google/wiki40b huggingface dataset:
בירגר, מלך שוודיה

ראשית חייו

בירגר היה בנם של מגנוס השלישי, מלך שוודיה ושל רעייתו, הדוויג מהולשטיין. הוא נבחר להיות מלך בהיותו בן ארבע. צעד זה נעשה על ידי אביו כדי לשמור על רצף הירושה לכתר. ב-1275 הוביל מגנוס השלישי מרד כנגד אחיו הבכור, המלך ולדמאר, והדיח אותו מכס המלכות. מגנוס הורה לקרוב משפחתו טורקל קנוטסטון, נציב הממלכה העליון, לשמש כאפוטרופוס של בירגר. ב-1293 הוכתר בירגר בסדרשופינג לאחר שנשא לאישה את מרתה, בתו של אריק החמישי, מלך דנמרק.

מלכותו

בירגר היה בן עשר שנים כאשר מת אביו ובאותה עת היה טורקל קנוטסון המדינאי בעל ההשפעה החזקה ביותר בשוודיה. ב-1293 הוביל טורקל את השוודים לניצחון שבעקבותיו הם זכו בשליטה על חלק מקרליה המערבית. מסע מלחמה זה זכה באופן מסורתי לכינוי מסע הצלב השוודי השלישי. עם שובו של טורקל מהובלת מסע הצלב בפינלנד התגלע סכסוך בין בירגר לבין אחיו. טורקל קנוטסון תמך בבירגר.
בעת הגעתו של בירגר לפרקו היה עימות בתוך הכנסייה השוודית בנוגע לפירוש הזכויות שהוכרז עליהם בשנת 1280 על ידי אביו של בירגר כגמול לתמיכת הכנסייה בתפיסת השלטון בכוח על ידו. אחיו של בירגר, אריק, דוכס סדרמנלנד וולדמאר, דוכס פינלנד, ניצלו את הסכסוך הזה לטובתם. אריק ניסה להקים ממלכה עצמאית סביב לבוהוסלן, מחוז שאותו הוא קיבל כחלק מנישואיו לאינגבורג, נסיכת נורווגיה וסביב להלנד, מחוז השוכן במשולש הגבולות בין שוודיה, נורווגיה ודנמרק. כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים, אך עד ל-1306 נרגעו הרוחות עד לנקודה בה הכירו ולדמאר ואריק במגנוס, בנו של בירגר כיורש בכוח לכתר. טורקל קנוטסון, שהיה חמו של ולדמאר, הוצא להורג ב-1306 כאות לפיוס בין בירגר לבין שני אחיו. באותה שנה, באירוע שנודע בשם "משחקי הטונה" (Håtunaleken), נלקח בירגר בשבי על ידי אחיו באחוזה המלכותית הטונה שבאופלנד ונלקח לטירת נישופינג.
ב-1308 אולצו אריק וולדמאר על ידי מלך דנמרק לשחרר את בירגר, אך הם עשו זאת בתנאים משפילים. כאשר שוחרר בירגר, הוא חיפש סיוע בדנמרק והסכסוך התחדש. בירגר נותר מלך להלכה, אך היה עליו לוותר על נחלותיו המלכותיות.
ב-1312 נשא אריק לאישה את אינגבורג, בתו של הוקון החמישי, מלך נורווגיה. באותה עת נשא ולדמאר את אינגבורג, בתו של אריק השני, מלך נורווגיה בחתונה כפולה שנערכה לשני הזוגות באוסלו. אריק החזיק בבוהוסלן בשבתו בנורווגיה וכן בצפון הלנד ויצר ממלכה נפרדת. בכל אופן, ב-1317 בירגר אסר את שני אחיו במהלך נשף שנערך בנישופינג. על פי הכרוניקה של אריק (Erikskrönikan) הורעבו שני הדוכסים למוות במרתף טירת נישופינג.
ב-1318 הודח בירגר מכס המלכות על ידי תומכיהם של אחיו והוא יצא לגלות אצל גיסו, אריק השישי, מלך דנמרק, כשהוא לוקח איתו את כל הארכיון המלכותי. בנו, הנסיך מגנוס, הוצא להורג בסטוקהולם. ב-1319 נבחר בנו בן השלוש של אריק כמגנוס השביעי, מלך נורווגיה וכמגנוס הרביעי, מלך שוודיה תחת עוצרותה של סבתו הלוויג ושל אמו אינגבורג.
מרכז משולש

בגאומטריה, מרכז משולש הוא נקודה במשולש, שיש לה תיאור סימטרי והומוגני במונחי קואורדינטות טריליניאריות. הנקודות העיקריות בגאומטריה של המשולש, ובהן מפגש התיכונים, מפגש הגבהים ומפגש חוצי הזוויות, הן מרכזי משולש. האנציקלופדיה של מרכזי משולשים מונה יותר מחמשת אלפים מרכזים.

