google/wiki40b huggingface dataset:
טמרה ביקובה

ביוגרפיה

ביקובה נולדה באזוב שבמחוז רוסטוב.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה ביקובה במקום תשיעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.88 מטר. 
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה שביוון בשנת 1982 זכתה ביקובה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.97 מטר, אחרי אולריקה מייפארת ממערב גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 2.02 מטר ולפני שיאנית העולם היוצאת שרה סימיוני מאיטליה (1.97 מטר).

אלופת עולם ושיאנית עולם

באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ב-9 באוגוסט 1983 זכתה ביקובה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.01 מטר, לפני שיאנית העולם (2.02 מטר) אולריקה מייפארת שקפצה לגובה של 1.99 מטר ולואיז ריטר מארצות הברית (1.95 מטר). שבועיים לאחר מכן, בתחרות גביע אירופה שנערכה באצטדיון קריסטל פאלאס שבלונדון ב-21 באוגוסט היא השוותה את שיא העולם של מייפארת שנקבע באותה תחרות בתוצאה של 2.03 מטר. ארבעה ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפיזה שבאיטליה ב-25 באוגוסט היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 2.04 מטר.
בתחרות שנערכה בקייב שבאוקראינה ב-22 ביוני 1984 קבעה ביקובה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 2.05 מטר. שיא זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי לודמילה אנדונובה מבולגריה (2.07 מטר).
למרות היותה הקופצת לגובה המובילה בעולם באותה העת, נבצר מביקובה להשתתף בלוס אנג'לס 1984 ולנסות לזכות במדליה אולימפית בשל החרם האולימפי שהטילה ברית המועצות על המשחקים האולימפיים.
באליפות העולם שנערכה ברומא שבאיטליה בשנת 1987 זכתה ביקובה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.04 מטר, אחרי סטפקה קוסטדינובה מבולגריה שקבעה שיא עולם חדש של 2.09 מטר (שיא העולם הנוכחי) ולפני זוזן באייר ממזרח גרמניה (1.99 מטר) ולא הצליחה להגן על תוארה.

מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה ביקובה במדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.99 מטר, אחרי לואיז ריטר שקבעה שיא אולימפי חדש של 2.03 מטר וסטפקה קוסטדינובה (2.01 מטר).

אמרוץ

ביקובה הושעתה לשלושה חודשים לאחר שנמצאה חיובית לאפדרין במשחקי הרצון הטוב שנערכו בשנת 1990.
יאקוב ינקטו

קריירת מועדונים

בשנת 2014, ינקטו חתם בשורות אודינזה מהסרייה א' תמורת 700 אלף אירו. מבלי שערך הופעה אחת בקבוצה הבוגרת באותה העונה, הוא הושאל לאסקולי מהסרייה ב' בשנת 2015. ב-15 בספטמבר 2015, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 על וירטוס אנטלה.
ב-6 ביולי 2018, סמפדוריה הודיעה על השאלתו של ינקטו עם אופציית רכישה בסך 15 מיליון אירו. ב-12 באוגוסט, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 0–1 על ויטרבסה קסטרנסה במסגרת הגביע האיטלקי. בתום העונה, סמפדוריה השלימה את מעברו של המגן. את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה כבש בהפסד החוץ 3–1 לאינטר ב-28 בספטמבר 2019 במסגרת המחזור השישי של אותה העונה.
ברכות הריח

ברכות הריח הן קבוצת ברכות השייכות לברכות הנהנין, שתיקנו חז"ל לברך קודם שאדם מריח ריח טוב, בדומה לברכה ראשונה שקודם האכילה.

נוסחי הברכות

נוסח הברכה שתיקנו חז"ל לברך על הריח, תלוי בהתאם לחפץ שמפיץ את הריח, והוא כולל חמישה מיני סוגי ריחות:

מיני בשמים

על דברים ריחניים שאינם מין עשב או עץ מברכים ברכה זו: "בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם בּוֹרֵא מִינֵי בְּשָׂמִים" ברכה זו משמשת גם כברכה כללית על ברכות הריח ולכן אם אינו יודע את סוג הדבר שמריח או שבטעות בירך ברכה זו במקום הברכה הראויה – יצא בדיעבד.

עצי בשמים

אם הדבר הריחני הוא ממין המוגדר בהלכה כעץ, (דבר שאינו תמיד תואם את ההגדרה המדעית) לדוגמה הדס מברך "בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם בּוֹרֵא עֲצֵי בְּשָׂמִים". ברכה זו מברך גם על שמן זית כאשר לא עירבו בו דבר אחר אלא מדיף את ריחו הטבעי.

עשבי בשמים

אם הדבר הריחני הוא מדבר המוגדר כשיח או עשב ברכתו היא "בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם בּוֹרֵא עִשְׂבֵי בְּשָׂמִים".

הנותן ריח טוב בפירות

אם הדבר הריחני הנו פרי הראוי לאכילה בפני עצמו או בתערובת הברכה על ריחו היא "בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם הַנּוֹתֵן  רֵיחַ טוֹב בְּפֵרוֹת".
ברכה זו מברכים רק כאשר מתחילה נטל לידו את הפרי כדי להריח בו. אך אם נטלו אך ורק כדי לאכלו ואגב כך גם נהנה מריחו אינו מברך.

