google/wiki40b huggingface dataset:
איירדייל טרייר

היסטוריה של הגזע

מקורו של האיירדייל באמצע המאה ה-19 בעמק אייר שבחבל יורק (יורקשייר) שבאנגליה. הגזע החדש פותח למטרת ציד ארנבות, גיריות ולוטרות, החיות בקרבת מים. שורשי הגזע מתחילים בכלב האוטרהאונד, גזע שכמעט נכחד. אלה כלבי ציד גדולים בעלי פרווה זיפית אפורה, שהתמחו בעיקר בציד במים. הזדווגויות בין שני גזעי כלבי הציד הביאו לצאצאים בעלי יצר ציד מפותח וידידותיים מאוד כלפי האדם. הייתה להם גם פרווה קשה, המתאימה לציד בתוך צמחייה סבוכה על גדות נהרות. הציידים האנגלים התחילו לזווג בין הצאצאים במטרה לחזק את התכונות הרצויות. התוצאה הייתה כלב בעל רגליים ארוכות ומהירות ותכונות של צייד. בהדרגה שודרג הגזע והותאם לציד חיות גדולות יותר, כמו זאבים וחזירי בר. משתמשים באיירדייל טריירים (בקבוצה) אפילו לציד אריות.
האיירדיילים הראשונים היו שונים מאוד מאלו של היום: היו להם אוזניים כבדות, ראש גס, עיניים קטנות מאוד, פרווה זיפית יותר, מבנה גוף מסיבי יותר, והם גם היו חסרים את השפם והזקן ה"איירדיילי" הטיפוסי. את הציידים עניינו מזג הכלב ויכולת העבודה שלו, ולכן היה שוני רב במראה החיצוני בין הכלבים. רק כשנכנסו לתמונה מגדלים מדרום אנגליה, שהתעניינו בגזע ככלב תערוכות, הושם דגש גם על שיפור המראה החיצוני של הגזע.
אחד משמותיו הראשונים היה "טרייר המים". בהמשך כונה גם "בינגלי טרייר", על שם העיירה בינגלי בבריטניה, בה היה נפוץ מאוד. רק ב-1886 קיבל לבסוף את שמו הנוכחי - איירדייל טרייר, צירוף המילים "אייר" - שם נהר ביורקשייר, ו"דייל" - עמק באנגלית. ב-1892 נוסד מועדון האיירדייל טרייר הראשון, והגזע הפך לאופנתי בקרב אנגלים משכבות מבוססות.

במלחמות

במלחמת העולם הראשונה התגלה הגזע כשליח מצטיין להעברת הודעות. האיירדיל שירת גם בצבא הרוסי כקשר, ובחיל ההנדסה. הוא אולף לרוץ ולמשוך אחריו כבלי טלפון בשעת הקרבות או לשאת על גבו תיק עזרה ראשונה, לחפש פצועים בשדה הקרב, להשאיר להם אמצעי עזרה ראשונה, ולרוץ להזעיק עזרה.
גם בימי מלחמת העולם השנייה עבדו איירדיילים כמעט בכל רחבי אירופה. בתפקידים דומים. השימוש באיירדיילים בלוחמה נגד טנקים היה רעיון חדש, שפותח ברוסיה בזמן המלחמה. הכלבים, אשר נשאו על גבם תיקים מיוחדים עמוסים בפצצות, אומנו להתקרב לטנקים, לזחול תחתיהם, להסיר מעל גבם את הפצצות ולברוח. בדרך זו הושמדו טנקים רבים של האויב. עם שוך הקרבות הסתבר שהגזע האמיץ כמעט ונכחד מאירופה. הגזע ניצל מהכחדה בזכות מאמץ ניכר שהושקע בבריטניה, ללקט את האיירדיילים הבודדים שנותרו ולהרבות אותם.
לאחר המלחמות, הפך האיירדייל לכלב השירות העיקרי של משטרות רבות באירופה, עד שהרועה הגרמני תפס את מקומו.

מבנה כללי

סמלי ההיכר של האיירדייל טרייר הם הזקן והשפם, שבזכותם הוא מזכיר שנאוצר גדול.
לכלב גוף שרירי, גב קצר וחזק, חזה צר ועמוק וכתפיים ארוכות. הרגליים הקדמיות שלו ארוכות יחסית לטריירים אחרים, ישרות ומאוד שריריות. כפות הרגליים קטנות ומרופדות. האוזניים קטנות, מקופלות בצורת V, ומכוונות לצדי הראש ולא קדימה. העיניים כהות וקטנות. האף שחור ולא קטן מדי. הפרווה זיפית, קשה ועבותה, ומכסה את כל הגוף. יש לו גם פרווה רכה יותר בבטן. הראש והאוזניים, הרגליים, החזה והחלק התחתון של הגוף בצבע חום. החלק העליון של הגוף מהצוואר ועד הזנב - שחור. לעיתים מופיעים כתמים לבנים על החזה.
הגובה הממוצע של כלב זכר הוא 58–61 ס"מ. ושל נקבה 56–59 ס"מ.
תוחלת החיים ממוצעת של איירדייל היא 10–13 שנה, אך ידוע גם על איירדיילים שהגיעו לגיל 17. אחת הדרכים לזיהוי איירדייל זקן היא הלבנת הזקן.
הכלבות ממליטות בקלות. בהמלטה ממוצעת נולדים 8–11 גורים.
הארלם שייק (תופעת אינטרנט)

