google/wiki40b huggingface dataset:
סולם (יישוב)

היסטוריה

היישוב הוקם במאה ה-18 על ידי בני משפחת זועביה מירדן שבאו לסולם מהכפר דחי הקרוב], ונקרא על שם התל הסמוך, "תל סולם". אשר שימר את שמה של העיר המקראית שונם, הנזכרת בתנ"ך במיקום זה.
אשתורי הפרחי בספרו כפתור ופרח (תחילת המאה ה-14) הציע לזהות את העיר המקראית שונם עם "סולם" שלמרגלות גבעת המורה. 
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת נצרת. בסקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-470 תושבים.
במהלך מלחמת העצמאות, בניגוד לרוב הכפרים באזור שהתפנו מיושביהם, תושבי סולם לא עזבו לאחר שיצרו קשר עם שכניהם היהודים שאמרו להם להשאר במקומם. 
בנובמבר 1969, בעקבות פיגוע בעפולה ממנו הובילו עקבות לכפר, הוטל עוצר על הכפר למשך יממה במהלכם בוצעו סריקות ונעצרו מעל 50 מצעירי הכפר. במשך שבוע לאחר מכן הוטל עוצר לילה על הכפר, אולם המפגעים לא נמצאו. רק לאחר כמעט שנתיים נעצרה חולייה של החזית העממית לשחרור פלסטין שכללה שלוש נשים מסולם, שנחשדו בביצוע פיגועים בעפולה. אנשי הכפר הבהירו שהמפגעים היו אנשים מבחוץ שלא השתייכו לגרעין המרכזי של תושבי הכפר. בפיגוע נרצח ויקטור חי גואטה ויותר מ-29 אנשים נפצעו.
בתחילת 1971 הוקמה ביישוב מרפאה של קופת חולים כללית.
בכפר מצוין ביתה של האישה השונמית, הנזכרת במעשי אלישע הנביא.
שרק (דמות)

אישיות

שרק, עוג מפלצתי, מכוער וחסר נימוסים בעל עור ירקרק, חי את חייו השקטים בבקתה קטנה במרכז ביצה נידחת המרוחקת משאון העיר. סדר יומו כולל מקלחת בוץ, ואכילה של חרקים ומזון לא רגיל אחר. מדי פעם, מנסים אנשי הכפר השכן לצוד את העוג הענק ולהפר את מנוחתו, וזאת בשל דעה קדומה כי שרק הוא מפלצת אימתנית אשר כל רצונה בחיים הוא להרוג בני אדם חפים מפשע.

מקור השראה

העיצוב של מראה הדמות התבססה על המראה של המתאבק המקצועי הצרפתי מוריס טייה (Maurice Tillet) אשר סבל מאקרומגליה.
לוי בן-אמתי

לוי בן-אמִתי (כ"ז באייר תרס"א, 16 במאי 1901, לאחוביץ, רוסיה (רוסיה הלבנה) – ט"ו באב תש"ם, 28 ביולי 1980, דגניה ב') היה משורר ועורך עברי.

ביוגרפיה

בן-אמיתי נולד בשם ליפא בּרֶוְודא (ברעוודא, הצורה הרוסית של השם בראודא) בשנת 1901, ערב שבועות תרס"א, בעיירה לאחוביץ  שבקרבת העיר בָּרָנוֹבִיץ' (Baranovichi), באזור רוסיה הלבנה שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום במחוז ברסט בבלארוס), בנם של מרדכי אלתר, צייר, צלם ובעל חנות ספרים, ונחמה לבית דרצ'ינסקי.
התחנך ב"חדר מתוקן" ואצל מורים פרטיים, ולאחר מכן המשיך לחינוך כללי בבית ספר עממי בעיירתו ובתיכון בנייסביז' (לשם גלתה משפחתו בעת מלחמת העולם הראשונה).
הוא הצטרף לתנועת "החלוץ" עוד בנעוריו, בשנת 1917, ועלה לארץ ישראל בשנת 1920. (הוריו עלו לארץ ישראל בשנת תרצ"ו, והתגוררו בתל אביב.) בארץ עבד כחמש שנים בעבודות מזדמנות כגון סלילת כבישים, בניין, חקלאות ועוד. בשנת 1926 הצטרף לקבוצת דגניה ב' שבעמק הירדן. החל משנת 1939 שימש כמורה בקיבוץ.
בן-אמיתי החל לפרסם משיריו בעיתוני תנועת העבודה בארץ כבר משנת 1925. ספר שיריו הראשון, "השבלים פנימה", נדפס בשנת תרצ"ד-1934. כשליש מהשירים בו נדפסו קודם לכן בעיתון "דבר", ובהם גם "לבי עוגב נרדם", שהוא השיר הראשון שפרסם בן-אמיתי. הקובץ נקרא על שם שיר שהוקדש ל"דבר" ונדפס בו במלאת חמש שנים לעיתון.
שירתו היא שירת חלוצים יהודים צעירים השבים לארץ האבות, מתערים בה בהתלהבות והתמסרות, וכובשים את החקלאות, את הקרקע ואת הנוף. בכתיבתו שולט היסוד הסנטימנטלי, והוא אשר חיבב את שיריו גם על מלחינים. שיריו הפכו לשירים מוכרים. המפורסם שבהם הוא השיר "שדות שבעמק".
בן-אמיתי ערך גם כמה קבצים ספרותיים של חבר הקבוצות. עם גילוי המגילות הגנוזות במדבר יהודה, וכת האיסיים, כתב לוי בן-אמתי ספר שירים יוצא דופן, שנשען על התגליות הללו: "ממדבר מתנה", 1962. בספרו זה משווה המשורר בין התנועה הקיבוצית לבין כת האיסיים.
היה נשוי ללאה לבית דנציגר ואב לשלושה: יובל, מיכל וחמוטל.
בשנותיו האחרונות כתב בן-אמיתי מחזור שירים לזכר אשתו: "אלגיות על מות רעיה" (נדפס בשנת 1977).
שיריו תורגמו לשפות אחדות: יידיש, פולנית, גרמנית, אנגלית, רומנית, צ'כית והולנדית.
דוסטלי מולדר

