google/wiki40b huggingface dataset:
זטא בקנטאור

מאפיינים

ζ בקנטאור הוא תת-ענק כחול עם סיווג ספקטרלי B2.5 IV שנמצא במרחק של כ-380 שנות אור ממערכת השמש. מסתו גדולה למדי ומוערכת בלמעלה מ-9 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-6 רדיוסי שמש והוא מאיר בעוצמה של פי 1,100 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך טמפרטורת פניו הגבוהה, כ-21,100 קלווין, גורמת לכך שרוב קרינתו היא בתחום העל-סגול, כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 6,000 מעוצמת ההארה של השמש. מהירות הסיבוב העצמי של ζ בקנטאור היא גבוהה ועומדת על לפחות 225 קילומטר בשנייה, כך שהוא משלים הקפה על צירו בפחות מיום וחצי. לפחות מחקר אחד מ-2005 טוען ש-ζ בקנטאור הוא בכלל כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B1 V והוא למעשה צעיר יותר מהגיל שמקובל לייחס לו.
מדידות ספקטרוסקופיות מראות שלכוכב יש בן זוג עמום שמקיף אותו במסלול אליפטי למדי במחזוריות של קצת יותר מ-8 ימים. על פי זמן ההקפה המרחק בין בני הזוג קטן מאוד ובשל הבדל הבהירות ביניהם לא ניתן לזהות את קרינתו של בן הזוג העמום ולהעריך את תכונותיו.
הפליצו בגאווה

הפליצו בגאווה (אנגלית: Fart Proudly; מוכר גם בשמות "מכתב לאקדמיה המלכותית" ו"לאקדמיית ההפלצה המלכותית") הוא שמו המקובל של מאמר אודות נפיחות אשר נכתב בסביבות שנת 1781 על ידי בנג'מין פרנקלין, בעת שירותו כשגריר ארצות הברית בצרפת.
המאמר נכתב בתגובה להזמנה מהאקדמיה המלכותית של בריסל. פרנקלין האמין שהסביבה האקדמית באירופה באותה תקופה נגועה ביומרנות ועסוקה בעניינים לא-מעשיים. בשל כך נענה להזמנה בחיבור מאמר סרקסטי ועוקצני בו הוא מציע להפנות משאבי מחקר למציאת דרכים לשיפור ריחן של נפיחות אנושיות, עד לרמה שיהיה אפשר להשתמש בהן כבושם. בנוסף עוסק המאמר באופן ההשפעה של אכילת מאכלים שונים על ריח הנפיחות, והוא מסתיים במשחק מילים לעגני לפיו, להבדיל מההשלכות המעשיות של מאמר זה, מאמרים אחרים שווים "בקושי פרד'ינג" (FARThing).
המאמר לא הוגש בסופו של דבר לאקדמיה, אך הודפס במכונת הדפוס של פרנקלין וחולק בתפוצה מצומצמת, בין השאר לג'וזף פריסטלי, כימאי הידוע בעבודתו בתחום הגזים.
במשך שנים המאמר לא הוכלל ברפרטואר הכתבים המפורסמים של פרנקלין, אך יצא לאור לבסוף בשנת 1990, ונכון ל-2017 הוא זמין גם ברשת.
Wigig

WiGig (קיצור של Wireless Gigabit) היא טכנולוגיה לתקשורת אלחוטית בתקן IEEE 802.11ad ומהווה תקן נוסף במשפחת תקני ה-Wi-Fi.

היסטוריה

במאי 2009 הוקמה אגודת ה-WiGig על מנת לקדם את תקן IEEE 802.11ad, ולאפשר עולם נטול כבלים בו כל המכשירים השונים בבית יודעים לתקשר באופן אלחוטי ובמהירות גבוהה. בדצמבר 2009 הוכרזה גרסה 1.0 של תקן זה. במאי 2010 פורסם התקן לציבור הרחב. לאחר שנתיים של שיתוף פעולה, בינואר 2013, הוכרז על מיזוג עם אגודת ה-Wi-Fi אך שמה של האגודה נשמר אף על פי שלא מדובר כיום בארגונים נפרדים.
מטרת הטכנולוגיה היא העברת נתונים ללא כבלים במהירות של מספר גיגה ביטים לשנייה. בקצב זה ניתן להעביר וידאו וקול באיכות גבוהה ונתונים רבים בזמן מהיר באופן יחסי. ל-WiGig קיימת תאימות לאחור במידה מסוימת לתקנים קודמים במשפחת ה-Wi-Fi והמעבר בין הרשתות אינו מורגש למשתמש.
הטכנולוגיה פועלת בתדר 60Ghz בתוך תחום אשר אינו דורש רישיון לשימוש. מדובר בתדר גבוהּ יחסית לתדרים אחרים בהם נוהגים להשתמש בתחום התקשורת האלחוטית. שימוש בתדר זה מהווה פריצת דרך בתחום, ומייצר יכולות חדשות כמו קצבי העברת מידע גבוהים (מהירות מקסימלית של 7Gbps) לצד קשיים כמו דרישה לקו ראייה בין המשדר למקלט, וניחות גבוה של האות באוויר כתוצאה מתופעות פיזיקליות הקשורות ספציפית לתדר 60Ghz.
נחשתא

