google/wiki40b huggingface dataset:
צבא פרו

חיל היבשה

חיל היבשה של פרו מונה כ-75,000 חיילים. מפקדתו הראשית בלימה אך יש לו מספר מפקדות אחרות בעלות חשיבות משנית.
חיל היבשה פורס את כוחות לפי אזורים בפרו- בכל אזור יש בריגדה שאחראית על ביטחונו(ולרוב גם מפקדה באותו אזור).
החיל משתמש בטנקים מסוג T-55 וטנקים מסוג AMX-13, מספר סוגים של משאיות נושאות חיילים מסוג M-113 ו- UR-416, מספר סוגים של תותחים מיושנים כמו: D30,‏ M-101,‏ M-109 ו-M-114.
החיל מפעיל שני סוגים של מסוקים: MIL MI-2, MIL MI-17.

הצי

הצי של פרו (Marina de Guerra del Perú) מונה כ-25,000 חיילים ומפקדתו הראשית נמצאת בלימה אך יש לו מספר מפקדות בערים אחרות בעלות חשיבות משנית.
תפקידו הוא להגן על המים הטריטוריאליים של פרו.
ספינת הדגל של הצי היא BAP Almnte Grau. הצי מפעיל 8 ספינות טילים מסוג Lupo class, שש ספינות מסוג PR-72P class, ארבע ספינות נחיתה אמפיביות, ארבע צוללות דיזל מסוג Type 209/1100 ושתי צוללות מסוג Type 209/1200- צי הצוללות הגדול ביותר בדרום אמריקה. לצי מספר ספינות סיור, ספינות תובלה ומכולות.
לצי יש גם כוח תעופה ימי, מספר גדודי נחתים ויחידות של כוחות מיוחדים.

חיל האוויר

חיל האוויר של פרו (CAP, Cuerpo de Aviación del Peru) הוקם ב-20 במאי 1929 כשרות האוויר של פרו.
ב-1950 החיל שינה את שמו לחיל האוויר של פרו (FAP, Fuerza Aérea del Perú).
לחיל האוויר מפקדה ראשית בלימה ומספר מפקדות בעלות חשיבות משנית בערים אחרות.
לחייל האוויר שש מפקדות כנף, 35,00 חיילים והוא מפעיל כלי טיס מסוג: מיג-29 ו- מיראז' 2000.
החייל מפעיל מטוסי סיוע למצבי חירום ומסוקים מסוג: 
סוחוי 25, מי 24, מיל מי 17.
החייל מפעיל מטוסי אימונים מסוג:אארמקי MB-339 ו- Embraer EMB 312 Tucano.
החייל גם מפעיל את מטוס התקיפה הקל A-37 Dragonfly.
ב-1995, חיל האוויר לקח חלק במלחמת קנפה שבה נלחמה פרו נגד אקוודור.
לאחר המלחמה, החל החייל לרכוש מטוסים וכלי נשק, בעיקר את המטוס מיג-29 ו- סוחוי 25 שהפכו להיות, ביחד עם המיראז' 2000, מטוסי הקרב העיקריים של החיל.

כוח אדם

קצינים: 10,337
משק"ים: 38,008
משק"ים שעוברים הכשרה לקצונה: 2,108
טירונים שעוברים הכשרה למשק"ים: 2,549
חיילים בשרות סדיר: 67,356
אזרחים: 26,570
בסך הכול: 120,658
חלוצה

אזכור העיר במקורות עתיקים

הכתובת הנבטית הקדומה ביותר שהתגלתה בארץ ישראל והמתוארכת לשנת 168 לפנה"ס ציינה כי חלוצה היא "המקום אשר עשה נתירו, בימי חייו של חרתת מלך הנבטים". גם קלאודיוס פתולמאיס מהמאה ה-2 הזכיר את העיר כ"אחד מיישובי אדום שממערב לנהר הירדן" (פתולמאיס, גאוגרפיה, 5, 16, 10), ובמפת פויטינגר היא מופיעה במרחק של 71 מיל רומי מירושלים ו-24 מיל רומי מעבדת. במפת מידבא מופיע ציור של חלוצה עם מגדלי שמירה ומבנים הנושאים גגות אדומים, ככל הנראה כנסיות. שני מכתבים של ליבנוס מאנטיוכיה מאזכרים את העיר בשנים 356 ו-359 ועומדים על מעמדה כבירה אזורית.
בימי הביניים, במאה ה-4, ביקר הילריון הקדוש בחלוצה, ומצא בה מקדש המוקדש לונוס. הוא ניצר חלק מתושביה, אך כתובות יווניות רשמיות מהשנים 454 ו-455 אשר נמצאו בתיאטרון בעיר אינן נושאות סמלים נוצריים. מאידך ידוע כי בישופים מהעיר בעלי שמות נבטים-ערבים השתתפו בועידת אפסוס בשנת 431 ובועידת כלקדון בשנת 451. תעודה של הנוסע אנטונינוס מפיאצ'נצה הזכירה את ביקורו בחלוצה באמצע המאה ה-6, ובה ציין כי בעיר, אותה כינה "אלואה", יושב בישוף והיא ממוקמת "בתחילת המדבר המשתרע עד סיני". חלוצה נזכרה בחלק ממגילות הפפירוס שהתגלו בניצנה, ובמיוחד במגילות הצבאיות שנכתבו במהלך המאה ה-6. מגילות אלה ומגילה נוספת משנת 605 מכתירות את חלוצה כבירת האזור אליו השתייכה ניצנה. עוד נזכרה חלוצה במגילה מאמצע המאה ה-6, המונה את שיעורי מיסי ההגנה שהוטלו עליה ועל הערים הסמוכות, וכן במגילות מאוחרות יותר שנכתבו בין השנים 674 ו-689, היינו לאחר הכיבוש הערבי, והמציינות כי העיר נותרה בירת מחוז בנפת עזה.

