google/wiki40b huggingface dataset:
אברהם וולפנזון

רבי אברהם וואלפאנזאן (וולפנזון) (נולד ה'תקס"ד - תרט"ו) היה הדיין ראשון של עדת הפרושים בארץ ישראל ובית דינו שכן בעיר צפת. נכלל בין עדת הפרושים, ממקימי היישוב היהודי-אשכנזי בארץ ישראל.
נולד בעיירה שקלוב שבבלארוס, לפי גרסה אחת בשנת תקמ"ג (1783), ולפי המחקר המודרני - 1799 (לפי נתוני מפקד מונטיפיורי משנת 1849) או בשנת 1804 (לפי נתוני מפקד מונטיפיורי משנת 1839). בן לזאב, ממשפחתו של רבי שמריהו לוריא שהיה מעשירי רוסיה.
הלך לעולמו בשנת תרט"ו - 1854. נטמן בשיפולי הר הזיתים בקרבת יד אבשלום בבית העלמין הישן המשותף לעדה האשכנזית והספרדית.

משפחתו

מנישואיו הראשונים עם בתיה ברינא נולדו לו שלושה בנים ובת. שני בניו נהרגו עקב הרעש בצפת והוא נשאר עם בנו זאב ובתו פייגה טויבה.
זאב, שגם הוא היה לשד"ר וגדול בתורה, גר כל ימי חייו במאה שערים עם אשתו רבקה. לימים ביתם נישאה לנינו של הגר"א, אלעזר לנדא.
בנם אליהו נולד ב-1873 בירושלים. נכדו הוא משה (מוסה) אשד ממגלי דרך בורמה לירושלים ב-1948. פייגה טובה נישאה לרבי שניאור זלמן נכדו של רבי משה שניאורי ונינו של בעל התניא.

מנישואיו השניים עם גברת שיינדל נולדו לו בת ובן: אסתר-מלכה ויהושע. בתו נישאה לרב יעקב גולדמן ובנו נישא לסימה גיטל.

עלייתו לארץ ישראל

מיד אחרי נישואיו לבתיה בריינא הקים את תנועת "חזון ציון" שבראשה עמד רבי הלל ריבלין משקלוב והייתה הרוח החיה של הגר"א. כל תלמידי התנועה היו ממדינת ריסין ממוהילוב והמחוזות הסמוכין:
הרב הלל ריבלין, רב מנדיל, רב ישראל משקלוב (שהיה בן דודו), רבי סעדיה, רב זלמן דקטור לוריא.

קודם לעלייתו, עלתה שיירה גדולה שמנתה שבעים איש, ביניהם ר' אברהם אשתו ועוד שתי משפחות. זאת נעשתה במטרה להכין את א"י להתיישבות. בשנת 1808 יצא מהעיר שקלוב בה שירת ברבנות, למסע במשך 13 חודשים.
ירושלים, שהייתה עיר מלאה במחלות, לא יכולה הייתה לקלוט את העולים ולכן הם השתקעו בצפת יחד עם כל 70 המשפחות שעלו אחריהם. צפת הפכה ליישוב יהודי גדול אליה נהרו רוב השיירות של הפרושים. בעיר נוסדו לא רק בתי דין ובתי כנסת אלא גם ישיבה גדולה שבראשה עמד ר' ישראל (אשכנזי) משקלוב בעל פאת השולחן. רק לאחר הרעש בצפת, בשנת 1837 כשהחלו היהודים לנהור אל עבר ירושלים, יבשו את הביצות.

השכנת שלום

כשלושים שנה לפני עליית הפרושים ארצה עלתה קבוצה קטנה של חסידים שהתיישבה בצפת, הפרושים שרצו להשתלט על דעת הציבור בארץ לבל ילכו אחרי החסידות הגיעו בהמוניהם, אלא במקום שהמחלוקת בין המתנגדים לחסידים תגדל היא הפכה לשלום וחברות קרובה. לאחדות זו ר' אברהם היה הגורם מרכזי באמצעות שהשיא את בתו טיבא פייגא לנכדו של בעל התניא ר' שניאור זלמן שניאורסון בירושלים. לכך גם הייתה השפעה גדולה גם על היהודים בגולה.
פארק טדי

פארק טדי הוא פארק עירוני בירושלים המוקדש לזכרו של ראש עיריית ירושלים לשעבר, טדי קולק.

היסטוריה


בראשית שנות ה-2000 החליטה עיריית ירושלים על בניית פארק על שם טדי קולק. העבודות על הפארק ארכו זמן רב בשל התנגדויות מצד תושבי כפר דוד וסוחרי חוצות היוצר. כפשרה לא נבנו בפארק חנויות ואמפיתיאטרון שהיוו את עיקר ההתנגדות.
במהלך העבודות להקמת הפארק נמצאו במקום שרידים ארכאולוגיים ושרידים משכונת ג'ורת אל-ענב מתקופת היציאה מן החומות ששולבו בתוך הפארק.

