google/wiki40b huggingface dataset:
מריאנה רוח-מדבר

פועלה האקדמי

רוח-מדבר נולדה במולדובה בזמן שהייתה בשליטת ברית המועצות ועלתה לארץ בשנת 1974.
בשנת 1994 סיימה בהצטיינות] לימודי תואר ראשון במזרחנות, באוניברסיטת תל אביב, במסלול עתודה אקדמית. בין השנים 1998–1999 למדה תואר שני במסלול למנהיגות חינוכית יהודית במכון שכטר למדעי היהדות וסיימה בהצטיינות יתרה], ולאחר מכן למדה תלמוד בבית המדרש של מכון הרטמן בתל אביב. בשנת 2003 סיימה תואר שני בהצטיינות] בתוכנית הבין-תחומית לפרשנות ותרבות באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2006 הגישה את עבודת הדוקטורט באותה מחלקה בהנחיית פרופ' משה אידל ופרופ' עדיאל שרמר, תחת הכותרת "תרבות העידן החדש (New Age) בישראל – מבוא מתודולוגי ו'הרשת הרעיונית'" ומאז משמש מחקר יסוד עבור העוסקים בתחום]. בין השנים 2007–2009 השלימה לימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת חיפה, בהנחיית פרופ' עפרה מייזלס מהפקולטה לחינוך, בנושא: הרוחניות האלטרנטיבית העכשווית מזווית תרבותית-רעיונית.
בשנים 2000–2001 הייתה מרצה עמיתה במכללה האקדמית אחווה בקורסים להכשרת עובדי הוראה. בין השנים 1998–2004 הייתה יועצת הוליסטית להטמעת המחשוב בלמידה ובהוראה בבתי ספר תיכוניים ובפרויקטים חינוכיים רב-תרבותיים, בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. שימשה בתור רכזת בית המדרש לקבלה לתלמידי מחקר ומרצה במרכז שלמה מוסיוף לחקר הקבלה באוניברסיטת בר-אילן. בין השנים 2007–2008 הייתה עמיתת מחקר במכון ללימודים מתקדמים של מכון שלום הרטמן.
לאחר שסיימה את לימודי הדוקטורט ובמקביל ללימודי הפוסט-דוקטורט, שימשה כעמיתת הוראה וכמרצה מן החוץ באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 הקימה רוח-מדבר את החוג למיסטיקה ורוחניות במכללה האקדמית צפת, אשר פתח את שעריו לסטודנטים מספר שנים לאחר מכן. החל משנת 2016 משמשת בתור המנהלת האקדמית של תוכנית "רוחניות" במכון שכטר ומלמדת בתוכנית.
רוח-מדבר עסקה במגוון רחב של תפקידים חינוכיים וציבוריים: כתיבת תוכניות לימודים והנחיית מורים בתחום מחשבת ישראל וחינוך ערכי, הגשת תוכניות רדיו בנושא "האקדמיה של הרוח", עריכת טקסי חיים, הנחיית קהילות לומדות, והוראת תנ"ך בתיכון. היא לימדה בתוכנית הידברות באוניברסיטת בר-אילן והייתה מראשוני המנהלים של אתר האינטרנט של קרן תל"י. היא היוזמת והיו"ר-השותפה] (יחד עם פרופ' עפרה מייזלס) של הכנס הישראלי לחקר רוחניות עכשווית (ICSCS) מאז 2009, המתקיים באוניברסיטת חיפה. חברת הוועד המייסד והוועד המנהל של האגודה הישראלית לחקר דתות], וחברה בוועד המנהל של מיד"ע (מרכז מידע ישראלי לדתות עכשוויות), בחסות מכון ון-ליר.
רוח-מדבר פרסמה מאמרים רבים בספרי מחקר, בכתבי עת אקדמיים ופופולריים, ומרבה להתראיין בתקשורת ולהרצות בנושאי רוחניות עכשווית והעידן החדש. בין תחומי מחקריה: המפגש העכשווי שבין יהדות וניו אייג', העיצוב של רוחניות ופרקטיקה דתית לאור עליית האינטרנט והתרבות הדיגיטלית, יחסי כוח ומאבקים חברתיים סביב הרוחניות העכשווית, דת ומגדר, האמונות והנרטיבים של הניו אייג'.