בורא שמן ערב

על ריחו של שמן אפרסמון מברכים "בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם בּוֹרֵא שֶׁמֶן עָרֵב".
בסיבת הדבר שתקנו על שמן זה ברכה מיוחדת נחלקו הראשונים. יש המפרשים משום מעלתו של השמן קבעו לו ברכה מיוחדת, ויש המפרשים משום שאין ריחו מעצמו אלא נקלט בתוכו ומחמת פחיתותו קבעו לו ברכה מיוחדת.
ישנן דעות שאף אם שמו בשמים בשמן עד שקלט ריחם וסיננום, יברך על השמן ברכה זו. להלכה פסק השולחן ערוך שכדאי לא להריח שמן כזה כדי שלא להכניס עצמו לספק.

שנתן ריח טוב בפת

אם מריח לחם חם המדיף ריחו הטוב, יש דעות שמברך "בָּרוּךְ אַתָּה ה' אֱלֹהֵינוּ מֶלֶךְ הָעוֹלָם שֶׁנָּתַן רֵיחַ טוֹב בַּפַּת ". ויש חולקים שאין לברך משום שאין זה ריח חשוב, ולכן אין להריח בו.
שלט הוליווד

שלט הוליווד (באנגלית: Hollywood Sign) הוא שלט מפורסם ואייקון תרבותי הממוקם בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא הוקם במקור בשנת 1923 כדי לפרסם פרויקט בנייה חדש באזור גבעות הוליווד של הרי סנטה מוניקה. צורת השלט, הממוקם על הר לי, היא כיום סימן מסחר רשום ואין להשתמש בה בלי אישור מועצת המסחר של הוליווד. השלט ממוקם בגובה 478 מטרים מעל פני הים.
השלט לעיתים קרובות נראה בתרבות פופולרית, בפרט עבור סצנות מעבר (המעידות על מיקום העלילה) בסרטים וסדרות המצולמים בקרבת הוליווד.

היסטוריה

במקור היה כתוב על השלט "הוליוודלנד" (HOLLYWOODLAND) - היינו, "ארץ הוליווד" ומטרתו הייתה לפרסם את פרויקט פיתוח הגבעות שמעל מחוז הוליווד של לוס אנג'לס. יזם בשם ה. ג'. ויטלי (H.J. Whitley) עשה שימוש בשלט דומה על-מנת לפרסם את פרויקט הבינוי רמות ויטלי (Whitley Heights) שהיה ממוקם בין שדרות הילנד (Highland Avenue) וויין (Vine) והציע לחברו, הארי צ'נדלר (Harry Chandler) הבעלים של הלוס אנג'לס טיימס להשתמש בשלט דומה על-מנת לפתח את האזור שבבעלותו - אזור גבעות הוליווד. 
צ'נדלר שכר את חברת השלטים קרסנט (Crescent Sign Company) להקים את השלט לכיוון דרום. השלט עוצב על ידי הבעלים של חברת הסרטים - תומאס פיסק גוף Thomas Fisk Goff (נולד ב-1890 - נפטר ב-1984). השלט נחנך רשמית ב-13 ביולי 1923, ובאותה עת הואר על ידי נורות שהקיפו את האותיות. גובה כל אות היה 15 מטרים ורוחב כל אות היה 9 מטרים.
בעת הקמתו של השלט לא הייתה כל כוונה כי ישאר שם באופן קבוע. היזמים התכוונו שהשלט ישאר במקומו רק למשך כשנה, על-מנת לפרסם את הפרויקט. 
בספטמבר 1932, השחקנית פג אנטוויסטל התאבדה בקפיצה מהאות "H".
החוזה עם חברת האחזקה של השלט הסתיים בשנת 1939, ולאחר כמה שנים מצבו של השלט התדרדר. בשנות ה-40, אלברט קות'ה (Albert Kothe) שהיה אחראי על תחזוקת השלט הזיק בשוגג לאות "H", כאשר נהג בשיכרות והתנגש באות. בשנת 1949 רכשה לשכת המסחר של הוליווד את השלט, הורידה את המילה "לנד" ותיקנה את שאר השלט. על מנת שלא לשלם בגין עלויות התאורה לא החליפה את נורות השלט. במהלך השנים התדרדר מצב האותיות, האות "O" נשברה (והפכה להיות "U"), ועל כן הוחלט בשנת 1978 לשקם את השלט.
תשעה תורמים ובהם השחקן ג'ין אוטרי, המו"ל יו הפנר, הזמר אנדי ויליאמס ואליס קופר תרמו כל אחד 27,700 דולרים על מנת לשקם את השלט. הפעם נבנה השלט מפלדה אוסטרלית. גובה כל אות בשלט החדש 13.7 מטרים ורוחב כל אות נע בין 9.3 ל-11.8 מטרים. השלט החדש נחנך ביום השנה ה-75 להקמת העיר הוליווד, ב-14 בנובמבר 1978. הטקס שודר בטלוויזיה בשידור חי בו צפו כ-60 מיליון צופים.
בשנת 2005 נערך שיפוץ נוסף של השלט.
מאוזולוס

