גאולוגיה של הגולן

הגאולוגיה של הגולן היא ברובה תוצאה של פעילות געשית ענפה לאורך 5 מיליון השנים האחרונות. אופי הפעילות הגעשית כלל מחזורים של התפרצויות וביניהם תקופות ארוכות של שקט. כתוצאה מכך, מכוסה רמת הגולן בשכבת בזלת עבה. העובי המקסימלי של טבלת הבזלת ברמת הגולן נמדד בקידוח "אלוני הבשן 6", שהגיע לעומק של כ-750 מטרים (הקידוח לא הגיע לתשתית סלעי המשקע). עובי הבזלת הולך ופוחת כלפי שולי הקער במערב ובדרום. מרבית שכבות הבזלת בגולן הן צעירות יחסית, והאחרונות שבהן נוצרו לפני כ-100,000 שנים בצפון מזרח הרמה.
כתוצאה מהפעילות הגעשית ניתן לראות ברמת הגולן יותר מ-60 מבנים של הרי געש, מרביתם ערוכים בשתי שורות מקבילות לאורך קו התילים הישראלי. הרי הגעש בגולן נחשבים רדומים.
רמת הגולן משתרעת על פני שטח של 1,300 קמ"ר וגבולותיה: מצפון – נחל סער הזורם מדרום להר החרמון, מדרום – נהר הירמוך צפונית להרי גלעד ובמערב – בקעת כנרות ועמק החולה. ממזרח גובלת רמת הגולן באזור הבשן אולם הגבול בין שני האזורים אינו מוגדר היטב.

מבנה גאולוגי

מבחינה גאולוגית רמת הגולן היא קער אשר נמצא בין שני קמרים – קמר החרמון מצפון וקמר הגלעד (קמר עג'לון) מדרום. נחל סער מפריד בין הגולן לקמר החרמון ובדרום מפריד נהר הירמוך בין הגולן לקמר הגלעד. הקער התמלא תחילה בסדרה של סלעי משקע ולאחריהם בשכבה עבה של סלעים געשיים. כתוצאה מעובי עמודת הסלעים נעלם מבנה הקער והרמה נראית שטוחה יחסית.
בתקופת היורה (החל מ-195 מיליון שנה ועד 140 מיליון שנה לפני זמננו) היה האזור מוצף בים אשר בו נוצרה שכבה עבה של סלעי גיר. סלעי הגיר מתקופת היורה נמצאים היום על פני השטח בחרמון. בתקופת הקרטיקון התחתון (לפני כ-100–140 מיליון שנה) שקעו באזור אבני חול צבעוניות ("אבן חול נובית"). בקרטיקון העליון (100-66 מיליון שנה לפני זמננו) כוסה האזור בים רדוד וחם ושקעו בו סלעי משקע שונים כגון: גיר, דולומיט וחוואר.
בתקופה שבין 65 מיליון שנה לפני זמננו ועד כ-5 מיליון שנה החל האזור לבצבץ מעל פני הים ולבסוף התייבש כולו. בזמנים אלו המשיכו לשקוע באזור סלעי משקע ימיים ויבשתיים אשר נחשפים בנחלים העמוקים בדרום רמת הגולן.
ב-5 מיליון השנים האחרונות ידע האזור תקופה של פעילות געשית. מאגמה עלתה לאורך סדקים, קלחה וכיסתה את סלעי המשקע. לאחר התקררות הלבה נוצרו משטחי הבזלת המישוריים המאפיינים את רמת הגולן כיום. בתקופה זו נוצרו הרי הגעש השונים ברמת הגולן כשהאחרונים מביניהם היו פעילים עד לפני כ-100,000 שנים.

סוגי המסלע

רמת הגולן מכוסה בסלעים געשיים: פני השטח מכוסים בזלת, אך אפשר למצוא בה גם סקוריה (בעיקר בחרוטי הגעש לאורך קו התילים) וטוף (סביב בריכת רם ובאזור הר אביטל). במורדות הרמה, בערוצי הנחלים ומקומות נוספים (כגון חלונות שמיר) נחשפים סלעי משקע ימיים כמו אבן גיר, קירטון, דולומיט וצור מתקופת הקרטיקון העליון והאיאוקן (מלפני כ-60-100 מיליון שנה).