חיים אישיים

רוח-מדבר מתגוררת ברעננה עם בעלה עמרי, ושתי בנותיהם.
שארל התשיעי, מלך צרפת

חייו

שארל היה בנו של אנרי השני ואחיו של פרנסואה השני. הוא ירש את הכתר ב-5 בדצמבר 1560 לאחר מות אחיו, אך מאחר שהיה בן עשר בלבד, שימשה אמו, קטרינה דה מדיצ'י, כעוצרת בשמו. ב-15 בספטמבר 1563 הוכרז שארל כמי שהגיע לפרקו, ואמו ויתרה על התואר "עוצרת", אך למעשה המשיכה לנהל את ענייני המדינה. ב-26 בנובמבר 1570 נשא שארל לאישה את אליזבט מאוסטריה שילדה לו בת, מרי-אליזבט (27 באוקטובר 1572 - 9 באפריל 1578), אך הייתה לו גם מאהבת, מרי טושה, שילדה לו בן.
בתקופת מלכותו של שארל התשיעי החלו מלחמות הדת בצרפת בין הקתולים לבין ההוגנוטים (הפרוטסטנטים הצרפתיים מייסודו של ז'אן קלווין). כדי לשמור על כתר בנה, ניסתה קטרינה דה מדיצ'י לתמרן בין בית גיז הקתולי לבין בית בורבון שתמך בהוגנוטים. היא חששה מניצחון של אחד הצדדים שהיה מביא להשתלטותו על צרפת ועל הכתר. במלחמות דת אלה נרצחו חפים מפשע בידי שודדי דרכים שנצלו את ההזדמנות לבזוז את בתיהם של קתולים ופרוטסטנטים כאחד. שארל התשיעי היה מלך חולני שסבל מהתקפי עצבים, והיה נתון מצד אחד להשפעתם של ההוגנוטים ומצד שני להשפעת אמו הקתולית.
במלחמת הדת השלישית, הוביל האדמירל גאספאר דה קוליני השני את ההוגנוטים למתקפה על פריז. על פי הצעת אמו, חתם המלך שארל התשיעי על שלום סן ג'רמן-אן-לה (8 באוגוסט 1570), שהביא לסיומה של מלחמה זו. בספטמבר 1571 הצטרף דה קוליני לחצר המלכות בארמון בלואה, ונודעה לו השפעה רבה על המלך הצעיר. הוא הציע למלך לשלוח עזרה צבאית למורדים הפרוטסטנטים בארצות השפלה שלחמו נגד ספרד. המלך, שלא ראה בעין יפה את חיל המשלוח הספרדי שחנה בגבולה הצפוני של ממלכתו, נטה לקבל עצה זו. המלך כתב לרוזן לואי מנסאו (אחיו של הנסיך ויליאם מנסאו) כי הוא נחוש בדעתו לשחרר את ארצות השפלה מהכיבוש הספרדי. בתמורה הובטח לו לקבל לידיו את פלנדריה ואת ארטואה.
קטרינה דה מדיצ'י, שהתנגדה לתוכנית זו בכל תוקף, עשתה ככל יכולתה כדי להרחיק מעל המלך את דה קוליני, שראתה בו מתחרה מסוכן למעמדה בחצר המלכות. הקתולים הזהירו כי ההוגנוטים מתכוננים לחטוף אותה ואת בנה, ובנקודה זו היא נתנה את הסכמתה לרצח האדמירל דה קוליני.
ב-22 באוגוסט 1572 נורה דה קוליני ליד ארמון הלובר בפריז, ונפצע בידו. ההוגנטים דרשו להעניש את האשמים, ואחיו של דה קוליני חנה מחוץ לפריז בראש צבא של 4,000 איש. נפוצה שמועה שההוגנוטים מתכננים מרד. קטרינה דה מדיצ'י שחששה לחייה ולחיי בניה, החליטה על רצח מנהיגיהם. לאחר שנועצה ביועציה האיטלקים, ניסתה לשכנע את המלך הצעיר בדבר הצורך בפעולה מונעת.
טבח ליל ברתולומאוס הקדוש החל ב-24 באוגוסט 1572, לאחר שהמלך, ברגע של התמוטטות עצבים, זעק: "הִרְגו את כולם", מה שהתפרש כצו לרצח ההוגנוטים בפריז ובערי השדה. באותו לילה נרצח דה קוליני בביתו שבפריז בידי עושי דברו של אנרי הראשון הדוכס מגיז, שהיה מנהיג הקתולים. מאורע זה סימן את תחילתו של הטבח שבו נרצחו אלפי הוגנוטים.
אחרי מאורע זה סבל שארל התשיעי מייסורי מצפון והיה שרוי בדיכאון. הוא חלה בשחפת ומת בגיל 24 בלבד מן המחלה. אחיו, אנרי, ירש את הכתר בשם אנרי השלישי.
מנדי (מאכל)

הכנת מנדי

מכניסים פיסות עץ יבש (שיטת הסוכך או גדעה) לתוך בור הטנדור ומבעירים אותם. תחילה מכינים אורז בסמטי ואותו מתבלים היטב, לאחר מכן מוסיפים לטנדור את הבשר מבלי שיגע בגחלי האש. לאחר מכן, אוטמים את הטנדור עם חימר למשך שמונה שעות. נהוג להוסיף למנה צימוקים, צנוברים, או בוטנים.
סמטקס