הגדרה

נקודה במשולש ABC שארכי צלעותיו a,b,c נקראת מרכז משולש אם היא מוגדרת על ידי קואורדינטות טריליניאריות , כאשר הפונקציה  סימטרית בשני המשתנים האחרונים, והומוגנית. אם , הנקודה נקראת מרכז עיקרי.

דוגמאות

הנקודה 1:1:1 היא מפגש חוצי הזווית במשולש, שהוא מרכז המעגל החסום. הנקודה  היא מפגש התיכונים. אלו הם מרכזים עיקריים. מרכז המעגל החוסם נמצא ב-, ואילו מפגש הגבהים נמצא ב-.
סל שדה

בכדורסל, סל שדה (באנגלית: Field Goal) הוא מונח המתאר קליעה של הכדור לסל שמזכה את הקבוצה הקולעת בשתיים או בשלוש נקודות, בהתאם למרחק ממנו התבצעה הזריקה, ולמעשה מוגדר ככל קליעה לסל מלבד קליעת עונשין. מסוגי "סלי שדה" ניתן למנות הטבעה של הכדור לסל וקליעת שלשה.

אחוזי קליעה מהשדה

"אחוזי קליעה מהשדה" (באנגלית: Field Goal Percentage או %FG) הם היחס בין הקליעות מהשדה לבין הזריקות מהשדה. על אף שנהוג לחשב בנפרד גם את אחוזי הקליעה מהשלוש, אחוזי קליעה מהשדה כוללים הן זריקות המזכות ב-2 נקודות (הנזרקות מהמרחק שלפני "קשת השלוש") והן זריקות המזכות ב-3 נקודות (הנקראות "שלשות" ונזרקות מהמרחק שמאחורי "קשת השלוש"). אחוזי קליעה גבוהים מצביעים על יעילוּת גבוהה; ככלל אצבע, אחוזי קליעה מהשדה של למעלה מ-50% (0.500) נחשבים כגבוהים (ויעילים) באופן יחסי.

אחוזי קליעה יעילים מהשדה

"אחוזי קליעה יעילים מהשדה" (באנגלית: Effective Field Goal Percentage או %eFG) הם אחוזי קליעה מהשדה המאבחנים בין קליעות שלשה לבין יתר הקליעות מהשדה (המזכות ב-2 נקודות). מטרת סטטיסטיקה זו היא לתקן את ה"עיוות" שמציגים אחוזי הקליעה מהשדה, אשר מתייחסים לזריקות מהשלוש כאל זריקות לשתי נקודות, על אף שהן מניבות מספר נקודות רב יותר.
לדוגמה: אחוזי הקליעה של שני שחקנים, אשר כל אחד מהם קלע 2 מתוך 4 הזריקות שלקח, הם 50%, גם אם שחקן א' קלע את הזריקות מטווח 2 נקודות (4 נקודות בסך הכול) ושחקן ב' קלע את הזריקות מטווח 3 נקודות (6 נקודות בסך הכול). אחוזי קליעה יעילים ימחישו כי שחקן ב' אשר קלע 6 נקודות ב-4 זריקות, היה יעיל יותר משחקן א' אשר קלע 4 נקודות ב-4 זריקות; אחוזי הקליעה היעילים של שחקן ב' הם 75%, בעוד שאחוזי הקליעה היעילים של שחקן א' הם 50%.
נוסחת החישוב היא:
הפרמטרים לנוסחה הם:

FG = קליעות מהשדה

3P = קליעות מהשלוש

FGA = זריקות מהשדה.
Heaven (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי רוני סקוט וסטיב וולף, והופק על ידי דוד מקיי, וולף, וסקוט. השיר הוא שיר בסגנון הפופ. למרות שיצא כסינגל ראשון ופותח מתוך אלבום, לא הצליח השיר לשחזר את הצלחת שני הסינגלים "Lost in France", ו-"More Than a Lover".
השיר נכלל גם באלבומה All in One Voice, שיצא בשנת 1998.
אתר המוזיקה "Record Mirror" כתב ביקורת שלילית על השיר: "טיילר לא הצליחה לשחזר את מנגינת שיריה הקודמים, אשר כבשו את האוזן בכמה שמיעות."
מקס שטיינר