הארלם שייק (אנגלית: Harlem Shake; מוכר גם כ-Do the Harlem Shake) היא תופעת אינטרנט שהתחילה בפברואר 2013 של העלאת סרטונים ויראליים ליוטיוב, בהם נראות קבוצות אנשים רוקדות לרקע מנגינת השיר הארלם שייק של המוזיקאי באואר. התופעה החלה מסרטון של יוטיובר (יוצר תכנים ביוטיוב) המכונה (פרנק המלוכלך) Filthy Frank אשר הועלה ליוטיוב ב-30 בינואר 2013. בעקבותיו עלה ב-2 בפברואר סרטון דומה בו ארבעה בני נוער מאוסטרליה צילמו עצמם מבצעים את הריקוד. בסרטון זה התקבעו האלמנטים המוכרים לריקוד ה"הארלם שייק" והוא סחף אחריו גולשים רבים להעלות את גירסתם לריקוד.

מבנה הסרטון

אורכם של הסרטונים נע בין 30–32 שניות עם ליווי השיר "הארלם שייק" של המוזיקאי באואר. בדרך כלל, הסרטון מתחיל עם אדם אחד (לרוב עם קסדה/מסכה) רוקד לצלילי השיר למשך כ-15 שניות, מוקף באנשים שעסוקים בענייניהם ולא מייחסים אליו חשיבות. לאחר קטע הפתיחה של השיר, המוזיקה נקטעת לרגע, ואז נראים כל האנשים מהקטע הראשון רוקדים יחד עם האדם שרקד בהתחלה למשך 15 השניות הבאות. הריקוד אינו דומה לריקוד ה"הארלם שייק" המקורי. במהלך חלק זה של הסרטון, נראים האנשים לרוב כחצי עירומים/בתחפושות כשהם רוקדים ריקודים שונים עם חפצים מוזרים.

היסטוריה

תופעת האינטרנט החלה על ידי ולוגר (בלוגר המפרסם פוסטים כקטעי וידאו) המוכר בכינוי "Filthy Frank". בסרטון זה הופיעו האלמנטים המוכרים, של מה שהתגלגל לכדי תופעה חוזרת, ובהם מוזיקת הרקע המלווה את הסרטון והקו הרעיוני של ריקוד מגוחך בתלבושות ביזאריות לצליליו.
הסרטון חוקה על ידי חמישה בני נוער אשר ידועים כ-"The Sunny Coast Skate" מקווינסלנד, אוסטרליה שצילמו את עצמם מבצעים את ההארלם שייק והעלו את הסרטון ליוטיוב. סרטון זה הוסיף לאלמנטים הקודמים שניים נוספים. הראשון הוא, אדם יחיד רוקד וברקע יתר האנשים מתנהגים כבשגרה (ורק בחלקו השני מצטרפים אליו לריקוד). השני הוא שהאדם שמתחיל את הריקוד חובש כיסוי פנים כלשהו, פעמים רבות קסדה (בסרטון זה הופיעה קסדה). לאחר זמן מה, אנשים רבים החלו לחקות את הסרטון ולהעלות את הגרסה שלהם ליוטיוב. בעקבות כך, הארלם שייק הפך לתופעת אינטרנט.
נכון ל-8 במרץ 2016, לסרטון המקורי יש כ-55 מיליון צפיות.

התפשטות התופעה

ב-10 בפברואר 2013 קצב העלאת סרטוני הארלם שייק עלה ל-4,000 ליום. ב-11 בפברואר נמנו ביוטיוב 12,000 גרסאות, אשר זכו ל-44 מיליון צפיות. ב-15 בפברואר כבר הצטברו 40,000 סרטונים, וסך הצפיות עלה ל-175 מיליון.
בעקבות הפופולריות של התופעה, הסינגל של באואר הגיע למקום הראשון במספר ההורדות באייטונס אמריקה ולמקום השני במספר ההורדות באייטונס בממלכה המאוחדת ובאוסטרליה.
מאז פורסם השיר, עלו לרשת סרטוני תגובה רבים ופרודיות לשיר. חלק מסרטונים אלו זכו לתהודה ולהתייחסות תקשורתית בינלאומית. דוגמאות לסרטוני פרודיה ישראלים על "הארלם שייק" הם סרטונים שהעלו לונדון את קירשנבאום, ארץ נהדרת, ובירה אלכסנדר.
בעקבות התפשטות התופעה, YouTube החליטו להכניס לאתר שלהם ביצת פסחא המבוססת על רעיון התופעה: כשמחפשים את הביטוי "do the harlem shake" מתחיל להתנגן השיר הארלם שייק והלוגו של יוטיוב מתחיל לנוע לצדדים. בקטע השני של השיר מתחילים כל הפריטים שבעמוד לרעוד ולזוז לכיוונים שונים.
לאחר ההצלחה הוויראלית הגדולה של השיר נוצר פתיח מחווה מיוחד לשיר בפרק ה-14 בעונה ה-24 של סדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" - מגי נראית רוקדת על הספה שבסלון לבדה כאשר לאחר מכן כל דמויות הסדרה מתחילות לרקוד יחד איתה כמו במבנה הריקוד.
זוויות אוילר