סמטקס (Semtex) הוא שמו המסחרי של חומר נפץ פלסטי לשימוש כללי שיוצר לראשונה על ידי "תעשיות זכוכית סמטין" (VCHZ Synthesia, לימים הפכה החברה ל-Explosia) מפרבר סמטין שבפרדוביצה, מזרח בוהמיה, צ'כוסלובקיה דאז.
החומר משמש לפיצוצים בהנדסה אזרחית, לעבודות חציבה בסלע ולכמה שימושים צבאיים. חומר נפץ זה היה לפופולרי בקרב טרוריסטים בשל היותו קשה יחסית לגילוי ונוח להשגה. הסמטקס יעיל במיוחד לפיגועים במטוסים: כמות של 450 גרם יכולה להרוס מטוס שלם כפי שאירע במקרה של טיסת פאן אם 103.
הסמטקס נחשף לראשונה במערב בעת חטיפת טיסת "סבנה" מבריסל ללוד. כאות לרצינות כוונותיהם, העבירו המחבלים שקית עם גוש חומר אדום-כתום בידי קברניט המטוס למשה דיין. זיהוי החומר כסמטקס אישש את יכולת המחבלים לפוצץ את המטוס על נוסעיו והביא להחשת מבצע החילוץ. גם בנסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון נעשה שימוש בסמטקס.
מגדל רוטשילד 1

היסטוריה

המגרש עליו נבנה פרויקט רוטשילד 1 היה בשנותיה הראשונות של תל אביב כחלק מאחוזת בית, בצמוד לרחוב הרצל. הוא שימש כתחנה המרכזית הראשונה של העיר. הקרקע נרכשה בשני שלבים בשנים 2002–2003 תמורת סכום המוערך ב-32 מיליון דולר, והתוכניות שונו מספר פעמים כדי להקטין את מספר הדירות.
בניית המגדל החלה בחודש נובמבר 2006 והסתיימה ב-2011. באותה שנה הוצב בחזית המגדל פסיפס תולדות תל אביב, מעשה ידי האמן נחום גוטמן, אשר שכן קודם לכן בחזית בית העיר תל אביב-יפו ברחוב ביאליק בעיר.

אדריכלות ועיצוב

הפרויקט כולל מגדל מגורים המתנשא לגובה של 32 קומות (120.3 מ') על שטח של כ-2 דונם, ובמגדל 37 דירות ששטחן הממוצע עולה על 400 מ"ר. בנוסף, כולל הפרויקט מבנה המשתרע על שטח של כ-3,000 מ"ר לצורכי מסחר ומשרדים השוכן בצמוד למגדל המגורים אך הוא נפרד ממנו. הבניין מחופה קירות מסך לכל גובהו המאפשרים נוף לים ולנווה צדק מכל דירה.
אדריכל הפרויקט הוא אבנר ישר ועיצוב הפנים הכולל לובי בגובה של 12 מטרים ובריכת שחייה המשולבת בגינת הגג. המהנדס הראשי הוא אברהם הראל מקבוצת חבס. למגדל 5.5 קומות חנייה תת-קרקעית המשמשות את דיירי המגדל, קומת קרקע המשלבת שטחי מסחר מצד רחוב אחד העם ולובי כניסה למגדל המגורים משדרות רוטשילד. מעל לקומת המסחר שוכנות שלוש קומות משרדים ומעליהם קומה טכנית וקומת בריכה וחדר כושר, 23 קומות מגורים ושלוש קומות גג.
מיס רוסיה

מיס רוסיה (ברוסית: Мисс Россия) הוא תחרות היופי הלאומית של רוסיה.

היסטוריה

תחרות מיס רוסיה במתכונת שונה נערכה לראשונה תחת השם "מיס הקולוניה הרוסית" ב-1926 בפריז, והמשתתפות בתחרות היו בעיקר מהגרות שנמלטו מרוסיה לצרפת לאחר מהפכת אוקטובר. ב-1929 שונה שם התחרות ל"מיס רוסיה". בשנה זו בחבר השופטים בתחרות נמנו קונסטנטין קורובין ואלכסנדר בנואה, ב-1939 נערכה התחרות בפעם האחרונה במתכונת זו מחוץ לרוסיה.
ב-1989 נערכה לראשונה תחרות "מיס ברית המועצות".
ב-1992 לאחר התפרקות ברית המועצות חודשה תחרות מיס רוסיה, שנערכה לראשונה ברוסיה, ומאז היא מתקיימת מדי שנה, למעט בשנים 1994, 2000 או 2008.
מאז 2007 הזוכה בתחרות מיס רוסיה מייצגת את המדינה שלה בשתי התחרויות מיס עולם ומיס תבל. אם נבצר מהמנצחת להשתתף, סגניתה נשלחת במקומה.
רוסיה זכתה בשלושה תארים בינלאומיים: מיס עולם 1992, מיס תבל 2002, שיותר מאוחר נושלה מהתואר ומיס עולם 2008.
מ-2010 התחרות משודרת בערוץ NTV ולעיתים בערוץ CTC.
התחרות נערכת במתחם היוקרה שבכפר בארוויחה במחוז מוסקבה.
רוס בארנט

