google/wiki40b huggingface dataset:
קלאב סנדוויץ'

קלאב סנדוויץ' (באנגלית: club sandwich) מכונה גם קלאבהאוס סנדוויץ' (clubhouse sandwich) או דאבל-דקר (double-decker) הוא סנדוויץ' עם שתי שכבות של מילוי הנתונות בין שלוש חתיכות של קלי. לפעמים חותכים אותו לריבועים ומצמידים אותם ביחד בעזרת קיסמים.
המרכיבים המסורתיים של קלאב סנדוויץ' הם בשר הודו בשכבה התחתונה; וקותל חזיר, חסה ועגבנייה למעלה, לעיתים קוראים לו במיוחד טורקי קלאב (טורקי הוא תרנגול הודו). קלאב סנדוויץ' נפוצים אחרים בדרך-כלל שונים בשכבה התחתונה, לשם דוגמה "צ'יקן קלאב" או "רוסטביף קלאב". וריאציות אחרות יכולות לכלול שינקן (במקום קותל חזיר), ביצה או פרוסות גבינה. בדומה לסנדוויץ' BLT, קלאב סנדוויץ' מוגש בדרך-כלל בתוך לחם קלוי. נוהגים להוסיף לו מיונז וחרדל ולפעמים חרדל-דבש. נהוג להגיש את הסנדוויץ' כשלצידו קולסלאו, או סלט תפוחי אדמה, ולפעמים עם חמוצים. לפעמים מגישים את סלטי קולסלאו או תפוחי האדמה בכמות זעירה, לקישוט בלבד, כשמנה המלווה העיקרית היא טוגנים.
תאוריה פופולרית אחת היא שקלאב סנדוויץ' הומצא במועדון הימורים יוקרתי בסרטוגה ספרינגס, במדינת ניו יורק.
הסנדוויץ' הופיע בתפריטי מסעדות כבר משנת 1899.
בושטינה

היסטוריה

המקום נזכר לראשונה בשנת 1389. בושטינה שוכנת באזור ההיסטורי של רוזנות מרמורש שהייתה תחת השלטון האוסטרו הונגרי עד סוף מלחמת העולם הראשונה. אז עבר האזור לשליטת הרפובליקה של צ'כוסלובקיה. בשנת 1940 השלטון עבר לידי הונגריה ששלטה בו עד סוף מלחמת העולם השנייה. מאז עבר האזור לשליטת ברית המועצות ומאז עצמאותה השטח בשליטת אוקראינה.
רוב תושבי העיירה הם רוסינים עם מיעוט הונגרי. במפקד משנת 1930 נמנו בעיירה 3,496 תושבים, מתוכם 1,042 יהודים. בשנת 1957 הוכרז המקום כישוב עירוני.

הקהילה היהודית

ישוב יהודי במקום התבסס מאוחר יחסית, עקב התנגדות האצולה המקומית. קהילה מאורגנת הייתה קיימת במקום החל משנות החמישים של המאה ה-19. רוב יהודי המקום היו חסידים שהשתייכו בעיקר לחצרות של חסידות סיגט וחסידות ספינקא. בגלל המתח בין החצרות מעולם לא הוסכם על רב למקום, והקהילה השתייכה לגליל של רב העיר טייצ'ב הסמוכה.
המקום התפרסם בעולם החסידי עם התיישבותו של האדמו"ר מרדכי לייפר מנדבורנה בערך בשנת תר"ל (1870). ר' מרדכי ישב במקום עד פטירתו בשנת תרנ"ה (1894), ושם נקבר. כשלושים שנה לאחר פטירתו התיישב במקום נכדו, האדמו"ר רבי איתמר לייפר שכונה האדמו"ר מבישטינא. הוא ישב במקום עד ימי השואה בה נספה.
לקראת סוף שנות השלושים של המאה העשרים נוסדו בעיירה התארגנויות של תנועות נוער יהודיות ובהם בית"ר, והחלוץ הצעיר. צעירי החרדים התארגנו במסגרת צעירי אגודת ישראל.

השואה

יהודי בושטינה עברו את מוראות השואה כמו שאר יהודי המחוז. עם תחילת השלטון ההונגרי, גויסו צעירים רבים לעבודות כפיה בצבא ההונגרי, מהם רובם לא חזרו. בכ"ב בניסן תש"ד (15 באפריל 1944) הוגלו יהודי העיירה לגטו בעיר מטסלקה, שם הם שוכנו בצפיפות מרובה עם עוד כ-5,000 יהודים מהאזורים הסמוכים. ביום טוב שני של שבועות נשלחו יהודי בושטינה למחנה אושוויץ שם הושמדו רובם. מהשרידים חזרו מעטים לעיירה לאחר השחרור, אך רובם עלו סמוך לאחר מכן לישראל.
כיום מגיעים מבקרים יהודים לעיירה, בעיקר כדי לפקוד את קבר ר' מרדכי מנדבורנה ומשפחתו בבית הקברות היהודי, שם הוקם אוהל על מצבתם.
פרה-פיגורציה