קריירת מועדונים

מולדר גדל באקדמיה לכדורגל של פיינורד ובגיל 19 הצטרף לקבוצת הבוגרים של אקסלסיור רוטרדם, היריבה העירונית. בקיץ 2006 מולדר חתם בוואלביק ל-5 שנים.
ב-30 ביוני 2010 מולדר חתם לשנתיים בלבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית. יום לאחר מכן ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצה במשחק ידידות נגד מטאליסט חרקוב. ב-22 ביולי הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון במוקדמות הליגה האירופית נגד דאנדוק האירית. ב-8 בדצמבר 2011 האריך את חוזהו בלבסקי עד קיץ 2013. ב-25 באוגוסט 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד מונטנה. בתום העונה שוחרר מהמועדון לאחר שסיים את חוזהו, אך חזר זמן קצר לאחר ששוחרר.
ביולי 2014 חתם באפולון לימסול הקפריסאית לעונה עם אופציה לעונה נוספת. ב-21 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לוקומוטיב מוסקבה במסגרת פלייאוף העלייה לשלב הבתים של הליגה האירופית.

קריירה בינלאומית

ב-27 במרץ 2015 מולדר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוראסאו בניצחון 1-2 נגד מונטסראט במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.
פרנק בנקר גילברט

