google/wiki40b huggingface dataset:
סירת הצלה (סרט)

עלילה ופרשנות

הסרט מגולל את סיפורם של תשעה ניצולי ספינה טובעת הנקלעים לסירת הצלה אחת. סטנלי "ספארקס" גארט (יום קרונין) הוא מלח מהספינה הטובעת הנתפס כמנהיג הטבעי של החבורה. אליס מקנזי (מרי אנדרסון) היא אחות צבאית השמחה על טביעתה של הספינה עקב חוסר רצונה להגיע ליעד. קונסטנס "קוני" פורטר (טלולה בנקהאד) היא עיתונאית צינית המדברת גרמנית שוטפת. גאס סמית' (ויליאם בנדיקס) הוא מלח מהספינה הטובעת הנפצע קשות ברגלו. וילי (וולטר סלזאק) הוא הקפטן של הצוללת הגרמנית שהפציצה את הספינה. ג'ון קובאק (ג'ון הודייק) הוא מלח מהספינה בעל נטיות קומוניסטיות שמגלה סובלנות מעטה כלפי וילי (המגלם את הנאצים) וקוני (המגלמת את הקפיטלסטים). צ'ארלס די. "ריט" ריטנהאוס (הנרי הול) הוא אדם עשיר שמנהל מפעלים רבים. גברת היגינס (האט'ר אנג'ל) היא אישה שאיבדה את תינוקה במהלך ההפצצה ונטרפה עליה דעתה. ג'ורג' "ג'ו" ספנסר (קנדה לי) הוא מלח אפרו אמריקאי מהספינה הטובעת המנסה להתחמק ממגע עם שאר החבורה.
הסרט עוסק בקונפליקטים כמו האם לסמוך על האויב בשעת צרה משותפת, מאבק מעמדי בין השכבות העליונות (המגולמות על ידי קוני וריט) לבין השכבות הנמוכות (המגולמות על ידי קובאק, גארט, סמית' וג'ו), שוויון לכלל בני האדם ונטילת חיי אדם בחברה דמוקרטית.

הופעת הקמע של אלפרד היצ'קוק

כמו במרבית מסרטיו אלפרד היצ'קוק הופיע בהופעת קמע בסרט. בראיון שהעניק לפרנסואה טריפו הוא ציין שהופעת קמע זו הייתה קשה לביצוע עקב הלוקיישן הבודד שבו צולם הסרט. היצ'קוק רצה להופיע בתור גופה צפה לאחר שהאונייה נטרפה, אך לבסוף הוא הופיע בדקה העשרים וארבע על גבי עיתון במודעה לתרופת הרזייה פיקטיבית הנקראת "Reduco" שבה הוא נראה לפני ואחרי דיאטה. בסרט "החבל" (1948) היצ'קוק השתמש ב-"Reduco" שנית בתור פרסומת על גבי שלט ניאון מחוץ לבניין.

הפקה

כשאלפרד היצ'קוק הגה את הרעיון לסרט הוא פנה לסופרים ארצ'יבלד ג'וזף קרונין, ג'יימס הילטון וארנסט המינגוויי שיסייעו לו לכתוב את תסריט הסרט. לבסוף ג'ון סטיינבק עזר לו לכתוב את התסריט. התסריט עבר שינויים רבים על ידי בן הכט, עלמה רוויל ואחרים.
צוות השחקנים במקור היה אמור להיות כולו מורכב מגברים. קנדה לי היה הראשון שלוהק לסרט. טלולה בנקהאד שלא הופיעה בסרט משנת 1932 למעט הופעות קמע קיבלה משכרות של 75,000 דולר על השתתפותה בסרט.
צילומי הסרט עברו עיכובים רבים עקב מחלתם של חלק מצוות השחקנים וההפקה של הסרט; ויליאם בנדיקס החליף את מרפי אלפר בתור הדמות גאס סמית' לאחר שהאחרון חלה כשבועיים לפני התחלת צילומי הסרט. גלן מק'וויליאם החליף את ארתור צ'ארלס מילר בצילום הסרט. השחקנים טלולה בנקהאד, יום קרונין ומרי אנדרסון חלו במהלך צילומי הסרט.
גביע גומלסקי

רקע

הגביע נקרא על שם אלכסנדר גומלסקי, מאמן צסק"א מוסקבה לשעבר ומאמן נבחרת ברית המועצות בכדורסל בשנים 1963-1988. גומלסקי החל את הקריירה כמאמן בסקונטו ריגה עימה זכה בשלוש המהדורות הראשונות של גביע אירופה לאלופות. עם צסק"א זכה פעם אחת בגביע האירופי ו-10 פעמים באליפות ברית המועצות. עם נבחרת ברית המועצות זכה בשתי אליפויות עולם ובשמונה אליפויות אירופה. הישגו הגדול – מדליית זהב אולימפית ב-1988.
שארל, דוכס ברי

