google/wiki40b huggingface dataset:
עוצמת הארה

באסטרונומיה, עוצמת הארה של גרם שמים היא כמות האנרגיה הנפלטת ממנו כקרינה אלקטרומגנטית לכל הכיוונים ליחידת זמן. נהוג לציין אם עוצמת ההארה היא כוללת (בולומטרית), שאז היא מתייחסת לכלל אורכי הגל של הקרינה הנפלטת מהגוף, או שהיא רק בתחום מסוים של הקרינה האלקטרומגנטית (למשל באור נראה). היחידות של עוצמת ההארה הן של אנרגיה ליחידת זמן, כלומר של הספק, ולפעמים הן ניתנות במערכת היחידות הבינלאומית ביחידות של ואט, אך בדרך כלל נהוג לציין את עוצמת ההארה ביחידות של עוצמת ההארה של השמש - , כאשר עוצמת ההארה הכוללת של השמש היא כ- ואט, ועוצמת ההארה הנראית של השמש היא כ-42.3% מעוצמת ההארה הכוללת של השמש או כ-‎1.62×10²⁶‎ ואט. עוצמת ההארה אינה מבטאת בהכרח את כל תפוקת האנרגיה של גרם שמים, שכן כוכבים, למשל, פולטים חלק מהאנרגיה שלהם גם בצורה של רוח שמש, המורכבת מחלקיקים שונים (בעיקר פרוטונים, חלקיקי אלפא ואלקטרונים שנפלטים מהעטרה של הכוכב, וכן ניוטרינים הנפלטים מליבת הכוכב).

הקשר בין עוצמת הארה ובהירות

הבהירות של גרם שמים מוגדרת כשטף הקרינה האלקטרומגנטית המגיעה לכדור הארץ מגרם השמים. כמו במקרה של עוצמת הארה, גם בהירות יכולה להיות עבור תחום מסוים של הספקטרום (למשל אור נראה) או בהירות כוללת (בולומטרית). בניגוד לעוצמת ההארה, הבהירות תלויה לא רק בהספק הקרינה של גרם השמים אלא גם במרחק בינו ובין כדור הארץ, שכן שטף הקרינה פוחת ביחס הופכי לריבוע המרחק ממקור הקרינה על פי הנוסחה , כאשר  הוא שטף הקרינה ו- הוא המרחק ממקור הקרינה. בדרך כלל משתמשים בדרגת בהירות שהיא מספר חסר ממד ומוגדר על ידי היחס , ודרגה 0 נקבעה בעבר שרירותית כבהירות הנראית של הכוכב וגה. כדי לקבל ביטוי לשטף הקרינה שאינו תלוי במרחק, משתמשים בבהירות מוחלטת שהיא הערך של הבהירות הנראית, כפי שהייתה נמדדת במרחק של 10 פארסק ממקור הקרינה. המעבר מדרגת הבהירות המוחלטת הכוללת אל עוצמת ההארה הכוללת הוא על פי הנוסחה: , כאשר  ואט.

עוצמת ההארה של כוכבים

כוכבים פולטים קרינה אלקטרומגנטית מפני השטח שלהם בהתאם לחוק פלאנק, כך שבקרוב הם מייצרים קרינת גוף שחור (השכבות החיצוניות של הכוכבים מוסיפים ספקטרום בליעה ובכוכבים חמים מאוד גם ספקטרום פליטה). שטף הקרינה של גוף שחור נתון על ידי חוק סטפן-בולצמן:  כאשר  הוא שטף הקרינה הנפלטת מפני הגוף השחור,  הוא טמפרטורת פני השטח ו- הוא קבוע סטפן-בולצמן שערכו נתון על ידי: . עוצמת ההארה הכוללת היא מכפלת שטף הקרינה של הכוכב בשטח הפנים שלו: . מכיוון שבאמצעות חוק וין ניתן לחשב את טמפרטורת הכוכב באמצעות מדידת הספקטרום שלו, ניתן באמצעות מדידת עוצמת ההארה שלו להעריך את רדיוסו. את עוצמת ההארה ניתן לקבל מהבהירות של הכוכב אם יודעים את המרחק אליו.
בעוד שעוצמת ההארה הכוללת של כוכבים תלויה בריבוע הרדיוס ובחזקה הרביעית של טמפרטורת פניהם, עוצמת ההארה הנראית של כוכבים תלויה בטמפרטורה בצורה מורכבת יותר. כוכבים קרים יחסית, כמו ננסים אדומים וענקים אדומים, פולטים את רוב קרינתם בתחום התת-אדום, כך למשל לאנטארס עוצמת הארה נראית של פי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש, אך עוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 60,000 משל השמש. לעומת זאת כוכבים חמים יחסית, כמו ננסים לבנים וענקים כחולים, פולטים את רוב קרינתם בתחום העל-סגול, כך למשל לאלניטק עוצמת הארה נראית של פי 10,000 מעוצמת ההארה של השמש, אך עוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 100,000 משל השמש.
בול תשובה צבאי

בול תשובה צבאי הוא בול דואר אשר הונפק על ידי דואר שוודיה על מנת לאפשר משלוח דואר בחינם אל החיילים המשרתים בצבא.

