעד של בילבורד. אלבומה השלישי "Storm & Grace"
יצא במאי 2012.

שיתופי פעולה בולטים

פרסלי ופט בנאטר ביצעו בשנת 2003 שיר של בנאטר במופע "VH1 Divas Duets" של ערוץ VH1 שהוקדש לקידום ארגון "VH1 Save The Music Foundation". בשנה זו הקליטה את השיר "לילה שקט, לילה קדוש לאוסף של NBC. אמנים אחרים שהופיעו באוסף היו קיילי מינוג, קולדפליי, קארלי סימון, בוני רייט ומייקל בובלה.
בשנת 2006 יצא הסרט הדוקומנטרי אודות ג'וני ראמון מלהקת הפאנק הראמונס. בסרט תועדה ליסה מארי במופע מחווה לראמון שנערך בשנת 2004, עם אמנים נוספים ביניהם להקת רד הוט צ'ילי פפרס.
בשנת 2007 הוציאה חידוש לשיר In the Ghetto שביצע במקור אביה אלביס בשנת 1969. את השיר ביצע ב"דואט" עם אביה. הוא בוצע לרגל 30 שנה למותו. ליסה מארי ביצע את השיר בתוכנית הטלוויזיה של אופרה ווינפרי יחד עם מקהלת הגוספל של הארלם.
בשנת 2009 הופיעה עם הזמר ריצ'רד הולי בהופעה בלונדון. היא שרה את השיר "Weary" עליו עבדה יחד עם הולי. השותפות התפתחה, והצמד עבד יחד כשפרסלי כותבת מילים לשירים והולי הלחין אותם.

חיים פרטיים

פרסלי מתגוררת בעיר סן פרנסיסקו. היא נישאה ארבע פעמים: ב-1988 נישאה למוזיקאי הדני דני קו וממנו יש לה שני ילדים בהם השחקנית והדוגמנית ריילי קיאו. קו המשיך לנגן בהלקתה גם לאחר פרידתם. בשנים 1994 - 1996 הייתה נשואה למייקל ג'קסון. היא הייתה מאורסת למוזיקאי ג'ון אוזאיקה, אך לא נישאה לו. בשנת 2002 נישאה לשחקן ניקולאס קייג', בנישואין שנמשכו לא יותר ממספר חודשים. בשנת 2006 נישאה למוזיקאי מייקל לוקווד, מנהלה המוזיקלי באותה עת, וממנו יש לה תאומות. פרסלי התגרשה מלוקווד בשנת 2016. בפשיטה משטרתית על ביתם נמצאו במחשבו חומרים שהוגדרו כפורנוגרפיית ילדים. בעקבות כך הוצאו בנותיהם התאומות למשפחת אומנה.