חייו

גילברט, יליד פיירפילד מיין, לא המשיך ללימודים פורמליים לאחר שסיים בית ספר תיכון. הוא החל את דרכו כבנאי, הפך לקבלן בניין ומשם התפתח לניהול הנדסה. בסופו של דבר היה למרצה אורח באוניברסיטת פרדו, אשר פרסמה את מאמריו. הוא נישא לליליאן מולר גילברט ב-1904. לזוג נולדו 12 ילדים, מתוכם 11 הגיעו לגיל בגרות. גילברט נפטר במפתיע בעקבות התקף לב בגיל 55. ליליאן חיה 48 שנים אחריו.
גילברט גילה את ייעודו, כאשר בתור קבלן צעיר, חיפש דרכים שונות להפוך את הנחת הלבנים (העיסוק הראשון שלו) למהירה ולקלה יותר. דבר זה הביא לשיתוף פעולה עם אשתו לעתיד, ליליאן מולר גילברט, אשר למדה על הרגלי העבודה של פועלי ייצור ועובדים משרדיים, בתחומי התעשייה השונים, כדי למצוא דרכים להגדלת התפוקה והפיכת עבודתם לקלה יותר. בני הזוג הקימו חברה לייעוץ בתחום הניהול, "גילברט בע"מ", אשר התמקדה בנושאים אלו.
לדברי קלוד ג'ורג' 1968, פרנק צמצם את כל תנועות היד לצירופים שונים של 17 תנועות בסיסיות. בתוכן נכלל: תפיסה, העברת משא והמתנה. פרנק קרא ל-17 תנועות אלו therbligs, "גילברט" באנגלית מאוית בהיפוך. הוא השתמש במצלמת תנועה, אשר הייתה מכוילת כך שתתפוס כל תנועה קטנה של העובד.
ג'ורג' ציין שהגילברטים, היו מעל הכל, מדענים אשר רצו ללמד מנהלים שצריך להטיל ספק בכל האספקטים של מקום העבודה באופן תמידי, ולאמץ שיפורים כל הזמן. הם שמו דגש על "הדרך הטובה ביותר", והקדימו את זמנם מבחינת פיתוח המודעות של שיפור איכות תמידי (CQI) ואת ההבנה של המאה ה-20 כי תנועות חזרתיות יכולות להוביל עובדים לפציעות הנובעות מחזרתיות התנועות.
גילברט היה הראשון שהציע שהאחות הכירורגית תהיה "נושאת הכלים" של המנתח, על ידי כך שתגיש לו את הכלים הכירורגים כאשר תתבקש לכך. גילברט יעץ גם בנושא טכניקות סטנדרטיות, המשמשות צבאות מכל העולם, ללימוד טירונים כיצד לפרק ולהרכיב את כלי נשקם במהירות, אפילו עם כיסוי עיניים או בחושך מוחלט. חידושים אלו עזרו ככל הנראה להצלת חיים רבים.
למרות שעבודתם של הגילברטים מזוהה לעיתים קרובות עם זו של פרדריק וינסלאו טיילור, יש הבדל פילוסופי משמעותי בינם לבין טיילור. סימן ההיכר של הטיילוריזם היה הסטופר, טיילוריזם עסק בעיקר בהקטנת זמן התהליך. הגילברטים ביקשו להפוך את התהליך ליעיל יותר, על ידי הורדת מספר התנועות הכרוכות בו. הם ראו בגישתם כדואגת יותר לרווחת העובד, מאשר הטיילוריזם, אשר עובדים החשיבו כדואגת יותר לרווח. דבר זה הביא לקרע אישי בין טיילור והגילברטים, אשר לאחר מותו של טיילור הפך ליריבות ממשית בין הפלגים ממשיכי דרכם של טיילור ושל הגילברטים. לאחר מותו של פרנק, נקטה ליליאן בצעדים לאיחוי הקרע.
פרנק וליליאן השתמשו פעמים רבות במשפחתם הגדולה (ובפרנק עצמו) כעכברי מעבדה בניסויים שונים. "ניצול" המשפחה מתואר באופן אוהב בספר מ-1948 "Cheaper by the Dozen", אשר נכתב על ידי פרנק ג'וניור וארנסטין גילברט קריי, שניים מילדיהם. הספר שימש כהשראה לשני סרטים בשם זה, אחד מ-1950 בכיכובם של קליפתון ווב ומירנה לוי, והשני מ-2003 בכיכובם של סטיב מרטין ובוני האנט. בסרט השני לא קיים דמיון לספר מעבר לכך שגם בו יש משפחה עם 12 ילדים. בספר המשך מ-1950, בשם "Belles on Their Toes" פורסמו הרפתקאות משפחת גילברט לאחר מותו של פרנק. המשך שני בשם "Time Out For Happiness", אשר נכתב על ידי פרנק ג'וניור בלבד ופורסם ב-1971. הספר יצא מהדפסה ונחשב לנדיר.
פרנק גילברט מת במונטקלייר ניו ג'רזי ב-1924.
שבט יובל

שבט יובל הוא שבט בתנועת הנוער בני עקיבא המיועד לחניכים בעלי צרכים מיוחדים. הוקם בשנת ה'תשנ"ז (1997) בסניף במרכז העיר רעננה ומאז הוא גדל משמעותית. כל קבוצה מונה בין 3-10 חניכים בגילאי 8-21, כולם בעלי מוגבלויות. כיום ישנם כ-400 חניכים בשבט וכ-250 מדריכים. ההדרכה מתבצעת על ידי מדריכים מחבריא ב' של בני עקיבא.

תיאור השבט

שבט יובל מורכב מחניכים בעלי צרכים מיוחדים כמו: פיגור שכלי, תסמונת דאון וכו'. שבט יובל קולט חניכים דתיים וגם שאינם דתיים כאחד.
ככל מדריכי התנועה, גם מדריכי שבט יובל הם חברי "חבריא ב'" של התנועה. מדריכי השבט עוברים במהלך השנה 2 סמנריונים, ובממוצע 3 סמינריונים בכל תקופת ההדרכה(הסמינריון השני מיועד למדריכים החדשים), המעניקים את ההכשרה המקצועית הנדרשת להם. כמו כן, מדריכים אשר יש להם חניכים דוברי שפת הסימנים מקבלים קורס ללימוד השפה.
מדריכי יובל לדורותיהם רואים עצמם שליחים ומעורבים חברתית בכל הקשור לעשיה עם אוכלוסיות מיוחדות.
חשוב להדגיש כי חניכי השבט הם חניכים מן המניין בתנועת הנוער "בני עקיבא" ומשתתפים בכל מפעלי התנועה, מסעות, מחנות ואירועים מיוחדים אחרים.
הפעילות השבטית היא בדרך כלל שבועית ועקבית. הפעילויות מתקיימות בדרך כלל בימי שלישי ובשבתות, כמו כל שאר השבטים בתנועה, ותוכנן הוא בעיקר על אהבת הזולת והארץ.
בשנת תש"ע החלה משפחת בן מאיר ממודיעין לתרום לשבט יובל לזכר האם תחיה שנפטרה ומאז מפעלי השבט קרויים על שמה.