נְחֻשְׁתָּא היא דמות מקראית, בת אלנתן מירושלים. שמה מופיע בספר מלכים ובנבואת ירמיהו. היא הייתה אשתו של יהויקים, מלך יהודה בסוף המאה ה-7 לפנה"ס, ואם בנו, המלך יהויכין. נְחֻשְׁתָּא הגבירה הוגלתה עם בנה על ידי נבוכאדנצר.
השם נְחֻשְׁתָּא נגזר משמה של המתכת נחושת ומסמל קשיחות. השם נְחֻשְׁתָּא הוא שם יחידאי בתנ"ך.

מוצאה

על פי המסופר בתנ"ך, נְחֻשְׁתָּא היא בתו של אלנתן מירושלים, שהיה אחד מפקידיה הבכירים של ירושלים בתקופת המלך יהויכין. יש הסוברים כי אלנתן זה הוא אלנתן בן עכבור.
נְחֻשְׁתָּא מכונה בספר מלכים: "אם המלך". לדעת רבים כמוהו גם הכינוי גבירה מזוהה עם כל אם מלך אשר יש לה מעמד פוליטי. אחרים סוברים כי תואר זה הוענק לה במידה והיא שימשה עוצרת למלך הצעיר מפאת גילו, אך לגבי נְחֻשְׁתָּא, אין לקבוע זאת במפורש על פי הכתוב במקרא.
לדעת אחרים השפעתה של נְחֻשְׁתָּא בחצר המלכות ניכרת, וזאת לאור העובדה ששמה נזכר בין היוצאים לגלות יחד עם בנה, ולאור העובדה, שירמיהו מזכיר אותה בנבואותיו.
בספרו קדמוניות היהודים, מספר יוסף בן מתתיהו כי יהויכין הוא זה שהסגיר את קרוביו ואת אמו עימם, לידי שרי הצבא ולאחר מכן הוגלה לאחר שקיבל הבטחה שלא יאונה להם כל רע והעיר לא תהרס.
כתריאל שלמון

חייו

שלמון, בנו של אברהם סלומון, נולד בירושלים. הוא נכדו של יוחנן דוד סלומון ונינו של יואל משה סלומון. למד בגימנסיה העברית "הרצליה", ובשנים 1933 עד 1937 למד בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשובו לישראל מונה לעוזרו של פנחס רוטנברג בחברת החשמל לארץ ישראל. במהלך תפקידו הצטרף לארגון ההגנה והיה איש הקשר להקמת פלוגה של הפו"ש שתפקידה להגן על מתקני ועובדי החברה. במלחמת העולם השנייה התנדב לשרת בצבא הבריטי, שובץ בחיל התובלה המלכותי, שירת בפלוגת ההובלה 178 ובפלוגת ההובלה 468, לאחר מכן שירת ביחידת תותחנים של הצבא הבריטי והשתחרר בדרגת קפטן. היה מחברי "החבורה" שעסקה באיתור וסיוע לפליטים יהודים ובההעפלה. 
לאחר המלחמה חזר לעבודתו בחברת חשמל, ב-1947 מונה למנהל חברת "קרת", החברה לשיכון ולמשכנתאות. במלחמת העצמאות שירת כמפקד גדוד נ"מ בחיל התותחנים, במאי 1948 נפצע כשרכבו עלה על מוקש והוא נפצע ברגלו. הוא מונה ליועץ הכספי לרמטכ"ל. השתחרר ב-1949 ומונה למנהל חברת המלח. בפברואר 1950 חזר לשירות הקבע בצה"ל ומונה לנספח צה"ל הראשון בבריטניה ומאוקטובר 1951 גם בסקנדינביה. היה איש אמונם של נחמיה ארגוב ודוד בן-גוריון, שראה בו "עילוי". ב-1951 הציע שלמון לבן-גוריון לבצע "פוטש" בשלטון ולפזר את הכנסת. ב-1954 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה ושירת בתפקיד זה במהלך מלחמת סיני. השתחרר מצה"ל ב-1957. 
לאחר שחרורו עבד במשרד האוצר, באוגוסט 1959 הצטרף למשרד החוץ, שירת כציר בדרום אפריקה, במרץ 1961 מונה לציר ברומניה, הגיש את כתב האמנתו באפריל, תפקיד שמילא עד 1963. שימש ראש מחלקת קליטה במפא"י. לאחר מכן עסק בהשקעות. 
נהרג בתאונת דרכים ב-1967 באיטליה, שם שהה במסגרת פיתוח תעשיית תרכיזים מפרי הדר. נקבר בהר המנוחות בירושלים. הותיר אחריו בן ובת: אילון וגוני.
פוליטיקה של קטר

