google/wiki40b huggingface dataset:
שמואל הלפרט

ביוגרפיה

הלפרט נולד בעיר קלוז' ברומניה. אביו, הרב לייבוש בר, היה הרב של העיר וואסלוי בפלך מולדובה. אמו הייתה בתו של רבי שמואל שמעלקא מחוסט. 
בשנת 1960 עלה לישראל, ומשפחתו התיישבה בתל אביב. התחנך בישיבת ויז'ניץ, שבה קיבל סמיכה לרבנות. במקצועו הוא מחנך וניהל את בתי הספר הטכנולוגיים "תורה ומלאכה".
הלפרט הוא חבר מרכז אגודת ישראל וחבר הנהלת הוועד הפועל של אגודת ישראל. 
הלפרט נבחר לראשונה לכנסת בשנת 1981. בבחירות לכנסת ה-11 לא נבחר, אך שב אליה בכנסת ה-12 ובשנים 1990–1991 כיהן כסגן שר במשרד ראש הממשלה ובמשרד העבודה והרווחה, בממשלתו הצרה של יצחק שמיר. במחצית תקופת כהונתה של הכנסת ה-13, החליף אותו במסגרת הסכם רוטציה משה גפני, ולאחר מכן הוא היה בשתי קדנציות מלאות בכנסת ה-14 ובכנסת ה-15. בכנסת ה-15 כיהן כסגן יו"ר הכנסת, והחליף את אברהם רביץ מסיעתו, שמונה לתפקיד סגן שר. לקראת הבחירות לכנסת ה-16 הוא פינה מקום לנציג חסידות בעלז ישראל אייכלר, במסגרת הסכם רוטציה, ונכנס לכנסת רק במחצית תקופת כהונתה של הכנסת ה-16 בשנת 2005. לאחר כניסתו לכנסת הוא כיהן כסגן שר התחבורה בממשלת שרון. הלפרט חזר לכנסת לקדנציה מלאה בבחירות לכנסת ה-17. במאי 2008 הודיע כי אין בכוונתו להתמודד בבחירות לכנסת ה-18 ובמקומו נבחר מנחם אליעזר מוזס לייצג את החסידות.
הלפרט מונה בין הישגיו את הדאגה להגדלת קצבאות הילדים: החזרת קצבאות הילד הראשון והשני והגדלה ריאלית שלהן בתחילת שנות ה-90, והגדלת הקצבאות מהילד החמישי ומעלה במה שנודע כ"חוק הלפרט" בנובמבר 2000. תחום נוסף בו פעל הלפרט היה דאגה להקמת דירות לחרדים, בין השאר קריות חרדיות באשדוד. הלפרט גם פעל למתן קצבה לילדים אוטיסטים, ומניעת יבוא בשר טרף.

משפחה

הלפרט גר בבני ברק, נשוי ואב לשישה. גיסו היה האדמו"ר מסערט ויז'ניץ. אחיו, מאיר הלפרט, הוא חתנו של האדמו"ר מאלכסנדר. בין חתניו של הלפרט: הרב שמחה רבינוביץ, מחבר סדרת הספרים פסקי תשובות; הרב אברהם רבינוביץ, בנו של רבי בן ציון רבינוביץ מביאלה.
אורנג' (נהר)

שם הנהר

בני הנאמה, שהם הראשונים שהגיעו לנהר, קראו לו "נוּ גַרְיֵיפּ". את השם "אורנג'" נתן לו הקולונל הבריטי רוברט גורדון, לכבוד ויליאם מאורנג', הוא ויליאם השלישי, מלך אנגליה. מאז תום שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה מבכרים השלטונות את השם המקורי, גרייפ, אך השם אורנג' עודו מקובל, בעיקר בהתייחסויות בינלאומית לנהר. בלסוטו, שהנהר זורם גם בתחומה, הוא מכונה סֵנקוּ.

מסלול

הנהר מתחיל את דרכו בהרי דראקסנברג, סמוך לגבול דרום-אפריקה-לסוטו, במרחק של כ-193 ק"מ מערבה לאוקיינוס ההודי וברום 3000 מטרים. חלקים אלה של הנהר קופאים לעיתים. משם זורם הנהר מערבה לעבר סכר גרייפ (הגדול ביותר בדרום אפריקה) ואחריו אל סכר ונדרקלוף. קטע זה של הנהר זורם באזור הררי. מערבה מסכר ונדרקלוף פני השטח הם מישוריים יותר, והנהר מנוצל אינטנסיבית להשקיה. 
בהמשך, דרומה מקימברלי, מתלכד הנהר עם יובלו העיקרי, נהר ואל. הוא זורם הלאה דרך האזורים הצחיחים של דרום הקלהארי, מהווה את הגבול בין דרום אפריקה לנמיביה ונשפך אל האוקיינוס האטלנטי במפרץ אלכסנדר. בקטע הסמוך לשפך, שאורכו כ-33 ק"מ, לא ניתן כמעט לשוט עקב אשדות ומחסומי חול.