הפארק

הפארק ממוקם בחלקו הצפוני של גיא בן הינום בין חומות העיר במזרח, מתחם חוצות היוצר בדרום, שדרות ממילא בצפון וכפר דוד במערב. שטח הפארק הוא כשבעה דונם והוא מתחבר לפארקים הקיימים באזור ובתוכם סובב חומות ירושלים.
האלמנט הבולט בו הוא מזרקה גדולה. המזרקה תוכננה על ידי חברת JML מברצלונה והיא כוללת 256 זרנוקי מים וכ-1,500 גופי תאורה. בכל שעתיים עגולות מתקיים מופע של המזרקה למשך כעשרים דקות ופעמיים ביום, בשעות הערב המאוחרות, מתנהל מופע ארוך יותר המשלב גם תאורה ומוזיקה. לאורך השבילים בפארק קיימים קירות אבן המספרים על תחנות בחייו של קולק. אלמנטים נוספים הקיימים בפארק הם: שעון שמש בתכנון מתי גרינברג, ותעלת מים מדורגת.
חוק וסדר

תיאור

במחצית הראשונה של כל פרק, הסדרה עוקבת אחרי צוות קטן של בלשי משטרה בעיר ניו יורק, שחוקרים פשע חמור (לרוב רצח). במחצית השנייה, הפוקוס עובר מהחקירה המשטרתית להליך המשפטי כנגד הנאשם, המנוהל על ידי צוות קטן של פרקליטים ממשרד התובע המחוזי של מנהטן. הסדרה מתמקדת בעיקר בעלילה המשטרתית-משפטית נטו, ולא מתעמקת בחיים האישיים של הגיבורים (מאפיין יוצא דופן בסדרה אמריקנית). גיבורי הסדרה (אנשי המשטרה והפרקליטים) נתקלים לעיתים קרובות בקונפליקטים פנימיים ומוסריים מורכבים, שכן לעיתים החוק אינו מקביל לצדק והם נדרשים להכריע בסוגיות מוסריות קשות.
הסדרה מצולמת בניו יורק, ומרבה לעסוק בנושאים אקטואליים ומקומיים, כמו למשל המלחמה בטרור בעקבות קריסת מגדלי התאומים. ראשי העיר ניו יורק, רודי ג'וליאני ומייקל בלומברג, הופיעו בתוכנית מספר פעמים.
הסדרה זכתה בפרס אמי לדרמה הטובה ביותר בשנת 1997, והייתה מועמדת לפרס 11 שנים רצופות. היא זכתה לאחוזי צפייה גבוהים מאוד בקרב הקהל המבוגר (גילאי 18 - 49), ומדי שבוע צפו בה כ-16 מיליון אמריקנים. בשנת 2006 חוק וסדר קבלה את אחוזי הצפייה הנמוכים ביותר ביחד עם סדרת הבת "כוונה פלילית" בין 8 ל-6 מיליון צופים, ב-2007 רשת NBC היו צריכים לעשות החלטה על מי לשמור, בסופו של דבר העדיפו את הסדרה המקורית ו"כוונה פלילית" עברה לכבלים. מאז אחוזי הצפייה עדיין יורדים בין 9 ל-8 מיליון צופים. ב-14 במאי 2010 יוצר הסדר דיק וולף הודיע ש"חוק וסדר" רשמית תרד מהמסכים בגלל אחוזי צפייה נמוכים וגם סיכוים ללא הצלחה להחזיר אותה לשידור, שמביא אותה עם סיכום של 20 עונות ו-456 פרקים שהופך אותה לסדרת הדרמה הוותיקה ביותר בשידורי הפריים טיים, ביחד עם הסדרה שהתחילה ברדיו, עשן האקדח של CBS.
הסכם קארס

רקע

החל בקונגרס ברלין ב-1878 ועד לחתימת הסכם ברסט-ליטובסק ב-1918 שלטה רוסיה בקווקז הקטן ובצפון-מזרחה של אסיה הקטנה. מכוחו של הסכם זה ויתרה רוסיה על קארס, ארדהאן ובתומי (כיום בגאורגיה) ואלה נמסרו לאימפריה העות'מאנית. עם תום מלחמת העולם הראשונה ב-1918 נאלצו העות'מאנים לסגת משטחים אלה והסכם סוור מ-10 באוגוסט 1918 מסר אותם לרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה שקמה ב-1918. סכסוכי גבול בין האוכלוסייה ומיליציות טורקיות לבין צבא ארמניה הביאו להתלקחותה של מלחמת טורקיה-ארמניה בסוף שנת 1920, וזו הסתיימה לאחר כחודשיים, ב-2 בדצמבר 1920, עם חתימת הסכם אלכסנדרופול שחייב את הארמנים לוותר על כל השטחים שניתנו להם מכוח הסכם סוור. יומיים לאחר מכן, ב-4 בדצמבר 1920, כבש הצבא האדום את ירוואן ובכך באה עצמאותה של המדינה אל קיצה. ב-16 במרץ 1921 נחתם הסכם ידידות בין האספה הלאומית הגדולה של טורקיה לבין רוסיה אשר נודע כהסכם מוסקבה (טורקית Moskova Antlaşması, רוסית Московский договор). יחסי הידידות בין הטורקים והרוסים שבמסגרתם סייעו הרוסים לטורקים בנשק ובתחמושת בעת מלחמתם של האחרונים עם היוונים, הביאו לחתימתו של הסכם קארס שביסס סדרים חדשים באזור הקווקז כולו.