טענות בדבר מימון טרור

בתחילת המאה ה-21 נטען כי גורמים קטרים פועלים לקדם אינטרסים בעזרת ארגוני טרור סונים בולטים, ביניהם המדינה האסלאמית, חזית א-נסרה, חמאס, הטליבאן ועוד.] הפעילות גונתה על ידי מדינות מערביות.
בדצמבר 2010 הופעל לחץ על מועדון הכדורגל ברצלונה לנתק את קשרי התמיכה שלו מקרן קטר על סך 125 מיליון ליש"ט, לאחר שנחשפה תמיכת הקרן בשייח' יוסוף אל-קרדאווי, התומך בטרור, אלימות נגד נשים ואנטישמיות.
בשנת 2013 תקפו פוליטיקאים צרפתים את קטר על תמיכה לכאורה בארגון אנצאר א-דין יחד עם שני ארגוני טרור נוספים במאלי.
בספטמבר 2014 נחשף כי קבוצה של עשירים קטרים תומכים בארגון הטרור "המדינה האסלאמית". עקב לחץ פוליטי בינלאומי, קטר דחתה את הטענות כי היא קשורה לתמיכה זו.
באוקטובר 2014 נחשף על ידי משרד האוצר של ארצות הברית כי בכיר במשרד הפנים הקטרי לשעבר, סלים חסן ח'ליפה רשיד אל-קווארי, אחראי על מימון אל-קאעידה בסכומים גדולים.
ביוני 2017 הודיעו מצרים, סעודיה, בחריין, איחוד האמירויות, תימן, לוב וקומורו על ניתוק הקשרים הדיפלומטיים עם קטר בעקבות תמיכתה באיראן ובארגוני טרור. כאות הזדהות עם מדינות אלה, גם ניז'ר החזירה את שגרירה מקטר.
כעבור מספר ימים גיבשו מדינות ערב מסמך בן 13 סעיפים ובו נכללו דרישות מקטר על מנת שיופסק החרם כנגדה. המסמך הוצג על ידי כווית המתווכת בין הצדדים. חלק מהדרישות כללו את סגירת הבסיס הצבאי הטורקי שבקטר, ניתוק הקשרים עם חזבאללה, הפסקת פעילותה של רשת אל-ג'זירה ואף צמצום הקשרים הדיפלומטיים עם איראן.
ערימת פסולת

ערימת פסולת (או מִידֶן – Midden, מסקנדינבית דרך אנגלית ביניים), היא הגדרה כללית המשמשת בתחום הארכאולוגיה לתיאור אתרים המכילים פסולת שקשורה בחיי היומיום של האדם. הערימות יכולות להיות חד־פעמיות שנוצרו על ידי קבוצות נוודים, או רב־פעמיות שהיו בשימוש מספר דורות של התיישבות קבע. במקרה האחרון, הסטרטיגרפיה של הערימה יכולה להפוך חשובה.
עצמות בעלי חיים, צואה, קונכיות, מזון רקוב, שרצים, קדרות שבורה ושאר עצמים בעלי חשיבות ארכאולוגית יכולים למצוא את דרכם לתוך ערימת פסולת. בכך הם מספקים לארכאולוגים מידע חיוני בחקר התזונה ומנהגי עמי־קדם. ערימות בעלות תנאי לחות אנארובית יכולות לשמר שרידים סביבתיים עדינים, היכולים לשמש באנליזה לאקלים ושימוש עונתי.
ערימת הפסולת במזרח צ'ינסברי היא דוגמה מפורסמת עבור ערימות גדולות. הערימה מתוארכת למילניום הראשון לפנה"ס ונמצאת במישור סולסברי בבריטניה. הערימה מורכבת משכבות על גבי שכבות של חלמיש, פחם, עצמות, קדרות וצואה. גובההּ עומד על שני מטרים וחצי, ורוחבה על מאה ארבעים מטרים, למרות 2,500 שנות חשיפתה ליסודות. ההצטברות הייתה, לדעת מספר ארכאולוגים, בסיס טקסי, שלתוכו הושלכו מיני תוצרים.
ערימות צדפים נמצאות באזורים חופיים כצפון אמריקה, דרום אמריקה, אוסטרלואסיה ואחרים. הן מורכבות בעיקר מקונכיות של רכיכות, ומתפרשות כשארי התזונה של קבוצות נוודים או ציידים. חלק מהדוגמאות מייצגות ארוחות קטנות של יחידים, כאשר אחרות באורך ורוחב מטרים רבים מייצגות מאות שנים של השלכת צדפות. בברזיל, הן ידועות כסאמבקויס. ערימות אלו נוצרו לאורך תקופה ארוכה בין המילניום ה-6 לפנה"ס עד ליישוב האירופאי.
חוסה רודריגס מרטינס