שנים ראשונות

בארנט היה הצעיר בין עשרת בניו של ותיק מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה וקיבל תואר של עורך דין מאוניברסיטת מיסיסיפי ב-1926. בארנט נודע כאחד מעורכי הדין המוצלחים במדינה וכיהן כראש לשכת עורכי הדין של מיסיסיפי בין 1943 ל-1953.
ב-1951 וב-1955 רץ למשרת המושל ונכשל. במערכת הבחירות של 1959 הצליח להיבחר וכהונתו החלה ב-8 בינואר 1960. במהלך שנת כהונתו הראשונה חגג מאה שנה לפרישת מדינות הקונפדרציה ועלה לרגל לאתרי הנצחה לגיבורי צבא הקונפדרציה בני מיסיסיפי.

מעצר נוסעי החופש

בשנת 1961 החליטו קבוצות מעורבות של פעילים לבנים ושחורים לאתגר את ההפרדה בתחבורה הציבורית לאחר פסק דין בוינטון נגד וירג'יניה (Boynton v. Virginia) שפסק שאינה חוקתית. הם עלו לאוטובוסים ציבוריים של קווי גרייהאונד ונסעו ממדינות הצפון דרומה. פעילות זו, שנקראה "נסיעות חופש" וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב ואוהד במדינות הצפון וברחבי העולם, גרמה להתקלויות אלימות בתחנות האוטובוס המרכזיות בדרום, כאשר אזרחים דרומיים זועמים תקפו את האוטובוסים המעורבים ואת יושביהם. בג'קסון, אורגנה האלימות בשיתוף המשטרה המקומית ואנשי קו קלוקס קלאן ו"מועצות האזרחים הלבנים". המושל בארנט הורה למשטרה לעצור את הנוסעים, פעילי זכויות אדם לבנים ושחורים בשל הפרעתם לסדר הציבורי. במהלך מעצרם ננקטה נגד הפעילים יד קשה ביותר. התנהלותו של בארנט תרמה לפופולריות שלו בקרב הקהל במיסיסיפי, אך גרמה נזק תדמיתי רב מחוצה לה.

מהומות Ole Miss

ב-20 בספטמבר 1962 היה ג'יימס מרדית לאפרו-אמריקאי הראשון שקיבל תואר בוגר אוניברסיטה במיסיסיפי. בארנט סירב לאשר את כניסתו של מרדית לקמפוס בעיר אוקספורד, בניגוד לצו בית משפט. לפיכך הוטל על המושל קנס בסך $10,000, אותו לא שילם, למרות שנשפט לכלא בעוון בזיון בית המשפט, לא נשא גם בעונש זה. אמריקאים רבים נחשפו לראשונה לדמותו בהקשר לאירוע זה. עם זאת, המהלך הקנה לו תמיכה ללא תקדים במדינתו. במהלך משחק פוטבול בג'קסון בו נכח זמן קצר לאחר התקרית הונפו בהפסקה מאות דגלי קונפדרציה ביציעים והקהל שאג: "!We want Ross". רוס ירד אל הדשא נטל מיקרופון ונשא נאום קצרצר על אהבתו למיסיסיפי ולדרך החיים שלה. למחרת (ב-1 באוקטובר), כאשר מרדית הגיע לקמפוס בליווי של מרשלים פדרליים, פרצו מהומות הידועות כ"Ole Miss riot" (‏Ole Miss הוא כינוי לאוניברסיטת מיסיסיפי). הקהל הלבן שנהנה מתמיכתו הפומבית של המושל לא איפשר את כניסת הכוח הפדרלי לקמפוס, דבר שחייב את רוברט קנדי להזרים למקום כוחות משטרה צבאית ומשמר לאומי. במהומות נהרגו שני אנשים, עיתונאי וסקרן בלתי-מעורב. הזמר בוב דילן כתב על האירוע את השיר "Oxford town"‏.