ביוגרפיה

שארל נולד בורסאי ב-31 ביולי 1686 בארמון ורסאי, ללואי, הדופן הגדול, בנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ולמריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה, בתם של פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה ואנריקטה אדליידה, נסיכת סבויה, ועם לידתו הוא קיבל לואי את התואר דוכס ברי. שארל גדל יחד עם אחיו לואי, דוכס בורגונדיה ופיליפ, דוכס אנז'ו, והתחנך על ידי לואיז דה פרי.
בשנת 1700 הוכתר אחיו כפליפה החמישי, מלך ספרד, ומכיוון שלא היו לו עדיין ילדים, הפך שארל ליורש העצר הספרדי, עד ללידת לואיס, נסיך אסטוריאס בשנת 1707. ב-6 ביולי 1710 התחתן שארל עם מארי לואיז אליזבת ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, ממנה היו לו 3 ילדים. מארי לואיז אליזבת לא שמרה לו אמונים, ואף חשבה לברוח עם המאהב שלה.
בשנת 1712 מת אחיו לואי, דוכס בורגונדיה, ובשל כך היה צפוי ששארל ישמש כעוצר בשם אחיינו לואי, דוכס אנז'ו, אולם הוא מת במפתיע ב-5 במאי 1714 כתוצאה מתאונת ציד, עוד לפני מותו של סבו לואי הארבעה עשר. לאחר מותו, המשיכה רעייתו בניאופיה, ובשנת 1719 היא מתה בעת שהייתה בהריון מאחד ממאהביה.
קרן נדל"ן

קרן נדל"ן (ידועה גם כקרן ריט, קרן להשקעות במקרקעין, בשל המונח האנגלי REIT - Real Estate Investment Trust) היא גוף פיננסי שתכליתו השקעה בנאמנות בנדל"ן מניב. קרן נדל"ן רוכשת מרכזים מסחריים, בנייני משרדים ובנייני דירות למגורים מתוך מטרה להשכיר הנכסים לתקופה ארוכה בסכום שכירות ידוע מראש. 
קרנות נדל"ן נסחרות בבורסה בארצות הברית מאז שנות ה-60 וכיום זוהי החזקה נפוצה בקרב  משקיעים מוסדיים בארצות הברית, עקב התכונות שמקובל לייחס לסוג זה של נייר-ערך (רמת סיכון נמוכה יחסית, תשואה שניתן להעריכה מראש, תשלום דיבידנד בתדירות קבועה).

החוק בישראל

מעמדן של קרנות נדל"ן מוסדר בחוק בישראל. עיקר החקיקה נמצא בפקודת מס הכנסה, חלק ד', פרק שני 1: קרן להשקעות במקרקעין. החקיקה הראשונית בנושא הייתה במסגרת תיקון 147 לפקודת מס הכנסה, בעקבות המלצות ועדה שבחנה הסוגיה. הסדרה זו הקימה את הענף בישראל. בשנת 2016 תוקנה שוב פקודת מס ההכנסה במטרה להנמיך את חסמי הכניסה להקמת קרנות חדשות ולעודד קרנות נדל"ן להשקיע גם בנדל"ן למגורים. התגובות בשוק לתיקון היו שהתשואה שתתקבל תהיה נמוכה בהרבה מנדל"ן מניב. התיקון לא יצר את השינוי שהמחוקק יחל לו.
בישראל פעילות מספר קרנות בורסאיות: ריט 1, שהוקמה סמוך להסדרת הנושא בחוק. וסלע קפיטל, שהוקמה מאוחר יותר, והיא בעלת היקף פעילות קטן יותר. מניבים קרן הריט החדשה בע"מ אשר הוקמה בשנת 2015, לאחר שהשלימה גיוס של 267 מיליון שקל ממשקיעים שונים, ומגוריט אשר הוקמה והונפקה בשנת 2016, וייחודה הוא שהיא משקיעה בעיקר בנדל"ן למגורים.
כאותר בן הניה

ביוגרפיה

בן הניה נולדה בסידי בוזיד. היא למדה בבית הספר לקולנוע (EDAC) בתוניסיה לפני שהמשיכה בלימודיה ב-La Fémis ובסורבון בפריז.
מערת הסנהדרין הקטנה