לאחר ההסכם

לאחר מלחמת העולם השנייה דרשה ברית המועצות את ביטולו של הסכם קארס ואת השבת השטחים עליהם ויתרה במסגרתו מטורקיה. הסובייטים אף החלו מרכזים כוחות צבא לאורך הגבול עם טורקיה, אך לחץ בינלאומי, במיוחד מצד וינסטון צ'רצ'יל הביא את הסובייטים לזנוח את דרישתם. לאחר התפרקות ברית המועצות הכירו כל המדינות הנוגעות בדבר בתוקפו של הסכם קארס.
בעיית שני הצבאות

בעיית שני הצבאות (נקראת גם בעיית ההתקפה המתואמת או בעיית שני הגנרלים) היא בעיה קלאסית בתחום החישוב המבוזר המציגה את הבעייתיות בתקשורת על גבי ערוץ לא אמין.
הבעיה עוסקת בשני צבאות הצרים על עיר אחת. העיר חזקה מכל אחד מהצבאות בנפרד, אך לא משניהם גם יחד. לכן, על מנת לנצח, על שני הצבאות לתקוף את העיר בעת ובעונה אחת. שני הצבאות מסוגלים לתקשר באמצעות שליחים בלבד, אך אלה עשויים להיתפס על ידי שומרי העיר, כך שהצבא אשר שלח אותם אינו מסוגל לדעת האם הודעתו הגיעה ליעדה או לא.
ניתן להוכיח שאין כל שיטה אשר תאפשר לאחד הצבאות לצאת להתקפה בוודאות מוחלטת שהצבא השני יצא להתקפה בו זמנית.
ריצ'רד ריידר

פעילות

בשנת 1975 פרסם את הספר "קורבנות המדע" (אנגלית: Victims of Science), החושף בשיטתיות את המתרחש במעבדות הניסוי בבעלי-חיים. הספר עורר הדים, הן בקהילה המדעית והן בקרב הציבור הרחב. כמו כן ריידר הוא מחברם של הספרים "כאבנות: תורת־מוסר מודרנית" (אנגלית: Painism: A Modern Morality), ו-"להשיב את המוסריות לפוליטיקה" (אנגלית: Putting Morality Back into Politics). ריידר כיהן כיו"ר ארגון החברה המלכותית למניעת התאכזרות לחיות (RSPCA), בשנים 1977-1979, ולקח חלק משמעותי בשינוי שעבר הארגון.
המונח סוגנות נטבע על ידי ריידר ב-1970, אשר מבקש להדגיש כי אפליה על בסיס השתייכות למין ביולוגי מסוים, אינה פחות שרירותית מאפליה על בסיס השתייכות לגזע או למין. עוד ריידר טוען, כי כל היצורים אשר חשים כאב, זכאים לזכויות, ומכנה תפיסה זו כ"כאבנות" (Painism, מלשון Pain, כאב).
במובן מסוים, תפיסה זו מגשרת בין התפיסה התועלתנית של פיטר סינגר, לבין התפיסה הדאונטולוגית של טום ריגאן. היא משלבת בין התועלתנות, לפיה התחשבות מוסרית נובעת מהיכולת לחוש כאב, לבין הדאונטולוגיה, לפיה לכל יצור יש ערך בלתי-תלוי אשר לא משתנה בשום נסיבות, ואינו נתון לשימוש כאמצעי למטרות כלשהן.
ברכת בורא נפשות

מקור הברכה

לדעת חלק מהפרשנים, בתקופת התלמוד הבבלי ברכה זו הייתה נאמרת רק אחרי בשר וביצה, שהם מאכלים שמקורם בנפש, אולם אחרי שאר מיני המאכל הייתה ברכה זו רשות. כך גם מובן הביטוי המובא בתלמוד על ברכה זו, מברך "ולא כלום" המלמד שלא כולם היו מברכים ברכה זו. 
ברכה זו הובאה לראשונה במשנה "השותה מים לצמאו אומר שהכל נהיה בדברו, ר' טרפון אומר בורא נפשות רבות" כוונת רבי טרפון לברך לפני שתית המים בורא נפשות רבות, דעה זו לא נפסקה להלכה.