המחקר והממצאים באתר

אף על פי שנוסעים רבים פקדו את חלוצה במאה ה-19, כמעט שלא מסרו מידע אודותיה, כנראה בגלל הרושם כי לא נותר כמעט דבר מן העיר עקב שוד אבניה שנלקחו לבניית עזה. בתקופת המנדט הבריטי קם במקום כפר ערבי קטן ששימר בשמו (אלחלצה) את שמה של העיר הקדומה, וגם בתיו נבנו מאבניה של חלוצה. הארכאולוגים צ'ארלס לנרד וולי, ותומאס אדוארד לורנס (שנודע בכינויו לורנס איש ערב) סקרו את חלוצה בשנת 1915 וציינו במפתם חומה המקיפה אותה. המחקרים המודרניים בעיר נערכו בשנת 1973 על ידי אברהם נגב ושוב בשנים 1979-1980 על ידי משלחת מאוניברסיטת בן-גוריון. חפירות נוספות מטעם אוניברסיטת בן-גוריון, התנהלו בשנים 1997, 2000, בראשותם של הארכאולוגים חיים גולדפוס ופטר פביאן. בשנים אלו נחפרו הכנסייה המזרחית, התיאטרון ובית מלאכה לקרמיקה. 
צורתה של העיר היא כשל אליפסה והיא גובלת בנחל בשור המקיף אותה ממערב ובנחל אטדים שממזרח לה.
בניגוד לעדותו של תומאס אדוארד לורנס לא נתגלו ראיות לקיומה של חומה בעיר, והגנתה נעשתה ממגדלים שאחד מהם נישא לגובה של יותר מ-8 מטר. כתובות הלנסיטיות נמצאו בעיקר בחלקה הצפון-מערבי של העיר, שבו התמקד היישוב גם בתקופה הביזנטית, בעוד שהעיר הנבטית התרכזה בחלקו המזרחי והדרום-מזרחי של האתר. באתר נמצאו מספר בארות, ורשת של מאגרי מים מלבניים, האחד מהם באורך של 10 מטר וברוחב של 5 מטר, סיפקה מים למערבה של העיר. צינורות העשויים מחרס ומאדמה סיפקו מים לבית מרחץ ולבתים פרטיים. שרידיהן של שתי כנסיות גדולות התגלו בצידה המזרחי ובצידה המערבי של העיר, ונראה כי הראשונה ניצבה במקום בו שכן מקדש נבטי קדום. במזרח העיר התגלו חורבותיהם של בניין גדול ששימש, אולי, כמקדש, תיאטרון בקוטר של 35 מטר, מאוזוליאום ורובע מגורים. דרומית לעיר התגלו בית מלאכה שעסק בקדרות ומבנה שייתכן ושימש כאצטדיון, ומצפון לה התגלו היפודרום ובתי קברות מהתקופה הנבטית והתקופה הרומית המאוחרת.
דגל ימי

דגל ימי

דגל ימי (Naval Ensign) מזהה את המדינה בה רשום כלי השיט ומונף בכניסה וביציאה מתוך נמל, תוך שיוט במים טריטוריאליים זרים וכאשר האונייה נדרשת לעשות כן על ידי ספינת מלחמה. 
ספינות מלחמה בדרך כלל מניפות את הדגל הימי בשעות שבין הזריחה לשקיעה כאשר הן בהפלגה, וכאשר הן מעורבות בקרב יונף נס קרב לאורך כל הקרב. בשעת קרב, ספינת מלחמה תניף בדרך כלל מספר רב של דגלים. מנהג זה מקורו בעידן ספינות המפרש עקב המנהג המורה כי כאשר ספינה מנמיכה את דגליה ("Striking the colors"), פירוש הדבר - כניעה. במהלך הקרבות, אחת המטרות העיקריות לירי התותחים היו התרנים, והנפת מספר רב של ניסים ודגלים מנעה כניעה ללא כוונה תחילה.