קריירת מועדונים

רודריגס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ריאל מדריד. ב-30 באוקטובר 2012 רודריגס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-4 נגד אלקויאנו במסגרת גביע המלך הספרדי, בו גם כבש את השער השלישי של ריאל.
ב-1 בדצמבר 2012 רודריגס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-2 נגד אתלטיקו מדריד. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בניצחון 1-4 נגד אייאקס אמסטרדם ובכך הפך לכדורגלן הצעיר בתולדות ריאל מדריד שרושם דקות משחק במפעל כאשר הוא בן 17 ו-354 ימים. במקביל, רודריגס שיחק עבור קבוצת המילואים של המועדון.
ב-22 ביולי 2014 רודריגס הושאל לעונה לדפורטיבו לה קורוניה.
בקיץ 2015 חתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית לארבע עונות. ב-15 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לאוסמנליספור באצטדיון טורק טלקום.
ב-29 ביוני 2016 רודריגס חתם לארבע שנים במיינץ 05 מהבונדסליגה. בינואר 2017 הושאל למאלגה עד לסיום העונה.
ב-5 בספטמבר 2017 הושאל למכבי תל אביב עד לסיום העונה. ארבעה ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד בני סכנין. ב-28 באוגוסט 2018 הושאל רודריגס לפורטונה סיטארד ההולנדית.
ב-18 באוגוסט 2019 חזר רודריגס למלאגה וחתם לשלוש שנים.

קריירה בינלאומית

רודריגס שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של ספרד והשתתף עם נבחרת הנוער באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2013.
ב-2015 ערך רודריגס חמש הופעות בנבחרת ספרד עד גיל 21.
קומפוזיציה (מגזין)

מבנה המגזין

המגזין יוצא פעם בחודש וכולל כ-160 עמודי צבע (בגיליונות האחרונים). למגזין כ-12,000 מנויים.
המגזין מקיף את עולם הצילום ממספר זוויות: ראיונות עם צלמים מפורסמים, הצגת פורטפוליו של צלמים נודעים, טכניקות צילום שונות מתחומים שונים, סקירות ציוד, סקירות לוקיישן, סיפורי מסעות מצולמים ועוד.
מבין רשימת הראיונות במגזין בולטות כתבות עם צלמים מוכרים.
בכל גיליון ניתן למצוא מסע מצולם ליעד אחר בעולם בו הצלם מספר על החוויות ועל הצילומים באותו מקום. בין היעדים עליהם נכתב ניתן למצוא את הודו, אנטארקטיקה, סין, קנדה, דרום אפריקה, מונגוליה, טורקיה.
במגזין מוצגות טכניקות צילום בתחומים מגוונים כגון תאורה מעשית, ארכיטקטורה, צילומי רחוב, צילומי מאקרו, צילומי בעלי חיים, צילום מזון ותחומים נוספים.

כתבות בעבר

בין כתבות הפורטפוליו, המגזין סקר עד כה את עבודתם של צלמים נודעים, ולצידם את עבודתם של צלמים צעירים ומבטיחים.
המגזין מציג תמונות ממסעות מצולמים, מבצע בחינות וסקירות ציוד צילום, וממליץ על אתרי צילום מיוחדים.
שושנון אילתי

מאפיינים פיזיולוגיים

השושנון האילתי מגיע לאורך של עד 12 ס"מ בממוצע והוא מתאפיין בגוף כתום, כשהגב כהה יותר מהבטן, ושני פסים לבנים-כחלחלים אנכיים, אחד ליד הראש ואחד קרוב לסנפיר הגב האחורי. הדגים מתחילים את חייהם כשהם כתומים בהירים, ומתכהים ככל שהם מתבגרים.
השושנונים מתחילים את חייהם בשוטטות ומציאת מסתור ברחבי השונית, וכשהם מתבגרים הם מוצאים לעצמם שושנה אותה הם הופכים לביתם לחיים.
השושנונים ניזונים מבשר, ואוכלים בעיקר חסרי חוליות ודגים קטנים. נקבות השושנון גדולות מהזכרים, כך שהנקבות מגיעות לאורך של 14 סנטימטר, והזכרים רק לאורך של עשרה סנטימטר.