עוצמת הזרימה ושטח אגן הניקוז

עוצמת הזרימה בנהר יורדת חדות בחודשי החורף היבשים. כמות המשקעים בסביבת מוצא הנהר היא כ-2000 מילימטרים בשנה. ככל שהנהר מתקדם מערבה יורדת כמות הגשם (עד 50 מילימטרים בלבד בקטע המערבי) ומתגברת ההתאיידות. בקיץ, לעומת זאת, הנהר זורם בעוצמה, המקשה על ביצוע פרויקטים הנדסיים עליו.
שטח אגן הניקוז של הנהר הוא כ-977 אלף קמ"ר, בשטחי דרום אפריקה, לסוטו, בוטסואנה ונמיביה.

פרויקטים לניקוז המים וניצולם

שני פרויקטים גדולים לניצול מי הנהר יצאו לפועל. האחד, פרויקט נהר אורנג' (ORP - Orange river project) בוצע בשיא ימי האפרטהייד, בתקופת ממשלתו של הנדריק פרוורד. במסגרת הפרויקט הוקם סכר גרייפ (שנקרא בעת בנייתו סכר הנדריק פרוורד) ומי הנהר פוצלו לשניים - חלקם זרם בנהר אורנג' אל סכר ונדרקלוף, ונוצל בשני הסכרים על ידי תחנות כוח הידרואלקטריות. חלק אחר הוזרם בתעלה אל פרובינציית הכף המזרחית, שם שימשו המים להשקיית אזורים צחיחים. כך הושגו שלוש מטרות - ייצוב הזרימה בנהר, פתרון בעיית המחסור במים בכף המזרחי וייצור חשמל.
הפרויקט השני הוא פרויקט המים של רמות לסוטו (Lesotho Highlands Water Project - LHWP) שהוחל בביצועו ב-1986 והשלב הראשון שלו (והיחיד עד כה שיצא לפועל) הושלם ב-2002. הפרויקט, מיזם משותף של ממשלות לסוטו ודרום אפריקה, כולל מערכת של מנהרות וסכרים, שמטרתה לספק מים מאגן הניקוז של נהר ואל בלסוטו לאזורים הסובלים ממחסור במים דרום אפריקה, בתמורה לגמול כספי.
שי צ'רקה

ביוגרפיה

שי צ'רקה נולד בפתח תקווה. למד בישיבת נחלים ולאחר מכן בישיבת ההסדר קריית שמונה.
יצירתו הראשונה הופיעה במגזין הילדים "פילון" כשהיה בן ארבע עשרה. לאחר מכן פרסם סיפורי קומיקס רבים בעיתון הילדים הדתי "אותיות", אשר רובם נוגעים בענייני מסורת והיסטוריה יהודית. בין הסיפורים - "יוני המכבי הקטן", "מבית לבית", ויצירתו הידועה ביותר - סדרת "בבא", המספרת בצורה הומוריסטית את קורותיו של יהודי קטן ולא-יוצלח בתקופת המשנה. מרבית הסיפורים מסבירים וממחישים בצורה ויזואלית ומשעשעת משניות ומאוחר יותר גם מדרשים על פרשיות השבוע. בעקבות הסיפורים, פרסם צ'רקה גם מספר ספרי קומיקס שזכו להצלחה רבה, ובמרכזם דמותו של בבא.
צ'רקה היה מיוצרי תוכניות הטלוויזיה החרצופים, הביגבגים ושקע ותקע. בנוסף לכך יצר אנימציות לתוכנית הטלוויזיה פספוסים, לקלטת לילדים של אריק איינשטיין וקריקטורות, איורים וקומיקס לעיתונים שונים בישראל. מאייר ספרים לסופרים שונים כתמר אדר, אורי אורבך, אביב אור, שלמה אבס וגלילה רון פדר.
מצייר קריקטורות ואיורים לעיתון מקור ראשון מדי סוף-שבוע. צייר קריקטורה שבועית בתוכנית "המהדורה" בערוץ 1. בעבר צייר בבשבע, במעריב, ובידיעות אחרונות.
צ'רקה מרצה בבמות שונות על טכניקות של איור, ועל אמצעי השפעה על תפיסות ויזואליות. זאת אף שמעולם לא למד גרפיקה או איור במוסד כל שהוא. צ'רקה סיפר כמה פעמים שאת ההשראה לצייר קומיקס קיבל מהסדרה אסטריקס. בשנות האלפיים סגר מעגל כשהתחיל להשתתף בעריכת הספרים החדשים בסדרה זו.
יקיר אנימיקס - הפסטיבל הבינלאומי לקריקטורה, קומיקס ואנימציה לשנת 2019.
נשוי למוריה ואב לארבעה, ומתגורר כיום בצופים שבשומרון. אחיו שלומי קומיקסאי ומאייר אף הוא.

רומן גרפי

יודיסאה - סיפור על פרופסור יהודי מפולין שנאבק במפלצות הנאציות (בהשראת האודיסאה), הוצאת מודן 2016. נבחר כאחד מעשרת הספרים הטובים לשנת 2017 במגזין היהודי-אמריקני Mosaic, למרות שטרם תורגם לאנגלית.
בי"ס בארי ראשון לציון

בית הספר בארי הוא בית ספר יסודי בעיר ראשון לציון אשר נוסד בשנת 1948 וקרוי על שם ברל כצנלסון.