הרקע להנפקת הבול

שמירת הקשר בין החיילים המשרתים בצבא ובין בני משפחותיהם נחשבת כאחד הגורמים המרכזיים המסייעים לשמירת מורל הלוחמים. כתוצאה מהבנה זאת נקבעו ברבות ממדינות העולם הסדרים המאפשרים לחיילים לשלוח מכתבים במחיר מופחת או אף בחינם. הטבה זו הופעלה באופן מורחב בעיקר בתקופות בהן גויסו החיילים לצבא במסגרת שירות חובה, או בתקופות מלחמה בהן נותקו החיילים מבני משפחותיהם לזמן ממושך.
זיהוי דואר החיילים נעשה בשיטות שונות, דוגמת החותמת של היחידה בה שרתו או באמצעות הנפקת בול דואר חיילים מיוחד שחולק בחינם או נמכר לחיילים בתעריף מופחת.
במרבית המקרים הוענקה הזכות למשלוח דואר בהסדר מיוחד רק למכתבים ששלחו החיילים אל בני משפחותיהם, אולם ידועים גם מקרים בהם הוענקו הטבות מסוימות לבני המשפחה ששלחו דברי דואר אל החיילים שבצבא. הענקת הטבות אלו התבסס על מגוון של הגדרות, כגון מתן ההטבה רק לדברי דואר שנשלחו אל כתובת של יחידה צבאית.
בישראל, לשם דוגמה, נקבע כי "על דברי דואר המיועדים לחיילי צה"ל חל תשלום מלא של דמי דואר, פרט לחבילות לחיילי צה"ל ששולחיהן נהנים מתעריפים מוזלים."

בול תשובה צבאי

בשנת 1929 החליט דואר שוודיה להנפיק בול מיוחד אשר נועד לאפשר לבני משפחות החיילים לשלוח ללא תשלום מכתבים לחיילים. הבול הודפס כחלק ממעטפות מיוחדות שחולקו לחיילים בחינם, ובאמצעותן יכלו לשלוח דואר לבני משפחותיהם. 
פתרון זה היה בתוקף בין השנים 1929 עד 1951, ובמהלך תקופה זו הונפקו 11 בולים שונים מסוג "בול תשובה צבאי".

השימוש במעטפה בחבל הסאר

בתקופה שבין 23 בדצמבר 1934 עד 17 בפברואר 1935 פעלו חיילי שוודיה כחלק מן הכוחות הבינלאומיים שנשלחו לחבל הסאר על מנת לפקח על  משאל העם שנערך בשאלת עתידו של האזור. חיילי שוודיה חנו ליד העיר מרציג, והדואר הצבאי השוודי סיפק להם שירות של משלוח מכתבים לבני משפחותיהם.
מעטפות החיילים שנשלחו מאזור חבל הסאר הוחתמו בחותמת מיוחדת עם הכיתוב "Svenska Bataljonen Saar" (הגדוד השוודי - סאר).
בתקופה זו בול התשובה הצבאי היה תקף למשלוח מכתב לא רק בתוך שוודיה, אלא גם אל חיל המשלוח שפעל בחבל הסאר.
ג'ונתן מסטל

ביוגרפיה

אביו של ג'ונתן מסטל לימד מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1974 הוא זכה באליפות העולם צעירים ובשנת 1975 זכה במקום השלישי. בשנים 1976, 1983 ו-1988 זכה באליפות אנגליה.
בנבחרת אנגליה בשחמט שכללה בין היתר גם ג'ון ספילמן ודייוויד גודמן הוא זכה באליפות העולם לגיל עד 26 בשנת 1978 ובאליפות העולם לסטודנטים בשנת 1977 סיים במקום השלישי.
הוא היה חבר נבחרת אנגליה באליפויות העולם ופעמיים זכה איתה במקום השלישי (1985 ו-1989).
מסטל בוגר אוניברסיטת קיימברידג' במתמטיקה ובהמשך סיים דוקטורט. הוא מכהן פרופסור למתמטיקה באימפריאל קולג' בלונדון.
הצבע הכי יפה בעולם

העלילה

הספר מתאר תחרות יופי בין צבעים שונים כאשר בתפקיד השופט נמצא "השחור". כל אחד מן הצבעים תיאר את נפלאותיו והילל את עצמו, בטוח מאוד כי הניצחון יהי שלו. אף על פי שסופר על היותם "כל צבעי הקשת" למעשה היו שם גם צבעים שלא מופיעים בה. 
השופט לא בחר מנצח אחד מסוים. הוא הודיע למתחרים שכולם, ללא יוצא מן הכלל, יפים. לא מצא-חן בעיניו שיהיה ריב בין הצבעים. בסוף הסיפור הצבעים חולמים יחדיו חלום משותף כאשר קשת בענן מופיעה בחלומם.
ראדי ענאב