כברכה כללית

קיימות שיטות בהלכה לפיהן "בורא נפשות" היא גם ברכה כללית, המשמשת במקרה שלא ידוע מהי הברכה שצריך לברך לאחר אכילת מזון מסוים, לדוגמה: עוגה שלא ידוע היחס בין הקמח שבה לשאר מוצריה, אם ישנו אחוז מסוים של קמח יש לברך עליה ברכה אחת מעין שלוש ומתחת לאחוז מסוים הקמח נחשב טפל ליתר המרכיבים ויש לברך עליה ברכת בורא נפשות. לפי השיטה שברכת בורא נפשות היא ברכה כללית, יש לברך ברכת בורא נפשות אחרי אכילת עוגה כזו.
ברם יש חולקים וסוברים שברכת בורא נפשות, בניגוד לברכת שהכל, אינה פוטרת כלל ברכות אחרונות אחרות, לפיכך במצב של ספק אין לברך ברכה אחרונה בכלל.

חתימת הברכה

לפי תלמוד הבבלי אין חותמים בברכה הזאת כלל (לומר בסיומה 'ברוך'). לעומת זאת בתלמוד ירושלמי סברו שיש לחתום עם שם ה'. להלכה נוהגים (מלבד נוסח הרמב"ם) לחתום ב'ברוך' בלי שם ה'. אך הגר"א פוסק כירושלמי שחותמים גם בברכה זו בשם השם בצורה הבאה: "בָּרוּךְ אַתָּה ה', חֵי הָעוֹלָמִים.

משמעות הברכה

להלן פירושה המילולי של הברכה: בורא נפשות רבות - בורא את בני האדם ובעלי החיים, וחסרונן - ואת כל מה שהם חסרים, את כל צורכיהם, על כל מה שבראת - על כל הדברים שבראת בעולם, להחיות בהם - שבאמצעותם להחיות, נפש כל חי - את נפשות כל היצורים החיים, ברוך חי העולמים - ה' המחיה את כל העולמות.
בעל הטור מפרש בספרו כי הברכה מתייחסת לכל מה שנברא בעולם שאינו חיוני לחיי האדם, להבדיל מלחם למשל, שזכה לברכה מיוחדת בשל חיוניותו, ברכת המזון. על כן אנו מזכירים את מציאות המזון החיוני, ומודים גם על בריאת מזון שאינו חיוני לחיינו.
אליזבת מתורינגיה

ביוגרפיה

אליזבת נולדה ב-7 ביולי 1207 וחיה במרבית שנותיה (עד מותה בגיל 24) בגרמניה. היא נולדה בשארושפטק (בממלכת הונגריה) כבתם של אנדראש השני, מלך הונגריה ושל גרטרוד ממראניה. בגיל צעיר הובאה לחצר תורינגיה, על מנת שנישואיה הצפוים לנסיך תורינגיה יביאו לברית בין המשפחות. היא נישאה בגיל 14 והתאלמנה מבעלה בגיל 20. את הונה החליטה להעביר לעניים ולבנות בתי חולים, דבר אשר הפך אותה לסמל לצדקה בנצרות לאחר מותה, ארבע שנים מאוחר יותר.
כבר בחג הפנטקוסט ב-1235, ארבע שנים בלבד לאחר מותה, הוכרזה כקדושה. היו להכרזה זו טיעונים הנתמכים במעשי ניסים שכביכול אירעו למאמינים לאחר מותה ובשל פעילות הצדקה שלה, אך למעשה ברקע לכך גם העובדה כי היא באה מאחת המשפחות החשובות באירופה במאה ה-13. אחותה, הדוויג מאנדכט הוכרזה אף היא קדושה.
אליזבת הקדושה היא אחת הקדושות החשובות בגרמניה (בעיקר בהסן ובתורינגיה) ובהונגריה. אירועים המציינים תאריכים "עגולים" למותה או היוולדה מצוינים ברוב טקס, אפילו בתקופות שבהן היו מדינות אלו תחת משטר קומוניסטי. כך, למשל, צוין יום השנה ה-750 לפטירתה, ב-1981 בכנסיות גרמניה המזרחית עם המיסה ההמונית הראשונה במדינה זו, שבה השתתפו עשרות אלפים ושהתקיימה ליד קתדרלת ארפורט. גם לרגל יום השנה ה-800 להולדתה, ב-2007, התקיימו בגרמניה תערוכות ואירועים רבים.
בישראל ניתן לראות פסל של אליזבת הקדושה במתחם בית החולים אוגוסטה ויקטוריה.
ג'ורג' בול (דיפלומט)