מערת הסנהדרין הקטנה היא מערת קבורה הממוקמת סמוך לקברו של שמעון הצדיק, בשכונת שמעון הצדיק בירושלים. במערה ישנם 26 כוכי קבורה, בהם נקברו 26 מחברי הסנהדרין. במתחם קיימות עוד מערות קבורה.
המערה נשדדה בסוף התקופה העות'מאנית בארץ ישראל על ידי שני ארכאולוגים צרפתים בהם פליסיאן דה סוסי, שבזזו את תוכן מערות הקבורה תוך שהם מפזרים את עצמותיהם של הקבורים סביב המערה, וברחו ליפו, לנמל. פעולה זו העלתה עליהם את חמתם של הקהילה היהודית המקומית שפנתה לאישי ציבור כמשה מונטיפיורי שהשתדל ופעל לביטול רישיון החפירות שהוענק לחוקרים על ידי הטורקים.
יהודי העיר אספו את עצמות הצדיקים, ערכו לוויה גדולה וקברו אותם בקבר סמוך לקברו של שמעון הצדיק. הממצאים מתוך המערה, בהם ארונות קבורה ואבנים עם כיתוב עברי מוצגים כיום במוזיאון הלובר.
לאחר השוד, רכשה אישה יהודייה את השטח שביקשה לשמר את המקום בשל קדושתו. בתוך המערה ניתן לראות כיום חללי קבורה ומאספה.
כיום המערה סגורה ונעולה וניתן להיכנס אליה בתיאום עם מנהלי האתר. בנוסף, מדי שבוע נערכת במקום תפילת מקובלים.
פרשת תולדות

יצחק בגרר

בארץ ישראל יש רעב, ויצחק רוצה לרדת למצרים. ה' מורה ליצחק להישאר בארץ ישראל, ומבטיח לו כי בזכות אברהם יזכה זרעו לגור בארץ. יצחק עובר לגור בגרר. רבקה כמעט ונלקחת ממנו לבית אבימלך, לאחר שיצחק טען שהיא אחותו. אולם אבימלך, שרואה את יצחק מצחק את רבקה, מבין שהיא אשתו, מחזיר אותה אל יצחק ונוזף בו.
יצחק זוכה לרווחה כלכלית גדולה ומגורש מגרר. הוא חופר בארות והפלשתים נכנסים במריבה עמו על הבעלות עליהן. לאחר שעבדי יצחק חפרו כבר את הבאר השלישית, רחובות, הניחו להם הפלשתים. לאחר מכן עולה יצחק לבאר שבע, עבדיו חופרים באר נוסף ויצחק קורא לו 'שבעה' על שם העיר באר שבע. בסופו של דבר אבימלך מגיע בעצמו במשלחת כבוד אל יצחק ומבקש לכרות עמו ברית, יצחק עושה להם משתה, נשבעים איש לאחיו, ונפרדים לשלום.

נישואי עשו

עשו לוקח לו שתי נשים, את 'יהודית בת בארי החיתי' ואת 'בשמת בת אילון החיתי', נשים אלו היו למורת רוח ליצחק ולרבקה, ובעקבות כך הוא נישא בנוסף על אלה גם לבת דודו 'מחלת בת ישמעאל' בן אברהם אחות נביות.

הפטרה

ההפטרה היא בספר מלאכי שבתרי עשר, מתחילתו ועד פרק ב', פסוק ז' (התימנים ממשיכים עד פרק ג', פסוק ד'). מלאכי עוסק בין השאר ביחסי יעקב ועשו, וקובע: "הֲלוֹא אָח עֵשָׂו לְיַעֲקֹב נְאֻם ה' וָאֹהַב אֶת יַעֲקֹב. וְאֶת עֵשָׂו שָׂנֵאתִי" (ספר מלאכי, פרק א', פסוקים ב'-ג').
בשנים המתחילות ביום חמישי (כ-31.9% מהשנים) פרשת תולדות נקראת בערב ראש חודש ונוהגים לקרוא בה את הפטרת "מחר חודש" במקום ההפטרה הרגילה.
קרניטין

המנגנון

חומצת שומן הנכנסת לתא מתחברת לקואנזים A לקבלת "fatty acyl coA". על מנת להיכנס לתוך המיטוכונדריה, על ה fatty acyl coA להתחבר לקרניטין בעזרת האנזים "קרניטין אציל טרנספראז 1", ובכך הוא מוכן להיכנס למיטוכונדריה על ידי "אציל קרניטין טרנספורטר". עם הכניסה למיטוכונדריה מפורק הקרניטין על ידי "קרניטין אציל טרנספראז 2", הקרניטין יוצא חזרה לציטוזול, וחומצת השומן המחוברת לקואנזים A נותרת במיטוכונדריה להפקת אנרגיה בתהליך חמצון בטא.
כפרי פוטיומקין

