זהב צבעוני

זהב לבן

זהב לבן הוא סגסוגת של זהב ומתכת לבנה אחת לפחות (בדרך כלל ניקל, כסף או פלדיום). בדומה לזהב צהוב, טוהר הזהב הלבן נמדד בקראט.
תכונות הזהב הלבן משתנות בהתאם למתכות בהן נעשה שימוש בסגסוגת וליחסים ביניהן. כתוצאה מכך ניתן להשתמש בסגסוגות זהב לבן למטרות רבות ומגוונות, סגסוגת ניקל למשל היא קשה וחזקה, ולכן מתאימה לייצור טבעות וסיכות. לעומת זאת, סגסוגות כמו זהב-פלדיום הן רכות, גמישות ומתאימות לעיצובים עם אבני חן. לעיתים צורף מומחה משלב בסגסוגות זהב-פלדיום גם מתכות אחרות, כמו נחושת, כסף ופלטינה, שמוסיפות למשקל ולעמידות. המונח "זהב לבן" משמש באופן רחב בתעשיית התכשיטים לתיאור כל סגסוגת זהב בגוון לבן. תכשיטים מסחריים רבים מצופים ברודיום, ונפוצה התפיסה השגויה שצבע הרודיום הוא למעשה הצבע של זהב לבן. המונח "לבן" מכסה ספקטרום גדול של צבעים הגובל או חופף לצהוב בהיר, גוני חום ואפילו ורוד חיוור מאוד. ציפוי רודיום מאפשר ליצרני התכשיטים להסתיר את הצבעים הלא-לבנים.
בזהב לבן טיפוסי האחוז המשקלי של הזהב הוא 90%, ו-10% במשקל מרכיב הניקל. ניתן להוסיף נחושת כדי להגביר את הגמישות ולהקל על תהליך העיבוד של החומר.
שתי פאזות מעניקות לסגסוגות זהב-ניקל-נחושת את החוזק שלהן. הפאזה הראשונה היא תרכובת זהב-נחושת עשירה בזהב, והשני הוא תרכובת ניקל-נחושת עשירה בניקל.
הסגסוגות המשמשות בתעשיית התכשיטים מורכבות זהב-פלדיום-כסף או זהב-ניקל-נחושת-אבץ. פלדיום וניקל משמשים כחומרי הלבנה ראשוניים לזהב, ואבץ משמש כחומר הלבנה משני כדי לטשטש את צבע הנחושת.
הניקל המשמש בסגסוגות זהב לבן עלול לגרום לתגובה אלרגית לאורך זמן (במיוחד נפוץ עקב שעון יד). התגובה מתבטאת בדרך כלל בפריחה קלה בעור (ומכונה "ניקל דרמטיטיס"), ומתרחשת אצל אחד מכל שמונה אנשים. בשל כך במדינות רבות לא נעשה שימוש בניקל בפורמולות הזהב הלבן. ברוב המוחלט של המקרים הזהב אינו זהב טהור, גם בטרם הוספת מתכות שונות לסגסוגת ליצירת זהב לבן. לעיתים קרובות בהפקת הזהב מתקבלת סגסוגת של זהב וכספית, העלולה גם היא לגרום לתגובה אלרגית.

זהב מנצנץ

תהליך שינוי טמפרטורה לסגסוגת זהב-נחושת-אלומיניום מקנה לה מרקם מיוחד ומראה מנצנץ. לאחר ליטוש, החפץ עובר חימום בשמן חם ל-150–200 מעלות צלזיוס למשך 10 דקות ואז קירור בטמפרטורה של מתחת ל-20 מעלות צלזיוס. התהליך אינו תלוי בקצב הקירור, ובסופו מתקבל משטח נוצץ.
הרכב אחד של סגסוגת של 76% זהב, 19% נחושת ו-5% אלומיניום מתאפיין בצבע צהוב, והרכב דומה של הסגסוגת של 76% זהב, 18% נחושת ו-6% אלומיניום מתאפיין בגוון ורוד.

זהב ירוק

זהב ירוק היה מוכר לבני הלידיה (כיום באזור אנטליה, טורקיה) כבר משנת 860 לפני הספירה. הוא כונה אלקטרום, ולמעשה מדובר בסגסוגת הנוצרת באופן טבעי, של כסף וזהב. צבעו נע בין ירוק לצהוב. אמייל נדבק טוב יותר לסגסוגות אלה מאשר לזהב טהור.
ניתן להוסיף את המתכת קדמיום לסגסוגות זהב כדי ליצור צבע ירוק, אך בשל הרעילות הגבוהה של קדמיום השימוש מוגבל ביותר. סגסוגת שמכילה 75% זהב, 15% כסף, 6% נחושת ו -4% קדמיום מניבה גוון ירוק כהה.