דגלוני חרטום

דגלון החרטום (Jack) הוא גרסה של דגל הלאום אשר מונפת על ידי ספינות מלחמה בחרטום הספינה. דגלון החרטום מונף בדרך כלל כאשר הספינה אינה מפליגה או כאשר הספינה מקושטת לאירוע טקסי. בצי המלכותי הבריטי על הספינות להניף את דגלון החרטום כאשר הצי מגיע לאזור החוף או כאשר הספינה מרותקת לרציף. בצי המלכותי הבריטי היוניון ג'ק משמש הן כדגלון החרטום של הצי והן כדגל הדרגה של הלורד הימי הראשון. הנפת היוניון ג'ק על ידי ספינות סוחר או יאכטות היא בלתי חוקית. דגלון חרטום אזרחי קיים (והוא נקרא גם דגלון נווט (Pilot jack) עקב שימושו הקודם לבקשת נווט בכניסה לנמלים). דגל סנט ג'ורג' ידוע גם כ"דנקירק ג'ק" והוא מאושר להנפה על ספינות אשר השתתפו במבצע הפינוי בדנקירק בשנת 1940. מלבדן, הדגל אסור להנפה, כיוון שהוא משמש גם כדגל הדרגה של אדמירל מלא.

דגלי בית

ספינות מסוימות מניפות דגל בית או חברה, הבא להצביע על החברה לה הספינה שייכת. הדגל מונף בדרך כלל על תורן קטן בחרטום הספינה.

דגל שסוע של מועדוני יאכטות (Burgee)

חברי מועדוני יאכטות או ארגוני ימאות רשאים להניף את דגל המועדון לו הם שייכים בעת שיט או בעת עגינה - אך לא בשעת מרוץ. על פי המסורת, יש להניפו על התורן הראשי אך ניתן להניפו גם על תורן בחזית הספינה, או לימינה. כאשר חבר מועדון שיט מגיע לביקור במועדון אחר, נהוג להחליף דגלים בין המועדונים; הדגלים המוחלפים מוצגים לראווה (ברשות) בחדר המועדון או במשרד.

קוד השימוש בדגלים בים

מיקום הכבוד לנס או לדגל הוא הירכתיים ועל כן המסורת מחייבת את הנפתם של הדגלים על תורן בירכתיים או מעליהם (למרות שכיום נהוג להעביר את הדגל לימין הספינה בעת שיט). הכלל האומר ששום דגל לא יונף יותר גבוה מדגל הלאום אינו תקף על ספינה, כיוון שדגל המונף על הירכתיים לעולם יהיה בעמדה מכובדה ובכירה מאשר כל דגל שמונף על הספינה, אפילו אם הוא גבוה יותר.
הקוד הימי קובע כי ספינת צי סוחר תנמיך את ניסיה בהצדעה, כאשר היא עוברת בסמוך לספינת מלחמה. ספינת הקרב בתורה, תנמיך גם היא את ניסיה בהצדעת תשובה. בניגוד לאמונה הרווחת, ספינות הצי האמריקני גם הן מנמיכות את "הכוכבים והפסים" כתשובה להצדעה.
ספינות סוחר מניפות את הדגל הימי של המדינה שבמים הטריטוריאליים שלה היא מפליגה על התורן הראשי או לימין הספינה. דגל זה ידוע כדגל נימוסין.
הנפת דגל הפוך נחשבת כסימן מצוקה, למעט הנפת דגל הפיליפינים בצורה הפוכה בזמן מלחמה.
הנפת שני דגלים של שתי מדינות שונות באחד מעל השני על אותו התורן או המיתר הוא סימון לכך שהספינה נלכדה או נכנעה בזמן קרב או מלחמה. הדגל המונף תחתון יותר, הוא הדגל של המדינה ממנה נתפסה הספינה ואילו הדגל הגבוה הוא של המדינה הלוכדת.
סאלי ג'וול