זוויות אוילר הן שלוש זוויות במרחב האוקלידי המשמשות לתאר סיבוב בשלושה ממדים. הזוויות נקראות על שם המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר. פעולות סיבוב בשלושה ממדים יוצרות את חבורת הסיבוב (3)SO.  סיבוב ניתן ליצוג  על ידי מטריצות סיבוב וכן על ידי קווטרניוני יחידה. 
סיבוב כללי במרחב תלת-ממדי ניתן לייצוג על ידי הרכבה של שלושה סיבובים (סיבובי אוילר). כל סיבוב מתואר על ידי ציר הסיבוב וזווית הסיבוב סביב הציר. זוויות אלו נקראות זוויות אוילר. ישנן מספר קונבנציות לייצוג של סיבוב כללי בעזרת סיבובי אוילר, לדוגמה (ראו ציור):
1. סיבוב בזווית  סביב ציר z. סיבוב זה מעביר את מערכת הצירים הכחולה למערכת הצירים הירוקה.
2. סיבוב בזווית  סביב ציר x של מערכת הצירים המסובבת (הירוקה). סיבוב זה מעביר את מערכת הצירים הירוקה למערכת הצירים האדומה.
3. סיבוב בזווית  סביב ציר z של מערכת הצירים המסובבת (האדומה).
לזוויות אוילר שימושים בפיזיקה, בתחום המכניקה של גוף קשיח.
Syskey

מפתח מערכת (אנגלית: Syskey או System Key) הוא כלי אשר מצפין את הגיבוב של הסיסמה במסד הנתונים מנהל חשבונות האבטחה (SAM) במערכת הפעלה Windows.
הכלי פותח על ידי מיקרוסופט בניסיון לשפר את אבטחת קובץ ה-SAM כנגד התקפות ופיצוח המידע שנמצא בו, כאשר אפשרות זו פעילה ערכי ה-Hash של כל החשבונות המקומיים המאוחסנים ב-SAM מוצפנים באמצעות מפתח הצפנה RC4-128.
ניתן להגדיר את Syskey כאמצעי התחברות אל המערכת ולדרוש מהמשתמש בה להזין מפתח כניסה בזמן האתחול או לטעון אותו מאמצעי לאחסון נתונים.

שימוש זדוני

התקפות Syskey התגלו לאחר מספר מקרים בהם תוקף התקשר אל קורבנותיו, הציג עצמו כסוכן מיקרוסופט ובעזרת כישורי הנדסה חברתית שכנע את אותם לספק לו גישה מרוחקת אל מחשבם:
"היי אליס! שמי בוב ואני סוכן מהמחלקה הטכנית של חברת מיקרוסופט.
ברצוני להציע לך מספר תיקונים נחוצים העשויים לשפר משמעותית את חויית המשתמש שלך במערכת ההפעלה, ללא עלות!"
לאחר שהקורבן איפשר לתוקף התחברות מרוחקת אל מחשבו, הפעיל התוקף את Syskey כדי לנעול את המשתמש מחוץ למערכת ודרש כופר כדי לשחרר את הנעילה.
שרה פאריש

ביוגרפיה

פאריש נולדה ביאוביל שבסאמרסט לביל ולתלמה פאריש. יש לה אחות בשם ג'ולי ואחיה הוא המוזיקאי ג'ון פאריש. היא למדה בבית הספר המקומי "פרסטון" וביאוביל קולג'. היא התחילה לשחק בגיל צעיר מאוד, והיא מספרת בראיון שהופעתה הראשונה כנראה הייתה בגיל שנתיים בכפר טינטינהול. שם הופיעה במחזה מוזיקלי  בתפקיד פנינה בתוך צדפה. מאוחר יותר השתתפה בתיאטרון לנוער ביאוביל.
אחרי סיום לימודיה בבית הספר למשחק "Academy of Live and Recorded Arts", הופיעה פאריש בשנת 1994 בפרסומת למבשלת הבירה בודינגטון הממוקמת במנצ'סטר. בהמשך קבלה תפקידים כאישה צפונית בין השאר כדון רודג' ב-"Peak Practice", אלי הנשל ב"קצוות מפוצלים" (2002), אנני מיילור בסדרה "אמון" ונטלי הולדן ב"בלקפול" (2004). היא כיכבה לצדה של דברה מסינג בסרט הקולנוע "הדייט שלי לחתונה", ובתפקיד קטן השתתפה בסרט "החופשה" בכיכובו של ג'וד לאו. עוד הופיעה פאריש בפרק "הכלה הבורחת", ספיישל חג המולד של "דוקטור הו" בשנת 2006.
ב-2007 הופיעה פאריש בסרט הטלוויזיה "Recovery". עוד כיכבה בפרק בסדרה "Shakespeare Retold", עיבודים מודרניים למחזות של שייקספיר, בו שיחקה בתפקיד ביאטריס ב"מהומה רבה על לא דבר". בסדרה "מאהבות" שיחקה בתפקיד הרופאה קייטי רודן. הסדרה שודרה לראשונה ב-BBC One בפברואר 2009. בסדרת הטלוויזיה "מרלין" של ה-BBC גילמה את ליידי קטרינה.
ב-2011 כיכבה בדרמה הרפואית "מונרו" לצדו של ג'יימס נסביט. עוד הופיעה בסדרה "אטלנטיס" של ה-BBC, בתפקיד פסיפאה. החל ממרץ 2014 היא מגלמת את אנה רמפטון בשתי עונות של הסדרה הקומית "W1A" של ה-BBC.
פאריש שיחקה תכופות לצדו של דייוויד טננט - בסדרה המוזיקלית "בלקפול" מ-2004, בדרמה "Recovery" של טוני מרצ'נט ובפרק "הכלה הבורחת" ספיישל חג המולד של שנת 2006 בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", כשטננט גילם את הדוקטור. "אנחנו כמו 'ג'ורג' ומילדרד", היא מתבדחת, "בעוד 20 שנה קרוב לוודאי שנעשה יחד סיטקום גרוע בבית בפרסטון".
ב-2017 שיחקה פאריש בתפקיד רפ"ק אליזבת בנקרופט במיני-סדרה בשם "בנקרופט" של רשת ITV. לסדרה מתוכננת עונה שנייה.