כפרֵי פּוֹטיוֹמקין (ברוסית: Потёмкинские деревни) הוא ביטוי שפירושו זיוף מרשים אך ריק מתוכן, תפאורת ראווה שנועדה ליצור רושם, אך אין מאחוריה כלום.
הביטוי מבוסס על סיפור היסטורי על אודות גנרל גריגורי אלכסנדרוביץ' פוטיומקין, מהאנשים החזקים ברוסיה של הצארית יקטרינה הגדולה. לפי הסיפור המקובל, כאשר עמדה הצארית לבקר בקרים שבדרומה של רוסיה בשנת 1787, דאג פוטיומקין, שניהל מסע צבאי בקרים, להקים לאורך הגדות השוממות של נהר דנייפר כפרי דמה: חזיתות-בניינים ריקות כדי להרשים את הצארינה ונוסעיה בחשיבות כיבושיו, ובכך להגדיל את ערכו בעיניה. מכאן, הפך הביטוי כינוי נרדף לאחיזת עיניים, תפאורה בלבד, שנועדה ליצור רושם בלי שיהיה מאחוריה תוכן.
היסטוריונים מודרניים שונים מפקפקים באמיתות הסיפור וסבורים שיש בו הגזמה רבה. פוטיומקין אכן השקיע מאמצים בפיתוח קרים וככל הנראה הורה לאיכרים לפתח את השטחים הקרובים לגדת הנהר כדי להרשים את פמליית הצארינה, אך קרוב לוודאי שלא הקים כפרי דמה שלמים לשם כך.
לצד כפרי פוטיומקין הקים פוטיומקין גם הרבה יישובים "אמיתיים", ובין היתר פיתח את העיר אודסה (כיום באוקראינה).
סארי פלאח

קריירה

פלאח החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני סכנין, ובמקביל שיחק בנבחרת הנוער של ישראל, במדיה ערך 16 הופעות וכבש שער אחד. לאחר שהרשים במספר טורנירים בינלאומיים עבר לשחק בקבוצת הנוער של מכבי חיפה.
בנובמבר 2009 ערך פלאח את הופעת הבכורה שלו במדי הבוגרים כשעלה בתור מחליף לוולדימיר דבאלישווילי במסגרת משחק גביע הטוטו נגד הפועל באר שבע. באותה שנה נבחר פלאח לייצג את ישראל במסגרת משחקי המכביה. במדי הנבחרת הצעירה ערך פלאח בסך הכל 16 הופעות.
בשנת 2011, בעקבות חולשת ההגנה החיפאית, תפס פלאח לראשונה מקום בהרכב הראשון והפך להיות שחקן חשוב במערך של מאמן הקבוצה אלישע לוי, אך בהמשך איבד את מקומו בהרכב ליוריצה בולייאט ואדין צוצאליץ'. בסוף אותה עונה, היה פלאח נחוש לעזוב את מכבי חיפה, למרות שהוא עדיין חתום על חוזה במועדון. הוא נעדר מאימוני הפתיחה ובקיץ 2012 בעצת סוכן השחקנים דודו דהאן חתם על חוזה עם קבוצה רומנית, למרות שחיפה לא שיחררה אותו. מכבי חיפה הודיעה שתטפל בבעיה גם באפיק המשמעתי וגם באפיק המשפטי ותגיש תלונה בנושא לפיפ"א.
בסופו של דבר הושאל פלאח לבני יהודה תל אביב. בינואר 2013, במשחק נגד בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, שבר פלאח את קרסולו. בעקבות הפציעה נעדר מהמגרשים עד תום העונה, ולאחר מכן חזר למכבי חיפה, במדיה שיחק עונה נוספת.
ב-3 בספטמבר 2014 חתם פלאח לשנתיים בהפועל תל אביב. ב-23 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 למ.ס. אשדוד באצטדיון בלומפילד, במסגרת רבע גמר גביע הטוטו. את שערו היחיד בהפועל תל אביב כבש ב-2 במאי 2015, בניצחון 2–1 על מכבי נתניה, ובסך הכל ערך במדי הקבוצה 26 הופעות בעונת 2014/2015.
ב-8 בספטמבר 2015 חזר פלאח לבני יהודה, וחתם על חוזה לעונה אחת במועדון. ארבעה ימים לאחר מכן כבש שער בהפסד 1-3 למכבי פתח תקווה, ובסך הכל ערך במדי בני יהודה 19 הופעות ליגה בעונה זו.
ב-17 ביולי 2016 חתם לעונה בקבוצת נעוריו בני סכנין. בעונת 2016/2017 ערך 33 הופעות בליגה, ובסופה האריך את חוזהו במועדון בעונה נוספת. את פתיחת עונת 2017/2018 החמיץ פלאח עקב פציעה, ולאחר מכן ערך 12 הופעות בליגה, אך לאחר מינויו של טל בנין למאמן הקבוצה בינואר 2018 הוא לא שותף יותר במשחקי הקבוצה. בעונת 2018/2019 ערך 26 הופעות בליגת העל, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
פולוניה ורשה