ביוגרפיה

סאלי ג'וול נולדה בלונדון, אנגליה ב-1956 בשם סאלי רופי, להוריה אן ופיטר רופי. בהיותה בת 4 עברה עם משפחתה לארצות הברית לאחר שאביה, רופא מרדים, קיבל משרה באוניברסיטת וושינגטון. ב-1973 סיימה את לימודיה התיכוניים, וב-1978 השלימה לימודי תואר בהנדסת מכונות באוניברסיטת וושינגטון.
בשנים 1978–1981 עבדה ג'וול בחברת הנפט מוביל (לימים אקסון מוביל) באוקלהומה. ב-1981 הצטרפה לבנק ריינייר בסיאטל, ועבדה במגזר הבנקאות במשך כ-20 שנה, במוסדות שונים. במקביל, התמנתה ב-1996 לחברת דירקטוריון בתאגיד REI, וב-2005 מונתה למנכ"לית התאגיד. שימשה בנוסף חברת דירקטוריון בגופים שונים.
ב-6 בפברואר 2013 נבחרה על ידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, להחליף את מזכיר הפנים המכהן, קן סלזאר. ב-21 במרץ אושר מינויה בוועדת הסנאט לענייני אנרגיה ומשאבי טבע. ב-10 באפריל אישר הסנאט את מינויה, ברוב של 87 תומכים מול 11 מתנגדים. יומיים לאחר מכן, ב-12 באפריל 2013, החלה בכהונתה.
נשואה לוורן ג'וול, מהנדס, ואם לשניים. בני הזוג מתגוררים בסיאטל, וושינגטון.
ג'וול חובבת החלקה על סנואובורד ושיט קיאקים, וטיפסה על הר וינסון מסיב, ההר הגבוה באנטארקטיקה.
אלברכט השני, דוכס סקסוניה

ביוגרפיה

אלברכט נולד בשנת 1250 בוויטנברג, לאלברכט הראשון, דוכס סקסוניה ולהלנה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג. אלברכט תמך בבחירתו של רודולף מהבסבורג למלך גרמניה, ובשנת 1282 אף הפך לחתנו. לאחר מותו של אביו בשנת 1260, ירש אלברכט את דוכסות סקסוניה במשותף עם אחיו הבכור יוהאן הראשון, ולאחר מכן שלט במשותף עם בניו של יוהאן. בשנים 1269, 1272 ו-1282 חילקו האחים בהדרגה את הנחלות לשלושה אזורים (אחד בשם ארץ האדלן סביב אוטרנדורף, עוד סביב לאוונבורג על האלבה והשלישי סביב ויטנברג).
במהלך הבחירות הקיסריות ב-1273 אלברכט השני ייצג את החלטת האחים המשותפת. בתמורה רודולף השיא לו את בתו אגנס מהבסבורג אלברט השני. בשנת 1282 התפטר יוהאן לטובת בניו אלברכט השלישי, אריך הראשון, ויוהאן השני, ואחרי מותו כעבור שלוש שנים, שלושת האחים המשיכו עם השלטון המשותף עם אלברכט בסקסוניה.
בשנת 1288 ביקש אלברכט מהמלך רודולף את תמיכתו בבנו רודולף עם נסיכות הבוחר מסקסוניה, אשר היה נתון במחלוקת ארוכת שנים עם בית וטין. כאשר נכחדה שושלת האצולה של רוזנות ברהנה, נתן המלך רודולף את השליטה ברוזנות לבנו של אלברכט - רודולף. בשנת 1290 סיפח אלברכט את רוזנות ברהנה, ובשנת 1295 סיפח את רוזנות גומרן לסקסוניה. בשנת 1291 שכנע וצלאב השני, מלך בוהמיה את אלברכט לתמוך בבחירתו של אדולף מנסאו למלך גרמניה, ואכן ב-27 באפריל 1292 תמך אלברכט בבחירת אדולף למלך גרמניה.
בשנת 1296 חולקה דוכסות סקסוניה בין אלברכט השני לבניו של יוהאן הראשון; אלברכט קיבל את דוכסות סקסוניה-ויטנברג, ואילו בניו של יוהאן קיבלו את דוכסות סקסוניה-לאוונבורג.
ב-25 באוגוסט 1298 מת אלברכט, ובנו רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ירש את נחלותיו ותאריו.
גאורג קיסל

קורות חייו

גאורג קיסל נולד בנירנברג. הוא רכש השכלה אקדמית במדע המדינה ובמשפטים וב-1930 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת ארלנגן-נירנברג. ב-1934 הצטרף למפלגה הנאצית ובאוקטובר 1935 הצטרף ל-אס אס.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוצב במנגנון המנהל האזרחי בפריז ובהמשך, לאחר כיבוש יוגוסלביה מונה לסגן ראש המנהל האזרחי במנגנון הממשל הצבאי בסרביה, תחת האראלד טורנר. הוא הוצב בבלגרד וכיהן בתפקידו עד נובמבר 1942. נטל חלק מרכזי בהשמדת יהודי סרביה אם באמצעות הוצאתם להורג על ידי כיתות יורים או ברכישה והפעלה של משאיות גז להשמדת נשים וילדים, בעיקר באזור בלגרד. לאחר סיום תפקידו של טורנר, סיים גם קיסל את תפקידו ביוגוסלביה. בינואר 1943 הצטרף לוואפן אס אס ובאמצע 1944 הועבר למשרד הראשי לביטחון הרייך.
בדצמבר 1944 מונה לראש הגסטפו בבידגושץ', אך בינואר 1945 עם כיבוש האזור על ידי הצבא האדום, הועבר לברמן ומונה למפקד משטרת הביטחון המקומית. בהמשך, נפל בשבי כוחות הצבא הבריטי. הוא הוסגר ליוגוסלביה והועמד לדין על פשעי מלחמה. ב-7 במרץ 1947 נגזר דינו למוות, וב-30 בדצמבר 1950 הוא הוצא להורג בבלגרד בתלייה.
אדריאנו בנקיירי