סימביוזה עם שושנות הים

בני משפחת השושנונים מפורסמים בזה שהם חיים בסימביוזה עם שושנות ים (ומכאן שמם). השושנונים מפרישים על גופם ריר בעל אותו הרכב כזה של זרועות השושנה, כך שהשושנה הארסית לא תוקפת אותם. השושנונים חיים בתוך השושנה, ומטילים בה את ביציהם, כך שהשושנה מגינה עליהם מטורפים. בנוסף השושנה מספקת להם מזון בצורת שאריות של המזון שלה, ולעיתים זרועות מתות של השושנה עצמה.
בתמורה לתרומת שושנה, נותנים דגי השושנון הגנה לשושנה בכך שהם מרחיקים טורפים של שושנות הים, מנקים אותה ונפטרים מטפילים על השושנות. השושנונים גם נותנים מזון לשושנה בצורת שאריות מארוחותיהם, ואף יכולים למשוך דגים אחרים שיהוו טרף לשושנה.

שימור ותפוצה

השושנון חי באוקיינוס ההודי ובים האדום, בין היתר במפרץ אילת ובישראל. השושנונים הם שוכני שונית, וחיים ומתרבים בזרועותיהן של שושנות ים, כך שתפוצתם מוגבלת לתפוצת השוניות. בישראל תפוצתם מוגבלת לשמורת חוף האלמוגים ולשוניות הסובבות אותה. אוכלוסיית השושנונים נפגעה מאוד במהלך עשרות השנים האחרונות, גם מתוך הפגיעה המסיבית והמתמשכת בשוניות האלמוגים, וגם מתוך תוצר לוואי של הסרט מוצאים את נמו, בו כיכב שושנון ים, שגרם ללכידה וציד מסיבי של שושנונים כחיות מחמד.
בעולם ישנן יוזמות לשיקום אוכלוסיית השושנונים ושושנות הים, וספציפית בישראל המצפה התת-ימי משקם ומתחזק את אוכלוסיית השושנונים באילת. שושנונים ככל חשובים לשימור ושגשוג שושנות הים, מאחר שסוגים רבים של שושנות ים מתקשים לשרוד בלי הגנת השושנון, ולהפך.

רבייה ואורח חיים

שושנונים חיים בקבוצות קטנות של כמה שושנונים, או בזוגות. הבוגרים בדרך כלל חיים בזוגות, כאשר כל זוג חי בשושנת ים משל עצמו, בעוד שהצעירים חיים בעיקר בקבוצות קטנות. השושנונים הם דיכוגמיים, כלומר שהזכר והנקבות משנים את מינם לפי תקופת החיים שלהם. שושנונים בוקעים מהביצים רק כזכרים, ולאחר שהם מתבגרים, הגדול והדומיננטי ביותר בכל קבוצה משנה את מינו לנקבה. אם קורה והנקבה נהרגת, בן זוגה (או הזכר החזק ביותר בקבוצה), יהפוך לנקבה. נקבות השושנון גדולות יותר מהזכרים ומסוגלות יותר להגן על עצמן ועל השושנה. השושנונים מטילים את ביציהם קרוב לשושנה כך שגם הביצים נהנות מהגנת השושנה.
שושנונים מקיימים אורח חיים מונוגמי, ולאחר שהם מוצאים זוגיות, הם נשארים עם בן הזוג שלהם לכל חייהם. שושנונים לא מעורבים בגידול הצאצאים שלהם, כמו רוב הדגים, אך הם כן מגינים על הביצים עד שהן בוקעות. צעירי השושנון חיים את תחילת חייהם במסתורים קטנים בין האלמוגים, עד הגעתם לבגרות ומציאת שושנה משלהם.
גבריאל מרינסקו

