google/wiki40b huggingface dataset:
דני ארז

כדורסלן

גדל בקבוצת הפועל תל אבי. בתחילת שנות ה-50, טרם נוסדה הליגה הראשונה בכדורסל, שיחק הפועל תל אביב במשחקי ידידות במסגרת "אליפות הפועל" ובמשחקים בינלאומיים בעיקר מול קבוצות צבאיות שונות. בשנת 1952, עוד בטרם הוקמה הליגה הראשונה, שיחק ארז במדי נבחרת ישראל בטורניר הקדם אולימפי הלסינקי, זהו הטורניר הבינלאומי הראשון של נבחרת ישראל.
עונת 1953/1954 הייתה העונה הראשונה של הליגה הלאומית בכדורסל. בהתאם לרוח התקופה, הורכבה הליגה בשיטת ה""50-50", כשמרכזי הפועל ומכבי שולחים כל אחד ארבע קבוצות, על מנת ליצור ליגה בת שמונה קבוצות. את הפועל הדריך באותה עונה המאמן ברוך שליין, ובסגל בלטו, בנוסף לארז, השחקנים שמעון שלח, עזרי לובושיץ, משה בארי, ארז לוסטיג, דוד הייבלום ואחרים. במשחק הליגה הראשון אי פעם, אירחה הפועל במגרש במתנ"ס שלווה את הפועל גבע, וגברה עליה בתוצאה 30–45. בהמשך הליגה הפסידה הפועל בשני הדרבים העירוניים, וסיימה את העונה במאזן של עשרה ניצחונות מול ארבעה הפסדים - במקום שלישי אחרי מכבי תל אביב והפועל חולון]. ארז סיים את העונה במלך הסלים של הפועל תל אביב עם ממוצע של 10.3 נקודות למשחק. באותה עונה שיחק ארז במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה בכדורסל 1953 שנערכה במוסקבה.
בעונה הבאה, עונת 1954/1955, עזב ארז את הפועל תל אביב לאשדות יעקב. קבוצתו סיימה את העונה במקום החמישי, והוא סיים כמלך הסלים של הליגה עם ממוצע של 20.2 נקודות. בשנת 1954 השתתף ארז במדי נבחרת ישראל באליפות העולם בכדורסל, שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל.
בעונה הבאה 1955/1956 לא התקיימו משחקי ליגה עקב סכסוכים באיגוד הכדורסל בישראל. לקראת עונת 1956/1957 חזר ארז להפועל תל אביב. באותה עונה נרשמה היסטוריה כאשר לראשונה בתולדותיה הצליחה הפועל לנצח את מכבי במשחק הדרבי 51–56 בסיבוב הראשון של העונה. ארז שיחק ב-7 משחקים, קלע בממוצע 5.7 נקודות למשחק.
בעונת 1957/1958 עבר ארז להפועל חולון. הקבוצה סיימה במקום השלישי, וארז היה לקלעי השלישי בטבלת מלך הסלים של הקבוצה, אחרי עמוס קופפר-תובל ומרסל חפץ. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום החמישי וארז קלע בממוצע של 11.9 נקודות למשחק. בעונת 1959/1960 עבר ארז להפועל גבעת חיים כמאמן/שחקן. אימן ושיחק במדיה למשך שתי עונות, אשר בשתיהן הקבוצה הייתה קבוצת תחתית וסיימה במקום העשירי. ארז קלע בממוצעים של 10.4 ו-8 נקודות למשחק בהתאמה. בעונת 1962/1963 חזר ארז להפועל חולון כשחקן לשתי העונות האחרונות בקריירה שלו. הקבוצה סיימה במקומות ה-5 וה-6 (בהתאמה), וארז קלע בממוצעים של 12 נקודות ו-4.3 נקודות בהתאמה. בסיום עונת 1963/1964 שבה רשם 3 משחקים בלבד, בגיל 30, פרש ארז מכדורסל.
סך הכל שיחק ארז 9 עונות בליגה הראשונה, בהן קלע במסגרת הליגה 1,469 נקודות בממוצע של 12 נקודות למשחק. בנבחרת ישראל קלע 124 נקודות ב-22 הופעות.

מאמן

לאחר פרישתו ולאחר שצבר ניסיון כמאמן/שחקן בשנים 1960–1961 אימן למשך שתי עונות את הפועל גבעת חיים, בשנת 1965 אימן את קבוצת אליצור בת ים מליגה השלישית בכדורסל. בין השנים 1966–1967 אימן למשך שתי עונות את הפועל חולון ובשתיהן מתוך 26 משחקים ניצח 10 והפסיד 16. בשנת 1968 עבר לגבעת ברנר, ומתוך 26 משחקים רשם 9 הפסדים.בשנת 1969 התמנה לעוזר של מאמן נבחרת הנוער רלף קליין. בהמשך שימש במספר תפקידים בהפועל תל אביב ובהם מנהל מחלקת הנוער.