חייו

בנקיירי נולד ומת בבולוניה. בשנת 1587 היה לנזיר במסדר הבנדיקטינים. הוא נדר את נדריו ב-1590 ושינה את שמו המקורי, טומאזו, לאדריאנו. אחד ממוריו במנזר היה ג'וזפו גואמי, שהיה בין מעצבי סגנונו.
כמו אורציו וקי, גילה עניין בהמרת המדריגל למטרות דרמטיות. בפרט, היה בין מפתחי צורה שכונתה "קומדיית מדריגל" - קבצים לא-מבוימים אך דרמטיים של מדריגלים, שהצטרפו, כאשר הושרו בזה אחר זה, לסיפור. קומדיית המדריגל נחשבה פעם לאחת ממבשריה החשובים של האופרה, אבל רוב חוקרי המוזיקה רואים בה כיום התפתחות נפרדת, חלק מן העניין הכללי שהתעורר באיטליה של התקופה ביצירת צורות מוזיקליות-דרמטיות. בנוסף לכך, נודעת לבנקיירי חשיבות כמחבר קנצונטות, חלופה קלילה יותר ופופולרית מאוד למדריגל בשלהי המאה ה-16. בנקיירי לא ראה בעין יפה את המונודיסטים ונטיותיהם ההרמוניות המהפכניות, שבעניינן התבטא בחריפות ב-Moderna Practica Musicale שלו (1613), ובה בשעה ארגן בשיטה את השימוש הלגיטימי של אמנות המונודיה בבס ממוספר.
מקס מלוואן

תולדות חייו

מקס מלוואן נולד בשנת 1904 בלונדון שבאנגליה. אביו פרידריך היה ממוצא אוסטרי, ואמו מרגריט הייתה בת של זמרת אופרה צרפתית. את השכלתו התיכונית רכש בבית הספר הפרטי לנסינג קולג' שבסאסקס המערבית, ולאחר מכן למד לימודים קלאסיים בניו קולג' ("הקולג' החדש") באוניברסיטת אוקספורד, שם גם התמחה בהיסטוריה של המזרח התיכון.
עבודתו הראשונה כארכאולוג הייתה בין השנים 1925–1931, כאשר שימש כעוזר ללנרד וולי בחפירות באור בעיראק, שהייתה בעברה עיר מדינה במסופוטמיה. באור הוא למד ערבית, ועבד גם כיועץ רפואי. ב-1930 הוא נפגש לראשונה עם אגאתה כריסטי וערך לה סיור באתרים ארכאולוגיים שבעיראק, ומספר חודשים לאחר מכן הם נישאו. לאחר שעזב את אור, ערך חפירות במשך כשנתיים באתר הארכאולוגי שבנינווה, יחד עם הארכאולוג הבריטי רג'ינלד תומפסון, וזמן קצר לאחר מכן הוא מונה למנהל שטח של מספר משלחות משותפות מטעם המוזיאון הבריטי ובית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק. חפירות נוספות בניהולו כללו אתרים בתל ברק, תל ארפאצ'ייה ותל שאע'ר בזאר בין השנים 1936-1934 חפר בתל ארביד. כמו כן, הוא היה הארכאולוג הראשון שחפר בעמק נהר בליח ממערב לאגן נהר החבור שבסוריה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא הצטרף לכוחות הבריטיים ושירת בעתודת המתנדבים של חיל האוויר המלכותי בצפון אפריקה. ואף שהה מספר חודשים בעיר העתיקה סברתה שבלוב. הוא קודם לקצין בדרגת סגן משנה (pilot officer) למשך תקופת מבחן באגף התפקידים המיוחדים והמנהלי ב-11 בפברואר 1941, לדרגת סגן (flight Officer) ב-18 באוגוסט 1941, ולדרגת סרן (flight lieutenant) ב-1 באפריל 1943.
בשנת 1946 פירסמה אשתו של מלוואן, אגאתה כריסטי, את ספרה "Come, Tell Me How You Live", המתאר את עבודתו של מלוואן בסוריה. ב-1947 הוא מונה לפרופסור לארכאולוגיה מערב-אסייתית באוניברסיטת לונדון, הוא החזיק במשרה זו עד שמונה בשנת 1962 לפרופסור חבר ב"אול סולס קולג'" ("All Souls College") באוניברסיטת אוקספורד. כמו כן, הוא ניהל את החפירות של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק עד שנת 1961. 
בשנת 1956 פרסם מלוואן את ספרו עשרים וחמש שנים של גילויים במסופוטמיה ("Twenty-five Years of Mesopotamian Discovery"), וב-1966 פרסם את ספרו בעל שני הכרכים כלח ושרידיה ("Nimrud and its Remains"), המספר על החפירות שניהל בכלח.
בשנת 1960 הוענק למלוואן תואר מפקד (CBE) מטעם מסדר האימפריה הבריטית, וב-1968 הוענק לו תואר אביר מטעם הממלכה המאוחדת. ב-1961 מונה מלוואן לנשיא הראשון של המכון הבריטי ללימודי פרס, משרה בה החזיק עד יום מותו, ובין השנים 1961–1962 הוא שימש כסגן נשיא באקדמיה הבריטית.
כשנה לאחר מותה של אשתו (בשנת 1976) התחתן מלוואן עם ברברה הסטינגס פרקר, ארכאולוגית וחוקרת אפיגרפיות שעבדה איתו בחפירות בכלח ושימשה גם כמזכירה בבית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק. ב-1977 פרסם אוטוביוגרפיה בשם זיכרונותיו של מלוואן ("Mallowan's Memories"), וכשנתיים לאחר שנישא בשנית, בשנת 1978, נפטר מלוואן בוולינגפורד שבאנגליה. אשתו השנייה מתה כ-15 שנה לאחר מכן, בשנת 1993.
נרו 1