דוגמאות לפרשנות פרה-פיגורטיבית לברית הישנה

כך, לדוגמה, תוכל עקדת יצחק להוות ייצוג ויזואלי המסמן עבור הצופים את צליבתו של ישו, ואילו ביקור המלאכים אצל אברהם, המבשרים על הולדת יצחק, יהווה רמז מקדים לביקור שלושת המאגים הבאים להעריץ ולברך את ישו.
במיוחד פרשיות מקראיות שעניינן ברכות ונבואות על העתיד, איפשרו לפרשנים נוצרים פירוש טיפולוגי אף ללא עקירת הפשט. כך למשל, אפילו פרשני הפשט באסכולת אנטיוכיה (נצרות) שהתנגדו בדרך כלל לאלגוריות, המתבססות על עקירת הפשט ומציאת משמעות נסתרת בתוכו, העדיפו להצביע על הקבלה בין פסוקים מהברית הישנה והחדשה, שרימזו לשיטתם על בואו העתידי של ישו ברמה שהתחרתה בפרשנות היצירתית של יריביהם מאסכולת אלכסנדריה (נצרות) אשר נטו לאלגוריה. תאודורט מקירוס, לדוגמה, כתב שפסוק הברכה העתידית הנאמר ליעקב בבראשית כ"ז:ל"ט ("מִשְׁמַנֵּ֤י הָאָ֙רֶץ֙ יִהְיֶ֣ה מֽוֹשָׁבֶ֔ךָ וּמִטַּ֥ל הַשָּׁמַ֖יִם מֵעָֽל") מתייחס בעצם מראש לטבעו האלוהי והאנושי של ישו הנוצרי. דמותו של יעקב היא איפוא טיפולוגית לזו של ישו.
יעקב המברך את נכדיו מנשה ואפרים, משכל את ידיו משום שאפרים הצעיר הוא העתיד להיות הבכיר בין האחים. פרשנות פרה-פיגורטיבית לתמונה זו (כולל באמנות) מפרשת את שיכול הידיים כסימן הצלב ואת מנשה כמסמן של הברית הישנה או את ישראל שבבשר, בעוד אפרים הצעיר מסמן את הברית החדשה או את ישראל שברוח, שהאלהים עתיד לבכרו על פני היהדות או הברית הקודמת. פרשנות נוצרית זו נשענה על התרגום הנוצרי לפסוק (בראשית מז, לא) 'וישתחו ישראל על ראש המטה', ולפיו 'המטה' (staff) אינו אלא הצלב.
קריאה נוצרית בברית הישנה נוטה לפרשנות פרה-פיגורטיבית אפילו בכמה פסוקים הנוגעים להלכה. כך, מוצגת צליבתו של ישו הנוצרי  כקורבן פסח. משום כך מפורשים פסוקים הלכתיים מתורת משה הנוגעים לכללי הקרבת הקרבן כהתוויה פרה-פיגורטיבית לקרבן האולטימטיבי: צליבתו של ישו. לדוגמה: המקרא מזהיר "ועצם לא תשברו בו" והפרשנות הנוצרית מוצאת את הגשמתו המלאה של הפסוק הזה במקרהו המיוחד של ישו בכך שחרף צליבתו, לא שברו את שוקיו של הנצלב, וזאת בשונה מן הנהוג בדרך כלל בצליבה הרומית.

מקבילות מדרשיות בין אירועים בברית הישנה והחדשה

הקריאה הנוצרית והאגדה הנוצרית נוטה לעיתים לחבר יחדיו מוטיבים ואירועים מן הברית הישנה והחדשה. 
כך למשל, בעקבות התיאור המקראי על העדפת מטהו הפורח של אהרן הכהן על המטות המתחרים של  קורח ועדתו, מתארת אגדה נוצרית כיצד בחרה מרים, אמו-יולדתו של ישו,  לבוא בברית הנישואין דווקא עם יוסף הקדוש: הוא נבחר מבין אלמנים שונים בעקבות נס שקרה למטהו היבש שהחל לפרוח. בדומה לכך, נעשה שימוש בהקבלת שמו של יוסף העברי המקראי, לבין שמו של יוסף הקדוש אביו של ישו, כחולקים את אותו שבח של עמידת גבורה בפיתוי: איקונות רוסיות אורתודוקסיות מתארות לעיתים סיפור של ניסיון פיתוי של יוסף הקדוש על ידי השטן - שניסה לבטל את אירוסיו למרים, אולם יוסף עמד בפיתוי.
סרפן

סרפן (ברוסית: сарафан) היא שמלה ללא שרוולים או צווארון, שלובשים מעל חולצה. 
סרפן הוא תלבושת עממית רוסית שלובשות נשים וילדות. מקור המילה בפרסית (sеrāрā). הסרפן המסורתי בנוי מחלק תחתון הנראה כשמלה ארוכה וחלק עליון הדומה לגופייה בעלת כתפיות. את הסרפן לובשים מעל חולצה או פריט לבוש עליון. זהו מעין שילוב של חצאית עם סינר עילי להגנת החולצה.
בתקופה המודרנית השם "סרפן" מתאר כל שמלה ללא שרוולים או צווארון שלובשים מעל חולצה. כלומר החלק התחתון יכול גם להיות קצר כמו חצאית מיני והחלק העליון משתנה מגופייה עד אוברול. הסרפן המודרני פופולרי יותר בקרב ילדות.
באנגלית בריטית הסרפן המודרני נקרא pinafore, ובאנגלית אמריקנית jumper.