ביוגרפיה

בול נולד בדה מוין שבאיווה, חי באוונסטון (Evanston) שבאילינוי, והשלים את השכלתו אקדמאית באוניברסיטת נורת'ווסטרן שבעיר.
בול היה תת-מזכיר המדינה לנושאי כלכלה, עסקים וחקלאות בממשלים של ג'ון קנדי ולינדון ג'ונסון. הוא התפרסם בעיקר בשל התנגדותו למעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם.
בול גם שירת כשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות מה-26 ביוני ועד ה-25 בספטמבר 1968. במהלך ממשל ניקסון סייע בול בניסוח הצעות המדיניות האמריקנית במפרץ הפרסי. הוא קבור בבית הקברות של פרינסטון.
בול נקט בקו אנטי ישראלי חריף. הוא כתב יחד עם בנו, דאגלס בול (Douglas Ball), את הספר "ההתקשרות הנלהבת" (The Passionate Attachment). הספר, שיצא לאור ב-1992, טען שהתמיכה האמריקנית בישראל הייתה יקרה כספית, מדינית ומוסרית.
בול הרבה לצטט את הפתגם (שכנראה נטבע לראשונה על ידי איאן פלמינג ב"יהלומים הם לנצח") "Nothing propinks like propinquity" (בתרגום מקורב "דבר לא מקרב יותר מקרבה"), שכונה אחר כך "כלל בול לשררה". פירושו שככל שיש לך גישה ישירה יותר לנשיא, כך כוחך גדול יותר, בלא קשר לתוארך בפועל.
בול היה אליטיסט חברתי-כללי מושבע וחסיד חופש המסחר, תאגידים רב-לאומיים ויכולתם התאורטית לנטרל את מה שהוא החשיב כישות שאבד עליה הכלח, מדינת הלאום. הוא היה קשור גם עם קבוצת בילדרברג (Bilderberg Group) החשאית. לאחר סיום כהונתו כשגריר באו"ם הועסק בול על ידי חברת האחזקות ליהמן ברדרס. הוא היה דירקטור ניהולי בכיר בליהמן ברדרס עד פרישתו ב-1982.
האוניברסיטה למוזיקה ולאמנויות הבמה של פרנקפורט

היסטוריה

בפרנקפורט קיים מוסד להוראת מוזיקה מאז 1878. קונסרבטוריון הוך שגשג ושמו נודע ברחבי העולם בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20. הודות למורים כמו הפסנתרנית קלרה שומאן והמלחינים יואכים ראף, ברנרד זקלס ואנגלברט הומפרדינק, משך הקונסרבטוריון תלמידים מרחבי תבל, בהם המלחינים הנס פפיצנר, אדוארד מקדואל, פרסי גריינג'ר, פאול הינדמית וארנסט טוך, והמנצחים אוטו קלמפרר והנס רוזבאוד.
באפריל 1933, כשהמפלגה הנאצית עלתה לשלטון בגרמניה, פוטרו ממשרותיהם המנהל ברנרד זקלס, מאטיאס זייבר, ראש מחלקת הג'אז הראשונה בעולם, ועוד שנים-עשר חברים אחרים בצוות ההוראה, שהיו יהודים או זרים. בהמשך הורד קונסרבטוריון הוך לדרגת בית ספר למוזיקה (Musikschule des Dr Hoch's Konservatorium). ב-1938 נוסד "בית ספר הוך למוזיקה". ב-1940 היה שמו "בית ספר הוך הממלכתי למוזיקה - הקונסרבטוריון של ד"ר הוך", אבל ב-1942 הוסרה כותרת המשנה "הקונסרבטוריון של ד"ר הוך", והשם המלא היה מעתה "בית הספר הממלכתי הוך למוזיקה". בצוואתו קבע יוזף הוך, פטרון הקונסרבטוריון, שהשם "הקונסרבטוריון של ד"ר הוך" לא ישונה לעולם. ה"Hochschule" היה אפוא למוסד חדש ונבדל, שהתרחק מן הקונסרבטוריון המקורי.
פלאלום

היסטוריה

הילמן ייסד את המפעל עם שני שותפים, בעלי מפעל לייצור מוצרי אלומיניום בריגה, וניהל אותו במשך עשרות שנים. בסוף שנות ה-30 הצטרף אליו בהנהלת המפעל בנו, ישראל הילמן. המפעל ייצר סירים, סירי פלא, מחבתות, קנקנים וקמקומים, מסננות, דוודים ועוד. חומר הגלם - לוחות אלומיניום עגולים, יובאו מקנדה, אנגליה ושווייץ ועובדו במפעל לייצור הכלים. התוצרת יוצאה בחלקה למדינות שכנות ואף לאירופה ונמכרה בארץ לחנויות כלי בית, מסעדות ומטבחים מוסדיים. המפעל העסיק עשרות פועלים.
המפעל עוטר במדליות זהב ביריד המזרח ב-1934 וב-1936, ושילב אותן בניירת המשרדית.
בשנת 1957 נקלע מפעל פלאלום לחובות, ועבר הליך של פירוק וכינוס נכסים. המפעל נמכר לבסוף לשלמה הלטרף שהיה מנהל העבודה של מפעל, והוא המשיך לפעול ברחוב שפירא ברמת-גן.  לאחר שהמפעל נסגר סופית, נמכר המגרש בשנת 2000 תמורת כ-17 מיליון דולר, ונבנה עליו פרויקט מגורי היוקרה "אלוני בורוכוב".
המוט השחור

האדון נושא המוט השחור או בקיצור המוט השחור (באנגלית: Gentleman Usher of the Black Rod או בקיצור Black Rod) הוא בעל משרה טקסית בפרלמנטים של מספר מדינות חבר העמים הבריטי. מקורו של התפקיד בפרלמנט הבריטי - בבית הלורדים.
נושא התפקיד המקביל בבית הנבחרים בפרלמנט הבריטי נקרא הסרג'נט אט ארמס (באנגלית: "Serjeant-at-Arms").