ראדי ענאב (ערבית: راضي عناب; 1898 - ?) היה איש צבא ירדני וראש הלגיון הירדני למספר חודשים לאחר פיטוריו של גלאב פאשה.
ראדי ענאב נולד בשכם בשנת 1898. התגייס ללגיון הירדני בשנת 1923 והתקדם בסולם הדרגות. רוב תפקידיו של ענאב היו בעלי אופי משטרתי. הוא שימש כמפקד משטרתי אזורי בחברון ואחר כך בירושלים. לאחר מלחמת העצמאות וסיפוח הגדה המערבית בידי ירדן שימש כמפקד המשטרה בכרכ, עג'לון ובעמאן.
ב-2 במרץ 1956 פיטר המלך חוסיין בהתראה קצרה את גלאב פאשה, הרמטכ"ל הבריטי של הלגיון הירדני זה למעלה מ-20 שנה. הסיבה לפיטורים היה הלחץ שהופעל על המלך הצעיר לבצע ירדינזציה של הצבא הירדני ולמגר את הדומיננטיות הבריטית בשלטון של הממלכה. במקומו של גלאב מינה חוסיין את ענאב לראש הלגיון. ענאב היה לפני פרישה, והוא סיים את תפקידו לאחר חודשיים בלבד. ב-24 במאי 1956 החליף אותו עלי אבו נוואר, ידיד קרוב של חוסיין שקודם בחיפזון בידי המלך לדרגה זו.
האמנה הלאומית (לבנון)

הרקע להסכם

לקראת בחירות 1943 בלבנון, החליטו הצרפתים לערוך בחירות לפרלמנט, התקנה בחוקה שקבעה כי שליש מצירי הפרלמנט נקבעים על ידי הנשיא בוטלה, ולכן נוצר צורך בחלוקה מחודשת של המושבים. הצרפתים החליטו לחלק את הפרלמנט בין 55 המושבים ל-30 מחוקקים נוצרים, ו-25 שאינם, (יחס של 6:5) בהתבסס על מפקד האוכלוסין של 1932 שתוצאותיו הראו כי הנוצרים הם בעלי רוב זעיר במדינה: 54.7%; ולעומתם קיים מיעוט גדול של 45.3% המורכב ממוסלמים ומדרוזים (יחס של כ-6:5).
בבחירות שנערכו באוגוסט-ספטמבר 1943, זכו נציגים שתמכו בלבנון עצמאית לרוב גדול בפרלמנט. הממשלה אשר קמה בהנהגת ראש הממשלה, ריאד א-סולח המוסלמי, והנשיא, בשארה אל-ח'ורי הנוצרי, על סמך אישור הפרלמנט, מיהרה להודיע על כוונה להסיר את כל הסעיפים בחוקה שקושרים את לבנון למנדט הצרפתי. כצפוי, צרפת התנגדה חריפות לצעד זה, אך הדבר לא מנע מן הממשלה החדשה להודיע בנובמבר 1943 על שינוי סעיפי החוקה הכובלים. ב-10 בנובמבר 1943 בא-כוחה של צרפת בלבנון, גנרל ז'אן הלה, עצר את הנשיא, ראש הממשלה ושרים רבים. הצרפתים הודיעו כי כל השינויים החוקתיים בטלים ואף לא חוקיים. הצרפתים גם מינו מחדש את אמיל אדה, הנשיא לשעבר ותומכם, לנשיאות. השרים שוחררו זמן קצר לאחר מכן ב-22 בנובמבר בעקבות לחץ בינלאומי על צרפת.
כתוצאה ממעצרים אלו, בשאיפה לשחרר את לבנון מהמנדט הצרפתי, התכנסו בקיץ 1943 ראש הממשלה, ריאד א-סולח הסוני והנשיא, בשארה אל-ח'ורי המארוני ומספר חברי פרלמנט, בניסיון לגבש אמנה חברתית, שתסדיר את התנהלות המערכת הפוליטית הלבנונית.

בעייתיות האמנה

הסעיף האחרון היה אחד מסלעי המחלוקת הבין עדתית - שביטויה האלים ביותר הוא מלחמת האזרחים בלבנון. הבעייתיות בסעיף הייתה כי חלוקת המושבים נקבעה על פי מפקד אוכלוסין שנערך ב-1932, ומאז שנה זו, חלו שינויים משמעותיים בדמוגרפיה הלבנונית. בשנות מלחמת האזרחים בלבנון, הנוצרים החזיקו במשרה הביצועית החשובה ביותר - הנשיאות, וברוב מושבי המחוקקים (54 מתוך 99), אולם הם היוו רק שליש מהאוכלוסייה. שני השלישים הנותרים היו בעיקר מוסלמים, ומאז 1932 השיעים הפכו לעדה הגדולה ביותר.
המחנה הרדיקלי במלחמה דרש את עדכון האמנה הלאומית או את ביטולה באופן מוחלט (כך שהרוב הדמוגרפי שלהם יבוטא גם ברשות המחוקקת), ואילו המחנה השמרני, שהורכב במרביתו מנוצרים, ביקש לשמר את הסטטוס קוו (שהיה מוטה לטובתם).
יש גם הטוענים, כי בחלוקה מלאכותית של העמדות הפוליטיות במדינה, האמנה מנעה אינטגרציה בין-עדתית בלבנון, וכתוצאה מכך פרצו עימותים אלימים פעם אחר פעם בין העדות (מלחמות האזרחים והמתיחות בשנות ה-70 המוקדמות).
הסכם טאיף שנחתם בתום 15 שנות לחימה עדתית, ניסה לתקן את היחס הזה, וכעת הפרלמנט הלבנוני מחולק באופן שווה בין שתי הקהילות הדתיות. כמו כן, הוא העביר כמה מסמכויותיו הרבות של הנשיא (המארוני) לקבינט המחולק באופן שווה בין שתי הדתות.
אולם ההסכם עדיין אינו משקף את הדמוגרפיה הנוכחית בלבנון, ועל כן מוסלמים רבים תומכים בביטול החלוקה, או בשינוי באמנה. כך, בסקר של מכון זוגבי מאפריל 2005 סה"כ 63% מהלבנונים היו מעוניינים בשינוי האמנה הלאומית, ו-29 אחוזים התנגדו. מקרב המארונים בלבד: 42% תמכו בשינוי, %52 התנגדו. מקרב הסונים: 68% הביעו תמיכה בשינוי ורק 20% התנגדו. מקרב השיעים: 74% תמכו בשינוי, ו-20 אחוזים התנגדו. בנוגע לביטול חלוקת המושבים (אדם אחד - קול אחד), הנתונים דומים, עם תמיכה שיעית וסונית חזקה והתנגדות מארונית.
Toxicity (שיר)