השם "סרפן" נכנס לשפה העברית עם העליות מרוסיה לפני קום המדינה, אז היה נפוץ בקרב תושבי ישראל. הסרפן מוזכר בשירו של יהורם גאון "איפה הן הבחורות": 
"...אח! איפה איפה הן, הבחורות ההן, עם הקוקו והסרפן...".
סרפן הוא נושאו של השיר "סרפן אדום", שנכתב ברוסית ב-1832 ועובד לעברית על ידי אהרן אשמן ב-1951. הגרסה העברית מציגה את הסרפן כמקובל באותה תקופה - לבוש חגיגי ליציאה לבילוי.
לינטופי

תולדות היישוב

לינטופי נזכרת לראשונה במאה ה-14 כיישוב בדוכסות הגדולה של ליטא. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל היישוב בשטח האימפריה הרוסית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915, הייתה העיירה בקו החזית של הקרבות. לאחר הסכם ריגה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי לינטופי

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-350 יהודים, והתקיימו בה פעילות ציונית ופעילות של הבונד, וכן בית ספר עברי. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939 נאסרה פעילות זו.
בסוף יוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, וליטאים מקומיים ערכו פרעות ביהודיה. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת טלאי צהוב, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה. בתקופה זו נרצחו בעיירה מספר יהודים בידי שוטרים ליטאים, ובהם רב העיירה, אריה יודקובסקי, ובני משפחתו.
בסוף שנת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם באזור מוזנח בה, בו הועסקו בעבודות כפייה. בשל העברת השליטה באזור באפריל 1942 לידי הליטאים, נמלטו מהגטו שבעיירה מספר מיהודיו, וחלקם נתפסו ונרצחו.
בספטמבר 1942 הועברו יהודי הגטו שבעיירה לגטו שווינציאן, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. כ-100 יהודים שהושארו במחנה עבודה בעיירה נרצחו ב-22 בדצמבר 1942 יחד עם יהודים נוספים מהסביבה.
ניקולאיה ורמונט

שנות ילדותו ולימודיו

ניקולאיה ורמונט נולד בעיר בקאו, (לפי מקורות אחדים בעיירה מוינשט) במשפחתו של המורה יוסיף גרינברג. בהמשך עבר עם משפחתו לגור בעיר פלויישט ואחר כך בברשוב (אז באוסטרו-הונגריה), בה למד בבית ספר גרמני.
בשובו בגיל 18 לממלכת רומניה, לבוקרשט, התחיל לשלוח ציורים לעיתון הרומני "אוניברסול". נרשם ללימודי ציור אצל תאודור אמן באקדמיה לאמנויות יפות בבירה הרומנית, שבה היה התלמיד היהודי הראשון. אחרי סיום לימודיו בבוקרשט בשנת 1886, בעזרתו של ניקולאיה גריגורסקו אותו הכיר מילדותו בבקאו, התאפשר לו השתלם באקדמיה לאומנות במינכן (1893-1887), ב-1893 למד גם בפריז.

פעילותו כאמן

בשנת 1890 ביקר ברומניה והשתתף בתערוכות של "החוג האמנותי" (Cercul artistic) ולאחר מכן נסע לאוסטריה ואיטליה.
מתנגד לקונפורמיזם האקדמיסטי, הצטרף ורמונט לתנועת ההתחדשות של קבוצת ה"ציירים העצמאיים" ברומניה ("מנשר העצמאות" מ-1896) מיסודם של ארטקינו, שטפאן לוקיאן והאספן והנדבן יואן בוגדן-פיטשט. הוא נמנה גם עם החברים המייסדים של אגודת "איליאנה" (Ileana) שהתקבצה סביב לכתב-העת בעל אותו השם, ואחרי 1904 בחוג של "הנוער האמנותי" (Tinerimea artistică) בו פעלו, בין השאר, אמנים כמו לוקיאן, ארתור ורונה, מריוס בונסקו, אלכסנדרו סטמרי וז'אן אל. סטריאד.
הוא הציג באופן סדיר בתערוכות החוגים הנ"ל. הציג באתנאום הרומני, וכן בתערוכות אישיות במהלך השנים - 1929,1928,1919,1912,1911. בשנת 1900 בביתן רומניה בתערוכה העולמית של פריז הציג ורמונט 2 תמונות. ב-1906 לרגל מלאת 40 שנה לעלייתו של קרול הראשון לשלטון ברומניה, ציוריו הוצגו לצד תמונות מאת גריגורסקו, ורונה ולוגי.
ב-1913 נסע בבוהמיה ומורביה, בשנים 1925,1926 ו-1929 בצרפת ואחר כך בהולנד וגרמניה.
בשלב מאוחר יותר בחייו התנצר ורמונט לפי הדת הנוצרית האורתודוקסית השלטת ברומניה.