ביוגרפיה

שטיינר נולד בווינה והיה נכדו של מקסימיליאן שטיינר, מנהלו רב ההשפעה של התיאטר אן דר וין (התיאטרון הוינאי). עוד בילדותו גילה כישרון הלחנה, ונחשב ל"ילד פלא". כילד צעיר למד נגינה בפסנתר בהשגחתו של יוהנס ברהמס, ולאחר מכן, כנער, למד באקדמיה המלכותית לאומנות ולמוזיקה בווינה, ובין היתר תחת הדרכתו של גוסטב מאהלר. את התוכנית בת ארבע השנים ללימודים באקדמיה סיים בשנה אחת בלבד. בשנת 1914 היגר לארצות הברית.
שטיינר הלחין את מוזיקת הרקע למאות סרטים בהוליווד, והיה לאחד המוזיקאים המשפיעים ביותר. לרוב עבד עבור אולפני האחים וורנר. הוא זכה ל-26 מועמדויות לפרס האוסקר, ובפרס עצמו זכה שלוש פעמים, אם כי לא עבור עבודתו הידועה ביותר - המוזיקה לסרט "חלף עם הרוח". בין היתר נודע בשיתוף הפעולה שלו עם הבמאי מייקל קורטיז, אף הוא בן האימפריה האוסטרו הונגרית שנחשב למקצוען הוליוודי, שיתוף פעולה שהביא לסרטים כ"קזבלנקה" ו"הסתערות הבריגדה הקלה". 
הגעתו של שטיינר להוליווד בסמיכות זמנים להמצאת הקולנוע המדבר (בניגוד לסרט האילם) הביאה לכך ששטיינר הטביע את חותמו על הלחנת סרטים באופן חלוצי. נעימותיו של שטיינר ניסו להתאים למתרחש על המסך, ואף להתאים את המוזיקה הנכונה לאופיים של הגיבורים המופיעים בסצנה. במשך למעלה משלושים שנה היה שטיינר המלחין המוביל בתעשיית הקולנוע האמריקנית.
שטיינר מת בשנת 1971 בהוליווד, קליפורניה בגיל 83 כתוצאה של כשל לבבי.
אנטוניו מאוצ'י

ביוגרפיה

מאוצ'י נולד בסאן פרדיאנו, פרוור של פירנצה. הוא למד כימיה והנדסה מכנית באקדמיה של פירנצה לאומנות, ועבד בתיאטראות כטכנאי במה. ב־7 באוגוסט 1834 הוא נשא לאישה את אסתר מוקי (Esterre Mochi), מעצבת תלבושות. בעקבות השתתפות בקונספירציה שעירבה את התנועה לאיחוד איטליה בשנים 1833-1834, נאסר מאוצ'י לשלושה חודשים וסבל ממעקב והטרדה של המשטרה.
בעקבות המאסר היגרו מאוצ'י ואשתו לאמריקה באוקטובר 1835, תחנתם הראשונה הייתה בקובה שם השיג מאוצ'י עבודה בהוואנה. ב־1850, היגר מאוצ'י לארצות הברית והתיישב בסטטן איילנד שבניו יורק, שם גר לשארית חייו.