על בית הספר

עם קום המדינה, בית הספר נוסד כבית חינוך של זרם העובדים. מקום מושבו הראשון היה בסמוך לתחנה המרכזית הישנה בעיר וב-1950 עבר למיקומו הנוכחי, ברחוב שקרוי אף הוא על שם ברל כצנלסון. בשטח עליו הוקם בית הספר היה פרדס ובו "סליק" של ההגנה. חפירת היסודות לבנין הופסקה על מנת להוציא את הסליק ורק לאחר מכן נמשכה הבניה.
לבית הספר חלקה בת כ-3 דונם, בין הרחובות גורדון, קפלן וכצנלסון, שמשמשת ללימודי חקלאות בבית הספר. בחלקה נמצאת גם "חורשת הבנים" לזכר נופלי בית הספר. בשטחה הארי של החלקה נטועים עצים שונים כשרובם ככולם עצי פרי.
בית הספר ידוע בעיר בשל הוראת מקצועות החקלאות, כלכלת הבית, האמנויות (פיסול ומחול) והמוזיקה. בבית הספר פועלת מקהלה המורכבת מתלמידים נבחרים מהשכבות הגבוהות של בית הספר בהנחיית המוזיקאית והמלחינה רבקה ברומברג. מקהלה זו מייצגת את בית הספר באירועים עירוניים שונים ומופיעה בטקסים פנימיים. עוד פועל בבית הספר מרכז ללימודי אמנויות הפתוח לכל תלמידי העיר ובו נערכים חוגים ייחודים בתחומי הציור והפיסול.
בקתת פיי

היסטוריה

בקתת פיי המקורית נבנתה בשנת 1927 כבסיס למטפסים לפסגות עמק עשר הפסגות. קודם לבנייתה שימשו בקתת מעבר אבוט ובקתת אליזבת פרקר לתחנות המנוחה באזור (שתי בקתות אלה נבנו על ידי הרכבת הקנדית פסיפית, ולאחר מכן הועברו לחזוקת המועדון האלפיני של קנדה). בקתת פיי הוקמה ביוזמת המועדון האלפיני של קנדה.
המועדון האלפיני הפעיל את הבקתה עד שנת 1972, עת שגג הבקתה נהרס בשל נפילת עץ על הפסגה, והמועדון לא יכול היה לממן את התיקון, ועל כן המועדון העביר את הבקתה לניהול הפארק הלאומי קוטניי. בשנת 1991 הועברה הבעלות בחזרה למועדון האלפיני, כאשר הפארק הלאומי לא רצה לשלם על שיפוץ הבקתה. 
בקתת פיי המקורית נהרסה בשנת 2003 בשריפת יער גדולה בה נשרף 12.6% משטח הפארק הלאומי קוטניי.
בשנת 2005 נבנתה הבקתה מחדש על ידי המועדון האלפיני. הבקתה נבנתה באלפי שעות עבודה של למעלה מ-100 מתנדבים (הבקתה נבנתה מחוץ לשטח הפארק בבנייה טרומית, והוטסה ב-140 טיסות של שני מסוקי בל 407 ביוני וביולי 2005. 20 מתנדבים עבדו חודש שלם (יוני 2005) להרכיב את הבקתה. בטרם נבנתה הבקתה מחדש נבנה מנחת עבור המסוקים, וכן נבנה גשר בין המנחת לאתר הבנייה. בשל ריחוקה שיקום הביקתה יצר קשיים מיוחדים למשקמים. בעקבות שיקום הבקתה פארקי קנדה פרצו מסלול הליכה חדש לבקתה.
בשנת 2009, נשרפה הבקתה עד היסוד, בין ה-2 באפריל (עת עזבה קבוצת מטפסים את הבקתה) לשעות הערב של ה-4 באפריל (עת הגיעה קבוצה חדשה לבקתה, וגילתה כי קירות הבקתה נשרפו כליל, וגג הבקתה שהיה עשוי מתכת קרס). 

מקור השם

הבקתה נקראה על שם צ'ארלס פיי, המייסד והנשיא הראשון של המועדון האלפיני של קנדה. פיי עמד בראש 25 משלחות טיפוס בהרי הרוקי הקנדיים, והיה בין הראשונים שעלו לפסגת ויקטוריה ולפסגת לפרוי.

שימוש

הבקתה מסוגלת הייתה להכיל 12 מטפסים. מי השתייה לבקתה היו מנחל אשר זרם בסמוך לה. הפסולת משירותי הבקתה הוטסה במסוקים אל מחוץ לפארק.
הבקתה הוארה במנורות פרופאן ובתאורה סולארית.

פעילויות

הבקתה נבנתה כבסיס עבור מטפסי הרים באזור עמק עשר הפסגות (מאז נשרפה החליפה אותה בקתת ניל קולגאן, אולם אזור הבקתה עדיין משמש כבסיס למטפסי הרים באזור - בעיקר להר ליטל, הר פיי, והר קוואדרה).