תום הכהונה

כהונתו של בארנט תמה ב-21 בינואר 1964, הוא לא התמודד אך תמך בסגנו פול ג'ונסון (Paul B. Johnson, Jr). מאז מלחמת האזרחים המפלגה הרפובליקנית לא הייתה קיימת במיסיסיפי. המפלגה, שחרתה על דגלה את ביטול העבדות לא הייתה רצויה בדרום ולא היה לה כל כוח אלקטורלי. אולם, התפתחות התנועה לזכויות האזרח איפשרה למועמד רפובליקני, רובל פיליפס (Rubel Phillips), להתמודד מול סגנו של בארנט. בארנט דיבר על הרפובליקנים כ"יאנקים" (צפוניים) והשתמש נגד פיליפס בשפה בוטה במיוחד.
זמן קצר לפני תום כהונתו הופיע בארנט במפגיע במשפטו של ביירון דה לה בקווית' (Byron De La Beckwith), רוצחו של פעיל זכויות האדם מדגר אוורס ולחץ את ידו לנגד עיני השופט והמושבעים. דה לה בקווית' לא הורשע במשפט זה אלא 30 שנה מאוחר יותר.
ריימונד אוסוואלד קפראטה

ריימונד אוסוואלד קפראטה (באנגלית: Raymond Oswald Cafferata;‏ 1897–1966) היה קצין במשטרת המנדט הבריטי על ארץ ישראל. קפראטה היה מפקד משטרת חברון בעת טבח חברון בימי מאורעות תרפ"ט, וכן פיקד על אירועי הדמים בעת המצור על גבעת חיים וחיפוש הנשק ברמת הכובש.

שנים מוקדמות

ריימונד אוסוואלד קפראטה נולד באנגליה בשנת 1897 בעיר ליברפול כבנו של עורך דין. קפראטה הנער לא נטה ללימודים. בבית הספר הרבה לקבל עונשי מלקות, כנהוג באנגליה באותה עת. פעמים אחדות סולק מכיתתו. הצטיין בעיקר בכדורגל. בשנת 1914, כשהיה בגיל 17, החל לעבוד כפקיד בהנהלת הרכבת. קפראטה לא אהב את עבודתו, אך באותה שנה פרצה מלחמת העולם הראשונה והוא מיהר להתגייס לצבא בטענה שהוא בן 21. קפראטה השתתף בקרבות בפלנדריה במסגרת הרגימנט של ליברפול (Liverpool Regiment). הוא היה חייל וקצין מצטיין, אמיץ ובעל תושיה שזכה לאמון חבריו ואף קיבל עיטור ממלך בלגיה.
לאחר תום המלחמה הצטרף למשטרה המלכותית האירית (Royal Irish Constabulary) Royal Irish Constabulary, שלחמה נגד האירים במאבקם לעצמאות ופורקה לאחר שאירלנד (למעט חלקה הצפוני) זכתה לעצמאות בשנת 1921. (בוגר נוסף של כח משטרתי זה, שהגיע לאחר פירוקו לארץ ישראל הוא דאגלס דאף).
בשנת 1922 הגיע קפראטה לארץ ישראל כאיש הז'נדרמריה הבריטית (British Gendarmerie), גוף צבאי-משטרתי בריטי שהוקם לאחר שנתברר לנציב העליון הרברט סמואל, בעקבות מאורעות תרפ"א, שאירעו בשנת 1921, כי משטרת המנדט עדיין אינה בשלה להתמודד עם בעיות הביטחון בארץ ישראל. אנשי הכוח גויסו בשנת 1922 מתוך אנשיה לשעבר של המשטרה המלכותית הבריטית באירלנד. לכוח גויסו 762 מתנדבים והם זכו בפי אנשי היישוב לכינוי "האירלנדים". בתקופת שלטונו של הנציב העליון הרברט פלומר, לאחר שנערך ארגון מחדש של כוחות הביטחון הבריטיים בארץ ישראל, פורקה הז'נדרמריה בשנת 1926 וחלק מאנשיה וקפראטה בתוכם גויסו למשטרת המנדט. חלקם האחר עבר לשרת בחיל שהוקם אז חיל הספר העבר-ירדני (Trans Jordan Frontier Force).
קפראטה מילא תפקידי פיקוד רבים במשטרת המנדט ובמרוצת השנים הגיע לדרגה משטרתית המקבילה לדרגת קולונל. בימי מאורעות תרפ"ט, בשנת 1929, היה מפקד משטרת חברון.

נסיון ההתנקשות בקפראטה

קפראטה היה אחראי לרדיפות, המאסרים והעינויים שננקטו נגד אנשי לח"י ואצ"ל באזור הצפון. הוא היה אחראי למותו של חייל האצ"ל אשר טרטנר שנתפס בחיפה בעת הדבקת כרוזים. טרטנר נפצע ברגלו מיריות שוטרים בריטים, הובא לחקירה ונמנע ממנו טיפול רפואי. רגלו נקטעה בגלל נמק והוא נפטר לאחר הניתוח. הוחלט להתנקש בחייו בפעולה משותפת של אצ"ל ולח"י. מפקד הפעולה היה יוסף קרמרמן מהאצ"ל וסגנו היה נחמיה בן-תור (ארזיה) מלח"י. משרדו של קפראטה היה ברחוב המלכים והוא גר על הר הכרמל. הוא היה נוסע כל בוקר באותה הדרך במכונית פורד נהוגה על ידי נהגו.
ההתנקשות בוצעה ב-13 בפברואר 1946. משאית נהוגה על ידי איש אצ"ל ניסתה לחסום את דרכו אולם הנהג הבחין בכך, הגביר את המהירות והצליח לעבור. בן-תור ירה לעבר המכונית שישה כדורים מאקדח תופי שניפצו את שמשות הרכב אך קפראטה לא נפגע. מאקדח הפרבלום של בן-תור נפלטה ירייה שריסקה את העצם ברגלו והוא נשאר שוכב על הכביש. במבצע נועז הוא פונה משם לאשפוז ממושך בבית החולים "פעילן" ברמת גן שבו טופלו פצועי אצ"ל ולח"י.