המצאת הטלפון

בסביבות 1854 מאוצ'י המציא מכשיר שאיפשר לו לתקשר בין חדר בקומה השנייה של ביתו לבין מעבדתו במרתף, וזאת על מנת לתקשר עם אשתו הנכה שסבלה משיגרון (ראומטיזם), לפני כן המציא מכשיר שאיפשר לתקשר באמצעות צינור בין חדר הבקרה לבמה בתיאטרון.
נכסיו של מאוצ'י התדלדלו בעת שהותו בארצות הברית, וזאת גם בשל העובדה שסייע לאיטלקים רבים להגר לאמריקה, והוא נאלץ לחיות מתרומות. ב־1860 התכוון מאוצ'י להציג את המצאתו בניו יורק, אולם פיצוץ שאירע בספינה גרם לו לפגיעות קשות והוא נאבק על חייו. בתקופה זו, כאשר מצבה הכלכלי של המשפחה התדרדר עוד, מכרה אשתו את עבודותיו השונות כולל הטלפון לסוחר תמורת 6 דולרים בלבד.
מאוצ'י התאושש וחזר להמצאותיו אולם לא הצליח לגייס את 250 הדולרים שהיו דרושים לשם הגשת פטנט על ה"טלגרף המדבר" שלו (הוא הצליח לגייס סכום זה לרישום 14 פטנטים אחרים בשנים 1859 - 1883), ולכן הגיש "הצהרת כוונות" מעין פטנט מוקדם שהיה נהוג בארצות הברית עד 1909, הצהרה זאת עלתה לו 20 דולרים בלבד לשנה, ואושרה בשנים 1871-1873. מיד לאחר רישום הבקשה שלח מאוצ'י את המצאתו ל"וסטרן יוניון טלגרף קומפאני", ובמשך שנתיים ניסה מאוצ'י לשכנע את החברה לאפשר לו להציג את "הטלגרף המדבר" על קווי התקשורת שלה, אולם נענה בדחיות חוזרות ונשנות, בשנת 1874 ביקש מאוצ'י את המצאתו בחזרה ונענה שזאת "אבדה".
ב־1876 הגיש אלכסנדר גרהאם בל פטנט על המצאת הטלפון, הפטנט לא הציג שרטוטים מדויקים של המכשיר אלא רק תיאר את הפונקציה אותה ימלא, כששמע על כך מאוצ'י ניסה לפעול במשרד הפטנטים בוושינגטון אולם שם נמסר לו שכל הרישומים אודות הפטנט המוקדם שהגיש אבדו.
במשך יותר ממאה נחשב בל כממציא הטלפון בכל מקום למעט איטליה. ב-16 ביוני 2002 החליט בית הנבחרים של ארצות הברית כי יש להכיר בהישגיו של מאוצ'י ולהוקיר את תרומתו להמצאת הטלפון. בין אם המציא מאוצ'י את הטלפון ובין אם לאו, לא היה לו כל חלק מעשי בהפיכת הטלפון למכשיר תקשורת נפוץ כמו לבל.
אוריאנה פלאצ'י

אוריאנה פלאצ'י (באיטלקית: Oriana Fallaci;‏ 29 ביוני 1929 - 15 בספטמבר 2006), עיתונאית וסופרת איטלקייה.

חייה

פלאצ'י נולדה בפירנצה שבאיטליה. אביה אדוארדו, שהיה נגר, היה פעיל פוליטי שפעל נגד הדיקטטורה של בניטו מוסוליני. בצעירותה לקחה חלק בהתנגדות מזוינת למשטר של מוסוליני והייתה חברה בקבוצה החמושה "צדק וחופש" (Giustizia e Libertà). בהיותה בת 16 החלה פלאצ'י לעבוד כעיתונאית. בשנות ה-60 וה-70 סיקרה מלחמות וסכסוכים ברחבי תבל. לפני האולימפיאדה של 1968 במקסיקו סיטי, באירוע שנקרא טבח טלטלולקו, היא נפגעה מירי שלוש פעמים, נגררה במורד המדרגות בשערה, וננטשה כמתה על ידי הכוחות המקסיקניים. 
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 נקשרה פלאצ'י לאחד ממרואייניה, אלקסנדרוס פנגוליס, שהיה דמות ייחודית במאבק היווני נגד הדיקטטורה של 1967. הוא ניסה לרצוח את גיאורגיוס פאפאדופולוס הדיקטטור, אך נכשל, נתפס, עונה קשות ונאסר. לאחר שחרורו נהרג פנגוליס ב-1976 בנסיבות משונות בתאונת דרכים. פלאצ'י טענה שהוא נרצח על ידי שרידים של החונטה הצבאית היוונית, וספרה "אדם" הושפע מאישיותו.
פלאצ'י זכתה להצלחה רבה בראיונות עיתונאיים עם מנהיגים רבים, בהם הדלאי למה, השאה האיראני, הנרי קיסינג'ר, ח'ומייני, מועמר קדאפי, וילי ברנדט, יאסר ערפאת, אינדירה גנדי, לך ואלנסה, גולדה מאיר, אריאל שרון והיילה סילאסי, ועם דמויות מרכזיות בתרבות ובאמנות, כגון אלפרד היצ'קוק, פדריקו פליני, אינגריד ברגמן ושון קונרי. מאמריה פורסמו בעיתונים מובילים בעולם, ובהם "קוריירה דלה סרה", "הניו יורק טיימס", "וושינגטון פוסט" ו"לייף". 
בספריה האחרונים נקטה פלאצ'י עמדה נחרצת כנגד האסלאם וכנגד התפשטותו באירופה. פלאצ'י אף טבעה את המונח אירוערביה, (הלְחֵם בין המילים Europe ל-Arabia) המגדיר תאוריה פוליטית, ולפיה מדינות אירופה הולכות ונכנעות להשפעות ארצות ערב בשל המשך שיעורי ההגירה ושיעורי הילודה הגבוהים של האוכלוסייה המוסלמית במדינות אירופה.
בשנותיה האחרונות שהתה בארצות הברית, שם נאבקה בסרטן הריאה שבו חלתה. ימים אחדים לפני מותה שבה לאיטליה.
באוגוסט 2008 ראה אור באיטליה "כובע מלא דובדבנים", הרומן האחרון פרי עטה.
ניל פרייד RS:X