היסטוריה

שבט יובל קם לראשונה ברעננה בשנת ה'תשנ"ז.
שבט יובל הוקם בעקבות פנייה של מספר הורים לילדים בעלי מוגבלויות ברעננה למשרד הרווחה בעיר בטענה כי אין להם מה לעשות עם ילדיהם וכי הם צריכים שיהיה מי שיקח את ילדיהם ויפעיל אותם גם מחוץ לבית. אחת העובדות הסוציאליות במשרד הרווחה, רותי זק, החליטה לקחת את הדבר בידיים וביחד עם סניף בני עקיבא בעיר הוקם שבט יובל.
שבט יובל קיים כיום ב-82 סניפים בפריסה ארצית מאילת שבדרום ועד לקצרין שבצפון.
ישנו גם אחד בתנועת בני עקיבא העולמית אשר נמצא באוסטרליה, היה גם סניף בקנדה אך הוא נסגר.

מקבילות

ישנן מסגרות מקבילות לשבט יובל, כדוגמת "צמי"ד" של תנועת הצופים, "ארזים" של תנועת הנוער הדתית "עזרא" ו"כנפיים של קרמבו" שהיא תנועה המיועדת אך ורק לבעלי מוגבלויות.
תפוזי ג'אפה

תפוזי ג'אפה (Jaffa) הוא מותג מסחרי - כינוי מקור, שניתן לפירות הדר תוצרת ארץ ישראל ולאחר מכן תוצרת מדינת ישראל. בתחילה אזור הגידול המקורי והעיקרי של פרי ההדר היה יפו והייצוא בוצע מנמל יפו ומכאן שמו.

אופי הפרי

תפוזי ג'אפה דומים לתפוזים מהזן "ולנסיה", אם כי מתוקים קצת יותר. לתפוז יש צורת אליפסה וקליפה מחוספסת, נוחה לקילוף. לקליפה עצמה יש ארומה מיוחדת ויש המשתמשים בה לייצור ליקר.
הג'אפה, או השמוטי כפי שנקרא בפי מגדלי פרי ההדר, סובל קרה מסוימת ולכן ניתן לגדל את העץ מחוץ לאזורים הטרופיים ואקלים סובטרופי, בהם פרי ההדר רגיל לגדול. הבשלת הפרי היא בחודשי האביב והקיץ.

על המותג

המותג נועד לשקף בשוקי המזון בעולם את הייחוד של תפוחי הזהב שגדלו בארץ. הוא ניתן עוד בתחילת המאה ה-20, בימי האימפריה העות'מאנית, כאשר גידול התפוזים היה בעיקר בידי פרדסנים ערבים תושבי יפו השם זכה להגנה חוקית עם הקמת המועצה לשיווק פרי הדר על ידי השלטונות המנדט הבריטי. כיום, כאשר ייצוא התפוזים מהארץ קטן, המותג המסחרי נמכר ומגדלי פירות זרים משלמים תמורת השימוש בו.
במקור יוחד השימוש במותג לתפוזים מהזן "שמוטי" אך היום תחת המותג "ג'אפה" משווקים עשרות זני פרי הדר כתומים, ירוקים, צהובים ואקזוטיים. רמת המודעות של הלקוח האירופי למותג היא עדיין גבוהה, על אף שמשקלו של פרי ההדר הישראלי בשוקי אירופה הוא נמוך. לדוגמה: בצרפת, המודעות לפרי "ג'אפה" הוא הנפוץ ביותר ו-73% מהצרכנים אמרו שהם מוכנים לשלם תוספת מחיר של 10 עד 20 אחוז עבור פרי זה בשל יתרונו האיכותי.

הגנת המותג

לצורך הגנת המוניטין הקשור במותג, המועצה לשיווק פרי הדר רשמה 14 סימני מסחר בכ- 20 מדינות בעולם.
סימני המסחר של מותג Jaffa הם:
Jaffa Sweetie, Jaffa Sunrise, Jaffa, Jaffas, Jaffarines, Sunrise, Sweetie, Suntine, Yarden Red, Yarden River, Golden Sweet, Jaffa Suntina, Jaffa Yarden Red, Jaffa Yarden River.
המועצה לשיווק פרי הדר מוסרת באתר שלה כי היא שוקלת מתן זיכיונות לגורמים מסחריים, שאינם מתחרים בפרי הישראלי, כדי שיוכלו להשתמש במותג Jaffa תמורת תשלום זכויות שימוש וכמובן – עמידה בתנאי איכות, מועדי ואזורי שיווק שיוגדרו עבורם.
במסגרת זו, באחרונה הגיעה המועצה לשיווק פרי הדר להסכם שיתוף פעולה עם קונצרן Lotte היפני, המייצר משקאות קלים, ממתקים וחטיפים, לפיו ישווק הקונצרן, תחת המותג "ג'אפה סוויטי" מוצרים בעלי טעם של "פרי הפומלית". ההסכם גם קובע, כי הקונצרן היפני יפרסם את המותג "ג'אפה סוויטי" באמצעי התקשורת ובטלוויזיה ויפעל למניעת השימוש במותג על ידי חברות שאינן מורשות לכך.