חיים אישיים

ב-15 בדצמבר 2007 התחתנה פאריש עם ג'יימס מארי והם גרים בהמפשייר. בתם הבכורה, אלה ג'יין נולדה ב-2008 עם מום בלב ונפטרה בגיל 8 חודשים. בנובמבר 2009 ילדה פאריש את בתה השנייה, נל מארי.
סטפני דה בוארנה

ביוגרפיה

סטפני נולדה ב-28 באוגוסט 1789 בוורסאי, לקלוד דה בוארנה ולקלודין פרנסואז אדריאן גבריאל דה לזיי-מארנזי, בתם של קלוד, מרקיז דה לזיי-מארנזי ומארי-קלודין דה-נטאנקור-ואובקור, דאם דה ואובקור. בשנת 1779 התחתן בן דוד של אביה - אלכסנדר דה בוארנה עם ז'וזפין דה בוארנה, אולם הוא הוצא להורג בגיליוטינה במהלך שלטון הטרור של רובספייר בשנת 1794. לאחר הוצאתו להורג התחתנה אשתו ז'וזפין עם נפוליאון בונפרטה, ובשנת 1804 הוכתרו השניים כקיסרי צרפת. ילדיה של ז'וזפין אז'ן דה בוארנה והורטנס דה בוארנה תפסו עמדות חשובות בממשלו של נפוליאון.
ב-8 באפריל 1806 התחתנה סטפני עם קרל, נסיך הכתר של באדן, כחלק מניסיון של נפוליאון לכרות ברית עם באדן, אולם בתחילה לא היו נישואיהם מוצלחים עקב רצונו של קרל להמשיך לחיות כרווק, והשניים התגוררו בארמונות נפרדים. מאוחר יותר החל קרל לחשוב על עתיד הירושה, ובעקבות כך התפייס עם סטפני, ולשניים נולדו 5 ילדים.
בשנת 1811 מת סבו של בעלה קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן, ובעלה עלה לשלטון במקומו כקרל, הדוכס הגדול של באדן. בשנת 1818 מת בעלה קרל, ובמקומו עלה לשלטון דודו לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן. סטפני נשארה אלמנה והייתה אם מסורה לשלוש בנותיה, וביתה במנהיים הפך לסלון ספרותי עבור אמנים ואינטלקטואלים. ב-29 בינואר 1860 מתה סטפני בניס, והיא בת 71 שנים. בין צאצאיה נמנים פיליפ, מלך הבלגים, אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, אלבר השני, נסיך מונקו, ומלכי רומניה ויוגוסלביה לשעבר.
הארמון הלאומי (האיטי)

היסטוריה

הארמון הלאומי הראשון באתר זה נבנה כמשכנו של נשיא האיטי, ונהרס במהלך מרד בשנת 1869. ארמון שני באתר נבנה זמן קצר לאחר מכן, ונהרס בפיגוע שאירע בשנת 1912, במהלכו נהרג נשיא האיטי באותה עת סינסינאטוס לקונט, וכמה מאות מחייליו. הארמון השלישי נבנה באתר בשנת 1918 בתכנונו של האדריכל ג'ורג' בוסן, אדריכל מוביל בהאיטי של ראשית המאה ה-20. המבנה נבנה בסגנון נאו-קלאסי, וכלל שתי קומות, עם אכסדרת עמודים בחזית המבנה, ובה ארבעה עמודים יוניים ובראשה גמלון. למבנה היו שלוש כיפות - אחת במרכז המבנה, ושתיים נוספות בשני קצוות המבנה.
פתרון שלוש המדינות

פתרון שלוש המדינות (באנגלית: Three state solution), המכונה גם הפתרון המצרי-ירדני (Egyptian-Jordanian solution) והאופציה הירדנית-מצרית (Jordan-Egypt option), היא גישה ליישוב הסכסוך הישראלי-פלסטיני על ידי העברת השליטה על אזור יהודה ושומרון לידי ירדן ואזור רצועת עזה לידי מצרים.