לקריאה נוספת

• Pearl Ann Reichwein, Climber's Paradise: Making Canada's Mountain Parks, 1906-1974, P 180
• Chic Scott, Ski Trails in the Canadian Rockies, P 94
• Lynn Martel, Tales & Trails: Adventures for Everyone in the Canadian Rockies, PP 72- 73
• Brian Patton, Bart Robinson, Canadian Rockies Trail Guide, P 321
שפות סלאביות דרומיות

השפות הסלאביות הדרומיות הן השפות הסלאביות המדוברות במדינות חבל הבלקן - בולגריה ומדינות יוגוסלביה לשעבר - סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה, מונטנגרו ומקדוניה.
מספר הדוברים בשפות אלה הוא כ־30 מיליון.
את השפות הסלאביות הדרומיות המודרניות ניתן לחלק לשתי קבוצות: הראשונה כוללת את מקדונית ובולגרית והשנייה כוללת את הסרבו-קרואטית ואת הסלובנית.
בולגרית ומקדונית קרובות מאוד אחת לשנייה עד כדי כך שלדעת בלשנים רבים הן שפה אחת וההפרדה ביניהן פוליטית בלבד; זוהי הדעה הרווחת בבולגריה. לשתי השפות תכונות דקדוקיות משותפות המיוחדות רק להן בכל מכל השפות הסלאביות: בשתי השפות האלה קיים תווית יידוע שנצמדת לסוף מילה - -ът/-та בבולגרית ו־-от/-та במקדונית. תכונה דומה קיימת בניבים צפון-רוסיים, אך בכל שאר השפות הסלאביות אין תווית יידוע בכלל. כמו כן, בשתי השפות האלה, להבדיל משאר השפות הסלאביות לא קיימות ביחסות שם וצורה של שם הפועל. שתי השפות נכתבות באלפבית קירילי, אך במקדונית נוספו לו כמה אותיות. לעיתים קרובות נשמעת טענה, כי הדבר נעשה על ידי שלטונות יוגוסלביה כדי לקרב את המקדונית התקנית באופן מלאכותי לסרבו-קרואטית ובכך לתת לגיטימציה לשליטתה של יוגוסלביה בחבל זה.
סרבו-קרואטית הוא שם כולל לשפות המדוברות בקרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה, מונטנגרו וקוסובו. לכולן תכונות דקדוקיות זהות וההבדלים ביניהן מצויים בעיקר באוצר המילים ובהגיה של הצליל שהתפתח מהצליל הסלאבי העתיק שנכתב באות ѣ ("יאט") - e‏, je‏ או ije‏. למרות ההבדלים האלה, תושבי כל המדינות הללו מבינים אחד את השני רוב הזמן ללא צורך בתרגום ויש לשפות אלה תרבות משותפת של ספרות, קולנוע, מוזיקה וכיוצא בזה. בסרביה השפה הזו נכתבת באלפבית הקירילי והלטיני, בקרואטיה רק בלטיני ובבוסניה ומונטנגרו - בעיקר בלטיני, אך לעיתים גם בקירילי. בתקופת יוגוסלביה הסוציאליסטית סרבו-קרואטית הייתה אחת השפות הרשמיות של המדינה (בנוסף לסלובנית ומקדונית) והשפה הנפוצה בה, אך עם פירוק יוגוסלביה, החל גם תהליך של התרחקות, לעיתים מלאכותית, בין השפות.
השפה הסלובנית קרובה לסרבו-קרואטית בדקדוק ובאוצר המילים, אך לכל הדעות היא שפה נפרדת. יש לה מספר תכונות דקדוקיות ייחודיות, ביניהן מספר זוגי פרודוקטיבי, שאין בשום שפה סלאבית אחרת. סלובנית נכתבת באלפבית לטיני.
השפה הסלאבית הראשונה שהועלתה על הכתב נקראת סלאבית כנסייתית עתיקה; גם היא שפה סלאבית דרומית. כיום זוהי השפה הליטורגית בכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות.
Hands to Myself

קידום והופעות

גומז קידמה את השיר עם הופעות טלוויזיוניות כגון תערוכת האופנה של ויקטוריה סיקרט 2015 ו"סאטרדיי נייט לייב".

וידאו קליפ

הווידאו קליפ בוים על ידי אלק קשישיאן וצולם בהוליווד הילס, קליפורניה. הווידאו קליפ ייצא ב-20 בינואר 2016. גומז רצתה להעביר את התחושה שאנשים מקבלים כאשר יש להם תאווה ואובססיביות כלפי מישהו אחר. המבקרים שיבחו את צילום הסרטון ואת הופעתה של גומז. נכון למאי 2017, השיר צבר למעלה מ-200 מיליון צפיות.
משה בסון