מיצג תפוזי ג'אפה

לכבוד חגיגות 70 שנה לעצמאות ישראל ביצעה המעצבת הדס איצקוביץ את המיצג "תפוזי ג'אפה" בשדרות ירושלים שביפו. על עצי השדרה ניתלו מעל 400 תפוזים העשויים מחומרים בשימוש חוזר ופסולת כגון נייר עיתון ושקיות פלסטיק. על התפוזים הודבקה המדבקה המסורתית הירוקה של המותג "Jaffa Orange".
משפט עבודה-אנרגיה

בפיזיקה, משפט העבודה-אנרגיה קובע כי העבודה שנעשית על ידי שקול הכוחות על גוף מסוים, כאשר הוא נע מנקודה אחת לאחרת, שווה בדיוק להפרש באנרגיה הקינטית של הגוף, בין סופה לתחילתה של התנועה המדוברת. באופן פורמלי, .

הוכחה

ההוכחה כאן היא במסגרת מכניקה ניוטונית. נניח כי גוף נע מנקודה 1 אל נקודה 2, תחת השפעת הכח השקול 
. העבודה שעושה הכח תוך כדי התנועה היא 
על ידי שימוש בחוק השני של ניוטון, 
 מקבלים
שימוש בקשר  נותן לנו
טריוויאלי כי  לכן
הגודל  מוגדר להיות האנרגיה הקינטית, ובכך הוכחנו את המשפט.
פאול אנספך

ביוגרפיה

אנספך נולד בבארכט, פרבר של אנטוורפן. הוא החל את הקריירה הספורטיבית שלו כשחקן כדורגל.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה אנספך במדליית ארד בתחרות דקר קבוצתי. במדליית זהב זכתה צרפת, בשורותיה סייפו שני סייפים יהודים, אלכסנדר ליפמן וז'אן שטרן ובמדליית כסף זכתה בריטניה, בשורותיה סייף אדגר זליגמן אף יהודי. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות דקר אישי.

אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה אנספך בשתי מדליות זהב בתחרות דקר אישי, במדליית כסף זכה איוון אוסייר יהודי מדנמרק ובמדליית ארד פיליפ לה הרדי דה בוליו אף הוא מבלגיה ובתחרות דקר קבוצתי לפני בריטניה והולנד. לזכייה במדליית זהב הקבוצתית היו שותפים שלושה סייפים יהודים נוספים: בן דודו הנרי אנספך, ז'אק אוקס (אמן מפורסם) וגסטון סלמון. נוסף לכך, הוא סיים במקום 14 בתחרות רומח אישי.
המשחקים האולימפיים לא נערכו בשנת 1916 בשל מלחמת העולם הראשונה וכך נמנע ממנו להשתתף בעוד אולימפיאדה.
באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה אנספך במדליית כסף בדקר קבוצתי. מדליית זהב זכתה איטליה ובמדליית ארד זכתה צרפת. 
באולימפיאדת פריז (1924) זכה אנספך במדליית כסף בתחרות בדקר קבוצתי. במדליית זהב זכתה צרפת ובמדליית ארד זכתה איטליה. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בתחרות דקר אישי.
בין השנים 1939-1932 ובין השנים 1950-1946 שימש אנספך בתפקיד נשיא הוועד הבינלאומי לסייף (הוא הושעה בתקופת מלחמת העולם השנייה).
בשנת 1981 נפטר אנספך באנטוורפן בגיל 99.
שליח שנת שירות

תוכנית שנת השירות של הסוכנות היהודית היא תוכנית בה נשלחים נציגי שנת שירות, לשנה של התנדבות בקהילות יהודיות בתפוצות. המיזם החל בשותפות 2000 של אזור עפולה גלבוע עם אגד הקהילות בדרום ניו אינגלנד ובעיקר בקונטיקט. התוכנית החלה בקיץ 1999 בו נשלחו שני שליחים ראשונים לווסטפורט שבקונטיקט ארצות הברית. התוכנית גדלה וצומחת, ובשנת 2018 עתידים לצאת כ-170 שליחי שנת שירות לקהילות ברחבי העולם.