קנדה

בקנדה תפקידו הרשמי הוא רק להביא את הבית התחתון אל המושל הכללי בפתיחת הנאום מן הכס, וכן נוכח בהצגתם של הסנטורים החדשים בפני הבית העליון.
מלבד בפרלמנט הקנדי, גם בכל אחד ואחד מפרובינציות קנדה יש "מוט שחור" הנושא את המוט בביקורו של המשנה למושל בכל אחד מבתי הפרלמנט הפרובינציאלים וזאת אף שהם בני בית אחד (אין בית עליון ועל כן אין צורך לקרוא אליו את אנשי הבית התחתון).

אוסטרליה

גם באוסטרליה התפקיד קיים בסנאט הפדרלי, ובכל מדינות אוסטרליה, למעט קווינסלנד, בה אין בית עליון.

ניו זילנד

בניו זילנד, אף שבוטלה המועצה המחוקקת בשנת 1951, נותר תפקיד המוט השחור על כנו, והוא מזמן את חברי הפרלמנט הניו זילנדי לשמוע את הנאום מן הכס.
Game trial bid

Game trial bid או במינוח מקוצר trial bid היא הכרזה בברידג', המראה עניין במשחק מלא. ההכרזה מבקשת מהשותף עזרה בקבלת ההחלטה. הכרזת trial bid מתבצעת לאחר שנמצאה התאמה בסדרת מייג'ור. המכריז הכרזה זו מכריז סדרה אחרת בה הוא זקוק לסיוע משותפו על מנת להגיע לחוזה של משחק מלא. קיימים שני סוגים של trial bids: קצר וארוך. short trial bid מראה קוצר בסדרה המוכרזת (קלף בודד או חוסר). Lomg trial bid מראה אורך בסדרה, בדרך כלל 4 קלפים או יותר.

שילוב של Long trial bid ו Short trial bid

שיטה זו מאפשרת גם הכרזת Long trial bid וגם הכרזת Short trial bid. אופן ההכרזה של Long trial bid זהה לאופן המתואר בפסקה Long trial bid. החריג היחיד הוא, במקרה של פתיחה של ♥1 ותשובה של ♥2, הכרזת 2NT היא Long trial bid בסדרת ה-♠.

אופן הכרזת Short trial bid משתנה.

לאחר פתיחה של ♥1 ותשובה של ♥2 מכריזים ♠2. משמעות ההכרזה היא קוצר בסדרה לא ידועה. המשיב מכריז תמיד 2NT. ההכרזה הבאה של הפותח מתארת את הסרה בה יש לו קוצר:
♣3 - קוצר בסדרת ה♣. ♦3 - קוצר בסדרת ה♦. ♥3 - קוצר בסדרת ה♠.

לאחר פתיחה של ♠1 ותשובה של ♠2 מכריזים 2NT. משמעות ההכרזה היא קוצר בסדרה לא ידועה. המשיב מכריז תמיד ♣3. ההכרזה הבאה של הפותח מתארת את הסרה בה יש לו קוצר:
♦3 - קוצר בסדרת ה♦. ♥3 - קוצר בסדרת ה♥. ♠3 - קוצר בסדרת ה♣.
המועצה הלאומית לכלכלה (ארצות הברית)

היסטוריה ומטרות מרכזיות

המועצה הלאומית לכלכלה הוקמה ב-25 בינואר 1993, על ידי צו נשיאותי אמריקאי מספר 12835, על מנת לתאם את תהליך יצירת המדיניות הכלכלית וייעוץ לנשיא בנושאי קביעת מדיניות זו. המועצה גם מוודאת כי החלטות ותוכניות המדיניות הכלכלית עקביים המטרות המוצהרות של הנשיא, ומפקחת על יישומן של המטרות הכלכליות של הנשיא. בהקמתה מילא הנשיא ביל קלינטון התחייבות שנתן במהלך קמפיין הבחירות שלו, לשים את המצב הכלכלי דאז של ארצות הברית בראש סדר העדיפויות של המדיניות הממשלתית האמריקאית.
גם לפני ייסודה הרשמי של המועצה הלאומית לכלכלה (NEC), התקיים צוות מדיניות כלכלית כלשהו בבית הלבן מאז שנות השישים.  הנשיא לינדון ג'ונסון מינה עוזר בכיר על מנת שיארגן צוות שיקבע מדיניות פנים, אשר כוללת בתוכה מדיניות כלכלית. ב-1970, פרסם הנשיא ריצ'רד ניקסון צו נשיאותי שיצר את "המשרד לפיתוח מדיניות", משרד הבית הלבן עם סמכות בנושאי מדיניות כלכלית פנים ארצית. הנשיא ביל קלינטון ביצע שינוי מהותי נוסף על ידי פיצול המשרד לשניים, ויצא את המועצה הלאומית לכלכלה והמועצה הלאומית למדיניות פנים.
שני המשרדים מהווים בימינו חלק ממשרד האם "משרד הבית הלבן לענייני מדיניות", המכונה גם "המשרד לפיתוח מדיניות".
למועצה יש ארבעה תפקידים ניהוליים: תיאום ויצירת מדיניות בנושאים כלכליים מקומיים ובינלאומיים, ייעוץ לנשיא בנושאי קביעת מדיניות, ווידוא שההחלטות והתוכניות המתקבלות בנושאי מדיניות כלכלית עקביות ומתואמות עם המטרות המוצהרות של הנשיא, וכן מעקב אחר יישומה של האג'נדה הכלכלית של הנשיא.