ביוגרפיה

משה בסון נולד בעיראק ועלה לארץ בגיל שנה בערך. גדל במעברת תלפיות בירושלים. שירת כקצין בחטיבת גולני והתחיל לבשל בצבא ממתכוניה של אימו. בתום שירותו הצבאי הקים חווה בה גידל פירות וירקות אקזוטיים, אותם מכר למסעדות בירושלים. 
ב-1987 הקים אחיו, יעקב בסון, מסעדת פועלים תחת עץ אקליפטוס סמוך לבית ילדותו, אותו נטע משה כילד בן 10. משה בסון הצטרף אליו ובישל תבשילים ביתיים, וכעבור 7 שנים עברה המסעדה לרחוב הורקנוס (במגרש הרוסים). כעבור 4 שנים נוספות היא עברה לכיכר ספרא. ב-2002 הם סגרו אותה, בעקבות האינתיפאדה השנייה. אחר-כך עסק בסון בהסעדה, בייעוץ למסעדות, הקים בית תמחוי בשם "כרמי העיר", בו כל אחד שילם כפי יכולתו, והצטרף כפעיל בתנועת "שפים למען שלום". ב-2007 פתח מחדש את המסעדה, ביחד עם השף סופיאן עאייש ברחוב הורקנוס (סמוך למיקום הקודם של המסעדה) לתקופה קצרה. בדצמבר 2009 פתח את המסעדה מחדש במיקומה הנוכחי, במתחם חוצות היוצר (חטיבת ירושלים 14).
מסעדת "אקליפטוס" היא מסעדה כשרה, המתמחה באוכל ארץ ישראלי בהשראת הכתוב בתנ"ך ובהשראת עדות ישראל (בעיקר המטבח היהודי-חאלבי, המטבח היהודי-עיראקי והמטבח הפלסטיני), היא מתמחה במזון איטי, ומתבססת על חומרי גלם (צמחי תבלין ועשבים) הגדלים בהרי ירושלים. בין המנות המפורסמות: מרק ארטישוק ירושלמי; תאנים ממולאות בחזה עוף ורוטב תמרים; נזיד העדשים התנ"כי של יעקב ועשיו; חגבים בציפוי קריספי; מאלובה – חצילים מטוגנים, תפוחי אדמה, עוף ואורז עם זעפרן; וקוסקוס בסגנון תנ"כי (סולת בלולה בשמן).
המגזין "Food and Wine" בחר בשנת 2000 במסעדה כאחד מששת היעדים המומלצים בעולם לחגוג בהם את המילניום וכתב: "צריכים לעשות עלייה לרגל למסעדת אקליפטוס, משה בסון עושה ניסים מירקות ועשבים.". 
אלי תבור אמר על בסון בכתב העת "מסע עולמי": מה שעשה בן יהודה ללשון העברית, עושה בסון לחיך. הוא החיה את המטבח התנ"כי."
בשנת 2001, היה בסון בין מיסדי עמותת "שפים למען השלום" שהוקמה על ידי קבוצת שפים יהודים, נוצרים ומוסלמים, שהחליטו שדרך הבישול המשותף הם יצרו דיאלוג ושפה משותפת.
בסון ייצג את ישראל ובישל בתערוכות אוכל רבות בעולם, ביניהן:
ארוחת הפתיחה ליום העצמאות של ישראל במרכז קנדי, וושינגטון די. סי.; ארוחת הפתיחה בשבוע הישראלי בסינגפור; ארוחת הפתיחה בפסטיבל החומץ הבלסמי במודנה, איטליה; ארוחת המילניום בדיסני וורלד, פלורידה; העביר כיתת אמן ובישל את הארוחה חגיגית במלבורן, 2001; הארוחה השנתית של המוזיאון היהודי באוסטרליה, 2002.
וין סיל

וין סיל (Whin Sill) הוא מחדר פלוטוני רדוד – סיל המצוי במחוז קאמבריה בצפון-מערב אנגליה. עוביו של הסיל הדולריטי מגיע ל-70 מטרים. הסיל נוצר מחדירת מאגמה לשכבות סלעי משקע בתחילת הפרם, לפני 295 מיליון שנים, ומצוי מתחת למרבית שטח צפון-מערב אנגליה.

מקור השם

השם "סיל" נטבע לראשונה על ידי עובדי מחצבות בצפון-מערב אנגליה, והוא שימש להגדרת שכבות סלע שטוחות. השימוש הראשון שנעשה בו היה בקריאת שמו של וין סיל. גאולוגים שחקרו אותו זיהו את מקורו המגמטי וקראו כך לגופים דומים של סלע יסוד.
אותם עובדים קראו למחדר "וין" (Whin) – מונח ששימש אותם להגדרת סלע קשה וכהה.

היסטוריה גאולוגית

סמוך לסוף הקרבון התרחשה מתיחת קרום כתוצאה מתהליכים טקטוניים. מתיחה זו איפשרה למאגמה בטמפרטורה של יותר מ-1,000 מעלות צלזיוס לעלות ולחדור לשכבות סלעי משקע: אבן גיר, פצלים ואבן חול. כתוצאה מכך נוצרו מקבצים של מחדרים תואמים תולאיטיים ודולריטים הנקראים "וין סיל רבתי" (Great Whin Sill). מחדר קשור וקטן יותר הנמצא צפונית לו נקרא "וין סיל הקטן" (Little Whin Sill).
כאשר התקררה המאגמה התכווץ הסיל ונוצרו בו סדקים אנכיים שיצרו מבנים עמודיים המאפיינים את מחשופי הסיל לכל אורכו. בשלבים מאוחרים התפתחה פעילות הידרותרמית, במהלכה חדרו פקטוליטים לסדקים. הדולריט התפחם כאשר חדרו שוליים מטסומטיים לסדקים ולעורקים.
עמידותו של הדולריט לסחיפה יצרה בסיל כמה תוואים גאומורפולוגיים ייחודיים כמפלים גבוהים – דוגמת המפל הגבוה (High Force), ונמוכים – דוגמת המפל הנמוך (Low Force) ו"זרבובית הקדירה" (Cauldron Snout).