היסטוריה

פולוניה ורשה נוסדה על ידי תדיאוש גבטנר בשנת 1911 באיחוד של שתי קבוצות בית ספר. גבטנר היה הקפטן הראשון של הקבוצה, ושיחק בתור מגן וקשר ביותר מ-150 משחקים. שם הקבוצה, פולוניה, פירושו פולין בלטינית. הקבוצה הפכה למקצוענית בשנת 1915.
בשנת 1921 נפתחה הליגה הפולנית, ובה הגיעה הקבוצה למקום השני. גם ב-1926 היא הגיעה למקום השני בליגה והפכה לאחת הקבוצות החזקות בפולין.
בשנת 1946, פולוניה זכתה באליפות בפעם הראשונה. האליפות התקיימה בתנאים מוגבלים כיוון שורשה הייתה הרוסה ברובה לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1952, הקבוצה זכתה בגביע הפולני. לאחר שנות הצלחתה, ירדה הקבוצות לליגות נמוכות בפולין.
הדרבי הרשמי הראשון בין פולוניה ורשה ללגיה ורשה היה ב-29 באפריל בשנת 1977. המשחק נגמר בתוצאה 1-1, חודש אחרי כן נפגשו הקבוצות שוב והתוצאה הייתה שוב תיקו 1-1. הדרבי בין שתי הקבוצות נחשב לאחד ממשחקי הדרבי החשובים בפולין.
בעונת 1992/1993 חזרה הקבוצה לקדמת הבמה הפולנית כאשר עלתה בחזרה לליגת העל הפולנית לאחר כ-40 שנות היעדרות. בעונת 1999/2000 הקבוצה זכתה באליפות השנייה שלה, למרות שבתחילת העונה לא נחשבה כמועמדת לכך. בעונת 2000/2001 זכתה בגביע ובסופר קאפ הפולניים.
בעונת 2009/2010 הקבוצה שיחקה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה ממונטנגרו. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה ניצחה את קבוצת יובנס/דוגנה מסן מרינו. בסיבוב המוקדמות השלישי הקבוצה הפסידה לקבוצת נאק ברדה מהולנד והודחה מהטורניר.
נחושת הנשרן

תיאור

צבע כנפיו, פלג גופו העליון וקצה מחושיו כתום חלוד. גופו כסוף לבן ומוטת כנפיו 25-30 מ"מ. פרפר זה דומה מאוד במראהו להספרית החיטה. אצל נחושת הנשרן, צידן התחתון של קצות המחושים הם צהובים כתומים, ואצל הספרית החיטה הם שחורים. האזור השחור בקצה התחתון של כנפיהם העליונות שונה גם הוא. כמו הספריתיים כתומים אחרים בתת-משפחתו, לנחושת הנשרן פס שחור עם בלוטות ריח.

תפוצה

טווח תפוצתו של הפרפר כולל חלקים גדולים באירופה (מזרחה להרי אורל, כולל אירלנד, הממלכה המאוחדת וסקנדינביה), צפון אפריקה והמזרח התיכון. בדרך כלל הוא מתעופף במדשאות בעלות דשא גבוה.
בישראל הוא נפוץ בשפלה, הרי יהודה, בקעת הירדן ובגולן.

מחזור חיים

הנקבה מטילה את ביציה בשורות על צמחים מהסוג נשרן ומינים אחרים ממשפחת הדגניים בחודשי יולי עד אוגוסט. צבע הביצה הוא צהוב וצורתה סגלגלה. הזחל הבוקע מהביצה צהבהב וראשו שחור. הזחלים שזה עתה נולדו אוכלים את קליפת ביצתם לפני שהם נכנסים לתרדמת חורף במהין פקעת שהם יוצרים על ידי איטום עלה מקופל בעזרת משי. באביב הזחל מתחיל את תזונתו. הוא ניזון בעיקר ממינים שונים של הסוג עדן (Holcus) וצמחים ממשפחת הדגניים. כאשר מגיעים הזחלים לגודל של כ-20 מ"מ הם מתגלמים ליד בסיסו של הצמח המזין או על העלה. קצה הגולם ורדרד ואורכו נע בין 16-19 מ"מ.
ברי חמיש

ברי חמיש (באנגלית: Barry Chamish;‏ 13 בינואר 1952 - 23 באוגוסט 2016) היה עיתונאי ישראלי; מוכר כיוצר אחת מתאוריות הקשר על רצח רבין.