סוף דרכו

זמן קצר לאחר ההתנקשות עזב קפראטה את הארץ הוא עוד הספיק לבצע את חיפוש הנשק בקיבוץ יגור. בהיותו בלונדון פתח קפראטה לשכת גיוס לשם גיוסם של 3,000 איש למשטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל. ביוני 1946 הוחלט כי קפראטה לא יחזור לארץ ישראל משום ששם נשקפת סכנה לחייו וניתנה לו משרה משטרתית בלונדון. בשנת 1948 פרש משירותו במשטרה.
ריימונד קפראטה מת בשנת 1966.
תחנת הרכבת חיפה – בית המכס

היסטוריה

בבניית קריית הממשלה ע"ש יצחק רבין הובטח כי תחודש תחנת הרכבת חיפה מזרח וכי תוקם תחנת רכבת מול הקריה בשם "חיפה בית המכס".
לתחנה העתידית הוצעו גם השמות הבאים: "חיפה קריית הממשלה" ו"חיפה - מגדל המפרש ע"ש יצחק רבין".
ב־5 בפברואר 2002 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה חיפה את התוכנית לבניית תחנת רכבת בעיר התחתית בחיפה, בסמוך לקריית הממשלה, ובמהלך החודש הוצא מכרז להקמה של תחנת רכבת בגודל של 1000 מ"ר.
גורלה של התחנה העתידית אינו ידוע, וייתכן שלא תבנה בשנים הקרובות.
במסגרת התוכנית לריבוע מסילת החוף עד תחנת מרכזית המפרץ הוצע כי בשטח העיר חיפה הרכבת תעבור במנהרה מתחת לכרמל שתחל בחוף הכרמל ותסתיים בסמוך לתחנת חיפה – בית המכס העתידית, שתהיה תחנה תת-קרקעית, תחנות חיפה – מרכז השמונה וחיפה – בת גלים תיסגרנה והתחנה החדשה תופעל במקומן. הנושא נמצא במחלוקת מקצועית ופוליטית בין עיריית חיפה, רכבת ישראל ומשרדי התחבורה והאוצר וקיימות מספר חלופות תכנוניות.
Change (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט והופק על ידה ועל ידי נייתן צ'פמן. השיר הוא שיר בסגנון הפופ רוק. כמו כן, זכה השיר למעמד הזהב בארצות הברית מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על סך מכירות של כחצי מיליון עותקים במדינה.
בנוסף לכך, נכלל השיר בפסקול האולימפיאדה שהתקיימה בבייג'ינג בשנת 2008.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של טיילור סוויפט ב-16 ביוני 2009. הקליפ בוים על ידי שון רובינס. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את סוויפט מנגנת בגיטרה, תוך שמאחוריה יש להקת ליווי. 
נכון לאפריל 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-47 מיליון צפיות.
פלמני

רכיבים

בצק הפלמני מורכב מקמח ומים, ולעיתים גם ביצה. כמילוי מקובל להשתמש בבשר טחון מחזיר, בקר, טלה, דגים או פטריות. מקובל גם להשתמש במילוי שמורכב מכמה סוגי בשר. למשל המילוי המקובל בחבל הארץ אודמורטיה הוא 45% בקר, 35% טלה ו-20% חזיר. פלימני באזור פרם ממולאים באופן מסורתי בשילוב של פטריות, לפת ובצל. מקובל להוסיף למילוי תבלינים כמו פלפל שחור ובצל.
מאכלים דומים לכיסוני הפלמני נמצאים בעמים רבים. במטבח הפולני נקראים כיסונים פירוגי, במטבח האוקראיני נקראים ורניקי, ובמטבח היהודי נקראים כיסונים קרעפלאך. אולם הפלמני מאופיינים בכך שבניגוד לפירוגי או לורניקי, הבצק בהם דק ככל האפשר, בעוד שהמילוי גדול יותר. בנוסף, פלמני לעולם לא מוגשים במילוי מתוק. כמו כן, מילויי הפלמני הם בדרך כלל נאים, בעוד שבפירוגי ובורניקי הם מבושלים מראש.
השם פלמני מגיע מן המילה пельнянь, שמשמעה "בצק אוזן", בשפות פינו-אוגריות, שמדוברות על ידי העמים הילידים שבאזור סיביר. לא ידוע בדיוק מתי המאכל נהיה נפוץ בקרב עמים אלה, ומתי הוא חדר לרוסים. תאוריות מסוימות טוענות כי מקורם של הפלמני בסיביר, אליהם הגיעו מן המטבח הסיני, שם מכונים וון טון. הפלמני איפשרו לשמר בשר בצורה טובה במהלך החורף הסיבירי הקשה, בלי צורך להאכיל את הצאן במהלך החורף הקשה.
פרנסיסקו פאבון