ביוגרפיה

מרינסקו נולד בכפר במחוז ארג'ש, ברומניה, בן לאיש צבא רומני. בסיום לימודי התיכון עבר את הקורסים של בית הספר לבנים של אנשי צבא ביאשי וב-1 ביולי 1907 סיים במקום הראשון את מחזור בית הספר הצבאי לחיל רגלים ופרשים בבוקרשט וקיבל דרגת סגן משנה. לאחר שלוש שנים הועלה לדרגת סגן, ב-1915 היה לקפטן וב-1917, בעת שירות במלחמת העולם הראשונה, הועלה לדרגת מיור. הוא זכה לציון לשבח הצבאי על שם מיכאי האמיץ וב-1918 מונה לפקד רגימנט 9 ציידים. ב-1921 מונה ללויטנט-קולונל וב-1 באוקטובר 1926 קיבל דרגת קולונל.
ב-1930, כשהנסיך קרול שב לרומניה, כדי לנסות להמליך את עצמו על חשבון בנו, קולונל מרינסקו יחד עם קולונל תאודורסקו (מפקד רגימנט מס' 2) יצאו עם יחידותיהם לקראת הנסיך וקיבלו את פניו עם תזמורות צבאיות מבלי שקיבלו לכך את אישור הממונים עליהם. לאחר המלכתו של קרול מונה מרינסקו לפרפקט של משטרת בוקרשט, תפקיד בו נזקפת לזכותו החלפת שוטרי הרחוב חסרי ידיעת קרוא וכתוב. ב-23 בפברואר 1937 מונה לתפקיד תת-מזכיר מדינה במשרד הפנים עד ל-28 בדצמבר 1937. במהלך תקופה זו, בחודש מאי, הועלה לדרגת גנרל בריגדיר. ב-1 בפברואר 1939 הוא מוחזר לתפקיד תת-מזכיר מדינה במשרד הפנים וב-21 בספטמבר, לאחר רציחתו של ארמנד קלינסקו, הוא מתמנה לשר הפנים ומקבל את משימת דיכוי התנועה הלגיונרית. כעבור שבוע הוא מקבל תפקיד של שר הממונה על הסדר הציבורי.
בספטמבר 1940, לאחר שרומניה מוכרזת מדינה לאומית-לגיונרית והמלך מודח ומוחלף בבנו, מרינסקו נעצר ונכלא ובליל 26/27 בנובמבר, בתאו, נרצח בעשר יריות, שלוש מתוכן בראשו.
מרינסקו היה מרכיב חשוב בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה.
מאיר הדר

מאיר הדר (נולד ב-1948) הוא סופר, משורר ופסיכולוג.

ביוגרפיה

מאיר הדר נולד וגדל בשיכון הפועל המזרחי, נתניה בשלהי מלחמת השחרור, הבכור בין שני אחים. הוריו מלכה וטוביה הוטנר, ניצולי שואה. 
מאיר למד בבית ספר יסודי דתי והלך לבני עקיבא. בהיותו בן 14 עבר ללמוד בישיבת מרום ציון שבקרית נוער, ירושלים, בה למד במשך ארבע שנים. בצה"ל שירת בגדוד טירונים 908 של הנח"ל, במסגרתו לחם במלחמת ששת הימים. בתום המלחמה שהה במשך שנה בגרעין נח"ל בקיבוץ כפר עציון 
אחר-כך שירת במשך חודשיים באי טיראן. לאחר מלחמת יום הכיפורים חזר בשאלה.
לאחר שחרורו מהצבא למד הדר פסיכולוגיה וקרימינולוגיה לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן. הוא בוגר תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת בר-אילן. עבד כמתמחה ומומחה במשך שש שנים בתחנה לטיפול בילד ובנוער בקריה בתל אביב. 

החל מ-1981 הדר עבד במשך 16 שנה כאזרח עובד צה"ל, בתחילה היה ראש מדור מחקר בענף פסיכולוגיה בחיל האוויר. לאחר מלחמת לבנון הראשונה החל לעבוד במרפאה המרכזית לבריאות הנפש בתל השומר.

כיהן כפסיכולוג הקליני הראשי במערכת בריאות הנפש בצה"ל בשנים 1996-1992. 
מאז שעזב את הצבא ב-1996 עובד הדר כפסיכותרפיסט בקליניקה פרטית.
ב-2010 ראה אור בהוצאת חלונות/גוונים ספר שירים בשם "התרחקות", המורכב משירים שכתב במהלך חייו.
בעקבות שני משברים שעברו עליו – פטירת אביו ומחלת אי-ספיקת הלב שלקה בה, עבר לכתוב רומן אוטוביוגרפי בשם "אנטומיה של פסיכולוג בינוני". הרומן ראה אור בהוצאת גוונים, בשנת 2012.
נשוי לרינה הדר, פסיכותרפיסטית וד"ר לעבודה סוציאלית ומרצה באוניברסיטת בר-אילן. להם שני בנים: אורי הדר – מהנדס אלגוריתמים ויותם הדר – מעצב גרפי עטור פרסים.
דניאל קמפבל

ביוגרפיה

קמפבל נולדה במחוז קוק, אילינוי לג'ורג'ין וג'ון קפמבל, ויש לה אח צעיר ממנה. היא התגלתה בגיל 10 בשיקגו כאשר שהתה בסלון יופי.

קריירה

את ההזדמנות הראשונה שלה לשחק היא קיבלה כאורחת בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה "נמלטים" ב-2006, שם שיחקה בארבעה פרקים כגרייסי הולנדר. בשנת 2008 שיחקה בסרט האימה "בית הפוקר" בתפקיד דרלה, לצד קלואי גרייס מורץ. בשנת 2010 גילמה את ג'סיקה אולסון בסרט של ערוץ דיסני "התאהבתי בכוכב" וחתמה עם הערוץ על חוזה.
בשנת 2012 שיחקה בדרמת הפשע "מדיאה בהגנת עדים" לצד טיילר פרי.  בשנת 2013 התקבלה לתפקיד של דווינה בסדרה "המקוריים" שהיא ספין-אוף לסדרה יומני הערפד. 
בשנת 2018 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הנוער "מפורסמים מאוהבים" ברשת Freeform, כהרפר טייט. כמו כן, השתתפה בקליפ לשיר "Better With You" של הזמר ג'סי מקרטני.