הארגון

המועצה כוללת מספר רב של ראשי מחלקות וסוכנויות, מאורגנים כמשרד ממשלתי שמדיניותו משפיעה על הכלכלה הלאומית האמריקאית. יושב ראש המועצה, בשיתוף עם הפקידים, מרכז ומיישם את מטרות המדיניות הכלכלית של הנשיא. יושב הראש נעזר בצוות של מומחי מדיניות בתחומים שונים, ובכללם חקלאות, מסחר, אנרגיה, שווקים פיננסיים, מדיניות פיסקלית, בריאות, עבודה, ביטוח לאומי.
יחסי סלובניה–קוסובו

היסטוריה

שתי המדינות היו חלק מיוגוסלביה בין השנים 1918–1991, למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה, אז נכבשה המדינה על ידי גרמניה הנאצית. בשנת 1991 הכריזה סלובניה על עצמאותה, ולאחר ניצחונה במלחמת עשרת הימים היא הפכה למדינ ריבוני. קוסובו הכריזה על עצמאותה מסרביה ב-17 בפברואר 2008 וסלובניה הכירה בה ב-5 במרץ 2008. היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-8 באפריל 2008. סלובניה מנהלת שגרירות בפרישטינה מאז ה-15 במאי 2008. השגריר הראשון של קוסובו בסלובניה היה אנטון ברישה, שמסר את תעודותיו לנשיא סלובניה בינואר 2010.

שיתוף פעולה ביטחוני

לסלובניה יש כיום 383 חיילים המשרתים בקוסובו כשומרי שלום בצבא נאט"ו שהוביל את כוח קוסובו.
הידרופס פטאליס

פרוגנוזה

בכ- 50% מן המקרים של הידרופס פטאליס המאובחנים ברחם, יהיה מוות של העובר (בעיקר הידרופס שאינו אימוני). במידה וההידרופס נובע מאנמיה, אשר מטופלת תוך רחמית או נאונטלית, סיכויי ההישרדות גבוהים יחסית, במידה וההידרופס הוא תוצאה מהפרעה לבבית מבנית- הפרוגנוזה גרועה, במידה וההידרופס אידיופתי- סיכויי ההישרדות הם 20%-25%.
אסף בימרו

אסף בימרו (נולד בשנת 1969) הוא אתלט ישראלי בעבר, ייצג את ישראל ב-6 אליפויות עולם (גטבורג 1995, אתונה 1997, אדמונטון 2001, פריז 2003, הלסינקי 2005 ואוסקה 2007), באולימפיאדה אחת (אתונה 2004) ובשתי אליפויות אירופה (מינכן 2002 וגטבורג 2006) בריצת מרתון.

ביוגרפיה

בימרו נולד באתיופיה ועלה לישראל בשנת 1984. הוא התאמן בקבוצת הפועל חולון בהדרכתו של רפי וישניצר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995, הראשונה שבה השתתף לא הצליח בימרו לסיים את ריצת המרתון. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 הוא סיים במקום 59 בריצת מרתון בתוצאה של 2:37:45 שעות ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 הוא סיים במקום 20 בריצת מרתון בתוצאה של 2:22:36 שעות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 סיים בימרו במקום 18 בריצת מרתון בתוצאה של 2:17:30 שעות. שנה לאחר מכן, במרתון הכנרת שנערך בחודש ינואר הוא סיים במקום שני בשיא אישי חדש של 2:15:46 שעות, שנייה איטי מהשיא הישראלי של דב קרמר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 27 בריצת מרתון בשיא ישראלי חדש של 2:14:52 שעות. 
באולימפיאדת אתונה (2004) סיים בימרו במקום 59 בריצת מרתון בתוצאה של 2:25:20 שעות.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים בימרו במקום 47 בריצת מרתון בתוצאה של 2:23:58 שעות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג בשנת 2006 הוא סיים במקום 25 בריצת מרתון בתוצאה של 2:19:40 שעות ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 הוא סיים במקום 40 בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:34 שעות.
יהודה אבן תיבון

יהודה בן שאול אבן תיבון (1120-1190) היה מתרגם ורופא בממלכת ספרד בימי הביניים בתור הזהב של יהדות ספרד. כונה "אבי המעתיקים". היה אביו של שמואל אבן תיבון ובן למשפחת אבן תיבון.