הקליפ

הקליפ נוהל על ידי מרקוס סיאגה ושאבו אודאג'יאן. בתחילת הקליפ רואים את שדרת הכוכבים בהוליווד, לוס אנג'לס ולאחר מכן עובר הקליפ להראות את נגני הלהקה מנגנים ושרים כאשר בזמן זה לובש דארון מאלכיאן חולצה של הלוס אנג'לס קינגס ששם משפחתו כתוב עליה מאחורה. במשך הקליפ מוקרנים על גופות הנגנים תמונות של חסרי בית המצולמים ברחובות.
סובוטניקים

הסובוטניקים הסקויים

בין הסקויים (הסקלרים) ברומניה הייתה קבוצה גדולה של סובוטניקים מהסוג הראשון, שבהדרגה התרחקה מהנצרות והתקרבה ליהדות. בקומונה (מין מועצה אזורית) הרומנית "הביקסד החדש" (Bicsadul Nou), בקרבת אודורחי (Odorhei) היה מרכזם, שכלל בית כנסת במבנה שאורכו 16 מטר, רוחבו 3-4 מטרים וגובהו 4 מטרים, עם ריהוט מעץ מגולף בסגנון סקויי אופייני, מקווה, בית עלמין ובית ספר יהודי לכל דבר. בשנת 1868 הם ביקשו משלטונות הונגריה וקיבלו הכרה בקהילתם. אחרי מלחמת העולם הראשונה האזור היה לשטח רומני, אך לאחר תכתיב וינה הועבר אזור זה לשלטון הונגרי. בשנת 1941 ביקר במקום הסופר ההונגרי ז'יגמונד מוריץ (Zsigmond Móricz), שציין כי בקהילה 105 חברים.
לאחר כניסתם לתוקף של החוקים המפלים את היהודים, נשלח מטעם השלטון ההונגרי המרכזי משפטן בשם Alojos Degre כדי לברר את מעמדם. המשפטן אסף את הקהילה וגם סובוטניקים נוספים מהכפרים שמסביב, הסביר להם שהם עומדים להפסיד את זכויותיהם, את קרקעותיהם, את בתיהם וכו', אם לא ימצאו להם דת אחרת. מרביתם השתכנעו, אך היו כאלה שדבקו באמונתם. אלו, נלקחו למחנה הריכוז של אודורחי, יחד עם היהודים האתניים, ולאחר מכן נשלחו לאושוויץ, שם נספו מרביתם. ניצולים בודדים הגיעו לישראל ולארצות הברית. האזור בו חיו הסקויים הסובוטניקים כוסה במימיו של אגם מלאכותי בתקופת ניקולאה צ'אושסקו ולא נשאר זכר ממנו.
מועצה אזורית הדר השרון

מועצה אזורית הדר השרון הייתה מועצה אזורית באזור השרון שהקיפה את יישובי גוש תל מונד.
המועצה גבלה בצפון במועצה אזורית השרון הצפוני, קדימה ותל מונד (משנת 1955), במזרח באזור השומרון ובטירה, בדרום במועצה אזורית דרום השרון ובמערב במועצה אזורית חוף השרון.