חיים אישיים

בשנת 2016 החלה לצאת עם לואי טומלינסון, חבר להקת "וואן דיירקשן", וב-2017 הם נפרדו.
חנה עדן

ביוגרפיה

חנה מסינגר נולדה בחיפה לרחל ומנחם מסינגר, רוקח. היא למדה בבית הספר אליאנס בחיפה ולמדה מחול בלהקת בלט אנגלית. בנעוריה הופיעה כמסופחת ללהקת חיל הים. לאחר סיום לימודיה, נרשמה והשתתפה בקצרה בשיעורים במכללה לפני שהתגייסה לחיל הים במלחמת העצמאות.
היא הגיעה לארצות הברית לראשונה בשנת 1953 כדי ללמוד בימוי ועריכה בהוליווד, ושינתה את שם משפחתה לעדן. היא התאזרחה בארצות הברית ב-1960. עדן החלה מתעניינת בתורות רוחניות ובשובה לישראל התיישבה בראש פינה.
ב-30 במרץ 2019 הלכה לעולמה.

קריירה

הבכורה ההוליוודית של עדן הייתה ב"מעבר להרי האברגליידס" ולאחר מכן הופיעה בכ-30 סדרות טלוויזיה. היא גילמה אישה צעירה אינדיאנית משבט השושון בפרק של בוננזה "הציד האחרון" (1959), אשתו של הדמות הראשית בפרק של פרי מייסון "מקרה הליצן המסורבל" (1960), ופרטיזנית איטלקיה בשם אלנה בעונה 1, פרק 4 "איש תשעים ושמונה סנט" של סדרת המלחמה הגברים הגלנטיים (1962).
בשנת 1966 הופיעה עדן בסרטה הישראלי היחיד, "הוא הלך בשדות" בבימויו של יוסף מילוא.
בשנות ה-80 חזרה להופיע פעמיים - פעם אחת לצד קירק דאגלס בסרט הטלוויזיה "זיכרון האהבה" (1982) ופעם נוספת בעיבוד הישר-לווידאו של שלגייה (1987)  בתפקיד משני.
אמין-סלים ג'רג'ורה

ביוגרפיה

אמין-סלים ג'רג'ורה נולד ב-1886 בנצרת. למד בבית ספר למשפטים בירושלים. שירת בצבא העות'מאני בין השנים 1914–1918.
היה חבר כנסת בכנסת הראשונה מטעם הרשימה הדמוקרטית של נצרת עד 1951. לקראת הבחירות לכנסת השנייה עזב את הרשימה הדמוקרטית של נצרת בראשות סיף א-דין א-זועבי, והתמודד בנפרד בראשות רשימת החקלאות והפיתוח שלא עברה את אחוז החסימה.
בכהונתו בכנסת הביע ג'רג'ורה לא פעם דעות חתרניות ולא חשש אף לסתור את אנשי מפא"י כאשר דיבר בכנסת הראשונה על זכותם של כלל הפליטים הפלסטינים לחזור לארצם: "זוהי שאלה של אנשים שהוגלו ממשכנותיהם, מאדמותיהם וממולדתם במסיבות של פחד, טרור ושימוש בכוח ישיר ולא ישיר. [...] אם העם היהודי נאחז בזכותו לחזור לפלשתינה ולחיות בה לאחר אלפיים שנה, כיצד זה לא יהיה מזכותם של הפליטים הערביים לחזור אל אדמותיהם ואל עריהם וכפריהם, והרי הם לא אולצו לעוזבים אלא לפני חודשים אחדים ובנסיבות אונס ידועות.״
בשנת 1954 הוא התמודד למועצת עיריית נצרת בראש רשימה יוונית אורתודוקסית. רשימתו זכתה רק בשני מושבים מתוך 15 מקומות במועצה, אולם נבחרי הרשימות הנוצריות והמוסלמיות, למעט אחד, התאחדו לבחור בו כראש עיר, כנגד מועמד מק"י שנשארה באופוזיציה וב-15 ביולי 1954 הוא נבחר לראש עיריית נצרת. ביולי 1957 כמעט הודח מראשות העירייה על רקע סירוב משרד הפנים לאשר את פיטורי מהנדס העיר היהודי ולמנות במקומו מוסלמי. לאחר שמשרד הפנים אישר את הפיטורין סולק המשבר הקואליציוני. ב-[24 באוקטובר]] 1959 סיים את כהונתו כראש עיריית נצרת. 
ג'רג'ורה נפטר ב-20 באוגוסט 1975.
הסכם זבורוב