אחרית ימיו

בשנת 2015 השתתף ארז בן ה-81 בטקס חניכת היכל שלמה.
ב-11 בנובמבר 2015 הלך דני ארז לעולמו בגיל 82 ונטמן בכפר סבא. ידידיה רפפורט, חבר הנהלת הפועל תל אביב ספד לו: "דני היה אורים ותומים מבחינתי כאיש כדורסל, ומעבר לזה אישיות ואדם מדהים. זכיתי לעבוד וללמוד ממנו".
אגרת רב שרירא גאון

אגרת רב שרירא גאון היא איגרתו המפורסמת של רב שרירא גאון (רש"ג). נכתבה סביב שנת ד'תשמ"ז (987) אל רבי יעקב בן נסים, ראש חכמי קירואן, כתשובה לשאלתו על השתלשלות התורה שבעל-פה מימי התנאים, האמוראים, הסבוראים והגאונים עד ימיו.
איגרת זו מהווה מקור מידע מרכזי, ובפרטים רבים בלעדי, על התקופות בהן היא עוסקת ותיארוכן. האיגרת סוקרת את סדרי הזמנים ודרך העריכה של המשנה, הברייתות והתלמוד, וכן סוקרת את תקופת הגאונים. האיגרת מסדרת את לוח הזמנים בו פעלו התנאים, האמוראים, הסבוראים ודורות הגאונים עד זמנו של רב שרירא.
איגרת זו היא יוצאת דופן מבין החומר הכתוב שהגיע לידינו, בהיותה תיעוד היסטורי מדוקדק בירידתו לפרטים הכרונולוגיים בספרות הרבנית הקדומה. מסתבר שהאיגרת מייצגת מסורת כרונולוגית שעברה בתוך ישיבות הגאונים עוד מתקופת התלמוד, שכן התאריכים המצוינים בה מובאים כנתונים ברורים ולא משוערים.
לאיגרת נוצרו שני נוסחים. הנוסח המופיע ב"ספר יוחסין", המכונה גם "הנוסח הספרדי". נוסח מאוחר יותר יצא לאור בידי בֶּר גולדברג לפי כתב יד של מעתיק, המכונה "הנוסח הצרפתי". שינוי בולט בין הנוסחים הוא שבנוסח שבספר יוחסין כתוב שרבי כתב את המשנה, ואילו לפי הנוסח השני אין זה ברור שרבי כתב את המשנה, ואפשר להבין שרק ערך אותה, אך היא נשארה כמסורת בע"פ עד תקופה מאוחרת יותר. 
לגבי הסיבות להבדל בין הניסוחים ישנן הצעות שונות במחקר.
בעבר היה מקובל להניח כי הנוסח הספרדי מדויק יותר, וכך מחזיקים עד היום במקומות מסורתיים, אך יעקב נחום אפשטיין הראה כי על פי רוב הנוסח הצרפתי הוא הנכון, וכך מקובל היום בקרב החוקרים.
אוסוולד הארנב

היסטוריה

בשנת 1927, עקב מגבלות טכניות ובעיות עלות, דיסני והאנימטור הראשי שלהם, אב אייוורקס, החליטו לסיים את עבודתם בסדרה "הקומדיות של אליס" על מנת להתפנות לחיפוש אחר הזדמנויות יצירתיות חדשות.
בצירוף מקרים, אולפני יוניברסל רצו להיכנס לתחום הקריקטורה ונזדקקו לדמות מצוירת, ולכן צ'ארלס מינץ, מפיצם של דיסני, ביקש מאייוורקס ליצור דמות חדשה שתימכר לאולפני יוניברסל. דיסני חתמו חוזה עם אולפני יוניברסל, שהוביל ליצירתו של אוסוולד הארנב, ואיתו ליצירת הסדרה המצוירת הראשונה של יוניברסל.
בשנת 2006, קנתה חברת וולט דיסני מאולפני יוניברסל בחזרה את הזכויות לדמותו של אוסוולד הארנב.
לילי קרונברגר

ביוגרפיה

קרונברגר נולדה בבודפשט. 
באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בדאבוס שווייץ בשנת 1906, שבה נערכו לראשונה תחרויות בנפרד לנשים זכתה קרונברגר במדליית ארד בתחרות לנשים, אחרי מאדג' סיירס מבריטניה וג'ני הרץ מאוסטריה. שנה לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בווינה אוסטריה היא זכתה שוב במדליית ארד אחרי סיירס והרץ.

אלופת עולם

באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בטרופאו צ'כיה בשנת 1908 זכתה קרונברגר במדליית זהב לפני אלזה רנדשמידט מגרמניה, המתחרה היחידה שלה. שנה לאחר מכן, היא התחרתה לבדה והוכתרה לאלופת העולם. בשנת 1910 היא זכתה שוב במדליית זהב לאחר שניצחה שוב את רנדשמידט. באליפות העולם שנערכה בווינה בשנת 1911 היא זכתה במדליית זהב, לפני אופיקה וון מרי הורבט מהונגריה ולודוביקה ג'קובסון מגרמניה. בהצעתו של זולטאן קודאי, היא הייתה המחליקה הראשונה בהיסטוריה שהופיעה בתחרות החופשית עם מוזיקה. באותן השנים (1908 - 1910) זכתה קרונברגר 3 פעמים ברציפות באליפות הונגריה בהחלקה אמנותית על הקרח.
בשנת 1997 זכתה קרונברגר להיכלל בהיכל התהילה העולמי בהחלקה אמנותית על הקרח.
עוזר שבת

עוזר שבת (1901 - 6 בינואר 1978) היה צייר ישראלי, תושב חיפה. השתייך לקבוצת האקספרסיוניזם הארצישראלי של סוף שנות ה-20 של המאה ה-20 וראשית שנות ה-30.