יצירתו וסגנונו

קרוב בגישתו לניקולאיה גריגורסקו, במיוחד בצעירותו, בציורי הנוף שלו יצר ורמונט תמונות מקמפולונג ומאולטניה המתאפיינות בליריות טהורה ועדינה,
והנותנות ביטוי לספונטניות וחדות ההסתכלות ולווירטואוזיות הרישום. נמשך על ידי הקופמוזיציה, הצטיין האמן בציורי ז'אנר שקיבלו השראה מחיי האנשים הפשוטים אותם תיאר ברגש חם ב מיוחד ("המהגרים", "המובטלים", "מנקה הארובות", "מוכר ה"בראגה"" וכו').
בדומה ללוקיאן וארטקינו הושפע גם על ידי סגנון הצייר פריץ פון אודה ממינכן. יצירותיו זכו להערכתם של אספני האומנות בוגדאן-פיטשט שקנה 80 מתוכן, קריקור זמבקצ'יאן ואף המלכה מריה של רומניה. תמונות רבות של ורמונט מוצגות באוספים ציבוריים כמו המוזיאון הלאומי לאמנות בבוקרשט, המוזיאון ע"ש וסילה פרבאן בברלאד, מוזיאון האומנות של בוקובינה בסוצ'אבה, המוזיאונים לאמנות בקונסטנצה ורמניקו ולצ'ה.
חלק גדול מיצירותיו מתוך האוסף של השופט לאזר מומנטיאנו נהרס בהפצצות האוויר של ה"לופטוואפה" על בוקרשט באוגוסט 1944.
ניקולאיה ורמונט צייר גם קירות של כנסיות בצ'רנאוודה (1893), מנשט, פרחובה (1895), סופיה (הכנסייה הרומנית בסופיה, 1903, יחד עם ארטקינו וסרפים) ועיטר את תקרות הארמונות קלינדרו (1904) וקנטקוזינו (1909) בבוקרשט.
בשנותיו האחרונות נטה ביצירותיו לרצות את הקהל חובב ה"ציוריות". תחריטיו מצטיינים בעדינות מיוחדת.
ניקולאיה ורמונט נפטר בבוקרשט בשנת 1932 בגיל 65. הוא הובא לקבורה בבית הקברות בלו בבוקרשט.
אחיו היה המתרגם והאסטרונום ברנרד ורבארה ורמונט, ואחותו הייתה שחקנית התיאטרון לאה פנשטה ורנמונט, אמה של השחקנית התיאטרון הצרפתית-רומנית מריה ונטורה.
עם תלמידיו נמנו ז'ול פרחים, רודיקה מאניו.
מוחמד דג'אני

ביוגרפיה

נולד בירושלים למשפחת דג'אני המיוחסת. בשנת 1972 סיים תואר ראשון באוניברסיטה האמריקנית בביירות בתקשורת. בשנת 1974 סיים באוניברסיטה תואר שני באנגלית. בשנת 1975 סיים תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת מזרח מישיגן בארצות הברית. לאחר מכן סיים דוקטורט בשנת 1981 מאוניברסיטת דרום קרוליינה במדעי המדינה ודוקטורט נוסף בשנת 1984 מאוניברסיטת טקסס בניהול.
היה מחותמי יוזמת המפקד הלאומי של סרי נוסייבה ועמי איילון. בשנת 2007 הקים את תנועת "ווסטיה", תנועה פוליטית פלסטינית מתונה.
בשנת 2009 התנגד לבחירות ברשות הפלסטינית, וטען שהמצב אינו בשל לכך.
בשנת 2011, הצטרף למשלחת ישראלית במצעד החיים למחנות ההשמדה והריכוז בפולין, בהם אושוויץ ובירקנאו. 
בשנת 2013 השתתף בוועידת הנשיא בהזמנת שמעון פרס.
בשנת 2014 יצא עם תלמידיו מאוניברסיטת אל קודס בירושלים, למחנה אושוויץ. עם חזרתם הואשם בבגידה, והאוניברסיטה התנערה מהביקור באופן רשמי. דג'אני גם סולק מאיגוד המרצים באוניברסיטה זו. 
הוא אחיו של פרופסור מונזר דג'אני, ומתגורר בארצות הברית.
גרפיקה

גרפיקה היא שם כללי לכל עבודת עיצוב, עימוד וסידור של אלמנטים ויזואליים, לרוב דו ממדיים כמו עיתונים, ספרים ובכרזות פרסומת. כמו כן נכללים בתחום עריכה של תמונות קיימות (כגון ריטוש צילומים) ויצירת דימויים חדשים, כגון לוגואים לחברות. בעשור השני של המאה ה-21, בכל עבודות הגרפיקה משתמשים בתוכנות מחשב מיוחדות, המאפשרות רמות גימור גבוהות ומהירות עבודה מיטבית. הגרפיקה גם היא ענף מתפתח הנלמד במקומות רבים, אם כי היא נתפסת כפחות "אמנותית" מאשר עיצוב ויותר כאמנות שימושית.
עיצוב גרפי מוצלח משלב בתוכו נוחות רבה מלבד ההצלחה ליצור מראה נעים לעין. כמו כן עיצוב מוצלח מדגיש את הפרטים שהוגדרו כחשובים ביותר, ונמדד בהצלחתו להפנות את תשומת לב המתבונן אל הפרטים האלו.
פונקציה אדיטיבית

באלגברה, פונקציה אָדִיטִיבִית (או פונקציה חיבורית) היא פונקציה ששומרת על פעולת החיבור, כלומר פונקציה  מוגדרת כאדטיבית אם ורק אם היא מקיימת: . אין לבלבל מושג זה עם מושג שונה בעל שם זהה מתורת המספרים. 
פונקציה אדיטיבית שהיא גם הומוגנית מסדר ראשון נקראת "פונקציה ליניארית".
פורמלית היא מקרה פרטי של הומומורפיזם בין הקבוצות תחת פעולת החיבור: .
דוד הכהן סקלי