קורות חייו

חמיש נולד בעיר ויניפג שבקנדה. סיים תואר ראשון באוניברסיטת מניטובה. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 פרסם בקנדה שלושה רומנים וספר של סיפורים קצרים. 
עלה לישראל בשנת 1975 ובשנת 1979 סיים תואר שני באוניברסיטה העברית. התגייס ושירת בצה"ל בשנים 1979—1981. השתתף כחייל מילואים במלחמת לבנון הראשונה (1982) בתור מפעיל טילי כתף נגד מטוסים. בשנות התשעים עבד כעיתונאי בין השאר ב"מעריב"]. לאחר רצח יצחק רבין התפרסם כשהפיץ את תאוריית הקשר שלו. 
במאי 2005, חייב בית המשפט לתביעות קטנות בירושלים את חמיש לשלם לאביגדור אסקין 3,500 ש"ח לאחר שכינה אותו "פרובוקטור ידוע של השב"כ", ובמאי 2008 חייב בית משפט השלום את חמיש לשלם לאיתמר בן גביר 36,000 ש"ח, לאחר שכינה אותו "סוכן שב"כ".
חמיש טען להתנכלות השב"כ אליו בעקבות דבריו, ובאמצע העשור הראשון של המאה ה-21 היגר לארצות הברית. 
חמיש היה גרוש, ואב לשני ילדים.
נפטר ב-23 באוגוסט 2016 בדירתו בפלורידה, ארצות הברית.

ספריו ותיאורית הקשר על רצח יצחק רבין

חמיש פרסם כחמישה ספרים, חלקם הופיעו בעברית ובאנגלית וכן תורגמו לרוסית ולערבית. 
אחד מספריו הוא "מי רצח את יצחק רבין" שפורסם בהוצאת גפן, שם העלה שאלות שכפרו בגרסה הרשמית לרצח, ואשר, לטענתו, איש לא הצליח לתת להן מענה. לפי התאוריה של חמיש, הגוף המוכר בשם "המועצה ליחסי חוץ (CFR)", בו חברים אישים חזקים מאוד בכל העולם, עומד מאחורי התכנון והביצוע של הרצח. 
בספרים אחרים שכתב פרסם תאוריות קונספירציה נוספות ובהן טען בין היתר למזימות לרציחת אנשים בכירים בישראל כגון רפאל איתן, חיים בר לב, לאה רבין, רחבעם זאבי ועוד.
רונית סצ'י-פאינרו

ביוגרפיה

רונית סצ'י פאינרו נולדה בתל אביב. הוריה עלו לישראל בשנת 1949 מבולגריה. משפחתה מקורה ביהדות ספרד. היא נולדה כילדה השנייה, אחרי אחיה, לאב מהנדס ולאם רואת חשבון ואשת-כספים. מגיל 6 עד 12 שהתה עם משפחתה בוונצואלה, לשם נשלחו הוריה לנהל חברת בנייה. את לימודיה בחטיבת הביניים היא עשתה בחולון, ובתיכון למדה בגמנסיה העברית הרצליה בתל אביב.
רקדה בלט מודרני וקלאסי מילדות; בבגרותה הופיעה בלהקות מקצועיות. אחרי הדוקטורט ולפני הפוסט-דוקטורט, ויתרה על קריירת המחול והשקיעה את מלוא זמנה במדע.
את שירותה הצבאי עשתה בחיל הרפואה בתל השומר. סיימה תואר ראשון ברוקחות באוניברסיטה העברית בירושלים, והמשיכה למסלול ישיר לדוקטורט במעבדה של פרופ' רות דאנקן (Ruth Duncan) באוניברסיטת לונדון, אותו סיימה בהצטיינות, תוך זכייה בפרס א.מ. קוק לתזה מצטיינת. בהמשך השתלמה במסגרת פוסט-דוקטורט במעבדה של פרופ' יהודה פולקמן במחלקה לכירורגיה, באוניברסיטת הרווארד ובבית החולים לילדים בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
סצ'י פאינרו נשואה לעורך הדין ואיש העסקים עודד פאינרו, להם שלושה בנים.