ביוגרפיה

שבת נולד בוולברום שבפולין. עם תום מלחמת העולם הראשונה נסע להולנד להכשרה חקלאית במסגרת תנועת "החלוץ", לקראת עלייתו לארץ ישראל. ב-1920 עלה לארץ ישראל והצטרף כחבר לקבוצת חולדה. מאוחר יותר הצטרף לקבוצת מרחביה ושם החל לצייר. בשל רצונו ללמוד ציור עזב את הקבוצה ועבר לירושלים. ב-1921 כתב מאמרים בעיתון "השדה" בנושאי חקלאות וגיבון גבינה הולנדית.
זכה בפרס ראשון בתחרות לעיצוב גן הקונסוליה ההולנדית בירושלים, וכך התאפשר לו לנסוע לפריז ב-1923 ללמוד ציור. עד 1925 למד ציור באקדמיה גרנד שומייר בפריז. בשנה זו חזר לארץ ישראל, והתיישב בחיפה, בה חי עד מותו.
ב-1928 השתתף לראשונה בתערוכת אמני ארץ ישראל במגדל דוד. מאז השתתף בכל התערוכות הכלליות של אמני ישראל. 
ב-1934 יזם יחד עם הציירים מנחם שמי, אברהם מוהר, צבי מאירוביץ ואחרים את הקמת "קבוצת אמני חיפה". ב-1935-36 נסע לסיור באירופה וביקר באיטליה, בצרפת ובאנגליה. במהלך ביקורו קיים קשרים עם ציירים מאסכולת פריז היהודית.
הציג במספר תערוכות יחיד, ייצג את ישראל בתערוכות באירופה והשתתף בתערוכות בינלאומיות בניו יורק, ביוהנסבורג ובציריך. 
ב-1958 ייצג את ישראל בביאנלה של ונציה. 
ב-1960 ייצג שבת, עם אלחנן הלפרן, את אגודת הציירים הישראלית בקונגרס בינלאומי לאמנות פלסטית שהתקיים בווינה.
בשנות ה-40 וה-50 התמקד בתמונות נוף. עם זאת, על אף המיקוד בנוף הארץ-ישראלי, הגישה היא אוניברסלית, במסגרת אסכולת הציור הפוסט-אימפרסיוניסטי. כתושב חיפה התמסר לציור העיר, ואחדים מציוריו הם בעלי ערך דוקומנטרי בנוסף על ערכם האמנותי.
בשנות ה-60 חל שינוי בגישתו והוא פנה יותר אל המופשט. הכיוון האבסטרקטי התפתח בהדרגה. נקודת המוצא של הגישה האבסטרקטית היא הנוף האדריכלי, אלא שנוף זה מאבד את צביונו המציאותי ונעשה דמיוני בלבד: הבניינים מאבדים את אפיונם המציאותי והופכים לשטחים גאומטריים בלעדיים המוצבים בדרך כלל על רקע כהה. במשך הזמן תפסה הארכיטקטורה את חלק הארי בתמונה. ערים כצפת, כיפו וכירושלים מהוות נושאן של תמונות רבות.
לימד ציור ואמנות בבתי הספר של ההתיישבות העובדת ברמת יוחנן ובכפר יהושע, בבתי ספר תיכוניים בחיפה ובסמינרים צה"ל וגורדון.
נישא למדהבה, שנפטרה בשנת 1962. עוזר שבת נפטר בחיפה בשנת 1978.
תמונותיו נרכשו ומצויות באוסף הקבע של בית הנכות הלאומי בצלאל (כיום מוזיאון ישראל), מוזיאון חיפה לאמנות, המוזיאון הימי חיפה, המוזיאון העירוני עכו.

תערוכות יחיד

1936 – גלריה נדלר, חיפה.
1943 – מוזיאון תל אביב.
1952 – בית האמנים, חיפה.
1953 – בית הנכות הלאומי בצלאל, ירושלים.
1955 – גלריה בז'נבה, שווייץ.
1955 – מועדון הסופרים, חיפה.
1959 – בית האמנים, חיפה.
1960 – מוזיאון לאמנות חדישה, חיפה.
1962 – מוזיאון לאומנות חדישה, חיפה.
1963 – גלריה 220, תל אביב.
1968 – המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת גן.
1979 - תערוכת זיכרון במלאת שנה לפטירתו, אודיטוריום חיפה, חיפה.
1983 - תערוכת זיכרון, המשכן לאמנות, חולון.

פרסים

1944 – פרס שבתאי לוי, ראש עיריית חיפה.
1948 – פרס עיריית חיפה.
1950 – פרס הרמן שטרוק.
1963 – פרס עיריית טבריה.
סוחרי גומי

סוחרי גומי הוא מחזה מאת המחזאי חנוך לוין.