ביוגרפיה

נולד בעיר דבדו שבמרוקו לרב משה הכהן סקלי ולרחל בת הרב אצבן בן שמואל. בגיל 13 החל ללמוד תורה אצל הרב אברהם בן סוסאן, ובהמשך אצל הרב אהרן הכהן. נשא לאשה את בת דודו, שמחה.
בשנת 1896 עבר להתגורר בעיר תלמסאן שבאלג'יריה, שם לימד תורה את בני הקהילה היהודית ביחד עם הרב חיים בלייח. מאוחר יותר, בשנת 1900, התבקש להגיע ללמד תורה בעיר אוראן, בישיבתו של הרב אברהם חסן. בשנת 1913 נתמנה לדיין בעיר לצד הרב מיכאל בן סעיד, ויותר מאוחר ירש את תפקיד הראב"ד בבית הדין של אוראן.
מלבד עיסוקו במשפט העברי ובפסיקת ההלכה, עסק גם בקבלה, ונהג במנהגי חסידות ופרישות. ניתן למצוא בכתביו אזכורים רבים מהזוהר, ומכתבי האר"י. 
עמד בקשרים הדוקים עם רבני ארץ ישראל ורבני צפון אפריקה אשר העריכו אותו מאוד. הרב יוסף משאש כינה אותו במכתביו "המלך דוד הכהן".
תמך בציונות המדינית וראה בעין טובה את העליות לארץ וההתארגנות הלאומית וכך כתביו בכתביו: "אנחנו רואים בעינינו בזמנינו זה, שהקב"ה מאיר ובא לישראל עמו, יעקב חבל נחלתו. כי חביבין ישראל לפני המקום ולפני כל המלכים מלכי ארץ, ונוהגים בהם כבוד ונותנים להם ממשלה ושלטון בידם, והסכימו לתת להם נחלתם, ארצנו הקדושה, וכבר נתאחזו בה... ובכל יום נגה אור עליהם, הולך ואור עד נכון היום".
בתאריך כ"ד באייר התש"ט (1949) כינס את כל בני קהילתו בביתו, וביקש מרעייתו ליטול לו את ידיו, עטף את עצמו בתכריכים ונשא נאום פרידה מכל הנוכחים. בתום דבריו נפטר, בגיל 87.
AVG (תוכנה)

גרסאות עבור מערכות הפעלה של Windows

טכנולוגיות AVG מספקת מספר מוצרי AVG המתאימים למערכות הפעלה Windows 2000 והלאה. בנוסף החברה מספקת את התוכנה במגוון גרסאות עבור מערכות הפעלה שונות כמו לינוקס, FreeBSD ולאחרונה Mac OS X. גרסת 9.0 של תוכנת האנטי-וירוס זמינה במהדורות חינמיות ומסחריות. AVG 9.0 כוללת תוכנה להגנת גניבת זהות מאז עסקת שותפות עם חברת Intersections. עוד בתוכנה: Resident Shield, חומת אש ומודולי הגנת זהות. מרכיב ה-LinkScanner שבתוכנה שופר כדי לצמצם איומי פישינג. גרסה 9 הייתה הגרסה האחרונה שתמכה במערכת ההפעלה Windows 2000.
המהדורה החינמית של AVG פרסמה בתוכה בעבר את המהדורה הלא-חינמית של AVG אנטי-וירוס ו-AVG אבטחת אינטרנט באמצעות פרסומות פופ-אפ, הטוענות לספק רמות יותר מקיפות של הגנה. משתמשי AVG אנטי-וירוס בגרסת 8.5 כעת גם כפופים לקמפיין פרסומות פופ-אפ עבור "שדרוג מומלץ" של AVG אבטחת אינטרנט.
כל הגרסאות של מוצרי AVG, למעט המהדורה החינמית של AVG Anti-Rootkit, תואמים לגרסאות 64-ביט של ווינדוס.

גרסאות עבור מערכות הפעלה של FreeBSD\לינוקס

בפעם הראשונה בגרסה 7.5, טכנולוגיות AVG מספקת פתרון למערכות הפעלה FreeBSD. טכנולוגיות AVG שילבה גלאי דואר-זבל בנוסף לגלאי וירוסים עבור לינוקס\FreeBSD.

עבור אנדרואיד

תוכנת אנטי-וירוס והגנה לאנדרואיד מגיעה בגרסת טלפון חכם או בגרסת טאבלט. לכל גרסה ישנה המדרגה הבסיסית אשר מופצת בחינם, והמדרגה המתקדמת הנרכשת בתשלום על ידי המשתמשים. לטובת הגנת פרטיות מציעה AVG את AVG PrivacyFix ואת כספת AVG עבור אנדרואיד.

Multimi

Multimi הוא פרויקט משותף של AVG וחברת הסטארט-אפ הישראלית Zbang, ה-Multimi הוא יישום חינמי עבור שולחן עבודה של ווינדוס ו-iPad העוזר לארגן ולשתף תכנים בין תיבת הדואר הנכנס, רשתות חברתיות, לוחות שנה ואלבומי מדיה.