מטרות התוכנית

מטרת העל של התוכנית היא חיזוק הזהות היהודית של צעירים יהודים בתפוצות והטמעת הקשר לישראל כחלק מזהות זאת. על מנת לממש מטרה זו, יוצרים השליחים קשרים בלתי פורמליים, מפעילים תוכניות חינוך. מוסדות בתוך כל קהילה, כדוגמת בתי כנסת, בתי ספר, תנועות הנוער. התוכנית חושפת למעשה את הקהילה היהודית לישראל, דרך עיני בני נוער בגיל טרום צבא. 
השליחים יחזרו לארץ עם הכרות מעמיקה של הקהילות היהדות מחוץ לישראל והשוני בחיים היהודים של יהודי ישראל ויהודי התפוצות. השליחים יכירו זרמים שונים ביהדות כמו היהדות הרפורמית, היהדות הקונסרבטיבית, רקונסטרוקטיביסטים וכולי, וכשיחזרו לישראל, יוכלו לחשוף ישראליים אחרים לזרמי יהדות אלו.

פעילות בשנת שירות

פעילות השליחים מגוונת ומשתנה בהתאם לאזור השליחות אליו הם נשלחים. בדרך כלל, יעבדו השליחים בבקרים בבתי ספר יומיים יהודיים בהעברת תוכני ישראל, ציונות ועברית. אחר הצהריים יעבדו השליחים בבתי ספר משלימים (Supplementary School). בנוסף לכך יעבדו השליחים בבתי הספר של יום ראשון ובתנועות הנוער הציוניות. בדרך כלל, יהיה השליח חבר בבית כנסת בו יעביר תכנים לכלל חברי הקהילה: גיל הזהב, בוגרים, ילדים וגיל הרך בנושאי ישראל ועברית.
בנוסף לכך, רוב השליחים גרים אצל משפחות מארחות מהקהילה בה הם עובדים לתקופות המשתנות בין אזורי השליחות (בממוצע חמישה חודשים). האירוח במשפחות המארחות יוצר רובד נוסף לתוכנית ומקשר משפחות רבות בתפוצות לישראל בצורה אישית ומעמיקה. בחלק מהקהילות חיים השינשנים בקומונות משותפות.
ברנאר פאקו

בֶּרְנָאר פָּאקוֹ (בצרפתית: Bernard Pacaud; נולד ב-29 בספטמבר 1947) הוא השף והבעלים של מסעדת "ל'אמברוזי" בפלאס דה ווז', שלה שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז שנת 1986 ועד היום (2011).

ביוגרפיה

ברנאר פאקו נולד בליון שבצרפת, גדל בבית יתומים והתלמד במסעדתה המפורסמת של אז'ני בראזייה.
הוא עבד לעבוד במסעדה הפריזאית "Mediterranean" ואז הצטרף כסגן שף למסעדת "La Coquille" ב-1973 והמשיך ועבד אצל קלוד פרו.
ב-1981 הוא פתח את מסעדת "ל'אמברוזי" ברחוב בייבר ברובע החמישי של פריז. הוא זכה בכוכב ראשון במדריך מישלן בשנת 1982, כוכב שני ב-1984 וכוכב שלישי ב-1986. 
ב-1986 העביר פאקו את מסעדתו "ל'אמברוזי" לפלס דה ווז' ברובע הרביעי של פריז.
מדריך גו מיו הכתיר אותו כ"אחד משמונת טבחי המילניום".
המסעדה נבחרה כ-16 בטיבה בעולם במשאל מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2002.

נבחרה כ-23 בטיבה בעולם באותו משאל בשנת 2007.
דילן מינט

ביוגרפיה

מינט נולד באוונסוויל שבאינדיאנה, בן יחיד לרובין ולקרייג מינט. בהמשך עברה המשפחה לשמפיין שבאילינוי, שם גר כחמש שנים, ומאוחר יותר עבר ללוס אנג'לס כדי לקדם את קריירת המשחק שלו.
התפקיד הראשון שלו היה תפקיד אורח בסדרת הנוער "דרייק וג'וש". מאוחר יותר הופיע בתפקידים שוליים בסרטים ובסדרות שונים. תפקידים משמעותיים יותר שלו בטלוויזיה הם בין היתר דמותו של מייקל סקופילד הצעיר בסדרה "נמלטים", שבה הוא שיחק בחמישה פרקים, ודמותו של קליי נורמן בסדרה "להציל את גרייס".
מינט שיחק גם ב"אנטומיה של גריי" ילד שמגיע לבית החולים להשתלת אוזניים על ידי מארק סלואן.
ב-2010 השתתף בעונה השישית של הסדרה "אבודים" בארבעה פרקים, בתור דייוויד שפרד, בנו של ג'ק שפרד.
הוא שיחק לצד קלואי גרייס מורץ בסרט המותחן "תן לי להיכנס" שיצא גם הוא בשנת 2010. בנוסף הופיע בסדרה של ABC "סקנדל" כבן הנשיא.
בשנת 2012 שיחק בסדרת הדרמה "להתעורר".
בשנת 2014 שיחק בסרט הקומדיה "אלכסנדר והיום הנורא, האיום, המבאס והגרוע ממש".
בשנת 2015 שיחק בסרט הפנטזיה "צמרמורת" בתפקיד זאק. בשנת 2016 שיחק בסרט האימה המדובר "לא לנשום" לצד ג'יין לוי.
החל משנת 2017 הוא מככב בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "13 סיבות", סדרה מקורית של נטפליקס, בתפקיד קליי ג'נסן. באותה שנה שיחק בסרט הדרמה קומי-ביוגרפי "אמן האסון" שביים, הפיק ושיחק בתפקיד ראשי ג'יימס פרנקו, ומבוסס על ספר באותו שם מאת גרג ססטרו.
בשנת 2018 שיחק בסרט "הבית הפתוח" של נטפליקס.