העלאת המחזה ועיבודו לסרט

המחזה הועלה לראשונה ביוני 1978 בהפקת התיאטרון הקאמרי על בימת צוותא בבימויו של חנוך לוין. יורם גל הכין את התפאורה והתלבושות, ושוש רייזמן את המוזיקה. אלברט כהן גילם את שמואל ספרול, יוסף כרמון את יוחנן צינגרבאי וזהרירה חריפאי את בלה ברלו. הנגנים היו מישה בלכרוביץ' בפסנתר, ישעיהו ברק בגיטרה, אורלי עידן בקלרנית ותובל פטר באקורדיון.
המחזה הועלה מחדש באותו הרכב ב-1983.
הפקה שלישית, בתיאטרון החאן, נעשתה בבימוי ג'ק מסנג'ר ובהשתתפות חנה רוט, גבי עמרני ובסאם זועמוט.
בשנת 2001 כתבו אסי דיין וזאב רווח במשותף תסריט לסרט טלוויזיה המבוסס על המחזה. רווח ביים את הסרט ושיחק באחד התפקידים הראשיים, לצד יוסף שילוח ועדי לב. את הסרט הפיקו אורי פורת, אסי דיין ומיכה שרפשטיין והוא לא זכה לתשומת לב רבה.
ב-2005 הועלה המחזה מחדש בתיאטרון חיפה, בבימויו של משה נאור ובהשתתפות ישראל פוליאקוב, משה איבגי ורבקה נוימן. משה נאור חיווה דעתו על המחזה: "ברור לי שבימינו אף אחד כבר לא מתרגש מזה שאומרים את המילה 'קונדום' על הבמה, אבל 'סוחרי גומי' ממילא לא עוסק באמת בקונדומים. זו מטפורה על המחסומים שאנשים מציבים ביניהם כדי לא לגעת זה בזה באמת, בעיקר לא ברמה הרגשית, ומבחינה זו המחזה עדכני מאי פעם, כי החברה המודרנית רק הופכת מנוכרת יותר ויותר".
ארמיית הריין הבריטית

ארמיית הריין הבריטית (British Army of the Rhine, בראשי תיבות: BAOR) היה שמן של שתי עוצבות של הצבא הבריטי, אשר הוקמו ככוח כיבוש בריטי בגרמניה, האחת לאחר מלחמת העולם הראשונה והאחרת לאחר מלחמת העולם השנייה.

ארמיית הריין הראשונה - 1919-1929

ארמיית הריין הראשונה הוקמה במרץ 1919 כדי להוציא לפועל ביחד עם יחידות מצבאות אחרים של מדינות ההסכמה את החזקתו של חבל הריין כאזור כיבוש, בהתאם לתנאי הסכם שביתת הנשק עם גרמניה. מפקדה הראשון של הארמייה היה הפילדמרשל לורד פלומר ומקום מושבה היה בעיר קלן וסביבותיה. היא פורקה ב-1929, לקראת יציאת צבאות מדינות ההסכמה מחבל הריין בעקבות הסכמי לוקרנו.
הארמייה כללה עם הקמתה חמישה קורפוסים ובהם 11 דיוויזיות. יחידות אלו פורקו ברובן במהרה, ושנה לאחר הקמתה כללה הארמייה ששה גדודים בלבד. בקיץ 1920 היו בה בסך הכל 13,360 איש. מ-1922 ואילך כללה הארמייה שתי חטיבות (בריגדות הריין ה-1 וה-2) אשר הרכב הגדודים שלהן השתנה מעת לעת.
אנשי הארמייה הוציאו לאור בשנות קיומה את העיתון היומי The Cologne Post.

ארמיית הריין השנייה - 1945-1994

ארמיית הריין השנייה הוקמה ב-25 באוגוסט 1945 במקומה של קבוצת הארמיות ה-21. מפקדה הראשון (1945-1946) היה הפילדמרשל מונטגומרי. תפקידה המקורי היה פיקוד על היחידות שהנהיגו את ממשל הצבאי באזור הכיבוש הבריטי בגרמניה. לאחר שסמכויות השלטון האזרחיות הוחזרו לגרמניה הפכה הארמייה למפקדה עבור הגייסות הבריטים בגרמניה בלבד.
ככל שהתעצם האיום של מתקפה סובייטית על גרמניה המערבית על פני המישור הצפון-גרמני, עלתה חשיבותה של הארמייה ככוח מגן על גרמניה. היא השתלבה בכוחות נאט"ו בגרמניה לאחר הקמת ברית זו, והכוח הקרבי העיקרי בה היה הקורפוס הבריטי ה-1. מאז 1952 משמש מפקד הארמייה גם כמפקד קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו באירופה (NORTHAG). בשעתו הייתה הארמייה מצוידת גם בנשק גרעיני טקטי.
קיצוצי תקציב בבריטניה בעקבות התפרקות ברית המועצות הביאו לפירוקה של הארמייה ב-1994. היא הוחלפה על ידי מסגרת אחרת – הכוחות הבריטים בגרמניה (BFG), אשר מיועדת לעזוב את גרמניה עד לשנת 2020.
טיאגו דה סילבה