AVG PC TuneUp

AVG PC TuneUp הוא יישום המיועד להגביר את מהירות המחשב על ידי הסרת קבצים שעלולים להאט את מערכת ההפעלה וייעול של חלק מהגדרותיו. אם משתמש לא רוכש את מוצר זה כאשר הוא רוכש את מוצר האנטי-וירוס, AVG מיד תציג בתוכנה פרסומות פופ-אפ כדי לעודד אותו לרכוש את המוצר.

מחלוקת

נכון לשנת 2014, יש מספר דיווחים שראשיתם בשנת 2012 הטוענים שסרגל הכלים SafeGuard מאת AVG מתקין עצמו ללא הסכמת המשתמש, כתופעת לוואי של התקנת יישומים אחרים. סרגל הכלים כנראה עלול לגרום לבעיות משמעותיות בזיכרון RAM. ברגע שמותקן, סרגל הכלים כמעט בלתי אפשרי להסרה: אופציית ההסרה שלו לא מתפקדת. יש הרבה דיונים ופרסומי בלוגים המתארים הליכים מורכבים עבור הסרת סרגל הכלים של AVG עם תוצאות מעורבות.

ביקורות

המהדורה החינמית של AVG אנטי-וירוס גרסת 2012 נבחרה על ידי עורכי מגזיני מחשבים לזוכה בקטגוריית האנטי-וירוס. AVG אנטי-וירוס גרסת 2013 דורג 5 מתוך 5 כוכבים מאתר Download.com מאת CNET. האנטי-וירוס גרסת 2014 דורג 4.5 מתוך 5 כוכבים באתר Download.com.
הכנסייה העירונית (ויטנברג)

הכנסייה העירונית בוויטנברג (בגרמנית: Stadtkirche Wittenberg) היא כנסייה לותרנית, בה הטיף מרטין לותר את תורתו ובה נערכה לראשונה תפילת מיסה בגרמנית במקום בלטינית. היא נחשבת לכן לכנסיית האם של הרפורמציה הפרוטסטנטית. מאז 1996 היא מוכרת כאתר מורשת עולמית.
הכנסייה מוזכרת לראשונה ב-1185 כ"כנסיית העיר והקהילה על שם מריה הקדושה" (Stadt- und Pfarrkirche St. Marien). ב-1522  במסגרת האיקונוקלאזם הוסרו כל הפסלים והקישוטים של ימי הביניים פרט לפסל חזירת היהודים.
ב-1811 עוצבה הכנסייה בסגנון ניאו גותי. מעל למזבח בכנסייה נמצא ציור הסעודה האחרונה של לוקאס קראנאך האב שבו מופיע לותר עם השליחים. 
שני המגדלים של הכנסייה מתנשאים מעל כיכר העיר, באחד שעון ובשני פעמונים.

חזירת היהודים בוויטנברג

על הקיר הדרומי החיצוני של הכנסייה נמצא בגובה רב, פסל קטן של חזירת היהודים (Judensau) משנת 1305. רק מי שמתעניין בנושא טורח לחפש אותו ולהרים מבט אליו.
מעל הפסל כתוב Rabini Schem HaMeforas (רב, השם המפורש).
הפסל מתאר חזירה שמניקה יהודים המשתעשעים עם חזירון. רב יהודי מרים את זנבה ומתבונן באחוריה שם הוא אמור למצוא את השם המפורש של היהודים.
לותר קיווה שהיהודים ימרו את דתם ויצטרפו אליו לנצרות הפרוטסטנטית ובכך יזרזו את הביאה השנייה של ישו. לאחר  שהיהודים סירבו לעשות זאת הוא הפך לאנטישמי קיצוני.
בספרו Vom Schem Hamphoras משנת 1543 הוא הישווה את היהודים לשטן וכתב על פסל חזירת היהודים בוויטנברג:
"כאן, על כנסיית הקהילה שלנו בוויטנברג, יש פסל אבן של חזירה. מתחתיה יהודים וחזירונים יונקים ממנה. מאחוריה נמצא רבי המרים את רגלה הימנית,  מרים את זנבה מתכופף ומתבונן באחוריה כדי לקרא את התלמוד הנמצא שם כאילו הוא קורא משהו חשוב שהוא ללא ספק, השם המפורש שלהם."
ארוחת צהריים על גורד שחקים