היסטוריה

פתרון שלוש המדינות הוא פתרון אשר מחזיר לאזור את המצב אשר שרר בו משנת 1949, בעקבות הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, ועד מלחמת ששת הימים בשנת 1967. בשנת 1949 מצרים כבשה את שטח רצועת עזה, ירדן כבשה את יהודה ושומרון ואת אזור מזרח ירושלים. בשנת 1950 סופח באופן רשמי אזור יהודה ושומרון לשטחה של ירדן. כך שבאותה התקופה לא הייתה קיימת ישות ערבית-פלסטינית עצמאית.

ישימות

בשנים שלאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה, פתרון שלוש המדינות צבר יותר ויותר פופולריות. בינואר 2009 דיווח הניו יורק טיימס כי מצרים וירדן מודאגות יותר ויותר מהאפשרות לפיה הן יאלצו לקחת אחריות על אזור רצועת עזה ויהודה ושומרון. הבכיר הפלסטיני הרשמי לשעבר גאהית' עומרי (Ghaith Omari) הזהיר כי התמוטטות פוליטית בשטחים עלולה לאלץ שליטת כוחות מצרים וירדנים באזור.
בספטמבר 2008 בכתבה אשר התפרסמה בכתב העת של מכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון ציין האלוף במיל' גיורא איילנד כי:
"הצעה זו עולה כיום יותר מאשר ההצעה להקים מדינה ערבית נוספת, הצדדים המעורבים יכולים להחזיר לעצמם את השליטה ברוב אזור הגדה המערבית עד ירדן. עד לאחרונה, רעיון מסוג זה נדחה באופן מוחלט על ידי כל המעורבים, בעיקר על ידי הירדנים עצמם. כיום לעומת זאת, הירדנים, הפלסטינים, והישראלים מאמינים יותר ויותר כי זהו הפתרון הנכון. הסיבה העיקרית לשינוי זה קשור בעליית החמאס לשלטון. ישראל יכולה לרסן את השליטה של הארגון, אבל רק כל עוד ישראל שולטת באזור הגדה המערבית. במידה ותקום באזור מדינה פלסטינית, רבים חוששים כי החמאס ישתלט על האזור. התוצאות של תרחיש מסוג זה יכולות להיות מרחיקות לכת עבור ירדן. יש לציין כי מציאת פתרונות חלופיים עדיין לא נכונה מבחינה פוליטית ומשום כך בשלב זה עדיין לא הובעה באופן רשמי נכונות לפתרון מסוג זה מהצד הירדני או הפלסטיני. עם זאת, בשיחות פרטיות, כן הובעה תמיכה בפתרון מסוג זה על ידי הצדדים המעורבים."

התומכים בפתרון זה

בשנים שלאחר ההפיכה ברצועת עזה, גורמים פוליטיים ואקדמים שונים הביעו את תמיכתם בפתרון שלוש המדינות ליישוב הסכסוך הישראלי-פלסטיני בעודם מציינים כי לדעתם לא פתרון שתי המדינות ולא פתרון המדינה האחת הם בני ביצוע.
הדיפלומט האמריקני ושגרירה לשעבר של ארצות הברית באומות המאוחדות ג'ון בולטון הביע בעבר תמיכה ב"גישת 'שלוש המדינות' לפיה רצועת עזה תחזור לשליטה מצרית ואזור הגדה המערבית יחזור בצורה כלשהי לריבונות ירדנית."
בכתבה אשר פורסמה בג'רוזלם פוסט ב-7 בינואר 2009 תיאר הפרשן הפוליטי האמריקאי דניאל פייפס את "האפשרות הירדנית-מצרית" כ"דרך מפוכחת וייחודית" להשגת שלום באזור.

שימוש חלופי

המונח "פתרון שלוש המדינות" משמש לא רק כהצעה ליישוב הסכסוך הישראלי-פלסטיני אלא גם לתיאור המצב הקיים באזור מאז עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה במהלך 2007 אשר השאיר למעשה שלוש מדינות באזור - אזור יהודה ושומרון אשר נמצא ברובו בשליטה ישראלית עם אזורי אוטונומיה לרשות הפלסטינית, ישראל, ואזור רצועת עזה אשר נמצא בשליטת ארגון החמאס. אחרים טוענים כי ההפיכה של ארגון החמאס הפכה את פתרון שתי המדינות לבלתי ישים ובשל כך תומכים בהסדר שיוביל למצב קבע בו יהיו שלוש מדינות ריבוניות באזור.
החיים הקשים של אר ג'יי ברגר