קריירה

דה סילבה השתתף באולימפיאדת הנוער הראשונה שהתקיימה בשנת 2010 בסינגפור. בתחרות עבר 5.05 מטרים, שיא אישי, וזכה במדליית הכסף. באליפות העולם לנוער שהתקיימה בברצלונה בשנת 2012 קפץ לגובה 5.55 מטרים, קבע שיא ברזילאי חדש וזכה במדליית הזהב. בשנת 2013 זכה במדליית הזהב באליפות דרום אמריקה באתלטיקה וקבע שיא דרום-אמריקאי חדש - 5.83 מטרים. ביוני 2015 שיפר שוב את השיא ועבר 5.92 מטרים בתחרות שהתקיימה בבאקו, אזרבייג'ן ובפברואר 2016 שיפר את השיא בסנטימטר נוסף.

אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה דה סילבה במדליית זהב, בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 6.03 מטר, לפני השיאן העולמי והאלוף היוצא רנו לאבילני מצרפת (5.98 מטר) וסם קנדריקס מארצות הברית (5.85 מטר). באופן חריג שרק הקהל הברזילאי בוז לקופץ המוט לאבילני, על מנת להכשיל אותו לעבור בניסיון האחרון 6.08 מטר, דבר שעורר את כעסו. לאבילני, שזכה במדליית הכסף, אמר בתגובה כי מאז 1936 לא שרקו בוז לאתלט, בהתייחסו לאולימפיאדת ברלין ולג'סי אוונס, התבטאות שעוררה ביקורת עזה ועליה הוא התנצל מאוחר יותר. למחרת, בטקס חלוקת המדליות, הקהל שרק בוז באופן ממושך לקופץ הצרפתי שהחל לדמוע על הפודיום. דה-סילבה סימן לקהל להפסיק וגורמים שונים ביקרו אף הם את הקהל הברזילאי על התנהגותו.
נוקלאופלזמה

נוקלאופלזמה זוהי הציטופלזמה התוך-גרעינית, הדומה לציטופלזמה התאית. הנוקלאופלזמה מורכבת מפרוטופלזמה ומוקפת בממברנת הגרעין. הנוקלאופלזמה מורכבת מנוזל צמיג, והיא עוטפת את הכרומוזומים ואת הגרעינון. בנוקלאופלזמה מומסות מולקולות רבות, בהן נוקלאוטידים ואנזימים. המטריקס הגרעיני, רשת סיבית דינאמית שיש לה קשר ככל הנראה להתבטאות גנים, נמצאת אף היא בתוך הנוקלאופלזמה.
ניקולה טרויץ'

קריירה

הוא בוגר מועדון "בור". ב-2005 הוא עבר לפרטיזן בלגרד ושיחק בהשאלה עבור "טלאופטיק" מהעיר זמון (2010-2011), "סמדרבו" (2011), והפועל עכו (2012). בקיץ 2012 חתם על חוזה ל-4 שנים בחוזה עם פרטיזן והושאל לנפרדאק. באוגוסט 2013 הוא חתם ל-3 שנים על חוזה עם המועדון. ביוני 2015 חזר ל"פרטיזן" ושוב חתם ל-4 שנים. בפברואר 2016, חתם למשך שנתיים וחצי במועדון "וויבודינה".
ב-4 ספטמבר 2017 חתם על חוזה לשנתיים במועדון "טוסנו". אך שוחרר כעבור כשנה בעקבות פירוק הקבוצה.
ג'ק קילבי

ביוגרפיה

קילבי נולד בג'פרסון סיטי שבמיזורי. קיבל תואר בוגר במדעים מאוניברסיטת אילינוי בשנת 1947, ומוסמך מדעים מאוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, ב-1950, שירת במשרד לשירותים איסטראטגיים (CIA בהמשך) בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בקיץ 1958 כעובד חדש בטקסס אינסטרומנטס, לא היה זכאי לצאת לחופשת הקיץ, לכן "בילה" את הקיץ בעבודה על בעיה בתכנון מעגלים שזכתה לכינוי "עריצות המספרים" - חוסר היכולת הטכנית של המחשבים דאז לספק את הדרישות ההולכות וגוברות ליכולת חישוב.
קילבי הגיע למסקנה כי הפתרון לבעיה נעוץ בשימוש במוליכים למחצה: ב-12 בספטמבר הציג בפני מנהליו את המעגל המשולב הראשון שהיה עשוי גרמניום. מעגל זה נרשם כפטנט ב-6 בפברואר 1959. על המצאתו זו זכה בפרס נובל.
בנוסף למעגל המשולב, נודע קילבי גם כממציאו של המחשבון. בסך הכול רשומים על שמו 60 פטנטים.
בין השנים 1978 ו-1985 היה פרופסור מחקר (Distinguished Professor) להנדסת חשמל באוניברסיטת טקסס A&M.
קילבי נפטר ממחלת הסרטן בדאלאס, טקסס, בגיל 81.
אוטודרום סוצ'י