ביוגרפיה

מאוזולוס היה בנו הבכור של הקטומנוס (שליט קאריה מאז מותו של טיספרנס בשנת 395 לפנה"ס).
מאוזולוס היה אחד ממנהיגי המרד כנגד השליט הפרסי ארתחשסתא השני (ארטקסרקסס השני) בשנת 362 לפנה"ס, וכבש חלקים מליקיה ואיוניה עבור קאריה.
מאוזולוס השתתף במלחמה כנגד אתונה בשנים 357 - 355 לפנה"ס.
כמו כן מאוזולוס העביר את בירת ממלכת קאריה ממילאס להליקרנאסוס (היא בודרום של ימינו).
מאוזולוס נודע בעיקר במבנה הקבר שנבנה עבורו - המאוזוליאום בהליקרנסוס שהוקם לזכרו על ידי אלמנתו (שהייתה גם אחותו) ארטמיסיה השנייה. המונח מאוזוליאום מבוסס על שמו של מאוזולוס (בשל האנדרטה שהוקמה לזכרו, שנחשבה לאחד משבעת פלאי תבל של העולם העתיק).
דבורה מורג

ביוגרפיה

דבורה מורג נולדה בנחלת יהודה, להורים ניצולי השואה. בוגרת תואר שני בביולוגיה בהצטיינות באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, לאחר מכן למדה במדרשה לאמנות ברמת השרון.
ב-1996 הציגה תערוכת יחיד ראשונה בשם "דיוקן עצמי" (של אמנית נחמדה), בגלריה קונסטנט, רמת-גן. בתערוכה זו הדיוקן הנשי נבחן לאור ייצוגים שונים של הדימוי הנשי בחברה האזרחית ובתרבות, באמצעות יציקות פוליאסטר של ראש האמנית.
בשנים שלאחר מכן התמקדה מורג בנושאים שבין מבט לנראות, האור כחומר וכמטפורה וביחס שבין האור והחשיכה כפי שבא לידי ביטוי בתערוכה ב-1997 – "קודם רואים חושך – עבודות אור", מוזיאון אשדוד.
בין השנים 1993 ל-1999, מורג ניהלה דיאלוג אמנותי עם האמנית החוזרת בתשובה נחמה גולן. דיאלוג זה כלל מפגשי עבודה משותפים תוך בחינת היחסים בין האני והאחר, תוך התייחסות לנושאים שקשורים בזהות: פמיניזם, דת ודור שני לשואה בחברה הישראלית בכלל ובאמנות הישראלית בפרט. תוצאת המפגשים הייתה הקמת קבוצת דיון בנושאים פמיניסטיים. כמו כן נערכה אוצרות משותפת של נושאים שהופיעו בעבודותיהן בנפרד. "מאוזן" 1996, "מאוזן 1", מיטות באמנות הישראלית, בית האמנים ת"א. "מאוזן 2", מוזיאון ערד.
בשנים הבאות יצרה האמנית במקביל את סדרת העבודות "אריזה משפחתית", סדרת "פליטת פה" והסדרה "קו לקו".
בין השנים 2000–2007 יצרה מספר מיצבים בסדרה "אריזה משפחתית". העבודות נוצרו כתגובה לביקור בתערוכה הרטרוספקטיבית של ג'וזף בויס (Joseph Beuys) באירופה ובתשובה לבויס. העבודות בסדרה זו כוללות אובייקטים שנעטפו בבדי יוטה ופשתן גס ונתפרו ידנית, במהודק על גבי האובייקט.
העבודות עוסקות בהשפעת השואה על החיים בישראל. הסדרה כללה מיצבים, ביניהם: "תמונת נוף", גלריה נחשון 2002, קיבוץ נחשון. ו "שולחן ערוך", 2005 בגלריה קלישר, תל אביב. עבודה שמתייחסת לנוכחות ולהיעדר שולחן האוכל במרחב המשפחתי. המיצב 2007, "דברי הימים", גלריה עירונית כפר-סבא.
סדרת "פליטת פה" בעיקר עבודות קטנות ממדים, אסמבלאז'ים בנויים מפרגמנטים של אובייקטים בנאליים עתירי אסוציאציות. הסדרה עוסקת באופן בו הזיכרון – על האמת והבדיה שבו – משפיע עלינו על ידי צבירת העבר בתוך ההווה באמצעות חפצים יום יומיים כגון: רהיטים, סמלים תרבותיים וצילומים.
ציוריה של מורג צומחים מתוך צילום של מרחבי ביתה. המקום הפיזי אשר מורג מציירת בעבודותיה מוגדר על ידי שקט, חוסר התרחשות, מרחבים ריקים מנוכחות אדם. מוטיב האור הוא הכוח המניע של העבודה, מוקד האור, בשתי הסדרות, הוא גם המנגנון החושף את תחושת הריק, מקומו של הבודד במערך הביתי. הציור לא מסביר את החיים, לא מפרש אותם, רק סופג אותם.
בסדרת הציורים- "קו לקו", מורג מתייחסת למנגנון הראיה המסנן את הנראה במציאות. בעזרת ציור הפסים הרציף מורג מייצרת הפרעה למתבונן. הסדרה הוצגה בתערוכת יחיד בבית האמנים ב-2010. אוצרת התערוכה- מלי דה-קאלו.
סדרת "אחרי חצות", היא סדרה של ציורי ארכיטקטורה ביתית, בשחור לבן. ציורים של דלתות ופתחים, המבוססים על צילומי לילה, מציעים לנו להיכנס באופן שונה למרחב הפרטי.
בסדרה "שברים" 2014, מציגה ציורים בהם הקומפוזיציה הציורית המפורקת מייצגת מספר נקודות מבט בו זמנית של חפצי הבית מפורקים ומושלכים במרחב הציבורי. הדימויים בציורים מפורקים ונמצאים במרחב הציבורי.
תערוכת היחיד "ללא מנוח" נערכה ב-2015 בחמישה חללים בבית האמנים בתל אביב.
ב-2016 קיבלה את פרס עידוד היצירה, תערוכת הזוכים הוצגה במוזיאון בת ים. ב-2017 הוזמנה לרזידנסי בפורטוגל והציגה תערוכת יחיד במוזיאון לאמנות עכשווית.
אודיה רש