"ארוחת צהריים על גורד שחקים" (באנגלית: Lunch atop a Skyscraper) הוא תצלום שחור-לבן מפורסם שצולם במהלך הבנייה של בניין RCA (הקרוי כיום בניין ג'י אי) ברובע מנהטן שבניו יורק. בתצלום נראים 11 פועלים הסועדים ארוחת צהריים בנינוחות, כשהם יושבים על קורת מתכת של שלד הבניין בגובה 256 מטרים, כשברקע נופה של ניו יורק.
התמונה צולמה ב-20 בספטמבר 1932, בקומה ה-69 של הבניין, כצעד של יחסי ציבור למרכז רוקפלר, שבניין ג'י אי הוא הבניין העיקרי בו. התמונה פורסמה לראשונה כעבור כשבועיים, ב-2 באוקטובר, בעיתון "ניו יורק הראלד טריביון". הפועלים יושבים ללא כל אמצעי בטיחות, ונכונותם להסתכן כך מיוחסת לשפל הגדול, שגרם לעובדים להסכים לכל עבודה שהוצעה להם. 
הנגטיב של התמונה וזכויות היוצרים בה שייכים כיום לחברת קורביס. זהות הצלם לא הייתה ידועה, אך בשנת 2003 יוחס צילום התמונה לצ'ארלס אבטס. לדברי חברת קורביס אין ודאות בכך, משום שבעת הצילום נכחו במקום צלמים נוספים. 
התמונה זכתה להצלחה רבה, והופיעה על פוסטרים, גלויות וחולצות, וזכתה לחיקויים רבים, בהם של סדרות הטלוויזיה "החבובות", "CSI: ניו יורק" ו"חברים". בישראל השתמש משרד הכלכלה בתצלום לשם פרסום תקנות חדשות לבטיחות בעבודה.
הסרט "Men at Lunch", שהופק בשנת 2012, מנסה לספר את סיפורם של הפועלים שבתמונה, וטוען שהם ממוצא אירי, אך לדברי אחרים הפועלים הם ממוצא שוודי.
יחסי האיטי–צ'ילה

ביקורים מדיניים

במרץ 2006 ביקר נשיא האיטי הנבחר, רנה פרבאל, בצ'ילה והשתתף בטקס השבעת נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט. ביוני 2006 ביקרה נשיאת צ'ילה בצ'לט בהאיטי. בביקורה הבטיחה כי צ'ילה "תמשיך להציע תמיכה, כך שלכל האיטי יהיה סיכוי טוב יותר לקבל שירותי בריאות, חינוך ודיור". בצ'לט הייתה ראשת המדינה הראשונה שביקרה בצ'ילה מאז עלה לשלטון פרבאל בחודש מאי אותה שנה. בצ'לט ציינה כי היא "תדון עם פרבאל באפשרות של נוכחות כוחות צ'יליאנים במדינה אם יהיה צורך בכך", וכי "יציבות האיטי חיונית".

יחסים פוליטיים

בפברואר 1973 צ'ילה העניקה תושבות זמנית ל-15 פעילים פוליטיים גולים מהאיטי שהיו מעורבים בחטיפת שגריר וקונסול ארצות הברית בפורט או-פרנס בינואר אותה שנה.
ב-1994, צ'ילה, יחד עם אורוגוואי וונצואלה הסכימה לסייע ביצירת הסכם שלום בהאיטי. השליטים הצבאיים של האיטי אישרו את הצעה זו.
בשנת 1999 ביקשו שלושה חברי פרלמנט מהאיטי מקלט מדיני בצ'ילה. דרישתם נענתה והם קיבלו מקלט מדיני בשגרירות צ'ילה במדינה.

הסיוע הצ'יליאני להאיטי

כחלק מהסיוע להאיטי ב-2004, צ'ילה שלחה 3,600 חיילים להאיטי, יחד עם כוחות מחיל הנחתים של ארצות הברית, מצרפת ומקנדה.
מומחי חיפוש והצלה מצ'ילה היו מעורבים במאמצי ההבראה של האיטי בשנת 2010 לאחר רעידת האדמה בהאיטי באותה השנה. איש הצבא הצ'יליאני, רודריגו ואסקס, ניהל את מאמצי ההצלה.
חוט מחשבה

חוט המחשבה הוא מונח המתייחס לקשר ולחיבור שיש בין נושאים ורעיונות שונים שאדם מביע וחושב במהלך שיחה או מחשבה. כמו כן מתייחס הביטוי "חוט מחשבה" לעצם המחשבות עצמן. 
המונח באנגלית "train of thoughts" הוצג כבר ב-1651 על ידי תומאס הובס בספרו לויתן.
נאמר שאדם "מאבד את חוט המחשבה" כשהוא מאבד את היכולת ליצור קשר הגיוני בין משפטים ומילים או בין רעיונות לא מילוליים ומחשבות.
משום שלחשיבה המודעת יש קיבולת מוגבלת, ההתמקדות בחוט מחשבה מסוים, באה על חשבון העיבוד של חוטי מחשבה אחרים.
הקיבולת של יכולת החשיבה המודעת נובעת מהעובדה שזיכרון העבודה מוגבל בקיבולתו בעקבות תהליכי בקרה הכוללים קשב, מודעות ורצון, כך שאצל מרבית בני האדם הוא יכול להכיל כשבעה פריטים. דבר זה יוצר את הקושי האנושי לעסוק בבעיות המורכבות ממספר גדול של משתנים.