אוטודרום סוצ'י (ברוסית: Сочи Автодром)‏, שכונה בעבר מעגל הרחוב הבינלאומי בסוצ'י ומעגל הפארק האולימפי בסוצ'י, הוא מתחם ספורט מוטורי באורך 5.848 ק"מ המשמש לתחרויות פורמולה 1 בעיירת הנופש שלחוף הים השחור, סוצ'י שבחבל קרסנודר, רוסיה.
המסלול דומה למעגל הירוק האולימפי בבייג'ינג ומעגל הפארק האולימפי בסידני בכך שהוא עובר סביב מתחם אולימפי לשעבר; במקרה זה, אתר הפארק האולימפי בסוצ'י, זירת המשחקים האולימפיים בחורף 2014.
המתקן נחשב לאחד ממתקני המרוצים החשובים ברוסיה ומארח מדי שנה אירועים ומרוצים רבים בהם מרוץ הגרנד פרי הרוסי שהתקיים לראשונה בשנת 2014, בספטמבר אותה שנה.
כמו כן, הסדרה הבינלאומית של TCR נערכה בסוצ'י ביוני 2015, כאשר הסדרה הרוסית של TCR ו-SMP F4 נערכו כסדרות משנה.

פיתוח

לוועד האולימפי הבינלאומי ניתנה הרשות לעכב את חנוכת מסלול המרוץ עד לעונת 2015 אם ההכנות למרוץ יפריעו לאולימפיאדת החורף, אם כי בסופו של דבר התקיימו המשחקים ללא הפרעה. באוקטובר 2011 הקצתה ממשלת רוסיה 195.4 מיליון דולר להקמת המסלול.
הקמת מעגל הפארק האולימפי בסוצ'י סימנה את סיומו של קמפיין בן שלושים שנה לגרנד פרי רוסיה, עם תוכניות ל"גרנד פרי של ברית המועצות" שמקורו כבר בשנת 1983 לפני שהפרויקט ננטש "מסיבות בירוקרטיות" וכמה ניסיונות כושלים   בשנים שחלפו מאז.
המעגל קיבל את אישורו הסופי מטעם FIA באוגוסט 2014.

המסלול

המסלול באורך 5.848 קילומטרים הוא הרביעי הארוך ביותר בעונת הפורמולה 1, אחרי ספא-פרנקורצ'אמפס בבלגיה, מעגל העיר באקו באזרבייג'ן וסילברסטון בבריטניה. המעגל בנוי סביב הפארק האולימפי בסוצ'י, שהוא אשכול החופים במסגרת המתקנים האולימפיים שנבנו לאולימפיאדת החורף 2014 שאירחו תחרויות בהוקי קרח, החלקה על הקרח ועוד והאצטדיון האולימפי פישט בו נערכו טקסי הפתיחה והסגירה. המשטח לא נחנך אלא לאחר טקס הסיום של האולימפיאדה. 
למסלול, שתוכנן על ידי האדריכל הגרמני הרמן טילקה, יש רשת התחלה בקצה הצפוני של הפארק האולימפי ליד תחנת הרכבת, לכיוון דרום-מערב לעבר חוף הים השחור. לאחר מכן הוא מתפרס לאורך הקצה החיצוני של רחבת המדליות המרכזית, כלומר הפודיום לטקסי חלוקת המדליות האולימפיות ואז המסלול מתעקל נגד כיוון השעון ועושה שלושה סיבובים סביב היכל הקרח בולשוי. לאחר מכן ישנן סדרות של פינות צמודות לפני שהכביש פונה צפונה בשולי הפארק האולימפי, מעל הכפר האולימפי הראשי ומרכז ההחלקה אדלר ארנה. הוא חולף על פני מרכזי ההחלקה, לפני שהוא מסתיים מאחורי המשוטה לעבר תחנת הרכבת, ומשלים מעגל עם שתי פניות ימינה של תשעים מעלות.
נטע ריבקין

ביוגרפיה

ריבקין נולדה ב-1991 וגדלה בפתח תקווה לוורוניקה וארקדי שעלו מהעיר סנט פטרבורג שנה קודם לכן. היא החלה להתאמן בהתעמלות אמנותית בגיל 5 וחצי. היא התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב, בהדרכתה של אלה סמופלוב.