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בשם אודיה רושינק בחיפה, ישראל. אביה שלמה רושינק הוא צבר, ואמה מאיה (לבית גרינפלד) עלתה מרוסיה. בגיל 9 עברה לתקופה זמנית לארצות הברית בעקבות עבודתו של אביה בייעוץ ביטחוני באלבמה. היא למדה שם בבית ספר יהודי ע"ש נ.א. מיילס בברמינגהאם. לאחר מכן עברה לבית ספר ציבורי בניו ג'רזי. רש היא הבת היחידה בין שבעה אחים, מלבדה יש שני זוגות של תאומים שצעירים ממנה ומתגוררים עם הוריהם בלוס אנג'לס, ושני אחים גדולים ממנה שגרים בישראל.

קריירה

מגיל עשר החלה להופיע בפרסומות טלוויזיה ללא דיבור ובמסעות פרסום של חברות אופנה בינלאומיות בהן: "גאפ", "טומי הילפיגר", "Guess" ו"פולו ראלף לורן". 
לאחר שלמדה אנגלית וסיגלה מבטא אמריקאי, היא החלה לגלם תפקידים בסרטים קצרים ובהמשך, בגיל 13, קיבלה תפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד" (ב-2010), שם גילמה את חנה מילנר; וב"תרגיע" (ב-2011), שם גילמה את דמותה של אמילי, חברתו של לארי דייוויד בתקופת נעוריו בניו יורק.
בעקבות ההופעות בתוכניות הטלוויזיה, קיבלה תפקיד מרכזי בסרט לכל המשפחה מאת הבמאי פיטר הדג'ס, "החיים המוזרים של טימותי גרין"  שיצא ב-2012, שם גילמה את דמותה של ג'וני ג'רום, חברתו של טימותי גרין.
בשנת 2013, לוהקה רש לתפקיד הנשי הראשי בסרטו של הבמאי פיליפ נויס "המעניק". רש כיכבה בסרט זה בתפקיד הנשי הראשי, לצורך צילומי הסרט שהתה בדרום אפריקה כשלושה וחצי חודשים. באותה שנה השתתפה גם בסרט האימה "אנחנו מה שאנחנו".
באוגוסט 2014 זכתה בתואר פריצת השנה על כיכובה בסרט "המעניק" בפרסי בחירת הנוער לשנת 2014, בטקס שנערך בלוס אנג'לס. בנוסף בשנה זו, המגזין האמריקאי "InStyle" סימן את רש בתור אחת משתי הישראליות, ביחד עם גל גדות, שעתידות להיות בקדמת הבמה ההוליוודית.
ב-2015 גילמה רש את אשלי ברווד, האחות של דמותה של שרה היילנד בסרט הדרמה-הקומי "See You In Valhalla". באותה שנה, רש כיכבה בסרט "צמרמורת".
ב-2016 היא כיכבה בסרט הדרמה-הקומי, "Almost Friends". באותה שנה, רש ביימה (לראשונה), כתבה, הפיקה וכיכבה בסרט הקצר "Thanks" שהוצג בפסטיבל קאן.
ב-2017 הופיעה בסרט האימה "When the Devil Comes". כמו כן, גילמה את דמותה של אלה האטו במותחן האקשן "טרף קל". רש שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה הקומית "מקום לאהבה". היא שיחקה בסרטים "ליידי בירד" ו"דיקטטור יקר".
ב-2018 שיחקה בסרט המתח "Spinning Man", ובסרט "גדולה מהחיים". בנוסף באותה שנה, רש ביימה ושיחקה בווידאו קליפ לשיר "Rooftops" של הארי ניית'ן.