היסטוריה

יישובי גוש תל מונד התארגנו בוועד יציג שארגן את ענייניהם המשותפים, כמו חינוך וייצוג בפני שלטונות המנדט הבריטי. בשנת 1937, כאשר החלו השלטונות בהקמת מועצות מקומיות הביעו אנשי ועד הגוש את רצונם במועצה אחת שתקיף את כל יישובי הגוש, בדומה להצעה שהועלתה להקמת מועצה אזורית עמק חפר. אולם בניגוד לאזור עמק חפר, המועצה האזורית לא קמה ודרישה נוספת להקמת מועצה אזורית עבור גוש תל מונד הוצגה לשלטונות בשנת 1945. בינואר 1946 הוגש תזכיר בנושא למושל מחוז שכם, בו הוצע להקים מועצה אזורית אחת לעין ורד, כפר הס, חרות, כפר יעבץ, כפר עבודה, כפר זיו ושטחי "מטעי ארץ ישראל" של ישראל משה זיו. המושל הבטיח לטפל באופן נמרץ בבקשה, אולם המועצה לא הוקמה ובנובמבר 1946 התייצבה משלחת נוספת בפני מושל המחוז כדי לבקש להקים את המועצה. בספטמבר 1947 נחתם הסכם עם בעלי המטעים על הקמת המועצה. לאחר הקמת מדינת ישראל הוחלט להקים את המועצה האזורית, אולם ההכרזה נתעכבה עד ינואר 1950.
בעת הקמת המועצה היא נקראה מועצה אזורית תל מונד, אולם במהרה על פי המלצת ועדת השמות הסבה את שמה למועצה אזורית הדר השרון]. עד ספטמבר 1951 הכפילה המועצה את אוכלוסייתה ל-4000 נפש, בהתווסף לה אנשי מעברת תל מונד, עין שריד, נוה עובד, פורת, עזריאל וכ-400 נפשות שנקלטו במושבים הוותיקים.
לאור הגידול של תל מונד בעולים חדשים שהתיישבו בשיכונים, נוצרו סכסוכים בין תל מונד ושאר יישובי המועצה. אנשי השיכונים בתל מונד טענו שהמועצה מזניחה אותם ועל כן הפסיקו לשלם ארנונה. בתגובה לכך הפסיקה המועצה לתת שירותים לאנשי השיכונים. בסוף 1951 הוחלט במועצה על הוצאת תל מונד, כפר זיו ושכונת יעקב שיהיו למועצה מקומית נפרדת. נתמנה בורר ולאחר דיונים רבים והמלצה של הוועדה המוניציפלית של ההסתדרות החלוקה יצאה אל הפועל בשנת 1954 באופן רשמי, הגם שכבר מאמצע 1953 התנהלו המועצות בנפרד. בשנת 1958 ביקשו גם אנשי עין שריד להתנתק מהמועצה האזורית ולחבור לתל מונד, אולם בקשתם לא נענתה.
בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה להגיע לכך שמועצות אזוריות בישראל יקיפו כ-10,000 תושבים. ביוני 1984 אוחדה המועצה עם מועצה אזורית השרון הצפוני ליצירת מועצה אזורית לב השרון. עד היום נקראים היישובים שהיו פעם במועצה אזורית הדר השרון "יישובי גוש תל מונד".
צ'יזרינג

צ'יזרינג (באנגלית: Cheesewring, בקורנית: Keuswask) הוא טור גרניט בקורנוול בבריטניה, השוכן באגף המזרחי של בודמין מור (Bodmin Moor) על גבעת סטואו (Stowe's Hill) בקהילה של לינקונהורן (Linkinhorne), כקילומטר וחצי מהכפר מיניונס (Minions) וכ-6 קילומטרים צפונית לליסקרד (Liskeard). הצ'יזרינג הוא תצורה גאולוגית טבעית, מחשוף סלע של לוחות גרניט שנוצר עקב סחיפה. השם (מילולית "מסחטת הגבינה") נגזר מהדמיון של ערימת לוחות הגרניט ל"מסחטת גבינה", מתקן דמוי מסחטה ששימש בעבר לסחוט את הנוזלים בתהליך ייצור גבינה.
וילקי קולינס תיאר את הצ'יזרינג ב-1861 בספרו "שיטוטים מעבר לרכבות" (Rambles Beyond Railways):
אם אדם חולם על ערימה גדולה של אבנים בחלום בלהות, הוא היה חולם על ערימה כזאת כמו הצ'יזרינג. כל הכבדים והגדולים מבין שבעת הלוחות העבים שמהם הוא מורכב נמצאים בראש הערימה. כל הקלילים והקטנים ביותר בתחתית. הוא מתנשא במאונך לגובה שלושים ושניים רגל (9.75 מטרים), ללא תמיכה צדית מכל סוג שהוא. הסלע החמישי והשישי הם בעלי גודל ועובי עצומים, והם בולטים בצורה מפחידה מעל ארבעת הסלעים הנמוכים התומכים בהם. כולם אינם מסודרים לחלוטין; הבליטות של האחד אינן מתאימות לתוך השקעים של האחר; הם מוערמים בצורה רופפת בצורתם הכבדה יוצאת הדופן, על הקרקע המשופעת, במורד הגבעה התלולה.
— W. Wilkie Collins, Rambles beyond railways: or, Notes in Cornwall
על אותה גבעה יש תצורות דומות של לוחות גרניט המונחים האחד על השני, שבחלקם יש סימנים לחציבה בדמות חורים על הלוח העליון ואחד אף עוצב ככיסא. הצ'יזרינג שוכן סמוך למחצבת צ'יזרינג (Cheesewring Quarry), שסיפקה את לוחות החיפוי לגשר מצודת לונדון. נקודת ציון בנוף זו הייתה בסכנת הריסה בשלהי המאה ה-19 בשל הקרבה למחצבה שבו נערכו פיצוצים, אבל ניצלה תודות לאקטיביזם מקומי.