בריאל מדריד

ליגת האלופות: 2001-02
הגביע הביניבשתי: 2002
הסופר קאפ האירופי:2002
לה ליגה: 2002-03, 2006-07
הסופר קאפ הספרדי: 2003
הארמייה השלישית (צרפת)

מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור הארדנים תחת פיקוד גנרל פייר ריפי. הארמייה השתתפה במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבסוף לבלום את המתקפה הגרמנית. הארמייה השתתפה בין היתר בקרב השני על האן, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים.

מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השלישית בפיקוד גנרל שארל מארי קונדה פרוסה בקו מאז'ינו, כחלק מקבוצת הארמיות השנייה, ונכנעה לגרמנים כגוף אחד ב-20 ביוני 1940.
חסידות סרט ויז'ניץ

חסידות סרט ויז'ניץ (בכתיב מסורתי: סערט וויזשניץ) היא חצר חסידית, ענף של חסידות ויז'ניץ, שייסד הרב ברוך הגר בנו של הרב ישראל הגר מוויז'ניץ. ב-2016 היא מנתה 1,300 משפחות. מרכזה בחיפה ובראשה עומד הרב יעקב הגר.

תולדות החסידות

הרב ברוך הגר החל בתרצ"ו לכהן כרב העיר סירט. כחודש לאחר מכן נפטר אביו רבי ישראל והוא החל לכהן שם כאדמו"ר. הקים בעיר את ישיבת "בית ישראל ותמכין דאורייתא". לאחר השואה עלה לארץ ישראל והקים מחדש את החסידות. בנה את רמת ויז'ניץ בחיפה ופתח בה את ישיבת יחל ישראל. לאחר פטירתו בחשוון תשכ"ד מונה תחתיו בנו, הרב אליעזר הגר. בנו השני של רבי ברוך הגר, הרב משה הגר, כיהן כראש הישיבה. לאחר פטירת הרב אליעזר, בתמוז תשע"ה, מונה תחתיו לאדמו"ר בנו, הרב יעקב.

מוסדות ומאפיינים

מרכז החסידות הוא ברמת ויז'ניץ בחיפה, שם מתגוררות מאות משפחות של החסידות. בית המדרש הגדול שם בנוי בתבנית בית הכנסת של החסידות ברומניה. בשכונה ישיבה גדולה, ישיבה לצעירים, רשת כוללי אברכים "מבצר התורה", תלמוד תורה "תפארת משה" (על שם רבי משה הגר), ומוסדות חינוך נוספים לבנים ולבנות. בבני ברק יש לחסידות ישיבה לצעירים, כוללי אברכים ושני בתי כנסת, וכן בית ספר יסודי לבנות. בתי כנסת ישנם גם בירושלים, באלעד, בביתר עילית, באשדוד. גם בארצות הברית ישנן קהילות של החסידות.
החסידות מדגישה את שמירת הלשון ואהבת כל יהודי. בשבתות שובבי"ם נוהגים אנשי החסידות בתענית דיבור עד לאחר תפילת מוסף. בשבת פרשת בא הם נוהגים תענית דיבור לאורך כל השבת, לגברים, נשים וטף.

שאץ-ויז'ניץ

הרב מנחם דוד הגר, בנו של רבי משה, מכהן החל מתשל"ב כאדמו"ר בבית מדרשו של הרב חיים הגר, בנו של רבי משה משאץ, בחיפה. הקים מוסדות בשם "אהל משה". בנו הרב ברוך הוא רב הקהילה באשדוד.

קוסוב-ויז'ניץ

הרב נפתלי ראובן קורנרייך, חתנו של האדמו"ר רבי אליעזר, החל לכהן כאדמו"ר אחר פטירת חמיו. לפני כן כיהן כרב קהילת סרט ויז'ניץ בבני ברק, ובהמשך רב קהילה ביישוב תל ציון, שם הקים את ישיבת קוסוב ויז'ניץ. בתשע"ה עבר להתגורר בבית שמש והעביר לשם את הישיבה. שוררת מתיחות בינו לבין גיסו רבי יעקב, בנו היחיד של רבי אליעזר וממלא מקומו, בעוד החתן השני, הרב אהרן טוביה שפיטץ, רב "סרט-ויז'ניץ ארצות הברית", מזוהה עמו. בחצר זו מכונה האדמו"ר הקודם "ברכת אליעזר" (במקום "חכמת אליעזר" בחצר המרכזית).
דלתא בקפאוס

היסטוריה

היותו של δ בקפאוס כוכב משתנה התגלתה בשנת 1784 על ידי האסטרונום ג'ון גודריק. למעשה זהו המשתנה הקפאידי השני שהתגלה (אחרי η בנשר שהשתנותו זוהתה מוקדם יותר באותה שנה) והוא גם המשתנה הקפאידי הקרוב ביותר לכדור הארץ אחרי פולאריס (שהשתנותו קטנה וזוהתה רק במאה ה-19).