הסכם זבורוב (בפולנית: Ugoda zborowska) הוא הסכם שביתת נשק בין הצבא הפולני לקוזקים ובעלי בריתם החאן של קרים, שנחתם בזבורוב, אשר ליד טרנופול ב-17 - 18 באוגוסט 1649.
ההסכם הכיר בהישגי הקוזקים במלחמת 1648–1649. הכנסייה האורתודוקסית הוכרה ככנסייה הדומיננטית באוקראינה, וכל התפקידים המינהליים יכלו לקבל רק אורתודוקסים, על פולין נאסר להחזיק צבא בשטחים שבשליטת הקוזקים וכן נאסר על יהודים להתיישב בהם. הובטחה חנינה לכל משתתפי המהומות, לקוזקים הותר להחזיק צבא של 40,000 איש. בוגדן חמלניצקי קיבל את העיר צ'יגירין כנחלתו.
למעשה לצד הפולני התנאים לא היו נוחים והם במתכוון הפרו את ההסכם מיד לאחר חתימתו. בשנה הבאה חודשו הקרבות באישורו של הסיים הפולני.
גם אנו שופטים

על הסדרה

הסדרה צולמה בשחור-לבן והציגה דילמות מחיי בני הנוער. בכל פרק בסדרה הוצג סיפור עד לנקודה שבה נדרשה החלטה, וגיבורי הסיפור אמורים להחליט על הדרך הנכונה.
הסדרה נועדה להביא למודעות של בני הנוער נושאים ערכיים, ובהם סובלנות, פתיחות וקבלת האחר, באמצעות הצגת סיטואציות המשקפות נושאים אלה.
בתום הצגת הסיפור שודר מעין "משפט" שנערך באולפן ועוסק בנושא הסרט.
העיר החופשית דנציג (הנפוליאונית)

היסטוריה

העיר החופשית דנציג הייתה עיר-מדינה עצמאית למחצה שייסד הקיסר הצרפתי נפוליאון במהלך המלחמות הנפוליאוניות. בין 9 בספטמבר 1807 ועד ל-22 בינואר 1813 נהנתה העיר משלטון אוטונומי, שהשתרע על העיר דנציג עצמה, שפך הנהר ויסלה וחצי האי הל. 
לאחר קונגרס וינה בשנת 1815, סופח שטח זה לפרוסיה, והפך לבירת המחוז מערב פרוסיה. האוטונומיה ממנה נהנו תושבי העיר אבדה.

לאחר מכן

עם תום מלחמת העולם הראשונה, זכתה פולין שוב בעצמאות, אולם חבר הלאומים החליט על הקמת העיר החופשית דנציג מחדש. בשנת 1939 דרשה גרמניה הנאצית את סיפוחה של דנציג לרייך השלישי, ומשסירבה פולין, פלשו הגרמנים לפולין, ובכך פרצה מלחמת העולם השנייה.
תאו ואן גוך

קריירה

תאו ואן גוך זכה בפרס הקולנוע ההולנדי "עגל הזהב" עבור סרטו "למען המדינה" (1997). הסרט האחרון שהפיק היה "כניעה", ותסריטו נכתב על ידי אייאן חירסי עלי, חברת פרלמנט הולנדי ממוצא סומלי-מוסלמי. הסרט דן באלימות כלפי נשים בקרב האוכלוסייה המוסלמית בהולנד. על גופן של נשים בסרט נכתבו טקסטים מהקוראן בגנות הנשים. 
בשנים האחרונות לחייו פרסם מאמרים, ספרים וסרטים שמותחים ביקורת על החברה האסלאמית, ובעקבות זאת ובעקבות סרטו האמור קיבל איומים על חייו.
האיומים מומשו ותאו ואן גוך נרצח בבוקר ה־2 בנובמבר 2004, ברחוב במזרח אמסטרדם. הוא נדקר פעמיים ונורה שבע פעמים, ומת במקום. לגופה הודק בסכין טקסט מהקוראן. הרוצח, מוחמד בויֵארי, צעיר כבן 26 בעל דרכון הולנדי ומרוקאי, שהיה לבוש בגלביה מרוקאית, נעצר על ידי המשטרה לאחר שנורה ברגלו.
סמוך למותו סיים ואן גוך את הסרטתו של סרט על רציחתו של פים פורטאון, פוליטיקאי הולנדי מן הימין הלאומני, שנרצח שנתיים לפני שנרצח  ואן גוך, על ידי פעיל שמאל הולנדי ככל הנראה על רקע התנגדותו להגירת זרים להולנד.