חיים אישיים

רש סיפרה בראיון שההשראה שלה ליצור סרטים היא מ"לינה דנהאם, ז'ולי דלפי, נטלי פורטמן ולייק בל. אני פשוט אוהבת נשים שעושות דברים בלי לבקש רשות, פשוט עושות מה שבא להן. בגלל זה הקריירה שלהן כל כך טובה, כי הן פשוט הולכות עם הלב שלהן."
בעת כיכובה בהוליווד, השתתפה ואף התראיינה בהפגנות בארצות הברית למען מדינת ישראל, ובטקסי גאלה למען ארגונים כמו מגן דוד אדום.
עץבעיר

עץבעיר הוא שם משותף של מספר קהילות עירוניות בישראל, המקיימות אורח חיים ידידותי לסביבה. הקהילות בנויות במתכונת של עסק חברתי, שמטרתו היא לקדם פרמקלצ'ר עירוני, פשטות מרצון, עירוניות מתחדשת, פיתוח בר-קיימא, בנייה ירוקה, כלכלה דמוקרטית, ועוד.

רקע

בעקבות עליית המודעות לשמירה על הסביבה מפני פגיעה בידי האדם, נוצרו בכל העולם תנועות שמקדמות ומדגימות בפועל אורח חיים אקולוגי. מטרה אחת של הפעילות היא הקטנה של הפגיעה בסביבה; אולם עקב מיעוט הפעילים, זו איננה המטרה העיקרית בטווח המיידי. המטרה הכוללת יותר היא הסברה והפצה של רעיונות של קיימות מקומית ושמירה על הסביבה, באמצעות הדגמה שלהם בפועל.
קהילת עץבעיר החלה לפעול בישראל בשנת 2009, במטרה להדגים ולקדם חיים מודרניים לא רק באזורים כפריים, אלא גם במרכזים של הערים הגדולות, מתוך חיסכון במשאבי טבע, והימנעות כמעט מוחלטת מפגיעה בסביבה; ובנוסף, הפצת הרעיון וחינוך הציבור הרחב יעילה יותר בקרב האוכלוסייה הגדולה בעיר.

מיקום הקהילות בישראל

"קהילת העץ" כפי שהיא מכונה בפי חבריה מוגדרת כבנויה ממעגלים, שבמרכזם הקומונה ובה הפעילים הקבועים, ומסביבה מעגלים של פעילים בעצימות נמוכה יותר. בתל אביב נמצאת קומונה ברחוב ביאליק, בה מתגוררים באופן קבוע בין 5 ל-8 דיירות ודיירים. בתים אקולוגיים אחרים, על בסיס פחות קבוע נמצאים במקומות אחרים בעיר. במעגל השני נמצאים "החברים של העץ", שהם פעילים המשתתפים בתרומה כספית קבועה, אך סכום התרומה נתון לשינוי בהתאם ליכולת התורם. הסיוע לקהילה נקרא "איכותי" ולא "כמותי". ב"תמורה" לסיוע הכספי (או האחר), זוכים החברים ל"תמורה" של אירוח, עצה, שימוש בדירה לצרכים חברתיים או הסברה, ועוד. בעץ מתקיימות באופן קבוע פעילויות אשר עליהן ניתן לשלם במחיר נקוב, כאשר חברי העץ רשאים לשלם בתשורה - כלומר, ככל שהם רואים לנכון ולאו דווקא לפי המחיר הנקוב. 
קהילות אחרות של עץבעיר קיימות בחיפה, ובירושלים - "אקו-בית" בעין כרם; בית מגורים ובית כנסת אקולוגיים קיימים בקיבוץ נוה איתן.
אריה כרוך