בזלת הכיסוי

שכבת בזלת מתקופת הפליוקן התחתון, שגילה החל מ-3.5 מיליון שנה ועד 5.5 מיליון שנה. בזלת הכיסוי מכסה שטחים רחבים בדרום רמת הגולן ובגליל התחתון המזרחי, מראש פינה עד לבית שאן, ומשתרעת על פני שטחים נרחבים בדרום סוריה עד הר הדרוזים, ובצפון ירדן - באזור אירביד. קילוחי בזלת הכיסוי נמצאו גם במרכז רמת הגולן וצפונה, אולם באזורים אלה היא כוסתה על ידי שכבות בזלת צעירות יותר.
בזלת הכיסוי נבעה מדייקים ומחרוטי לבה הבולטים מעל פני השטח, כגון: קרני חיטין, גבעת בזק, תל סאקי, גבעת נטור ועוד.
שכבות בזלת הכיסוי נמצאות ברמות הגבוהות משני צידי הבקע הסורי-אפריקני ולא בעמקים של הבקע עצמו, ומכאן כי הן קדמו להיווצרות הבקע.

קילוחי רומן - דלתון - ירדה

מספר קילוחי בזלת מתקופת הפליוקן העליון, וגילן נע בין 1.8-3.3 מיליון שנה. מרבית הפעילות הגעשית בתקופה זו התרחשה באזור הגליל ודרום לבנון. קילוחי רומן נמצאו גם בדרום מערב רמת הגולן, אולם הם כוסו מאוחר יותר על ידי בזלות צעירות יותר.

תצורת אורטל

מצויה במרכז רמת הגולן. הבזלות הן מתקופת הפליסטוקן התחתון, וגילן 0.7-1.6 מיליון שנה. היחידה העיקרית בתצורה זו היא קילוחי דלווה - סדרה של קילוחי לבה אשר נבעו ממספר מקורות במרכז רמת הגולן. בזלת דלווה היא בזלת טרשית ולכן הפכה לאזור נוח להקמת בתי אבן קדומים עליה, וכפרים עתיקים רבים נמצאים על משטחי בזלת דלווה. מאידך, הקרקע הסלעית אינה נוחה לעיבוד חקלאי ולכן שטחי בזלת דלווה לרוב אינם מעובדים. בזלת דלווה נבעה בתשעה קילוחים עוקבים, אותם ניתן לזהות במחשופי נחלים כדוגמת נחל עורבים. בין קילוחי הבזלת ישנם שכבות של קרקע מאובנת (פלאוסול) המעידות על תקופות ארוכות ללא פעילות געשית בהם נוצר הפלאוסול.
התצורה כוללת גם את סקוריה שיבן - יחידת סקוריה המרכיבה חרוטי אפר אשר נוצרו על גבי בזלת דלווה, כמו תל שיבן ליד שעל ותל שעף א-סינדיאן (מדרום לרכס בשנית), ואת בזלת ירמוך - בזלת מדרום סוריה אשר זרמה בערוץ הירמוך לפני כ-0.8 מיליון שנה.

הידרוגאולוגיה

רמת הגולן היא רמה מישורית הבנויה סלעי בזלת. הבזלת מונחת במרבית השטח על גבי שכבות עבות של סלעי קירטון ומשקעים אגמיים, ששניהם אטומים יחסית לזרימת מים. לכן שכבת הבזלת אשר בעיקרה היא בעלת נקבוביות ניכרת ומוליכות הידראולית טובה משמשת כמובילת מים טובה. יש לכך מגבלה אחת: בחלקו התחתון של קילוח הלבה נוצרת בדרך כלל בזלת מסיבית, שהתקררה במהירות כשהשתחררו ממנה בועות הגז, ובתוכה קשה יותר למים לזרום. הסלעים תחתיה מהווים אקוויפר.
קיימות שכבות קרקע, לא בזלתיות, אשר יש להן מוצא לפני השטח ויוצרות "מעיינות קילוח", הן פזורות בנקודות רבות על פני רמת הגולן. מעיינות אלו יוצרים בדרך כלל שלוליות ענק, בריכות וביצות המתקיימות מתחילת עונת הגשמים ועד תחילת הקיץ.
רוב מי הגשמים ברמת הגולן מתנקזים דרך מעיינות וקידוחים ומתקיימת זרימה תמידית של מי תהום מאזורי המילוי לכיוון המעיינות בשולי הרמה, בקו המגע שבין הבזלת לבין סלעי הקירטון המונחים מלמטה. המעיינות הגדולים נובעים במורדות הגולן לכיוון עמק החולה, ומעיינות נוספים נובעים בקירות הקניונים של הנחלים הזורמים לכנרת. חלק נוסף ממי התהום מתנקז בתת-הקרקע אל בקעת הבטיחות והכנרת.