מאפיינים

δ בקפאוס הוא למעשה כוכב זוגי במרחק של כ-891 שנות אור, המורכב מעל-ענק צהוב ומכוכב הסדרה הראשית כחול עמום יותר המקיפים זה את זה במרחק של לפחות 12,000 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כחצי מיליון שנים.
δ בקפאוס A הוא על-ענק צהוב עם מסה של כ-5 מסות שמש ורדיוס של כ-40 פעמים רדיוס השמש, שסיים להתיך מימן בליבתו וכעת הוא מתיך הליום לחמצן ולפחמן. שכבות ההליום של הכוכב עוברות תהליך מחזורי של יינון, הגורם לבליעה מוגברת של קרינה ולהתפשטות שכבות ההליום ואז חזרתן למצב נייטרלי תוך הפיכתן שוב לשקופות יותר והתכווצותן, וחוזר חלילה. כתוצאה מהשינויים האלו, טמפרטורת פני השטח של δ בקפאוס A משתנה בין 5,500 ל-6,800 קלווין וסיווגו הספקטרלי משתנה מ-F5 ל-G2. עוצמת ההארה משתנה בין פי 1,100 לפי 2,500 מהשמש (בממוצע פי 2,000). מחזור השינוי אורך 5 ימים 8 שעות 47 דקות ו-32 שניות.

מאפייני δ בקפאוס B

δ בקפאוס B הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B7 V, עם מסה של כ-4 מסות שמש. עוצמת ההארה שלו היא פי 500 משל השמש, כך שהוא פולט רק כרבע מהקרינה של δ בקפאוס A. סביר שבתוך עשרות מיליוני שנים יכלה גם δ בקפאוס B את המימן שבליבתו ויעבור תהליך דומה לזה של δ בקפאוס A.
ספרות פלישה

ספרות פלישה (באנגלית: Invasion literature) היא ז'אנר ספרותי, שהיה נפוץ במיוחד בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. במיוחד בממלכה המאוחדת, אם כי גם בצרפת וארצות הברית. סיפורים בז'אנר זה לרוב התמקדו בפלישה של כוחות זרים הכובשים את העולם.
אחד הסיפורים בראשונים בז'אנר זה הוא הנובלה "הקרב של דורקינג" , שנכתבה בשנת 1871 בידי ג'ורג' צ'סני. המחבר כמו רבים מבני ארצו נבהל מאוד מכך שתוך חודשיים הצליחה פרוסיה לרסק לחלוטין את הצבא הצרפתי, והחל לחשוש מכך שממלכה המאוחדת תהיה הקרבן הבא. הסיפור נועד למעשה להטיף מוסר למדינאים והגנרלים הבריטיים שיתכוננו לפלישה. העלילה עוקבת אחר העיר דורקינג, המתגוננת באומץ מול אימפריה אדירה המזכירה את גרמניה, שכבשה את כל הממלכה המאוחדת. הסיפור זכה לפופולריות עצומה והחל למעשה את עידן ספרות הפלישה.
רוב הספרים בז'אנר זה תיארו פלישה גרמנית, צרפתית, או רוסית, לממלכה המאוחדת או לארצות אחרות. חלק מהספרים גם עסקו בכוחות חיצוניים המנסים להשתלט על כדור הארץ, למשל "דרקולה" או "מלחמת העולמות". חלק מהספרים פורסמו למעשה בידי מדינאים או מצביאים בעלי שם, שפרסמו אותם תחת שם עט. מטרתם הייתה לזרז את ארצם להתחמש מפני מלחמה. ההערכה היא שכ-400 רומנים בז'אנר זה פורסמו עד מלחמת העולם הראשונה, והשפעתם הייתה עצומה. חלק מהתחזיות התממשו בדמות מלחמת העולם הראשונה, ויש המעריכים שאנשי הצבא הקיסרי היפני נעזרו ברומן "הדלת האחורית" , כאשר תכננו את פלישתם להונג קונג.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם ספרות הפלישה הייתה פחות פופולרית, והאנטגוניסטים בסיפורים אלו היו לרוב קומוניסטים או נאצים. סיפורים מסוג זה יצאו גם בתקופת המלחמה הקרה, בהם לרוב מתואר כיצד רוסים או סינים כובשים את העולם המערבי.