תכנון ומבנה

משגר הלוויינים נרו 1 מורכב משני שלבים. השלב הראשון מונע על ידי מנוע רקטי יחיד מתוצרת רוסית, מדגם RD-191, העושה שימוש בדלק נוזלי (חמצן נוזלי וקרוסין). השלב השני מונע בדלק מוצק, והוא פותח ויוצר בקוריאה על ידי המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל. גובהו של המשגר כ - 33 מטר, וקוטרו כ - 3 מטרים.
Frontex

Frontex (מצרפתית: Frontières extérieures, שמשמעותו הוא "גבולות חיצוניים") היא הסוכנות האירופית לניהול מבצעים משותפים להגנת גבולות האיחוד האירופי, זהו ארגון של האיחוד האירופי האחראי לאבטחת גבולות המדינות החברות באיחוד, בשיתוף פעולה עם משמרות הגבול של מדינות האיחוד.
הארגון הפך למבצעי ב-3 באוקטובר 2005 והיה הארגון הראשון של האיחוד האירופי שהוקם באחת המדינות החדשות שהצטרפו לאיחוד במאי 2004. מוטו הארגון: Libertas Securitas Justitia (חירות, ביטחון, צדק). מטהו בוורשה שבפולין.
מטרת הארגון הוא לשתף פעולה עם משמרות הגבול של מדינות האיחוד האירופי במטרה לייעל את משימות אבטחת הגבולות.
פוסגן

מבנה

כפי שחוזה מודל VSEPR המולקולה מישורית והזווית כלור-פחמן כלור 111.8°. אורך הקשר הכפול C=O הוא 1.18Å ואורך הקשר C-Cl הוא 1.74Å.

רעילות

רעילותו הגבוהה של פוסגן נובעת מהתגובה של החומר עם חלבונים בנאדיות הריאה המונעת חילופי גזים ומביאה לחנק. פוסגן מגיב עם קבוצות אמין ויוצר קשרי צילוב בין שרשראות חלבון. סף זיהוי הריח באוויר - 0.4ppm גבוה פי 4 מערך החשיפה התעשייתי המותר (TLV).
שון פול

ראשית חייו ומשפחתו

שון פול נולד וגדל בעיר קינגסטון שבג'מייקה למשפחה נוצרית-קתולית בעיקרה. שני הוריו הם ספורטאים ילידי ג'מייקה. סבו מצד אביו הגיע ממשפחה יהודית-ספרדית מפורטוגל ואשתו (סבתו של שון) הייתה ממוצא אפרו-קאריבי. אימו ממוצא אנגלי וסיני-ג'מייקני.
פול שיחק בנבחרת הפולו מים הלאומית של ג'מייקה מגיל 13 עד 21, אך לאחר מכן ויתר על הספורט כדי לפתח קריירה מוזיקלית. בינואר 2017 נולד בנו הראשון, לוי בלייז.
נשוי לג'ודי סטיוארט, דוגמנית אשת טלוויזיה ורקדנית מג'מייקה.