חייו

יהודה נולד בשנת 1120 בגרנדה, בצעירותו בהיותו כבן שלושים, נאלץ לעזוב את עיר מולדתו בגרנדה ועבר לפרובנס שבדרום צרפת, ככל הנראה עקב פלישת אל-מוואחידון (שושלת מוסלמית קיצונית שהשתלטה על ספרד וצפון-אפריקה), שגזרו שמד על הלא-מוסלמים.
בפרובנס עסק ברפואה בעיר לונל ושירת בין השאר גם אבירים, נסיכים והגמונים. בעיר זו התקיימה ישיבה תחת חסותו של ראש העדה וגדול הדור הרב משולם בן יעקב מלוניל וחמשת בניו, שתמך מכספו בסיוע עשירי הקהילה בישיבה ובחכמיה, ואבן תיבון למד בישיבה זו. 
אבן תיבון נודע כאחד מטובי הרופאים. היו לו מהלכים וקשרים בבתי שרים והגמונים. כשעבר הנוסע רבי בנימין מטודלה בלוניל, מצא שם בין גדולי חכמיה גם את "רבי יהודה הרופא בן תבון הספרדי". היה בקשרי ידידות גדולים עם רבי זרחיה הלוי "בעל המאור".
נפטר ונקבר בלוניל אחרי שנת 1190.
אדוארד מילס פרסל

תולדות חייו

נולד בטיילורויל, אילינוי. ב-1933 סיים תואר בהנדסת חשמל באוניברסיטת פרדו באינדיאנה. לאחר שנה בה שהה במסגרת חילופי סטודנטים בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה (Technische Hochschule) בקרלסרוהה ועבד עם ולטר וייזל (Walter Weizel) שב והחל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת הארוורד. ב-1938 סיים כדוקטור לפיזיקה ולאחר שנתיים עבר למעבדת הקרינה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), שם עבד בפיתוחים צבאיים בקרינת מיקרוגל ורדאר והיה ראש מעבדת המחקר הבסיסי שנועדה לגלות תחומים נוספים בספקטרום האלקטרומגנטי, בה היה שותף גם הפיזיקאי איזידור רבי. 
מיד לאחר תום מלחמת העולם השנייה גילה וניסח את התהודה המגנטית הגרעינית בעיקר לצורך שימושים של חקר מבנה החומר ברמה המולקולרית והאטומית. ב-1949 שב להארוורד כפרופסור לפיזיקה. הוא המשיך את מחקריו בתחום המגנטיות הגרעינית, בפרט את התנהגות הספין של חלקיקים במסגרת מולקולות של חומרים שונים במהלך שינויים בשדה מגנטי לרבות אפקט סמית'-פרסל. מחקרים אלה הובילו לפיתוחו של מכשור ה-MRI.
מחקריו בתחום אלקטרומגנטיות בטמפרטורות נמוכות מאד תרמו לפיתוח תחום הרדיו-אסטרונומיה. כן פיתח את הבנת התנועה האלקטרונית בתוך גבישים ומבנים מוצקים אחרים במסגרת פיזיקה של מצב מוצק. במסגרת עבודתו התאורטית הטיל ספק בסימטריה שבין חלקיקים לאנטי-חלקיקים (שבירת סימטריית CP), שהוכחה בניסוי עליו קיבלו ג'יימס קרונין וואל פיץ' את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1980.
פרסל היה יועץ מדעי לנשיאים אייזנהאואר, קנדי וג'ונסון.
ספרו Electricity and Magnetism שהופיע לראשונה ב-1965 הוא ספר לימוד יסודי בתחום במשך כחמישים שנה, מהדורתו השלישית (2013) "תורגמה" למערכת היחידות הבינלאומית, אך בסיס הטקסט נותר כשהיה.
טריפוליטניה העות'מאנית

טריפוליטניה העות'מאנית הייתה פרובינציה של האימפריה העות'מאנית, שהשתרעה באזור החוף של לוב המודרנית והתקיימה מ־1551 עד כיבושה על ידי ממלכת איטליה ב־1911. משנת הקמתה עד 1864 נקראה "איילט טריפוליטניה", אז הוחלף שמה ל"ווילאייט טריפוליטניה" (בטורקית עות'מאנית: ولايت طرابلس غرب, Vilâyet-i Trâblus Gârp). טריטוריה זו נודעה גם בשם "ממלכת טריפולי" אף שלא הייתה ממלכה כלל וכלל אלא יחידה מינהלית עות'מאנית בראשות פאשה (מושל). הסיבה לכך, כי מ־1711 עד 1835, תקופת שלטונם של המושלים בני שושלת קרמנלי, הייתה זו למעשה מונארכיה נוֹרֶשֶׁת ואוטונומית כמעט לגמרי. קירנאיקה (ברקה), שנשלטה דה פקטו על ידי הפאשה של טריפוליטניה, נחשבה גם היא חלק מממלכת טריפולי.