ביוגרפיה

כרוך נולד בלבוב, גליציה (כיום אוקראינה). הוא התייתם מאביו בגיל 9. דודו נטל אותו תחת חסותו ושלח אותו ללמוד בבית הספר הריאלי בעיר. משם המשיך ללימודי הנדסת בניין ודרכים באוניברסיטה הפוליטכנית הלאומית של לבוב.
ב-1914 התחתן עם קלרה ופתח את קורס המדריכים הראשון של תנועת השומר הצעיר שהוקמה שנה קודם לכן בעירו. התנועה הייתה גלגול של אגודת ההתעמלות "דרור" שהוקמה על ידי ד"ר הנריק (צבי) שטרנר ב-1901. שטרנר פנה אל כרוך ב-1911 על מנת להקים גדודי צופים מבין חבריה של "דרור". עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס כקצין, בדרגת לויטננט, לצבא אוסטריה, נפצע, חזר להשלים את לימודי ההנדסה ושב לחזית ליחידת נ"מ. אחרי שובו מהמלחמה החל לעבוד כמורה ומדריך בתנועת הנוער. הוא זה שגם ערך את ביטאוני התנועה. ב-1920 עלה לארץ ישראל והשתלב בעבודות סלילת כבישים. אחר כך עבר לתל אביב שם עבד כפועל בניין וכמדריך למורי חינוך גופני, תחת ניהולו של צבי נשרי מורה בגימנסיה העברית הרצליה. נשרי הקים בגימנסיה את אגודת "הרצליה" שהייתה תנועה צופית. כרוך עבר לחיפה, שם התקבל לעבוד כמורה למתמטיקה וגאומטריה בריאלי, ושם הקים, ב-1925, אגודה מקבילה בשם "משוטטי בכרמל" שהיא המשכה של אגודת המשוטטים שהוקמה על ידי פנחס כהן. כהן, המורה לטבע של בית הספר, לא ראה עין בעין את אופיה הצופי של הקבוצה. כרוך הצליח לשכנע את ארתור בירם, מייסד ומנהל בית הספר הריאלי, בנחיצות החינוך הא-פורמלי. השבט (שם שנתן כרוך עצמו) הוקם בט"ו בשבט תרפ"ה (1925) שהוא גם יום הולדתו של כרוך. מאז ועד היום נחשב יום זה ל"יום ההולדת" של השבטים בישראל.
כשנה אחרי הקמת השבט, נסע כרוך על מנת להשלים את לימודיו בחו"ל.
אריה כרוך חתם בשם "מצביא שבט משוטטי בכרמל" על הצטרפות לתנועה הצופיות העולמית. מאחר שהתנועה הצעירה הייתה ללא שייכות פוליטית נתגלו משברי זהות בין חבריה. כרוך השתתף ב-1933 בכינוס של עשרים ושלושה מפקדי צופים משלוש הערים הגדולות, שבו הוחלט על "הכרה עקרונית בצורך בפיקוח המוסדות הלאומיים על הסתדרות הצופים". הוא נבחר לראש ההנהגה של תנועת הצופים וכתנועה א-מפלגתית החל לפעול להשגת חסות רשמית של מחלקת החינוך של הוועד הלאומי. חסות שנמשכת עד היום בידי משרד החינוך.
כמורה למתמטיקה הוציא כרוך מספר ספרי לימוד. כרוך קיבל את אות "יקיר חיפה" ב-1970. כרוך נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה, ועל מצבתו חוקק סמל תנועת הצופים העבריים. על שמו רחוב בשכונת רמת בגין בחיפה.
בנו הוא ד"ר אילן עמית, גם הוא מתמטיקאי.
גיל לביא

גיל לביא (נולד ב-1 בינואר 1985) הוא צלם ישראלי.

ביוגרפיה

לביא החל את עבודתו בתחום התקשורת ככתב וככותב טור קבוע במקומונים באזור השפלה, עורך צילומים ותוכן מגזיני עבור SA מדיה גרופ וכתב וצלם ברשת מעריב. הציג לראשונה בגלריה בשנת 2001 בתערוכה הקבוצתית "קשרים" בסדנה לאמנות ביבנה. 
בשירותו הצבאי שירת כצלם בזרוע היבשה ועסק בתיעוד הפעילות הבינלאומית של הזרוע. במהלך שירותו הציג לביא בתערוכה הקבוצתית "אור בצל אביב" בשנת 2005 בבית עיריית תל אביב ובתערוכה קבוצתית בנושא נוף ישראלי במרכז ללימודי ארץ ישראל יפה בתל אביב בשנת 2006. במקביל לשירותו הצבאי, עסק בצילום מסחרי, בפיתוח שפה צילומית עבור תהליכי מיתוג (יצירת קווים מנחים צילומיים לבידול המותג) וצילומי תדמית ופרסום, בעיקר עבור קרנות הון סיכון ישראליות וחברות כלכליות בהן כרמל ונצ'רס, ויולה, סיליקון ואלי בנק, די-פרטנרס, וינטג' ואחרות.
לאחר השחרור מצה"ל, הקים את סטודיו גיל לביא לצילום מסחרי במסגרתו עסק בצילומי תדמית ופרסום שהתפרסמו על גבי שלטי חוצות, עיתונים, מודעות ופעילויות תדמיתיות בישראל ובחו"ל עבור לקוחות מסחריים דוגמת ברינקס, דלויט, סיליקון ואלי בנק, Draper Fischer Jurvetson TFV, אורנג', קנור, ואחרים, לצד צילומים לקמפיינים פוליטיים בהם קמפיין הבחירות של מרצ.
לביא התמקד בעבודתו בצילום עבור מותגים. בשנת 2008 יצר בצ'כיה את "ליליובה 8", סדרת צילומי ארכיטקטורה לפרויקט המגורים בעיצוב ורסאצ'ה שזיכתה את הפרויקט בפרס CIJ כפרויקט המגורים היפה ביותר באירופה. בהמשך השנה מונה כיועץ הג'י אף אן בניו יורק למיתוג צילומי (תהליך הכולל יצירת שפה צילומית והפקת צילומי מותג) עבור פרויקט ג'נסיס מוסקבה. באותה שנה יצר גם את צילומי המותג עבור "River Town Prague" בצ'כיה ואת סדרות הצילומים "Hazy shade of a bride" שבחנה את חיי הדראג קווין בישראל ו"הסדרה האדומה" שעסקה ביצירת אסתטיקה מפסולת תוך התייחסות לאלמנטים פוליטיים. במהלך שנת 2008 העביר לביא סדנה מקצועית למערכת הצלמים של "ידיעות אחרונות" וסדנת אמן לצילום פורטרט עבור צלמים בכנס זמן דיגיטלי של מכללת מנטור.
במהלך מבצע עופרת יצוקה יצר את פרויקט "עיר מלחמה", סדרת תמונות המתארת את חיי התושבים בדרום במהלך המלחמה ששודרה כשיתוף פעולה עם "רשת" בזמן המלחמה בערוץ 2 כתשדיר שירות מלווה בשיח אמנים, בהם ריטה, יצפאן, אורי גוטליב, יעל פוליאקוב ואחרים שצולמו בסטודיו תחת הכותרת "הדרום שלי". במהלך המבצע יצר גם את סדרת הצילומים "חיילים בלבן" שעסקה בחייהם של מתנדבי מגן דוד אדום שהגיעו ממדינות שונות להתנדב במהלך המבצע. בהמשך השנה חזר לביא לארצות הברית וצילם מספר פרויקטים מסחריים בניו יורק ופלורידה ואת סדרות הצילומים "Under Attack" אודות המשבר הכלכלי בארצות הברית ו-"Freeze", אודות אורח החיים בסוהו של ניו יורק. לקראת יום העצמאות ה-61 לישראל שיחרר לביא 61 תמונות ברישיון שימוש חופשי בשיתוף קריאיטייב קומונס לקידום הצגת פניה החיוביים של ישראל בעולם. בערב הרצח בברנוער בתל אביב יצא לתעד את הריאקציה למעשי הרצח בסדרת תמונות שהתפרסמו בארץ ובחו"ל ושימשו את מסע ההתרמה לשיפוץ הברנוער.
בסוף שנת 2009 צילם עבור הקמפיין של מייקל בלומברג לראשות עיריית ניו יורק, הציג בפסטיבל הצילום הישראלי, ונשכר על ידי משרד החוץ הישראלי ליצירת קונספט וסדרת צילומים לפרויקט המיתוג מחדש של ישראל בעולם.
מועדון ספורט א-דוחייל