חוט מחשבה פנימי

היכולת ליצור ולשמר חוט מחשבה פנימי ללא תלות במציאות החיצונית, משחררת את האדם מהמגבלות של תגובה לאירועים סביבתיים מידיים בלבד.
ברמה הנירולוגית, יכולת זו מתבססת על שיתוף פעולה בין מידע אוטוביוגרפי שמספקת רשת ברירת המחדל, לבין רשתות ויסות פרונטו-פריאטליות שמסייעות לשמור על חוט המחשבה הפנימי מפני הסחות דעת מהעולם החיצוני.
דיק גרמייקר

ביוגרפיה

גרמייקר נולד וגדל בעיר היבינג שבמינסוטה, ובין השנים 1953–1955 למד באוניברסיטת מינסוטה.
בדראפט ה-NBA‏ 1955 נלקח גרמייקר על ידי מיניאפוליס לייקרס כבחירה טריטוריאלית. ב-4 מתוך 5 עונותיו הראשונות בליגה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, במסגרתו שיתף פעולה עם חבריו לקבוצה ורן מיקלסן, לארי פאוסט, אלג'ין ביילור ורוד האנדלי. בעונת 1958/1959 העפיל עם הלייקרס למעמד גמר ה-NBA, בו הפסידה קבוצתו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4.
יומיים לאחר משחק האולסטאר 1960 הועבר גרמייקר בטרייד לניו יורק ניקס, בתמורה לריי פליקס. בסיום עונת 1960/1961 פרש גרמייקר ממשחק, בגיל 28.
גזרת הכתוב

גזרת הכתוב הוא מונח הלכתי נפוץ, המתאר הלכה או דין מהתורה, שאין מאחריו היגיון ברור (ולעיתים הוא נראה אף כמנוגד לו), ותוקפו מבוסס אך ורק על ציווי מפורש במקרא. מונח זה מהווה ביטוי לעקרון יסודי בתפיסה היהודית-אורתודוקסית, לפיו ציוויים מקראיים מחייבים באופן אפריורי, בין אם הם מובנים להגיון האנושי ובין אם לא, ואף אם הם עומדים בניגוד להיגיון האנושי.
פעמים שגזרת הכתוב באה לידי ביטוי בדברים העומדים בניגוד להיגיון האנושי; פעמים שהיא באה לידי ביטוי בניגוד לדינים אחרים הכתובים במקרא; ופעמים שהוא אף עומד בסתירה לפרטים שונים באותו נושא הלכתי עצמו.
ההתייחסות לגזרת הכתוב ועל החיוב במצוות התורה מצד עצמם ולא מצד ההגיון שבהם קדום ומופיע כבר במדרש.

דוגמאות

דוגמה קלאסית לגזרת הכתוב היא פרשת פרה אדומה שהמקרא קובע כי באמצעות דמה ניתן לטהר טומאת מת. קיימות מספר התייחסויות לדין זה, ואחת מהידועות שבהן היא של המדרש: "העוסקין בפרה מתחלה ועד סוף מטמאין בגדים, היא גופה מטהרת בגדים?! (כלומר, כיצד הפרה יכולה לטהר את הבגדים) אמר הקב"ה: חוקה חקקתי, גזירה גזרתי, אי־אתה רשאי לעבור על גזרתי." (מדרש רבה, במדבר, פרשה יט) חז"ל גם מייחסים את הפסוק "כָּל זֹה נִסִּיתִי בַחָכְמָה אָמַרְתִּי אֶחְכָּמָה וְהִיא רְחוֹקָה מִמֶּנִּי" (מגילת קהלת, פרק ז', פסוק כ"ג.) לניסיון של שלמה המלך, החכם מכל אדם, לעמוד על טעמה של פרשיית פרה אדומה, אך ללא הצלחה: "אמר שלמה על כל אלה עמדתי ופרשה של פרה אדומה חקרתי ושאלתי ופשפשתי אמרתי אחכמה והיא רחוקה ממני."
בן סורר ומורה הוא דוגמה ידועה לגזרת הכתוב, והוא כל-כך בלתי אפשרי עד שאמרו חז"ל: "דין סורר ומורה ועיר הנדחת לא היה ולא עתיד להיות. ולמה נכתב? דרוש וקבל שכר" (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע', עמוד א'.) הסיבה לכך שמקרה של בן סורר ומורה אינו אפשרי, נעוצה בכך שהתנאים שעליו לעמוד בהם כדי להיות מוגדר כבן סורר ומורה הם מוזרים ונדירים ביותר; כך לדוגמה עליו להיות דווקא זכר, הוא חייב לגנוב דווקא משל אביו ואמו ולא משל אחרים, וחייב להיות דווקא לפני גיל מצוות; בנוסף, החידוש המרכזי בפרשייה זו של בן סורר ומורה הוא שניתן לשפוט אדם על שם סופו, כלומר להרוג אדם עוד לפני שחטא את החטאים בגינם מגיע לו למות.
דוגמה קיצונית יותר המשקפת מצב בו גזרת הכתוב עומדת בסתירה לדין אחר במקרא, ניתן למצוא במצוות ראייה הקובעת כי אף על פי שקטן פטור באופן עקרוני מכל המצוות - בזו הוא מחויב.
דוגמה נוספת, קיצונית יותר משתי הקודמות, קובעת על פי גזרת הכתוב דין העומד בסתירה לדין אחר באותה פרשייה עצמה; בפרשיית אישה סוטה נאמר כי על האשת-איש שחשודה בזנות לשתות את "המים המאררים" לאחר שהבעל "קינא לה" (=חשד שהיא בוגדת בו), והיא גם "נסתרה" עם אחר (=הסתתרה עם אחר באופן מעורר חשד). אך כל זאת דווקא באישה נשואה, אולם במקרה של אישה שרק מקודשת, על אף שבמידה וזנתה גם היא חייבת מיתה כמו אישה נשואה, גזרת הכתוב קובעת כי היא אינה שותה מ"המים המאררים".