קריירה מוזיקלית

סינגל הבכורה של שון פול הוא ""(Baby Girl (Don't Cry" שיצא ב-1996. הסינגל זכה להצלחה בג'מייקה ובעקבותיו הוציא להיטים נוספים. בשנת 1999 החל שון פול למשוך גם תשומת הלב של הקהל האמריקאי.
ב-28 במרץ 2000, הוציא פול את אלבום הבכורה שלו Stage One, שנמכר ב-190,000 עותקים.
ב-26 בנובמבר 2002, יצא אלבומו השני "Dutty Rock", שזכה להצלחה רבה, מכר למעלה מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם, הגיע למקום ה-9 במצעד אלבומי הבילבורד האמריקאי ושהה בו במשך 85 שבועות. הסינגל "Get Busy" מתוך האלבום והסינגל המשותף שכתב ושר עם ביונסה, "Baby Boy", מאלבומה Dangerously in Love, כבשו את ראשות מצעד להיטי הבילבורד האמריקאי.
ב-27 בספטמבר 2005 יצא אלבומו השלישי, "The Trinity", שכלל את הלהיטים: "We Be Burnin'", "Ever Blazin'", "Give It up to Me". האלבום מכר למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית, וכמיליון עותקים גם באירופה.
פול הפיק את כל אלבומיו ואת אלבומה השני של הזמרת ריהאנה, A Girl Like Me.
ב-28 ביוני 2007 הגיע שון פול להופעת יחיד בישראל. ב-23 בינואר 2016 חזר לישראל, והופיע בהיכל מנורה מבטחים.
ב-22 באוגוסט 2017 הופיע בלייב פארק ראשון לציון. בשנת 2011, הוציא שון פול את השיר "Got 2 Luv U", ביחד עם אלכסיס ג'ורדן, שהפך ללהיט בינלאומי.
בשנת 2018, הוציא את השיר "Mad Love", ביחד עם דייוויד גטה ובקי ג'י. במקור, השיר היה מיועד עבור הזמרת הקולומביאנית שאקירה, אשר הייתה אחת מן הכותבים שלו, אך לבסוף החליטה כי היא לא תשתתף בו.
דוכסות זלצבורג

היסטוריה

בשנת 1803 קיבל פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה כנסיך בוחר את שטחי ארכיבישופות זלצבורג שעברו תהליך חילון, כפיצוי על הדוכסות הגדולה של טוסקנה שנלקחה ממנו. בחוזה פרסבורג בשנת 1805 צורפו שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג לאימפריה האוסטרית, וכפיצוי קיבל פרדיננד את שטחי בישופות וירצבורג לשעבר כנסיכות הבוחר מוירצבורג.
שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג שולבו באימפריה האוסטרית, ופרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, הוסיף לתאריו את התואר "דוכס זלצבורג". בשנת 1809 הועברו שטחי הנסיכות לממלכת בוואריה, ובשנת 1816 חזרו לשליטת אוסטריה, למעט חלק קטן בגדה השמאלית של נהר הזלצך. רוב שטח הנסיכות צורף לשטחי אוסטריה עילית, ומיעוטו צורף לטירול ולקרינתיה.
לאחר מהפכות 1848 הופרד שטחה של זלצבורג מאוסטריה עילית, והפך לנחלת כתר חדשה, וקרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה - אלמנתו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה התגוררה בשטחי הדוכסות. לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, השתייכה הדוכסות לציסלייטניה - שטחי אוסטריה באימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאחר תבוסת האימפריה במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918, הפכה הדוכסות למדינת זלצבורג, אשר בתחילה הייתה חלק מאוסטריה הגרמנית, ולאחר מכן חלק מהרפובליקה האוסטרית הראשונה.
היילי ג'ואל אוסמנט

ביוגרפיה

אוסמנט נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. הוריו הם תרזה, מורה, ומייקל יוג'ין אוסמנט, מורה ושחקן קולנוע. לאוסמנט אחות צעירה יותר אמילי אוסמנט שגם היא שחקנית. אוסמנט למד במכללת פלינטריג.