היסטוריה

המועדון נוסד כ"אל-שורטה דוחה" ובשנת 2009 שינה את שמו ל"לחוויאה". לאחר שהצליח להעמיד את התקציב הגבוה ביותר בקטר, הצטרף לליגת המשנה בקטר וכעבור עונה אחת על לליגת העל. כבר בעונת הבכורה של המועדון בליגת העל, זכה באליפות הראשונה בתולדותיו.
ב-7 במרץ 2012 המועדון קיים את המשחק הראשון שלו במסגרת אסיאתית נגד אל-אהלי, בו ניצחה לחוויאה 0-1 משער של נאם טאה-היי. מאז שהמועדון עלה לליגת העל, הוא זכה בכל העונות באליפות פרט לשתי עונות (בסך הכל המועדון זכה ב-4 אליפויות).
בשנת 2017 התאחד המועדון עם מועדון הספורט אל-ג'ייש והוקם מועדון הספורט "א-דוחייל", ששימר את כל המאפיינים של "לחוויאה".
מנהרת שורש כף היד

מנהרת שורש כף היד (בלטינית: canalis carpi) היא מנהרה אנטומית צרה שרצפתה בעצמות שורש כף היד ותקרתה עשויה מרצועה של רקמת חיבור קשה. בתוך המנהרה מספר מבנים העוברים מהאמה לכף היד: הגידים של שני השרירים מכופפי האצבעות, השטחי והעמוק, ביניהם עצב התווך, וכן גיד שריר מכופף האגודל הארוך.
למנהרה חשיבות קלינית על שום תסמונת מנהרת שורש כף היד, בה עצב התווך נלחץ בתוך המנהרה וגורר כאבים בכף היד.
אבנר מימון

לימודים

אבנר גדל והתחנך באופקים, בתיכון למד בבית הספר אשל הנשיא, ושירת כפקח טיסה בחיל האוויר.
בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בן-גוריון בחשבונאות וכלכלה ותואר שני בהנדסת תעשייה וניהול עם התמחות בניהול תעשייתי ובעל הסמכה כרואה חשבון.

קריירה

בעברו מילא מימון שורה של תפקידים ניהוליים בכירים במפעלי ים המלח החברה בה צמח ובכימיקלים לישראל (חברה בת של החברה לישראל).
בין היתר שימש מימון כסמנכ"ל הכספים והכלכלה של מגזר הדשנים, משנה למנכ"ל ומנהל תפעול ראשי בכי"ל דשנים.
ובתפקידו האחרון כמנכ"ל כיל ישראל.
שימש בעבר כעמית וחבר הנהלה בעמותות: כפר רפאל, תיאטרון באר שבע ובית הגלגלים.