הרכב

הסיל בנוי מסלע קריסטליני קשה וכהה בשם דולריט, המורכב בעיקר מהמינרלים פירוקסן ופצלת השדה ומכיל פגמטיטים מפותחים.
מחקר פטרולוגי של סלעי הדולריט בווין סיל הראו הבדלים משמעותיים בין "וין סיל רבתי" לבין "וין סיל הקטן". האחרון נושא אוליבין ונחשב למורכב משלב מוקדם של גיבוש מפריט במאגמה. לעומתו, הראשון נטול אוליבין ונחשב למורכב משלב מאוחר יותר של הגיבוש המפריט.
ואמנם, זוהו שני שלבי הזרקה של דולריט. זיהוי זה התבצע באמצעות שני מחזורים של התמרות מגע, התואמים לתזוזה הטקטונית של צפון אנגליה בסוף הקרבון, לפני 295-300 מ"ש. מחקר נוסף – שעסק בחקר הפלאומגנטיזם של האזור – תומך בריבוי מחזורים.

תופעות בשולי המחדר

מחדרים רבים יוצרים תופעות שוליים, הניכרים גם בסיל זה. כאשר היה עדיין סלע מותך, חומו הרב "אפה" והתמיר את הסלעים שבאו איתו במגע באמצעות התמרה הידרותרמית. אבן הגיר הפכה לסוג שיש מקומי המוכר כ"גיר סוכר" (Sugar Limestone).
קוצ'י (מחוז)

היסטוריה

עד רסטורציית מייג'י ב-1868 נודע מחוז קוצ'י בשם נחלת טוסה. בתקופת סנגוקו שלט באזור שבט צ'וסוקאבה, שאיחד את האי שיקוקו תחת שליטתו. לאחר קרב סקיגהארה נכבשה הנחלה על ידי טויוטומי הידיושי, שהעניק אותה ליאמאוצ'י קזוטויו, שהקים את עיר הבירה המחוזית קוצ'י. בתקופת אדו הפכה נחלת טוסה לטוסה האן, ועם ביטול שיטת ההאן ב-1871 הפך ההאן למחוז קוצ'י.

גאוגרפיה

מחוז קוצ'י שוכן בדרום מערב האי שיקוקו, ופונה לאוקיינוס השקט בכיוון דרום. הוא גובל במחוז אהימה בצפון-מערב, ובטוקושימה בצפון-מזרח. מבחינת שטח, קוצ'י הוא המחוז הגדול ביותר בשיקוקו, אך בכל האוכלוסייה הקטנה ביותר מבין ארבעת מחוזות האי. המחוז הוא ברובו הררי, מלבד אזורים ספורים סביב הבירה קוצ'י והעיר נקמורה, השוכנות במישור. 7% משטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים.
מרחב ארבע-ממדי

מרחב ארבע-ממדי הוא מרחב שלו ארבעה ממדים. המונח מרחב ארבע-ממדי מציין ארבעה ממדים זהים בתכונותיהם. מספר עצמים תאורטיים נהגו בארבעה ממדים, בהם הכללות של עצמים משניים ושלושה ממדים: טסרקט הוא הכללה ארבע-ממדית של קובייה תלת ממדית, כפי שקובייה היא הכללה של ריבוע דו-ממדי. המרחב מוצג באלגברה באמצעות וקטור ארבע-ממדי המציין מיקום במרחב. ניתן גם להציגו באמצעות הבסיס הסטנדרטי , השווה למרחב  ופורש אותו.
גדלים וצורות במרחב בעלי יותר משלושה ממדים מקבלים קידומת "היפר", כגון היפרספרה, היפרקובייה, היפרנפח, היפראליפסה. במרחב הארבע ממדי ישנם שישה גופים אפלטונים, חמישה מהם גרסאות ארבע ממדיות של גופים אפלטונים בתלת ממד, ואחד מהם, ההיפרמעוין, הוא צורה חדשה.
בפיזיקה, בתורת היחסות, מתייחסים למרחב בעל 3+1 ממדים, בו שלושה מהממדים הם המרחב המוכר והממד הנותר מייצג את הזמן, ואינו מיוצג במשוואות בדיוק באותו אופן, ולכן הוא אינו מרחב ארבע-ממדי על פי ההגדרה. מיקום במרחב זה מיוצג באמצעות 4-וקטור, שהוא וקטור בעל ארבעה רכיבים, שהראשון שבהם מייצג את הזמן והיתר את המרחב התלת-ממדי.
לואיזה בונפיליולי הייתה בין המדענים הישראלים הראשונים שעסקו בתחום ובשנת 1966 זכתה בפרס של החברה אמריקאית להנדסה על מחקריה בתחום זה.
ניצן נוריאל