האגדה

אגדה מקומית מספרת כי הצ'יזרינג הוא תוצאה של תחרות בין אדם לענק. כאשר הנצרות זה עתה חדרה לאיים הבריטים, הענקים שחיו בראש ההרים לא שמחו על כך. הקדושים פלשו לאדמתם והכריזו על הבארות שלהם כקדושות. על אחד הענקים הגדולים יותר, אותר (Uther), הוטלה המשימה להיפטר מהקדושים. הוא התעמת עם הקדוש החלשלוש סנט טו (Saint Tue), שהציע תחרות לזריקת אבנים. אם אותר ינצח, הקדושים יעזבו את קורנוול. אם סנט טו ינצח, אזי הענקים יתנצרו. הראשון היה אותר והוא זרק בקלות אבן קטנה לראש גבעת סטואו. טו התפלל לעזרה והרים לוח ענקי שמצא שהוא קל מאוד. בזה אחר זה הם זרקו את הסלעים שלהם, ערמו אותם בערימות מושלמות. כאשר התוצאה הייתה שתים עשרה אבנים, אותר זרק את האבן השלוש עשרה, אבל היא התגלגלה במורד הגבעה. טו הרים אבן זו, וכאשר הרים אותה, הופיע מלאך שנשא אותה לראש הערימה של הסלעים. כשראה זאת אותר הוא נכנע, ורוב הענקים החליטו להתנצר לאחר מכן.

בסביבה

בסמוך לצ'יזרינג נמצאת מערה שבה התגורר הסתת דניאל גמב (Daniel Gumb, מת ב-1776) עם משפחתו, כדי להתחמק מתשלום מיסים. כמה מצבות קבורה בחצר הכנסייה של לינקינהורן גולפו על ידו.
כקילומטר דרומית לצ'יזרינג יש שלושה מעגלי אבנים מהתקופה הנאוליתית המכונים דה הרלרס (The Hurlers).
בניין הרייכסטאג

שיפוץ המבנה

עם תום מלחמת העולם השנייה היה הרייכסטאג לסמל הניצחון על גרמניה הנאצית (בעיקר בשל תצלום הנפת הדגל הסובייטי על גגו). הבניין נותר בחלק המערבי של העיר צמוד לחומת ברלין, ושופץ בתחילת שנות ה-50. לאחר איחוד גרמניה הוחלט ב-1991 להעביר את הבירה הגרמנית בחזרה מבון לברלין. רבים הסכימו כי בניין הרייכסטאג הוא המתאים ביותר לשמש כבית הנבחרים של המדינה המאוחדת. בתחרות אדריכלים שנערכה ב-1992 זכה האדריכל הבריטי נורמן פוסטר אשר הציע הצעה לבנייה מחדש של המבנה. ההצעה הנבחרת זכתה להתנגדויות רבות בגרמניה אשר הובילו לבסוף לתכנון אחר לחלוטין של הבניין שאותו המשיך לתכנן פוסטר.
התכנון הסופי אשר בנייתו נמשכה במהלך שנות התשעים, כלל שיפוץ כולל של כל פנים המבנה ובנייה מחדש של כיפתו. במסגרת השיפוץ נהרס כל פנים המבנה והושארו רק ארבע החזיתות החיצוניות שלו בפרויקט הנדסי מורכב מאוד. כל חללי הפנים נבנו מחדש על מנת שיתאימו לצרכים הפונקציונאליים של הפרלמנט המודרני, כולל אולם מליאה חדש ומודרני. החזיתות החיצוניות שופצו ושוחזרו בקפידה למצבם המקורי שלפני שריפת המבנה ב-1933. 
הכיפה שתוכננה במקור הייתה גם היא נושא לוויכוח במהלך בניית הרייכסטאג מחדש. הוצעו עשרות גרסאות שונות לכיפה עד שנבחרה כיפת הזכוכית שנבנתה בסופו של דבר. כיפת הזכוכית, אשר בזכותה זכה נורמן פוסטר לתשבחות רבות, זהה בצורתה החיצונית לקופולה הפרוסית המקורית שנבנתה ב-1894. הכיפה כוללת מעברים היקפיים הפתוחים לציבור, מהם יכול הקהל המבקר ברייכסטאג לצפות על העיר ברלין מצד אחד ואל תוך אולם המליאה כלפי מטה מהצד השני. הכיפה באה לייצג את שקיפותה של הדמוקרטיה הגרמנית שלאחר האיחוד. במרכז הכיפה בנויות מראות בצורה של משפך המחדירות אור טבעי לתוך חלל המבנה. 
לפני תחילת עבודות השיפוץ ביצע זוג האמנים קריסטו וז'אן-קלוד מיצג שבו כוסה הבניין ביריעות בד אשר משך מיליוני תיירים אליו.
הפרלמנט הגרמני, הבונדסטאג, עבר לרייכסטאג באפריל 1999 והוא שוכן בו מאז. כיפת הזכוכית הפכה מאז לאחת האטרקציות התיירותיות החשובות בברלין.
הכניסה לבניין מותנית בבדיקה מחמירה כמו בנמלי תעופה רבים. לשם כך נבנה ביתן מיוחד בכניסה. לאחר הבדיקה מובלים המבקרים תחת פיקוח, לקומת הקרקע בה שוכן הבונדסטאג ומשם במעלית גדולה לכיפת הזכוכית ממנה אפשר לצפות על חלקים נרחבים של ברלין.
גרהם מקטביש

ביוגרפיה

מקטביש נולד בגלאזגו שבסקוטלנד לאלק ואלן מקטביש. אביו היה פעיל פוליטי, ודיונים פוליטיים היו נפוצים בביתם. בילדותו עזבה המשפחה את גלאזגו. במהלך חייו הוא התגורר בקנדה, אנגליה וסקוטלנד לפני שהתיישב בניו זילנד.