חיים אישיים

מימון נשוי ואב לשלושה ילדים, שני בנים ובת.
דודו סראנסה

קריירה

דודו החל את הקריירה המקצוענית שלו בויטוריה, משם עבר לקאשיווה רייסול. קבוצתו הראשונה באירופה הייתה סטאד רן הצרפתית, אליה הגיע ב-2004. לאחר חצי עונה לא כל כך מוצלחת ברן, בה כבש שער אחד בלבד ב-15 הופעות, עבר דודו בינואר 2005 לצסק"א מוסקבה מרוסיה, איתה זכה בשתי אליפויות, שני גביעים ושני סופר קאפ. ב-6 באוגוסט 2008 חתם דודו באולימפיאקוס היוונית לשלוש שנים תמורת 6 מיליון אירו. במאי 2009 הוא האריך את חוזהו עד יוני 2013 עם סעיף שחרור של 8.5 מיליון אירו. דודו עבר תקופה מצוינת באולימפיאקוס במהלכה זכה בשתי אליפויות וגביע אחד, אך ב-7 באפריל 2011 קיבל הצעה מאתלטיקו מיניירו, ואולימפיאקוס הסכימה למכור אותו תמורת 1.1 מיליון אירו בחוזה לשלוש שנים. ב-2012 עבר לגויאס. ב-27 בינואר 2014 חתם ב-OFI כרתים היוונית.
ב-5 ביוני 2014 עבר דודו לישראל וחתם לעונה אחת במכבי נתניה, שלושה שבועות לאחר מכן נחת בארץ והתקבל על ידי כ-50 מאוהדי הקבוצה בשדה התעופה. סראנסה סבל מפציעה וכלל לא שיחק במדי הקבוצה, וב-22 בספטמבר 2014 שוחרר מהמועדון. בינואר 2015 חתם בקבוצת פורטלזה מהליגה השלישית בברזיל. ב-28 במאי 2016 חתם סראנסה בבוטפוגו.
לדודו יש 11 הופעות במדי נבחרת ברזיל. הוא השתתף עימה בגביע הקונפדרציות 2003 וזכה עם הנבחרת בקופה אמריקה 2004.
מטאדור (רקטה)

מידע טכני

המטאדור היא רקטה בקליבר 90 מ"מ ונישאת במשגר חד-פעמי באורך כמטר, עליו מותקנת מערכת בקרת אש מתקדמת.
המטאדור היא הרקטה הקלה מסוגה. ראש הקרב שלה יעיל הן כנגד רכב קרבי משוריין והן כנגד קירות לבנים. הרשף האחורי הנפלט מהמשגר והרתע של המטאדור קטן, ולכן אפשר לירות אותה גם מתוך חללים סגורים, כגון מבנים.
המטאדור אמור לחדור את השריון של רוב הנגמ"שים והטנקים הקלים הנמצאים בשירות כיום. ראש הקרב שלו הוא בעל יכולת כפולה, כאשר הוא פועל במצב השהייה. הוא יוצר פתח גדול יותר מקוטר של 450 מ"מ בקיר לבנים כפול, וכן פועל כנשק נגד אדם (נ"א) הפוגע באנשים שנמצאים מאחורי הקיר. בכך המטאדור הופך לנשק שימושי ביותר ללוחמה בשטח בנוי.
הרקטה עצמה לא רגישה לרוח חיצונית הודות למערכת ההנעה שלה, עם מהירות לוע של 250 מטר לשנייה, דבר המגביר את דיוקה.
את ראש הקרב (רש"ק) של המטאדור ניתן להפעיל הן כמטען חלול ("ליינר" HEAT) כנגד רכב קרבי משוריין והן כחומר נפץ מרסק ("מעיך" HESH) כנגד קירות וביצורים. הבחירה נעשית על ידי שינוי במרעום הרקטה ובמיקומו - מורחב קדימה או מוסג אחורנית.
כמו ה-Armbrust, מערכת המטאדור מצוידת במערכת Countermass המקטינה את הרתע בעת הירי. המערכת מורכבת מקרעי פלסטיק היוצאת מהחלק האחורי של המשגר בעת הירי. הפלסטיק מואט על ידי התנגדות האוויר. בכך הרתע והרשף מוקטנים והדבר מאפשר ירי בטוח מחללים סגורים. בנוסף, מיקום המערכת לוקח בחשבון את מרכז המסה של המשגר עם הרקטה ובכך מאפשר איזון טוב יותר של המשגר, דבר הגורם לירי יותר מדויק.

שימוש בצה"ל

המטאדור נקרא בצה"ל "מַפְצֵחַ האגוזים" ומטרתו העיקרית היא להיות נשק ללוחמה בשטח בנוי ובפרט לפגיעה יעילה במבנים, ביצורים וחמושים המתבצרים בתוך מבנים.
במטאדור נעשה שימוש מבצעי ראשון במבצע עופרת יצוקה (2008‏-2009). המטאדור זכה לחוות דעת חיוביות ביותר ממשתמשיו, בייחוד כאשר נעשה בו שימוש כנגד מבנים. בשנת 2010 עבר מספר שיפורים ונכנס למחלקות החי"ר.
ב-2018 רכש צה"ל אלפי יחידות מדגם משופר של המטאדור, שבו השיפור העיקרי הוא הקטנת משקל המערכת. הדגם המשופר נקרא "מפצח קל משקל".