פעילות ציבורית

סצ'י פאינרו מרצה בהתנדבות על נושאים מדעיים שונים במגוון מסגרות שעיקר מטרתן לחבר את הציבור הרחב אל המדע. היא מרצה בתוכניות שונות ומגוונות במסגרת "נוער שוחר מדע", בבתי ספר מהפריפריה במסגרת הפרויקט "אשנב לרפואה", "באוניברסיטה בעם", ב"של"ם" (שרות לאומי למבוגר) וב"רוטרי".
ריטה וולק

ביוגרפיה

נולדה כמרגריטה וולקובינסקאיה ( Margarita Volkovinskaya)  בטשקנט שבאוזבקיסטן. היא עברה עם משפחה לסן פרנסיסקו כשהייתה בת 6. בהמשך, סוכן דוגמנות מצא אותה ושלח אותה לאודישנים בלוס אנג'לס. וולק למדה בתיכון לוואל בסן פרנסיסקו. במהלך התיכון היא שיחקה בהצגות בית ספר, מה שגילה לה את האהבה שלה למשחק, אשר לטענתה עזר לה ולמשפחתה להתאקלם ולהכיר את התרבות האמריקנית.
לאחר התיכון, וולק למדה באוניברסיטת דיוק, שם סיימה את התואר בפסיכולוגיה ופארא-רפואה. במהלך לימודיה בקולג', היא שיחקה במספר סרטי סטודנטים.

קריירת משחק

בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "ריזולי ואיילס" ברשת TNT.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה המשטרתית של רשת TNT, "המפענחת: פשעים חמורים", בתפקיד בריאנה בתחילת העונה השנייה.
בשנת 2014 קיבלה את תפקידה הבולט ביותר בתור איימי רדנפלד בסדרת הנוער "מעמידות פנים" אשר שודרה במשך 3 עונות בערוץ MTV. הפרק האחרון שודר ב-17 במאי 2016. באותה שנה שיחקה בסרט הפארודי "משחקי ההנגאובר", בתור קטניפ הוורלין, אשר מגלמת באופן פרודי את דמותה של קטניס אוורדין.
בסוף 2016 שיחקה בסדרת רשת בשם "Relationship Status", שם שיחקה בין התפקידים הראשיים. באותה שנה שיחקה בדרמה הקומית "כמעט חברים" לצד פרדי היימור ואודיה רש.
בשנת 2018 תשחק וולק בסרטי הקולנוע "We Still Say Grace" בתפקיד שרה, ו-"Summertime", בתפקיד וינקי.
יסמין (אלבום)

הפקה

שנת 1972 הייתה מהשנים היותר פוריות של איינשטיין; בשנה זו השתתף בסרטו של אורי זוהר "מציצים" (התצלום על גבי עטיפת האלבום צולם בעת הצילומים לסרט) ובתוכניות הטלוויזיה "לול", וכן הקליט שירים חדשים. 
אחרי מספר שיתופי פעולה פוריים בין איינשטיין לבין המוזיקאים הצעירים שלום חנוך ומיקי גבריאלוב, ששהו באותה התקופה בבריטניה בניסיון להגיע להצלחה בינלאומית, נותר איינשטיין ללא שותף מוזיקלי, עובדה הניכרת היטב באלבום "יסמין". יחד עם זאת, באלבום "יסמין" החל שיתוף הפעולה הפורה בין איינשטיין למוזיקאי שם טוב לוי, שהלחין שניים משירי האלבום. שניהם הפכו עם השנים לקלאסיקות ישראליות: "שיר של אחרי מלחמה" ו"דון קישוט" (שיר שנכתב על אייבי נתן ומלחמתו חסרת הסיכוי להשגת שלום, בהשראת הדמות הספרותית הידועה דון קישוט). שלום חנוך הלחין את השיר "כמה טוב שבאת הביתה", לעיבוד של יצחק קלפטר) ו"ברלה צא" (שהוקלט בגרסה אינסטרומנטלית שנתיים קודם לכן ומופיע כשיר הנושא באלבום "שבלול"). מיקי גבריאלוב הלחין את השיר "אמא אדמה".
איינשטיין חידש באלבום את השיר "יצאנו אט" ושלושה שירים באנגלית: "I Need You To Turn To" - ששר במקור אלטון ג'ון, "Reason To Believe" - במקור של טים הרדין, ו-"Here, There and Everywhere" - של להקת הביטלס. איינשטיין עצמו כתב מילים לשירים "ברלה צא" ו"שיר של אחרי מלחמה".
בהקלטות האלבום, שנערכו באולפני קולינור ובאולפני "קול ישראל" בבית המורה בתל אביב, השתתפו מיטב נגני התקופה: להקת הצ'רצ'ילים (שהשתתפו רק בחלק מהשירים, בשל עזיבתם לחו"ל), שמוליק בודגוב, אלי מגן, שם טוב לוי, אלונה טוראל, מורטון קם ואחרים.
את עטיפת האלבום עיצב הגרפיקאי דוד טרטקובר, עם צילום מאת אלונה איינשטיין. תמונה נוספת בעטיפת האלבום מציגה את איינשטיין כדון קישוט, בעת צילומי הקליפ לשיר "אני ואתה" עבור התוכנית "לול".
את האלבום חותם המערכון "חידון התנ"ך" מתוך התוכנית "לול", שכתבו איינשטיין ואורי זוהר ומתאר את חידון התנ"ך המסורתי המתקיים ביום העצמאות, ובו משתתפים נציגים ממדינות שונות, כשאת תפקיד המתחרים משחק איינשטיין ואת תפקיד המתורגמן משחק זוהר. לצדם השתתפו במערכון דורי בן זאב כשדרן ואורי גרוס כשופט.
אדוארד שילס