זהב אפור

סגסוגות זהב אפור מיוצרות בדרך כלל מזהב ופלדיום. בשל מחירו הגבוה של הפלדיום, קיימות גם חלופות זולות לזהב אפור, למשל סגסוגת של זהב עם כסף, מנגן ונחושת ביחסים מסוימים.

תרכובת מתכות

תרכובות זהב ומתכת ביחס סטוכיומטרי של 1:2 תמיד בעלות מבנה גביש פלואוריט ולכן מאוד שבירות. יחסים סטוכיומטרים אחרים יגרמו לאובדן צבע. עם זאת לעיתים נעשה שימוש ביחס כמויות אחר כדי לגרום למבנים קטנים להיות פחות שבירים. דרך נוספת להפחתת שבירות היא הוספת כמות קטנה של פלדיום, נחושת או כסף.
לתרכובות מסוג זה לרוב עמידות נמוכה בפני קורוזיה. האלמנטים הפחות יציבים נדחקים לסביבה החיצונית ועל פני השטח נוצרת שכבה עשירה בזהב. יש להימנע ממגע ישיר של אלמנטים מזהב כחול וסגול עם העור מכיוון שחשיפה לזיעה עלולה לגרום לפירוק המתכת ושינוי צבעה.

זהב סגול

זהב סגול (נקרא גם זהב אמטיסט וזהב לילך) הוא תרכובת זהב ואלומיניום. תוכן הזהב ב-AuAl₂ נע סביב 79% ולכן ניתן להתייחס אליו כזהב 18 קראט. זהב סגול שביר יותר מסגסוגות זהב אחרות, ועשוי להיווצר מעצם המגע בין זהב ואלומיניום (תקלה חמורה כאשר התופעה מתרחשת במוצרי אלקטרוניקה). בניגוד למתכות שהן ניתנות לריקוע, התרכובת הזו עשויה להתנפץ כתוצאה ממכה חדה. לכן השימוש בזהב סגול הוא בעיקר כאבן חן בתכשיטים, ולא בפני עצמו. בחומרים זולים יותר המכילים תכולה נמוכה יותר של זהב, החומר מורכב מתערובת של התרכובת עם אלומיניום טהור מוצק. בתכולה גבוהה יותר של זהב נוצר AuAl והצבע הסגול מוגבל לכ-15% מתכולת האלומיניום. ב-88% זהב החומר מורכב מ-AuAl ומשנה את צבעו. למעשה ההרכב בפועל של AuAl₂ קרוב יותר ל-Al₁₁Au₆ בשל מבנה הגביש.

זהב כחול

זהב כחול הוא סגסוגת זהב עם גליום או אינדיום. זהב-אינדיום מכיל 46% זהב (כ-11 קראט) ו-54% אינדיום, ונוצרת התרכובתAuIn₂. יש הטוענים שלתרכובת זו צבע כחול בהיר, אבל לפי פענוח קואורדינטות הצבע הגוון הוא אפרפר. זהב-גליום, AuGa₂ מכיל 58.5% זהב, כלומר כ-14 קראט ובעל גוון כחלחל יותר. נקודת ההתכה של AuIn₂ היא 541 מעלות צלזיוס, ואילו של AuGa₂ היא 492 מעלות צלזיוס. AuIn₂ פחות שביר מ-AuGa₂, שהוא עצמו פחות שביר מאשר AuAl2.
ניתן לצפות משטח זהב או כסף סטרלינג בזהב כחול על ידי ציפוי פני השטח בזהב, ואחריו ציפוי אינדיום, כאשר עובי השכבות תואם ליחס האטומי 1:2. לאחר מכן טיפול בחום גורם לשינוי מבני במתכות וליצירת התרכובת הרצויה.

זהב כחול

ניתן גם להשתמש בשכבת תחמוצת כדי להשיג גוון כחול בסגסוגות המורכבות 75% זהב, 24.4% ברזל ו-0.6% ניקל. חימום לטמפרטורה של 450–600 מעלות צלזיוס ומגע עם האוויר גורם ליצירת השכבה על פני השטח.
ניתן להשיג זהב 20–23 קראט בצבע כחול עמוק על ידי טיפול בחום של 1800 מעלות צלזיוס לסגסוגת רותניום, רודיום ואלמנטים נוספים. שכבת התחמוצת הצבעונית שנוצרת על פני השטח היא בעובי 3–6 מיקרומטר.