הפקה

הרעיון ליצירת הסדרה נבע מסרט קצר המבוסס על סיפור דומה בשם "הסיפור על אר ג'יי", שנכתב על ידי דייוויד קטצנברג והופק על ידי סת' גרהם-סמית'. הסרט הסיפור על אר ג'יי תואר על ידי עיתון הניו יורק טיימס כ"הוקרה קטנה לסרט לילות בוגי". בכירים ברשת MTV התעניינו להפוך סרט זה לסדרת טלוויזיה. 
ביוני 2009 הודיעה MTV על פיתוח של מספר סדרות טלוויזיה, וביניהן סדרה זו. הסדרה תוארה כ"30 דקות שלא מפגינות כבוד כלפי גיל ההתבגרות" – שכן גיבור הסדרה הוא נער לא מקובל בן 15, ההופך להיות מושמץ כשברחבי בית הספר מתגלה "המתנה האנטומית" שקיבל בגופו. ה"מתנה" היא איבר מין גדול במיוחד.
בכל אחד מ-12 הפרקים בסדרה ישנה סצנה מונפשת דו ממדית.
באוגוסט 2011 הודיעה MTV כי הסדרה מבוטלת ולא תהיה עונה שלישית.

שחקנים ודמויות

ריצ'רד "אר ג'יי" ברגר (פול לקונו): הדמות הראשית. חנון, מוזר מבחינה חברתית. בן 15 הלומד בתיכון. הוא ביישן וציני, מאוהב בג'ני סוונסון מאז הפעם הראשונה שראה אותה, אך הוא מפוחד מכדי להפגין כלפיה את אהבתו אליה וגם משום שהוא מפחד לחטוף מכות מהחבר שלה, מקס. בפרק הראשון של הסדרה אר ג'יי נדחף למשחק הכדורסל אחרי שקבוצתו אבדה את רוב השחקנים. הוא קיבל את הכדור מספר שניות לסיום המשחק וזרק אותו. הוא החטיא את הסל, ומכנסיו נפלו ואחריהם גם תחתוניו. כל בית הספר ראה את הפין שלו.
מיילס ג'נר (ג'ארב דופלייס): חברו הטוב ביותר של אר ג'יי. הוא שמן ואובססיבי להפוך למקובל ולהצליח עם בנות. בדרך כלל הוא נמצא עם מצלמת הווידאו שלו. כשהוא מגלה את מתנתו של אר ג'יי, הוא דוחק בו כדי להשתמש בה כדי להפוך למקובל, כדי שגם הוא יהיה מקובל. הוא סבל מבעיות במשפחה, כמו מוות אימו, התאבדות החתול שלו ואחיו המשוגעים.
לילי מירן (קארה טייטס): מוזרה חברתית המאוהבת באר ג'יי אחריו היא רודפת כל הזמן. למרות שאר ג'יי לא אוהב אותה בחזרה, היא לא מפסיקה לקוות שהוא יאהב אותה. בעלת חוש אופנה מוזר, והיא מכינה את הבגדים של עצמה. בעונה השנייה היא הפכה לחברה של ילד אחר, ונשארה ידידה של אר ג'יי בסוף העונה השנייה היא מודיעה לאר ג'יי שהיא בהריון ממנו.
ג'ני סוונסון (אמבר לנקסטר): אר ג'יי מאוהב בה. יפה, מקובלת ומעודדת. למרות שהיא מקובלת אופיה לא סנובי. היא ואר ג'יי הם שותפי למידה. בפרקים הראשונים של העונה השנייה היא ואר ג'יי חברים, עד שהם נפרדים.
מקס אוונס (ג'ייסון בלייר): יהיר, אנוכי, מגעיל, ובריון. נוהג להכות את אר ג'יי. הוא החבר של ג'ני סוונסון עד סוף העונה הראשונה מגלים בעונה השנייה שהוא הומו.
סוזן וריק ברגר (בת' ליטלפורד ולארי פוינדקסטר): הוריו של אר ג'יי, עד שהתגרשו בתחילת העונה השנייה.
ג'ריבה סינקלר (מרלון יאנג): מאמן התיכון פינקרטון. בתחילת העונה השנייה אחרי הגירושים של הוריו של אר ג'יי הוא מפתח יחסים עם אמו.
איימי (קייטלין קרוסבי): אחרי שאר ג'יי הדרדר בלימודים היא הייתה המורה הפרטית שלו, בת 17. אחרי שהוא נפרד מג'ני הם הפכו להיות חברים.
תומר בר (קצין)

ביוגרפיה

בר (במקור בר-שירה) גדל בכפר יהושע. סיים קורס טיס מס' 119 בהצטיינות בשנת 1989. שירת כטייס קרב בטייסת 116 ובטייסות מטוסי F-16 נוספות. עבר הסבה למטוסי F-15 איגל ומונה למפקד טייסת אבירי הזנב הכפול. בהמשך  פיקד על טייסת הפטישים. כיהן כראש מחלקת מבצעים של חיל האוויר במשך שלוש שנים, כולל במהלך מבצע עופרת יצוקה, ב-2010 מונה למפקד בית הספר לטיסה ובפברואר 2012 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס תל נוף, עבר הכשרת מפעילי כטמ"ם ופיקד על הבסיס במהלך מבצע עמוד ענן. באוגוסט 2014 מונה למפקדו הראשון של להק מבצעי אוויר במטה חיל האוויר ושירת בתפקיד עד יוני 2017. ב-17 באוקטובר 2017 מונה לראש להק המטה בחיל האוויר.
בר נשוי ואב לארבעה. למד תואר ראשון במונטגומרי שבאלבמה והוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.
ה' באייר