מוזיקה

מינט הוא הסולן והגיטריסט של הלהקה Wallows (וולוס). לפני 2017 הם היו ידועים בשם The Feaver (דה פיבר). בשנת 2010 הופיעו בפסטיבל "Summer Meltdown" (סאמר מלטדאון), פסטיבל להעלאת המודעות לאוטיזם שנערך באזור הפסיפיק נורת' וסט.
פיליפו השני, דוכס סבויה

ביוגרפיה

פיליפו נולד ב-5 בפברואר 1438 בשיאמברי, ללודוביקו, דוכס סבויה ולאן מקפריסין, בתם של יאנוס, מלך קפריסין ושארלוט דה בורבון-לה מארקה. בצעירותו שלט פיליפו במחוז ברסה, אולם הוא נכבש על ידי ממלכת צרפת, ובעקבות כך קיבל פיליפו את התואר "ללא ארץ".
בשנת 1496 מת בן אחיינו קרלו השני, דוכס סבויה ללא יורשים, ופיליפו עלה לשלטון במקומו. בנוסף נטל פיליפו לעצמו את התארים והטענות לכתר ממלכת קפריסין, על אף שהיו בנות במשפחה שהיו אמורות לרשת את התארים האלה לפניו.
ב-7 בנובמבר 1497 מת פיליפו בשיאמברי, ובנו פיליברטו השני, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.
הליגה הספרדית השנייה בכדורגל

פורמט

בליגה הספרדית השנייה משתתפות 22 קבוצות המשחקות אחת מול השנייה בשני סיבובים, בשיטת בית וחוץ. שתי הקבוצות שסיימו את העונה במקומות הראשונים בליגה מעפילות ללה ליגה, הליגה הבכירה בספרד, עולה נוספת נקבעת בפלייאוף בין הקבוצות שסיימו במקומות 3 עד 6. ארבע הקבוצות שסיימו אחרונות נושרות לליגה השלישית.
קבוצות בת שקבוצת האם המשחקת בליגה הראשונה אינן יכולות לעלות לליגה הראשונה ובמידה והן מסיימות באחד מהמקומות הראשונים, שמובילים לעלייה או לפלייאוף, מתעלמים ממיקומה ומתייחסים לקבוצות שמתחתיה כאילו תפסו את מקומה. כמו כן, במידה וקבוצת האם יורדת לליגה השנייה, בה משחקת קבוצת הבת, קבוצת הבת נושרת אוטומטית לליגה השלישית ללא שום קשר למיקומה בליגה.