קריירה

אוסמנט החל את קריירת המשחק שלו בגיל 4 בפרסומות ל"פיצה האט" ולחברת "איקאה". תפקידו בפרסומת לפיצה הוביל אותו להופיע בתוכנית טלוויזיה של חברת ABC. בהמשך קיבל תפקיד בדרמה הקומית המצליחה זוכת 6 פרסי האוסקר של רוברט זמקיס, "פורסט גאמפ", שם גילם אוסמנט בהיותו בן 5 את דמותו של הבן של פורסט גאמפ (טום הנקס).
לאחר מכן שיחק אוסמנט במספר סדרות מצליחות ובהן "אלי מקביל", "המופע של לארי סנדרס" ו"ווקר".
ב-1999 הופיע במותחן של מ. נייט שאמלאן "החוש השישי", שהיה מועמד ל-6 פרסי אוסקר. בעקבות הופעתו, הפך אוסמנט בגיל 11 לשחקן השני הכי צעיר בהיסטוריה שמועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. על תפקידו זכה השחקן הצעיר בפרס סאטורן.
בסרט גילם אוסמנט את קול סיר, ילד בן 8 שרואה אנשים מתים בכל מקום אליו הוא הולך, כולל בביתו ובבית ספרו. קול נעזר בפסיכולוג הילדים ד"ר מלקולם קראו (ברוס ויליס) שמנסה להבין את החלומות של הילד. האמירה "אני רואה אנשים מתים" שאומר אוסמנט בסרט, זכתה לפרסום ולאזכורים בתוכניות טלוויזיה שונות ובכלי התקשורת.
שנה לאחר מכן שיחק אוסמנט בדרמה "תעביר את זה הלאה", לצד קווין ספייסי והלן האנט.
בשנת 2001 שיחק אוסמנט בדרמה הבדיונית של סטיבן ספילברג, "אינטליגנציה מלאכותית", שהייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר. בסרט גילם אוסמנט את דמותו של דייוויד, אב-טיפוס של אנדרואיד דמוי ילד בן עשר, שפותח עם יכולת לחוש ולהביע רגשות.
ב-2003 שיחק אוסמנט בדרמה הקומית "אריות יד שנייה", לצידם של רוברט דובאל ומייקל קיין. כן דיבב בסרט האנימציה "ספר הג'ונגל 2" את דמותו של מוגלי גיבור הסרט, אדם שגדל בג'ונגל ועבר לחיות בכפר לצד בני אדם.
בשנת 2013 החל לשחק בסאטירה הפוליטית של רשת Amazon, "בית אלפא" בתפקיד העיתונאי שלבי מילמן, בכיכובו של ג'ון גודמן. באוקטובר 2014 שיחק במספר פרקים בעונה השנייה.
בשנת 2014 שיחק בקומדיית האימה המדוברת טאסק בבימויו של הבמאי קווין סמית'.
בנוסף אוסמנט דיבב במספר משחקי וידאו,  המוכר מביניהם היא סדרת המשחקים Kingdom Hearts שבו אוסמנט מדבב את דמותו של סורה.
בשנת 2017 החל לגלם את דמותו של דוקטור סטו קמילו בסדרת המדע הבדיוני "איש העתיד" ברשת Hulu לצד ג'וש האצ'רסון.

חיים אישיים

אוסמנט לומד באוניברסיטת ניו יורק במגמה לאמנות ומנגן בגיטרה ופסנתר.
הוא שחקן גולף נלהב, השתתף במדי נבחרת ארצות הברית ב"גביע האולסטאר" ב-2005, ובמספר טורנירים מקצועיים.
אוסמנט היה מעורב בתאונת דרכים בשנת 2006, שכתוצאה ממנה שבר צלע, חטף מספר חבלות בראשו ונחתך חתכים עמוקים בגופו.
הוא הואשם בנהיגה בשכרות ונשפט ל-3 שנות מאסר על תנאי ו-60 שעות של שיקום במוסד לתוכניות גמילה. 
כמו כן נקנס ב-1500 דולר וחויב להגיע ל-26 מפגשים עם ארגון אלכוהוליסטים אנונימיים.
חינוך מיני (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

הסדרה עוסקת באוטיס, נער מגושם וחסר ביטחון שלא אוהב דברים הקשורים למין, אף על פי שאמא שלו עוסקת בחינוך מיני. לאחר שאוטיס עזר לבריון מבית הספר עם חרדות לגבי מין, אוטיס הקים יחד עם ידידתו המרדנית, מייב' מרפאה לטיפול מיני בבית ספר בשביל ללמד תלמידים אחרים איך להתמודד עם בעיות הקשורות למיניות.

יצירת הסדרה

ב-28 בנובמבר 2017, הוכרז שנטפליקס תממן את יצירת הסדרה. הסדרה נוצרה על ידי לורי נאן עם בן טיילור. מפיקי הסדרה כללו את ג'יימי קמפבל וג'ואל וילסון באמצעות חברת ההפקה שלהם "Eleven Film". ב-4 בדצמבר 2018, הוכרז שבכורת הסדרה תהיה בכל הפלטפורמות של נטפליקס ב-11 בינואר 2019. ב-1 בפברואר 2019 הוכרז שנטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שנייה.

ליהוק

ב-17 במאי 2018 הוכרז שג'יליאן אנדרסון, אסא באטרפילד, נקוטי גטווה, קונור סווינדלס וקדאר ויליאמס-סטירלינג לוהקו לתפקיד ראשי בסדרה. ב-16 ביולי 2018 הוכרז שג'יימס פיורפוי לוהק לתפקיד משני בסדרה.

צילום

הצילומים לסדרה התקיימו ב"Wye Valley" שבווילס ובאנגליה, וכללו מקומות מ"Llandogo" שבמונמאוטשייר. הסצינות של הבית ספר צולמו באוניברסיטת דרום ויילס שב"Caerleon" שבניופורט.

הפצת הסדרה

ב-2 בינואר 2019 פורסם הטריילר הרשמי של הסדרה. ב-11 בינואר 2019 הסדרה שודרה בכל הפלטפורמות של נטפליקס.