שירותו הצבאי

בספטמבר 1977 התגייס נוריאל לצה"ל ושירת בנח"ל. בשנת 1980 יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש כמדריך בקורס הקצינים בבה"ד 1. במלחמת לבנון הראשונה לחם כמפקד פלוגה בחטיבת ביסלמ"ח ונפצע במחנה הפליטים בורג' א-שמאלי. לאחר המלחמה יצא לחופשה בחו"ל. לאחר מכן שב לשירות ושימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך עבר לחטיבת גולני ופיקד על פלנ"ט גולני, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בהמשך היה לסגן מפקד גדוד 12 בין השנים 1986–1987. השלים קורס מג"דים ובשנת 1987 התמנה למפקד גדוד 12, ושימש בתפקיד עד שנת 1988. בתקופתו כמפקד הגדוד הועמדו לדין צבאי שנים מלוחמי החטיבה, במה שזכה לכינוי "משפט גולני" בו הואשמו בגרימת חבלה חמורה של עציר פלסטיני, במשפט זוכו הנאשמים, בין השאר לאחר שבין העדויות נשמעה גם הקלטה של כרמלה מנשה ובה התדריך שנתן לחייליו לפני יציאה למשימה, שתאם את הנחיות שר הביטחון יצחק רבין, להכות עצורים. לאחר מכן שימש כמפקד בא"ח גולני.
לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ופיקד על חטיבת עודד ועל בסיס האימונים של פיקוד הצפון. בשנים 1994 עד 1996 פיקד על חטיבת שומרון. בהמשך שימש סגן מפקד אוגדת עזה וב-1998 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון, מילא תפקיד זה במהלך אירוע חטיפת החיילים בהר דב. בשנת 2001 יצא נוריאל לוושינגטון כנספח יבשה בארצות הברית. במהלך שהותו בארצות הברית פרצה האינתיפאדה השנייה וכן אירעו פיגועי 11 בספטמבר. בעקבות אירועים אלו עסק נוריאל רבות במתן ייעוץ והחלפת ידע ותורת לחימה עם צבא ארצות הברית ומשרד ההגנה האמריקאי, במהלך שירותו זכה לאות לגיון ההצטיינות. בשנת 2002, כשחזר מארצות הברית, שימש נוריאל כראש החטיבה לקשרי חוץ באמ"ץ. במלחמת לבנון השנייה שימש כמפקד המרחב העורפי של עוצבת הגליל, תחת פיקודו של תא"ל גל הירש, והיה אחראי לתחום הלוגיסטיקה של האוגדה.
בשנת 2006 פרש מצה"ל. הוא מונה בתחילת 2007 לראש המטה ללוחמה בטרור, במסגרת המועצה לביטחון לאומי שבמשרד ראש הממשלה. בדצמבר 2008 הודח נוריאל מתפקידו, אולם חזר לתפקידו בתקופת כהונתו של עוזי ארד. בפברואר 2012 הגישו התא"לים דני ארדיטי ואלקנה הר-נוף מכתב תלונה חריף לראש המועצה לביטחון לאומי יעקב עמידרור ולנציבות שירות המדינה בהקשר לתפקודו של נוריאל וקראו להדחתו. תגובת משרד ראש הממשלה הייתה כי עמידרור לא מצא שום פגם ולו הקל ביותר בעבודתו של נוריאל. במרץ אותה שנה מונה איתן בן דוד למחליפו של נוריאל כראש המטה ללוחמה בטרור. שימש כנציג ישראל לפורום האירופי למחקר ביטחוני ולפיתוח (ESRIF) וכן כנציג ישראל לשיחות הפסגה לביטחון גרעיני, 2012 בסיאול.

חיים אישיים

נוריאל בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה ולימודי ביטחון מאוניברסיטת חיפה. נשוי לצלילה ואב לשני ילדים, מתגורר ביישוב הקהילתי גן נר.
יורגיטה יורקוטה

ביוגרפיה

יורקוטה נולדה בפלונגה והחלה לדגמן בגיל חמש עשרה.
בשנת 2000 זכתה בתחרות "דוגמנית העל של ליטא" שאורגנה על ידי סוכנות פורד והשתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית.
היא למדה עבודה סוציאלית באוניברסיטת וילנה, בנוסף היא גם השתתפה בתוכנית לבחירת מנחים לערוץ "MTV ליטא".
היא נבחרה למיס ליטא 2007 והייתה נציגת ליטא במיס עולם 2007.
ב-2008 החלה לשחק בסדרה "Moterys meluoja geriau" המשודרת בערוץ TV3.
מ-2009 ועד 2012 הנחתה את הגרסה הליטאית של רוקדים עם כוכבים הנקראת "Šok su manimi".
ב-2010 הנחתה את התוכנית "Chorų karai" שהיא הגרסה הליטאית של תוכנית המציאות "Clash of the Choirs".
היא הנחתה את טקס ההגרלה של אליפות אירופה בכדורסל 2011 שהתארחה בליטא ובמהלכו נחלקו הנבחרות לבתים.
בשנת 2011 גם שיחקה במיני סדרה האיטלקית "I cerchi nell'acqua".
בשנת 2014 בפסטיבל הסרטים של וילניוס היא זכתה בתואר "השחקנית הליטאית של הנשה".
סופרוליג