קורות חיים

במהלך מלחמת העולם השנייה שירת שילס בצבא הבריטי ובמשרד לשירותים אסטרטגיים של צבא ארצות הברית. עם שובו לשיקגו הוא מונה לפרופסור חבר ב-1947 ולפרופסור מן המניין ב-1950. ב-1971 הוא מונה לפרופסור מחקר בכיר (Distinguished Service Professor). 
שילס היה רידר (פרופסור חבר) לסוציולוגיה בבית הספר לכלכלה של לונדון בשנים 1950-1946, עמית בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' בשנים 1970-1961; עמית בפיטרהאוס באוניברסיטת קיימברידג' בשנים 1978-1970; פרופסור מחקר בכיר לסוציולוגיה אנתרופולוגית באוניברסיטת לונדון בשנים 1977-1971. הוא זכה להיות עמית של כבוד בבית הספר לכלכלה של לונדון ב-1972 ועמית של כבוד בפיטרהאוס ב-1979. הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת ליידן בשנים 1977-1976. הוא שירת כפרופסור מחקר בוועדה להגות חברתית (Committee on Social Thought) ולסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו.
שילס התמחה בעבודותיו של מקס ובר, הוא גם תרגם את עבודותיו של הסוציולוג קרל מאנהיים לאנגלית. הוא ניסה לחבר בין המסורת הסוציולוגית הגרמנית לזו האמריקאית. שילס נודע בשל מחקריו בדבר תפקידם של האינטלקטואלים ויחסם לכוח ולמדיניות ציבורית. שילס התמחה בנושאים רבים ולימד סוציולוגיה, סוציולוגיה פילוסופית, ספרות אנגלית, היסטוריה של המדעים בסין ונושאים רבים נוספים. 
בשיקגו משך שילס מלומדים אירופיים מובילים ללמד באוניברסיטה, בכללם ארנאלדו מומיליאנו, רמון ארון והסינולוג הבריטי מיכאל לווה (Michael Loewe).
הוא נבחר בידי המועצה הלאומית של מדעי הרוח (National Council on the Humanities) לשאת את הרצאת ג'פרסון (Jefferson Lecture) ב-1979, מהזכויות הנכבדות ביותר אותן נותן הממשל הפדרלי האמריקאי עבור הישגים יוצאי דופן במדעי הרוח. הוא זכה בפרס בלצן ב-1983 עבור הישגיו. שילס נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובחברה הפילוסופית האמריקאית.
שילס הלך לעולמו בינואר 1995 והותיר אחריו בן וכלה. אחיינו אדוארד שילס, הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת פנסילבניה.
שראג

שֵראג (נורווגית: Kjerag) הוא הר במערב נורווגיה המתנשא לגובה 1110 מטר מעל פני הים וצופה לפיורד ליזה (Lysefjorden).
על ההר קיים סלע עגול ענק בשם שראגבולטן (Kjeragbolten) אשר תקוע בבקע צר בהר בגובה 1,000 הישר מעל פיורד ליזה. מטיילים רבים אשר מגיעים למקום בוחרים לעמוד על הסלע לצורך תמונה, אף על פי כן מטיילים רבים לא עולים על הסלע מתוך חשש לחייהם.
שראג הפך ליעד תיירותי פופולרי למדי במשך השנים האחרונות. תיירים רבים בוחרים ללכת לשם משום שצוק כס המטיף הפך להיות מתוייר מדי, חלק באים כדי להצטלם על השראגבולטן. כמו כן הצוק הפך ליעד תיירותי מבוקש במיוחד עבור קופצי בסיס וחובבי צניחה חופשית כאשר תיירים רבים מגיעים מרחבי העולם במיוחד לשם כך אל ההר. הר שראג הוא גם יעד פופולרי למטפסי הרים. דרכים תלולות מובילות לפיסגתו והן מומלצות למיטיבי לכת.
הדרך היחידה בה ניתן להגיע אל הצוק כרוכה בהליכה רגלית ממגרש החניה של כשעתיים עד שלוש לכל כיוון. מגרש החנייה ממוקם כשעת נסיעה מהעיר סטוונגר כאשר ההגעה כרוכה גם בשייט במעבורת.