היסטוריה

הליגה השנייה, הסגונדה דיוויסן הוקמה בשנת 1929, במקביל להקמתה של הלה ליגה. המועדונים הבאים השתתפו בעונה הראשונה של הסגונדה: בבית A, סביליה, איבריה, דפורטיבו אלאבס, ספורטינג חיחון, ולנסיה, ריאל בטיס, ריאל אוביידו, דפורטיבו לה קורוניה, סלטה ויגו וראסינג מדריד; ואילו בבית B - שהיה נמוך יותר בחשיבותו מבית A - קולטורל לאונסה, ריאל מורסיה, קאסטיון, חימנסטיקה טורלבגה, סרגוסה, ריאל ואיאדוליד, אוססונה, טולוסה, ברקלדו וקרטחנה.
במהלך השנים השתנה מספר הקבוצות המשתתפות בליגה, כמו כן גם פורמט התחרות. בעונה הראשונה 1929, הליגה חולקה לשני בתים, שלמעשה תיפקדו כשתי ליגות, משום שבית A נחשב לגבוה יותר מבית B, ושתי הקבוצות שהיו מסיימות בשני המקומות הראשונים בבית B היו עולות לבית A. עונה לאחר מכן בעונת 1929/30, בוטלו הבתים והליגה נהייתה יחידה אחת. בעונת 1934/35 שוב חולקה הליגה למספר בתים, אך הפעם כל הבתים היו באותו מעמד ולא היה בית גבוה ובית נמוך. מבנה זה נשמר עד עונת 1968/69 שבה שוב בוטלו הבתים והליגה חזרה להיות מקשה אחת. בשנת 1977, הוקמה שוב הסגונדה דיוויסן ב', אך הפעם כליגה השלישית בחשיבותה בספרד מתחת לסגונדה. מאז שנת 1984 הליגה מאורגנת על ידי מנהלת הליגות (LFP).
בשנת 2006, ל-LFP היה הסכם חסות של עשר שנים עם קבוצת הבנקאות BBVA. בתחילה הסגונדה מותגה מחדש כ-Liga BBVA, שם הליגה הוחלף ל-Liga Adelante שנתיים לאחר מכן, לאחר שהחסות של קבוצת BBVA הוארכה גם ללה ליגה, אשר קבלה את השם Liga BBVA. קבוצת בנקאות נוספת, בנקו סנטנדר, קנתה את החסות של שתי הליגות העליונות בשנת 2016, ומתחילת עונת 2016/17 הסגונדה מותגה בשם 3|2|1 LaLiga.
החל מעונת 2019/2020 שמה של הליגה שונה וכעת היא נקראת LaLiga SmartBank . 
המועדון ששיחק הכי הרבה עונות בליגה השנייה הוא ריאל מורסיה, ששיחק 54 עונות בליגה, בנוסף לכך גם זכה תשע פעמים באליפות הליגה השנייה. המועדונים האחרים שיחקו הכי הרבה עונות הם ספורטינג חיחון עם 45 עונות, הרקולס וסבאדל עם 43 עונות, וקאסטיון עם 40 עונות.
מבין כל הקבוצות אשר שיחקו בליגה השנייה, רק שש מעולם לא ירדו ושיחקו בליגות נמוכות יותר: ולנסיה, אתלטיקו מדריד, אספניול, סביליה, ספורטינג חיחון וריאל סוסיאדד.
בעונת 2011/12, דפורטיבו לה קורוניה שברה את שיא הנקודות שקבוצה השיגה בעונה אחת, כשסיימה כאלופת הסגונדה עם 91 נקודות.
ספורופיט

ספורופיט (sporophyte, להבדיל מספרופיט), הוא השלב הדיפלואידי במחזור החיים של הצמחים. מהווה את השלב הדומיננטי במחזורי החיים של השרכניים והצמחים העילאיים, ואילו את השלב הבלתי-דומיננטי במחזורי החיים של הטחבניים.
הספורופיט מתפתח מהזיגוטה בסדרה של חלוקות מיטוטיות. הספורופיט הבוגר מצמיח מנבגים, בהם נוצרים בחלוקה מיוטית הנבגים ההפלואידים, מהם יתפתח הגמטופיט.
טריומווירט

טריוּמווירָט (מלטינית: Triumviratus) הוא כינוי לממשל שבראשו עומדים שלושה אנשים (triumviri). במקור כונו כך שני ממשלים ברומא העתיקה.

הטריומווירט הראשון

בראש הטריאומווירט הראשון עמדו יוליוס קיסר, קראסוס, ופומפיוס הגדול, והוא הוקם בשנת 60 לפנה"ס. שלושת אלו כרתו ברית לפיה לא ייעשה דבר במדינה כנגד רצונו של אחד משלושתם; הברית לא הייתה ברית רשמית והטריומווירט ניהל את רומא מאחורי הקלעים באמצעות הבטחת הבחירות של אנשי שלומם למגיסטראטורות הרמות וסילוק יריביהם הפוליטיים מרומא. בסופו של דבר הטריאומווירט לא החזיק מעמד, קראסוס נהרג בקרב חרן בשנת 53 לפנה"ס והמתח בין פומפיוס לקיסר הביא בסופו של דבר לפרוץ מלחמת האזרחים בשנת 49 לפנה"ס שבסופה ביסס קיסר את שלטונו האוטוקרטי ברומא כדיקטטור.

הטרויקה הרוסית

במהלך השלטון הקומוניסטי בברית המועצות, נעשה שימוש רב בטריומווירטים אשר זכו לכינוי הרוסי 'טרויקה'. הטרויקה המפורסמת ביותר הורכבה מחרושצ'וב, מלנקוב ומולוטוב, אשר תפסו את רסן השלטון לאחר מותו של סטלין ב-1953. ברית זאת התפרקה בשנת 1957 כאשר חרושצ'וב הפך למנהיג הבלעדי של ברית המועצות. גם לאחר סיום כהונתו של חרושצ'וב עלתה לשלטון במקומו 'טרויקה' שכללה את פודגורני, קוסיגין וברז'נייב. הטרויקה הייתה גם הכינוי לוועדות של שלושה אנשים שבהם עשה שימוש הנ.ק.ו.ד. (לימים הק.ג.ב.) למטרות של שיפוט מהיר של גורמים 'אנטי סובייטיים'.