מעלת היום

הגר"א כתב שביום זה אין כוחות הרע יכולים לשלוט בו, לכן תלמידי הגר"א הניחו בה' באייר, שנת תקעב, את אבן הפינה לבית מדרש אליהו עש הגרא. ובה' באייר שנת תרכ"ט את אבן הפינה לשכונה הראשונה נחלת שבעה.
יום זה הוא כנגד שביעי של פסח, לפי הסימן של הטור (או"ח תכח) בסימן האת ב"ש.
האר"י רמז שבתאריך זה יהיה דבר חשוב מאוד בגאולה.
אליהו אביחיל

ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1932. התגייס להגנה בהיותו תלמיד בישיבת בני עקיבא כפר הרואה. בגיל 16 וחצי, במהלך מלחמת השחרור התגייס לצה"ל, והצטרף לאחר מכן למקימי מסגרת הנח"ל שלימים עברה לטירת צבי. שירת שלוש שנים בצבא שבמסגרתם היה מפקד מחלקת הנח"ל שהוקמה בקיבוץ יבנה. עם סיום תקופת השרות, היה לחבר בקיבוץ סעד במשך חמש שנים, שם עסק בחינוך ובחקלאות. לאחר מכן למד במסגרת הקיבוץ הדתי בישיבת כרם ביבנה ובישיבת מרכז הרב בירושלים.
ניהל כולל לרבנים באבן שמואל ומרכז הדרכה רוחני לישובי הסביבה. כמו כן לימד במוסדות חינוך: בתי ספר יסודיים ועל-יסודיים וישיבות תיכוניות, ובמשך כעשרים שנה הכשיר מורים להוראת התנ"ך במכללת ליפשיץ, וכן לימד במכללת ירושלים לבנות את מקצועות היהדות, ושימש כר"מ בישיבת נחלים, ובישיבה לצעירים מרכז הרב. כמו כן, פיתח שיטות הוראה מיוחדות בהן השתמש בבית הספר היסודי באבן שמואל ובתיכון ישורון בפתח תקווה. בשנות ה-70 שימש כרב האוניברסיטה העברית.

אגודת עמישב ועשרת השבטים

משנת 1961, במקביל לעיסוקיו הרבים כמורה ומחנך, התמסר הרב אביחיל להחזרת עשרת השבטים ליהדות ולמדינת ישראל. לשם כך עסק במחקר על הנושא, עד שבשנת 1974, נתבקש להרצות ביום ירושלים על עשרת השבטים. לאחר ההרצאה בהמרצתו של הרב צבי יהודה קוק, ובברכת עידוד של רבנים, הקים את אגודת "עמישב", לקידום המחקר בכל הקשור לנידחי ישראל בעולם, ולפרסום תוצאות המחקר. במסגרת פועלו, הוא גם הגיע אל אותם "קהילות מבקשות יהדות" שייתכן שיש בהם צאצאי אנוסים או יהודים נידחים. כאלה היו מקהילת בני משה, כ-150 איש מפרו שהתגיירו שם כהלכה, ועלו לארץ על ידי הסוכנות היהודית. הם התקבלו על ידי תושבי אלון מורה והשתלבו בארץ. כך גם נעשה בקהילת "בדרך לירושלים" ממקסיקו שהתפללו ולמדו תורה לפני גיורם בבית כנסת שלהם שממנו יצאו כ- 100 נפשות לארץ, לאחר זמן, סודרו להם מקומות זמניים, ולאחר שנים ספורות נעזרו על ידי הסוכנות היהודית עולים חדשים לחיות חיי קבע בשכונות הספר של ירושלים.
בשנת 1981  כ-6 שנים לאחר מכן, פנתה משלחת יהודי צפון מזרח הודו, ששמם לא היה מוכר למנהל מחסן הספרים בספרייה הלאומית באוניברסיטה העברית מר שמשון שמשון שהיה מיהדות הודו, בבקשת עזרה. המכתב הגיע לידי חברו הרב אביחיל להבעת דעה על הקבוצה הזאת. אחר התייעצות קיבל הרב על עצמו ללמוד את הנושא. ואחר בירור ממושך בא למסקנה, לפי סימני יהדות מהעבר ומההווה שלהם, בתוספת השם המקורי שלהם "מנסיה", ('מנסה'), שהם משבט מנשה - בני מנשה. חיזוק נוסף קיבל ממדרש (שבפרקי רבי אליעזר, על ספר תהילים, פרק ס') שם נאמר שאמנם שבט מנשה יהיה הראשון לחזור ארצה אחר שעשו חסד עם עצמות שאול ובניו שנתלו על ידי הפלשתים על חומת בית שאן. והשבט הביאם לקבורה ביבש גלעד. כך החל שבט מנשה לחזור, על ידי "עמישב", מהודו לארץ. לאחר גיור הייתה קליטתם קליטה טובה ביישובים שומרי מצוות. התחילו כאן חיים שלמים. כל זה נעשה בהנחיית הרבנות הראשית, ובעזרת משרד הפנים. 
לאחר כחמישים שנה, למעלה מ-1,500 נפשות מהם חיים בארץ, דוברי עברית, משרתים בצה"ל, ומוצאים את קיומם ומגוריהם בעזרת היישובים בקיום נאות. רבים מהם מצפים לעליית אחיהם שנותרו מאחור, וגם לאיחוד משפחותיהם.
הרב אביחיל היה מרצה מבוקש בעולם בשפות שונות, על נושא זה והרצה הרבה גם בארץ, על הספרים והמאמרים, ועל שנות לימודיו ומחקריו, וכן על תפקידיו ברבנות במקומות שונים מזה כ-40 שנה, קיבל הרב אביחיל ממשרד החינוך, לפי הכללים - דרגת שכר של דוקטור.
נפטר ב-17 בספטמבר 2015.