קריירה

בתחילת הקריירה שלו הופיע מקטביש על הבמה עם התיאטרון הרפרטוארי של דאנדי יחד עם קולגות כגון ג'ימי לוגן ורוברט רוברטסון.
מקטביש גילם את הדמות של וורדן אקרמן בחמישה פרקים של הסדרה "ננס אדום". הוא הופיע בתפקידי משנה בסרטים וסדרות דרמה בריטיות כגון "חדר מיון", "ג'קיל", "The Bill", "טאגרט" ו-"Sisterhood". הוא שיחק בתפקיד קומנדר לואיס בסרט "רמבו" משנת 2008, הופיע בתפקיד סמל בעונה הרביעית של הסדרה "אבודים". מקטביש כיכב בסרט "עלי ג'י - הסרט", ושיחק בתפקיד פיראט רוסי בסדרה "NCIS". בעונה הרביעית של הסדרה "נמלטים" שיחק בתפקיד פרגוסון. עוד כיכב בסרט "Green Street 2" שיצא לאקרנים במרץ 2009. מקטביש דיבב והשתתף במשחקי הווידאו "Uncharted 2: Among Thieves", בתפקיד דנטה אליגיירי ב-"Dante's Inferno", בדמות קומנדר לוסיוס ב-"Shadow Complex" וכן במשחק "Transformers: War for Cybertron". בסדרה "24" גילם את שר החוץ הרוסי מיכאיל נוואקוביץ', ושיחק בדמות לוקי ב-"Hulk Vs. Thor" וב"האוונג'רס: סדרת האנימציה" של מארוול קומיקס. ב-2011 דיבב מקטביש את דמות האנטגוניסט ג'וזף ברטרנד השלישי ב-"Infamous 2" ואת צ'ארלי קאטר ב-"Uncharted 3: Drake's Deception".
עוד דיבב מקטביש את הסדרה הקומית "What's New, Scooby-Doo?", המשחקים "Heavenly Sword" ו-"Call of Duty: Black Ops" ואת המשחק "Star Wars: The Old Republic".
ב-2011 הופיע מקטביש בסרט "Wicker Tree", סרט ההמשך לסרטו של רובין הארדי מ-1973 "איש הקש". הוא גילם את דוואלין בטרילוגיה של פיטר ג'קסון "ההוביט".
בספטמבר 2013 לוהק מקטביש לתפקיד דוגאל מקנסי בסדרת הטלוויזיה "זרה" של ערוץ Starz. הסדרה היא עיבוד לסדרה "נוכרייה", סדרת רבי המכר מאת דיאנה גבלדון. הסדרה שודרה לראשונה ב-9 באוגוסט 2014 וזכתה לביקורות נלהבות מהמבקרים ומקהל הצופים.
מקטביש מגלם את הדמות של "קדוש הרוצחים" (Saint of Killers) בסדרת הטלוויזיה "Preacher" של AMC, החל מהפרק השני של הסדרה ששודר ביוני 2016.
יצחק טייב

רבי יצחק טייב (ה'תקמ"ו 1786 - ה'תקפ"ח 1828), היה מגדולי רבני תוניסיה ומחבר סדרת הספרים ערך השלחן.

ביוגרפיה

נולד לרבי בנימין טייב. למד אצל רבי יוסף זרקא, בן דורו של החיד"א. בתחילת דרכו שימש כדיין אצל רבי נהוראי ג'רמון, ופסקים ממנו מפוזרים בספרי הרבנים בני דורו. לאחר פטירתו של רבי דוד חזקיה גג' בשנת תקע"ח (1818) נתמנה לראש רבני תוניס, תפקיד בו שימש עד פטירתו.
נפטר בשנת ה'תק"ץ (1828), ונקבר בבית הקברות בעיר בבורג'יל בתוניס, בסמוך לציון אחיינו רבי יצחק חי טייב.
פירוז'קי

במטבח הקווקזי

הפירוז'קי אומץ במטבח הארמני עוד בימי האימפריה הרוסית של טרום המהפכה הרוסית. ניתן למצוא פירוז'קי מוכנים ונמכרים בדוכני רחוב כמזון מהיר. בארמניה הפירוז'קי ממולאים בדרך כלל בתפוחי אדמה.

במטבח הבלקני

נמכר בעיקר כמזון מהיר. בדרך-כלל מטוגן וממולא במגוון מילויים.

במטבח הבאלטי

פירוז'קי לאטביים מגיעים בדרך כלל בצורת סהר, העשוי מבצק לחם אפוי, וממולא בבצל ובשר חזיר. ישנם מילויים נוספים בווריאציות מקומיות, כגון תפוחי-אדמה, פטריות וכרוב, וכן גרסאות מתוקות.

מרכז אסיה

הפירוז'קי הם מזון מהיר פופולרי בכל רחבי מרכז אסיה.