קריירה

בשנת 2007 סיימה במקום 13 באליפות אירופה שנערכה באזרבייג'ן. עוד באותה שנה זכתה במקום 20 באליפות העולם שנערכה ביוון. 
בעקבות הישגים אלה וגילה הצעיר החליט הוועד האולימפי לצרף אותה למשלחת הישראלית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008), אף שלא השיגה את הקריטריון האולימפי הישראלי, כאחת משלושה ספורטאים צעירים. ריבקין הייתה הספורטאית הצעירה ביותר במשלחת הישראלית לאולימפיאדת בייג'ינג, וסיימה במקום 14.
באליפות העולם שהתקיימה במיה שביפן בשנת 2009 סיימה במקום 14 בתחרות הקרב-רב.
במרץ 2010 זכתה ריבקין במדליית ארד בתרגיל הכדור בתחרות שנערכה בפורטוגל במסגרת סבב גביע העולם. חודש לאחר מכן זכתה במדליית ארד בתרגיל החישוק בסבב גביע העולם שנערך בצרפת.
באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בברן באפריל 2010, סיימה ריבקין במקום חמישי בתחרות קרב-רב בתוצאה של 108.400 נקודות. היא פתחה בתרגיל החישוק בתוצאה של 26.750 נקודות, השיגה בתרגיל החבל תוצאה של 27.350 נקודות, בתרגיל הכדור 27.250 נקודות ובתרגיל סרט צברה 27.050 נקודות; בכך זכתה בדירוג הגבוה ביותר שהשיגה עד אז מתעמלת ישראלית בתחרות הקרב-רב שכוללת את ארבעת המכשירים. 
באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה במוסקבה בספטמבר אותה שנה, סיימה במקום 11 בקרב-רב, ועלתה לראשונה לגמר בתרגיל הכדור, בו סיימה במקום שביעי.
באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה במינסק במאי 2011 זכתה ריבקין במדליית כסף בתרגיל האלות (27.900 נק'), אחרי ליובוב צ'רקשיינה מבלארוס (28.300 נק') ולפני אלינה מקסימנקו מאוקראינה (27.525 נק') ובכך הייתה למתעמלת הישראלית הראשונה שזכתה במדליה בתחרות זו. נוסף לכך, סיימה במקום חמישי בתרגיל הכדור (27.5 נק'), במקום שביעי בתרגיל הסרט (26.975 נק') ובמקום שביעי בתרגיל החישוק (27.225 נק').
באליפות העולם שנערכה במונפלייה שבצרפת בספטמבר 2011 זכתה ריבקין במדליית ארד בתרגיל החישוק (28.000 נק'), אחרי יבגניה קנייבה ודריה קונדקובה מרוסיה, ובכך הייתה למתעמלת האמנותית הישראלית הראשונה שזכתה במדליה באליפות העולם. לאחר הזכייה אמרה: "יש לי רצון עז להביא עוד הישגים למדינה הקטנה והיפה שלנו". נוסף לכך, סיימה במקום חמישי בתרגיל האלות (27.950 נק'), במקום שביעי בתרגיל הכדור (27.375 נק'), ובמקום שמיני בתרגיל הסרט (26.450 נק'). בגמר תחרות קרב-רב ביצעה מספר טעויות וסיימה במקום עשירי (107.925 נק'), לאחר שבמוקדמות דורגה במקום שביעי. הישג זה הספיק כדי לעמוד בקריטריון אולימפי שנדרש ממנה כדי להשתתף באולימפיאדת לונדון (2012), שהייתה האולימפיאדה השנייה שלה. באולימפיאדה קבעה ריבקין את הישג השיא למתעמלת ישראלית כשעלתה לגמר הקרב רב וסיימה במקום שביעי.
ביוני 2014 סיימה במקום הרביעי בתחרות קרב רב באליפות אירופה בבאקו, אזרבייג'ן.
ביוני 2015 זכתה ריבקין במדליית ארד בתרגיל החישוק במשחקים האירופיים (2015) שהתקיימו בבאקו, אזרבייג'ן.
באליפות העולם שנערכה בספטמבר 2015 הגיעה ריבקין לשלושה גמרים, בקרב-רב, בחישוק ובכדור. בקרב-רב סיימה במקום שביעי (הישג שיא למתעמלת ישראלית עד אז). 
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היא סיימה במקום שישי בתרגיל עם כדור ובמקום שמיני בתרגיל עם חישוק, לאחר שבמהלך התרגיל איבדה פעמיים שליטה בחישוק. ריבקין סיימה את מוקדמות הקרב רב במקום 13 ולא העפילה לגמר.
ב-22 בדצמבר 2016 הודיעה ריבקין על פרישה.
הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה

הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה (בסרבו-קרואטית: Socijalistička Republika Bosna i Hercegovina / Социјалистичка Pепублика Босна и Херцеговина) הייתה אחת משש הישויות הפדרליות שהרכיבו את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה אשר התקיימה מתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 ועד פירוק יוגוסלביה בשנים 1990–1992. לאחר פירוק יוגוסלביה ופרוץ מלחמת בוסניה, הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה הפכה למדינה העצמאית בוסניה והרצגובינה אשר הכריזה על עצמאותה ב-6 באפריל 1992.
בעת הפירוק שטחה של הרפובליקה היה 51,000 קמ"ר והתגוררו בה כ-4.3 מיליון תושבים ובירתה (שהפכה בסופו של דבר גם לבירת בוסניה והרצגובינה) הייתה סרייבו. גבולותיה של הרפובליקה היו כמעט זהים לאלו של בוסניה תחת השלטון האוסטרו-הונגרי לפני הקמת ממלכת יוגוסלביה.
לאור מיקומה האסטרטגי של בוסניה במרכז יוגוסלביה, היא הייתה מרכז להתפתחות צבא הפדרציה. לכן, נוצר ריכוז גדול של נשק ואנשי צבא בבוסניה- גורם שהיה משמעותי עשורים לאחר מכן במלחמת בוסניה. למרות זאת, שגרת החיים ברפובליקה הייתה בדרך כלל שלווה ומשגשגת. בהיותה אחת הרפובליקות העניות בתחילת שנות ה-50, היא התאוששה במהירות כלכלית, תוך ניצול משאבי הטבע הרבים שבשטחה. הרפובליקה לא שגשגה רק מבחינה כלכלית, אלא גם מבחינה תרבותית- דבר אשר התבטא בין השאר באירוח אולימפיאדת החורף בשנת 1984. מרפובליקה זו גם יצאו כמספר אישים אשר השפיעו על הפוליטיקה היוגוסלבית לאחר מותו של שליט המדינה יוסיפ ברוז טיטו בשנת 1980- עובדה שבדיעבד עזרה לבוסניה בעת הקמתה. בשנות ה-80 הלאומיות הבוסנית התפתחה מאוד, דבר שהוביל למתיחות בינה לבין השלטון המרכזי בסרביה.
בבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות שהתקיימו בנובמבר 1990 ניצחו מפלגות אתניות אשר הקימו ממשלה משותפת. לפי המודל הפוליטי שמפלגות אלו יצרו נשיא הרפובליקה היה בוסני, נשיא הפרלמנט סרבי וראש הממשלה ממוצא בוסני-קרואטי. לאחר שסלובניה וקרואטיה הכריזו על עצמאותן מיוגוסלביה בשנת 1991, הרפובליקה הכריזה על ריבונותה באוקטובר 1991 וארגנה משאל עם לעצמאות במרץ 1992. ההצבעה על קיום משאל העם אושרה בפרלמנט לאחר שהמחוקקים הסרבים החרימו את ההצבעה כמחאה. בסופו של דבר אחוז ההצבעה עמד על כ-65% בערך וכ-98% מהמצביעים תמכו בעצמאות. בחודשים שלאחר מכן החלה ההידרדרות החברתית והפוליטית שהובילה למלחמת בוסניה. הרפובליקה הסוציאליסטית חדלה מלהתקיים באפריל 1992 עם הכרזת העצמאות של בוסניה.
שרון הר פז

שרון הר פז (נולדה ב-1954) היא סופרת, עורכת לשונית ועורכת תכנים ישראלית.

חייה

הר פז נולדה בתל אביב. למדה מו"לות באוניברסיטה הפתוחה, ובהמשך פרסמה ספר שירה, שלושה רומנים, וכן תרגמה לעברית והוציאה לאור שני רומנים אמריקאים. עורכת תוכן ועורכת לשונית של מספר ספרים. 
במקביל הגישה הר פז ברדיו פינות על נושאים שונים: "לצפון בגאוה" (1999); "גאים בגליל" (2002); "פינת הנשים המסוללות" (2004-2005), וכן "קול ברלין מקציר" בתוכנית "קול ברלין", בברלין, גרמניה, בהגשת אביב רוס.
הר פז יסדה את ההוצאה לאור "קציר מלים", שהוקמה במטרה להוציא לאור ולשמש במה לסִפרות לסבית ופמיניסטית. הוצאת ספרים זו היא היחידה בישראל המתמחה בסוגה ספרותית זו. ב-1997 הוציאה לאור את ספרה "סגול", שבתקופה זו היה הרומן הלסבי העברי הראשון. הספר עוסק בסיפור אהבה בין קריינית ברדיו ומאזינתהּ. 
ספריהּ של הר פז עוסקים בפילוסופיה של החיים ובמהות הקיום האנושי (אקזיסטנציאליזם) לכל גווניו, תוך שימוש בסגנון המקראי ובערכים מהמקורות היהודיים. דמויותיה מבוססות על פנטזיות רומנטיות המנסות להתאים עצמן ולהתערות במציאות הישראלית.
הר פז גם מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת מטעם ההוצאה לאור "קציר מלים" שבבעלותה.
חשבון השטן

תקציר העלילה

חנה שטרן (קירסטן דאנסט) היא נערה יהודייה אמריקאית שמואסת בסיפורי הזיכרונות של דודתה על זוועת השואה. בליל הסדר היא הולכת לפתוח את הדלת לאליהו הנביא. באופן לא ידוע היא חוזרת אחורה בזמן לשנת 1942 ומוצאת עצמה בעיירה יהודית טיפוסית בפולין, שם היא פוגשת את רבקה, דודתה בצעירותה (בריטני מרפי). היא מגיעה בזמן שנערכת חתונה, שבסיומה מגיעים חיילים נאצים הלוקחים את תושבי העיירה למחנה ריכוז.
חנה, המודעת לכך שחזרה לתקופת השואה, חווה את השואה על בשרה ומחזקת את הסובבות אותה בסיפורים על חייה האמיתיים באמריקה ובעקבות המסע האישי שלה גם סיפורים על הקוסם מארץ עוץ. לבסוף מתחלפת חנה עם דודתה החולה כדי להצילה ומגיעה לגיא הריגה. כשהיא נמצאת על סף מוות היא מתעוררת כשכל משפחתה סביבה. לאחר מכן היא מדברת עם דודתה בנושא השואה ומתוך הידע שלה (על דברים שדודתה לא סיפרה לה) מתברר שהיא לא חלמה אלא באמת חזרה אחורה בזמן. הסרט מסתיים עם המסר של תודעת השואה על רקע המשפחה השרה שירי חג בפסח. ובלי שאף אחד ידע היא נזכרת במה שקרה.