דעותיו

לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות הביע תמיכה בדעתו של הרב אברהם שפירא שיש לסרב פקודה לבצע פינוי יישובים.
ליל מוזי

ביוגרפיה

ליל מוזי נולד במאונטלייק טראס, וושינגטון.
בשנת 2016, ליל מוזי הוציא באופן עצמאי את השיר הראשון שכותרתו "Off White" בשירות הזרמת המוזיקה סאונדקלאוד.
אחרי השיר הזה הוא הוציא שירים נוספים לסאונדקלאוד כולל את השירים שלו "So Bad", "Been On" ו-"2Paid".
ב־13 בנובמבר 2016 ליל מוזי התחרה ב - Coast 2 Coast והגיע למקום הרביעי.
במהלך שנת 2018 השתתף בסבב הופעות ביחד עם YBN Cordae.
טביעת עין

בהלכה, טביעת עין או טביעוּת עין היא אמצעי ראייתי המבוסס על זיכרון חזותי. המקבילה של ראיה משפטית זו במידע שמיעתי מכונה בתלמוד "טביעות עינא דקלא" (טביעות עין של קול), ובעברית: טביעת קול.
טביעת עין באה לשימוש כאשר אדם מכיר את חפציו - עינו מזהה את החפץ כחפץ שלו לאחר שהשתמש בו זמן רב והורגל לכל תו שבמראהו, למרות שאינו יכול להגדיר בבירור את סימניו. בטביעת עין עצמה ישנם שני סוגים: טביעת עין ברורה, שהאדם יכול להישבע שהחפץ שלו, וטביעת עין שאינה בבירור גמור; נדמה לאדם שקרוב לוודאי החפץ שלו, על פי הרגשה שבאה לו כתוצאה מהרגלו לראות את החפץ בקביעות והמזהה את החפץ כחפץ שלו, אך הוא אינו משוכנע בכך.
טביעת עין מהסוג הראשון שווה בכוחה לסימנים, ולכן כשם שמחזירים אבידה בסימנים, כך גם מחזירים אבידה בטביעת עין לתלמיד חכם שידוע שלעולם אינו משקר חוץ משלושה דברים: באושפיזא - הוא לא מפרסם את ההכנסת אורחים החמה אותה קיבל כשנשאל - כדי שלא להביא לבעל הבית אורחים רבים שיכבידו עליו, בפוריא - ענייני צניעות שאינם ראויים להשיב לשואל, במסכתא - עונה שאינו יודע את המסכת מתוך ענווה. לאדם אחר לא ניתן להחזיר, למרות שכל אדם מכיר בטביעת עין, כיוון שלא ניתן להאמין לאדם שהאבידה שלו אם לא מביא סימנים כאמור בפסוק: "עד דרוש אחיך אותו - דרשהו אם הוא רמאי".
טביעת עין מהסוג השני, לכאורה קלה מסימנים, שכן אין מחזירים אבידה בטביעת עין כזו, שאינה גמורה. לעומת זאת, באיסורים יש לטביעת עין כזו מעלה גדולה מאוד: ניתן להתיר איסור בשר שנתעלם מן העין על ידי טביעת עין, וכך גם אדם שאינו רואה את אשתו, כגון בלילה חשוך או עוור, מותר לבוא עליה למרות שאינו מזהה את פניה, כיוון שהוא מזהה את קולה - שגם זו, טביעת קול, היא סוג של טביעת עין.
ניתן אף לחייב על פיה במיתת בית דין. שהרי כאשר שני עדים מעידים על אדם שהרג אדם אחר, ומכירים אותו בטביעת עין, ניתן לחייב אותו מיתת בית דין, ואילו כאשר יש סימנים שההורג אדם אחר - לא ניתן לחייבו מיתה על פיה, ולכן מסיק רבא שטביעת עין חמורה יותר מסימנים.
מוקייבלה

שדה התעופה מוקייבלה

שדה התעופה מוקייבלה נמצא כקילומטר מדרום לכפר בשטח הרשות הפלסטינית. השדה נבנה בשנת 1917 בידי חיל האוויר הגרמני, בזמן שלחם עם האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה. בתקופת המנדט הבריטי הפך לבסיס של חיל האוויר המלכותי (RAF Muqeible (Royal Air Force. בשנת 1942, חנו בו לסירוגין שלוש טייסות אמריקאיות.
השדה ננטש לאחר מלחמת העולם השנייה.