במטבח הרומני

ברומניה מאכל עם שם דומה (Piroșcă) מטוגנים בשמן עמוק עם בצל מטוגן וממולאים בתפוח אדמה.
Days of Future Passed

הפקה

הקונספט של האלבום עוסק בשעות היום, כל קטע עוסק בכל זמן ביום (בוקר, צהריים, אחר הצהריים, ערב ולילה).
אלבום זה מסמן את עזיבתה המהירה של הלהקה את סגנון ה-R&B ואת עזיבתם של דני ליין וקלינט וורוויק, והשתתפותם של ג'סטין הייווארד וג'ון לודג'. אלבום זה התאפיין בשימוש בתזמורת ופונה יותר לסגנון הרוק הסימפוני. האלבום גם סימן מעבר הלהקה לחברת התקליטים Deram Records, המותג ה"פרוגרסיבי" של חברת התקליטים Decca. 
האלבום כולל את הלהיט, Nights in White Satin (לילות במשי לבן) שנחשב עד היום לשיר הגדול ביותר של הלהקה. כל שירי האלבום מורכבים מחלקים שבהתחלתם או בסופם, הייתה מנגינה קצרה שהולחנה על ידי המנצח של התזמורת אשר ניגנה באלבום, פיטר נייט אך הקטעים Nights with White Satin ו-The Day Begins כללו בתחילתם/סופם פואמה קצרה מאת המתופף גריים אדג'. ב-2006, יצאה גרסת SACD לאלבום אשר כללה את השירים באלבום המקורי, וכמה רצועות בונוס.
אוטוטרוף

אוטוטרוף ("Autos" ביוונית פירושו "עצמי", ו"trophe" פירושו "תזונה"; Autotroph פירושו "מזין את עצמו"; בעברית: יצרן) מתייחס ליצור המייצר את מזונו בכוחות עצמו והראשון בזרימת האנרגיה לעולם החי.
עתידים - צוערים למנהל ציבורי

התוכנית

בשלוש שנים הראשונות של המסלול הצוערים עוברים תוכנית הכשרה אינטנסיבית, בסבסוד מלא, לתואר ראשון דו-חוגי באוניברסיטה העברית, ובחמש השנים שלאחר מכן הם הופכים לעובדי השירות הציבורי, תוך סימונם כעתודה ניהולית. המלגה לצוערים כוללת שכר לימוד, מלגת קיום, שכר דירה, צוות חונכים ותוכניות העשרה רחבות, כולל נסיעה אינטנסיבית לארצות הברית להכרת הרשות השופטת, הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והקהילות היהודיות. הפרויקט מגייס כ-30 עד 50 צוערים בשנה מתוכם כ-50% נשים ומספר בני מיעוטים. 
פרויקט "עתידים: צוערים למינהל ציבורי-רוחות של שינוי" מתבסס על ההנחה שהחברה הישראלית נמצאת בתקופת מעבר מ"חברה מגויסת" לחברה בה יש יותר דגש על אינדיבידואליזם ו"עכשוויזם" ולכן ישנה חשיבות לטיפוח עתודות מנהיגות שיעסקו ב"אריגת" העתיד הרחוק ובטובת הכלל. צורך זה מקבל משנה תוקף בהינתן הרב-תרבותיות המאפיינת את החברה הישראלית ובהינתן שיטת הממשל שגורמת לתחלופות תכופות של ממשלות ושרים. הנחת העבודה מאחורי הפרויקט הייתה שכוחות השוק לבדם לא ידעו לפתור את בעיות החינוך, הרווחה, הבריאות ועוד שירותים ציבוריים שלא ניתן לתמחר רק במונחים כספיים.
הפרויקט מנוהל על ידי עמותת "ידידי עתידים" בשיתוף עם נציבות שירות המדינה ובית הספר למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית. הפרויקט הוא תולדה של יוזמה של קבוצת אנשי עסקים ששמו לעצמם למטרה לתרום לשיפור השירות הציבורי בישראל.

השמה

הטמעת הצוערים בשירות הציבורי מתבצעת באופן הדרגתי על מנת לאפשר להם "נחיתה רכה". לדוגמה, במהלך הכשרתם באוניברסיטה העברית מקיימים הצוערים עבודות חקר על השירות הציבורי ונפגשים עם דמויות מפתח בשירות הציבורי. הצוערים גם עוברים התמחות במספר משרדי ממשלה ובמספר רשויות מקומיות לאורך תקופת לימודיהם.   
בשנת 2008 השתתפו בפרויקט כ-170 צוערים בשישה מחזורים, מתוכם כ-75 משרתים בשירות הציבורי במגוון רחב של משרדי ממשלה, כשהיתרה לומדים בשלושה מחזורים באוניברסיטה העברית.

פרסים

בשנת 2008 הפרויקט הוכתר כאביר איכות השלטון מטעם התנועה לאיכות השלטון "בהוקרה על תרומה ייחודית, להעלאת רמתן של המנהיגות בשירות הציבורי ושל איכות השלטון בישראל. "עתידים: צוערים למינהל ציבורי - רוחות של שינוי" הוא פרויקט הראוי לשמש אות ומופת ליוזמות שתכליתן להשתמש במאגר הצעירים המוכשרים, בעדיפות לבני  הפריפריה, כמנוף לעיצוב עתידה של המדינה."