1958–1991: גביע אירופה לאלופות

הרעיון לקיים תחרות יבשתית לקבוצות אלופות באירופה מיוחס לעיתון ל'אקיפ ולעיתונאי גבריאל האנו אשר הגה את הרעיון בשנת 1954 לאחר שצפה במשחק בין קבוצות הכדורגל וולבס ובודפשט הונבד. שנתיים לאחר שהתחרות הראשונה לקבוצות אלופות נוסדה בשנת 1955 הרעיון עלה גם אצל ראשי הכדורסל באירופה, אשר התדיינו בזמן אליפות אירופה לאומות 1957 האם לקיים תחרות דומה גם לקבוצות הכדורסל. הוקמה ועדה שהחליטה לחיוב לקיים את התחרות לקבוצות אלופות של הליגות האירופיות, ואף מליגות של קבוצות מהמזרח התיכון שאינן באירופה, אשר היו מעוניינות בכך לראשונה בשנת 1958.
בראשית דרכו התקיים המפעל בדומה למקבילו בכדורגל, בצורה של משחקי בית חוץ שבהם סיכום שתי התוצאות קובע את המנצחת. בעונת 1965–1966 הוחלט לקיים פיינל פור במקום נייטראלי, ולהוסיף שלב בתים של ארבע קבוצות כל אחד לפניו. הפיינל פור נשמר גם לעונה הבאה, אולם לאחריה הוחלט להחליפו במשחקי בית וחוץ בשלב חצי הגמר ומשחק גמר בודד במקום נייטראלי. בעקבות ההצלחה היחסית החליטה פיב"א לייסד מפעל מקביל לגביע אירופה לאלופות, לקבוצות מחזיקות גביע אשר התקיים לראשונה בעונת 1966–1967. מספר שנים לאחר מכן הוחלט לקיים את גביע קוראץ' בנוסף לתחרויות הקיימות, גביע לקבוצות סגנויות ומקומות 3–4 בליגות בארצן.
בעונת 1974–1975 שונתה השיטה לשני בתים בשיטת ליגה בני שש קבוצות בשלב רבע הגמר אחרי סיבובים מוקדמים בשיטת בית וחוץ, בסיומן משחקי בית וחוץ בחצי הגמר וגמר במקום נייטראלי. בעונת 1976–1977 שונתה השיטה שוב, הפעם לבית גמר בשיטת ליגה בן שש קבוצות לאחר בתים מוקדמים בני ארבע קבוצות כל אחד בשיטת ליגה. בסיום בית הגמר שתי הראשונות העפילו למשחק גמר במקום נייטראלי. שיטת בית הגמר התקיימה, בשינויים קלים (ביטול שלבי הבתים המוקדמים במשחקי בית וחוץ, ובעיקר החזרת משחקי הפיינל פור בעונת 1987–1988) עד להרחבת המפעל בעונת 1991–1992.

1992–1996: אליפות אירופה לקבוצות

ההצלחה בה זכתה התחרות בשנות ה-80 חייבה את הרחבת המפעל משמונה קבוצות בשלב בית הגמר ל-16 קבוצות בשני בתים כאשר בכל בית מתמודדות בשלב הבתים 8 קבוצות, ביניהן גם קבוצות שאינן אלופות אלא סגניות בליגות בארצן. מגמה זו המשיכה עם הקמת הליגה האירופית בשנת 1996.

1996–2001: הליגה האירופית, הפיצול והסופרוליג

הליגה האירופית, ממשיכתה של אליפות אירופה לקבוצות, נבדלה מזו שלא התקיימו בה משחקי מוקדמות והקבוצות המשתתפות החלו את התחרות בארבעה בתים מוקדמים של שש קבוצות כל אחד. בשנת 2000 שונה שם הליגה לסופרוליג, ובעונתה האחרונה (2000/01) זכתה מכבי תל אביב לאחר ניצחון על פנאתינייקוס 81-67 בגמר שנערך בפריז.
תומאס נורת'

תומאס נורת' (באנגלית Thomas North; ‏1535–1601) היה מתרגם אנגלי.

תולדות חייו

נורת' נולד בלונדון בשנת 1535, את חוק לימודיו עשה בקולג' "פטרהאוס" שבאוניברסיטת קיימברידג', לאחר סיום לימודיו הצטרף לאכסניית המשפט לינקולן אין שם התעניין לראשונה בתרגום.
נורת' התגייס לצבא האנגלי ונלחם כקצין באירלנד בשנת 1582, השתתף בהגנת הולנד מפני התקפתה של ספרד בשנים 1585–1587 והיה ממונה בשנת 1588 על אימון מיליציה שיועדה להילחם בספרדים במקרה שההארמדה הספרדית תפלוש לאיים הבריטיים. בשנים 1596–1597 נלחם שוב באירלנד ובאותן שנים הוענק לו תואר אבירות על ידי אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.
קרוליין בנט

ביוגרפיה

בנט נולדה בטורונטו, קנדה. ב-1976 היא הוסמכה לרופאה מאוניברסיטת טורונטו ועבדה כרופאת משפחה.
ב-1995 התמודדה לפרלמנט המקומי באונטריו אך לא נבחרה. בבחירות של שנת 1997 התמודדה שוב ונבחרה. בשנים 2003–2006 שימשה כשרת הבריאות. ב-2006 היא מונתה לחברה בפרלמנט הקנדי.
מ-1999 עד 2003 שימשה כיושבת ראש הארגון החברתי בין קנדה לישראל, והיא חברה בארגון הפרו ישראלי "פרלמנט ליברלי עבור ישראל".
בנובמבר 2015 מונתה לשרה בממשלתו של ג'סטין טרודו, הממונה על משרד הילידים ועניינים צפוניים.