ניל פרייד RS:X‏ (באנגלית: Neil Pryde RS:X) הוא דגם של גלשן רוח בתכנון חברת "ניל פרייד" מהונג קונג. בשנת 2005 החליט איגוד השיט הבינלאומי כי דגם זה יהיה הדגם האולימפי, והוא החליף את דגם המיסטרל, שהיה בשימוש עד אז. במאי 2012 הוחלט ב-ISAF (פדרציית השיט הבינלאומית) כי החל מאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) יוחלף הניל פרייד RS:X בגלישת קיט, אך החלטה זו בוטלה בנובמבר באותה שנה.
אורכו של הגלשן, שעוצב בידי ז'אן בולדואר, 2.86 מ', ורוחבו 93 ס"מ. משקלו 15.5 ק"ג, והוא נחשב כבד ביחס לגלשנים דומים. גודלו של המפרש 9.5 מ"ר בדגמים המיועדים לגברים ו-8.5 מ"ר בדגמים המיועדים לנשים. גובהו של התורן 5.2 מ' ו-4.9 מ', בהתאמה.
אליפות ישראל הראשונה בדגם הניל פרייד RS:X נערכה בשנת 2006, וסימנה את חילופי הדורות בענף הגלישה: גל פרידמן, זוכה מדליית הזהב באולימפיאדת אתונה, סיים רק במקום הרביעי, ובתחרות ניצח שחר צוברי. בין הנשים גברה מעין דוידוביץ' על אלופת העולם לשעבר, לי קורזיץ. באולימפיאדת בייג'ינג ייצגו את ישראל צוברי ודוידוביץ'. שניהם העפילו לשיוט המדליות, וצוברי אף זכה במדליית הארד.
יונוס מאלי

קריירת מועדונים

nמאלי נולד בקאסל שבגרמניה להורים טורקים. בראשית דרכו שיחק בקבוצת הנוער של בבורוסיה מנשנגלאדבך בשנת 2007. בשנת 2010 שיחק מספר משחקים בקבוצת המילואים של המועדון, אך לא קיבל את ההזדמנות בקבוצה הבכירה, ולפני עונת 2011/12 חתם במיינץ 05 מהבונדסליגה. בשתי העונות הראשונות שלו במיינץ, מאלי שיחק בקבוצה הבכירה ובקבוצת המילואים במקביל, והחל מעונת 2013/14 מאלי הוא שחקן קבוע בקבוצה הבכירה. בעונה זו מאלי הבקיע עבור מיינץ חמישה שערי ליגה ב-23 הופעות, וסיים עם הקבוצה במקום השביעי בבונדסליגה. בעונת 2014/15 הבקיע שישה שערים ופתח בכל המשחקים, וסיים עם מיינץ במקום ה-11. בעונת 2015/16 רשם מאלי עונת שיא אישית, כאשר הבקיע 11 שערי ליגה ובישל ארבעה, לרבות שלושער בניצחון 3-1 על הופנהיים וצמד בניצחון 3-1 על באייר לברקוזן. מאלי הוביל את מיינץ בעונה זו למקום השישי בבונדסליגה, כשהוא משתף פעולה בקישור עם יוליאן באומגרטלינגר, חאירו סמפריו, כריסטיאן קלמנס ודני לצה. 
בינואר 2017, לאחר שפתח היטב את העונה במיינץ, חתם מאלי בוולפסבורג לארבע שנים וחצי, תמורת דמי העברה של 12.5 מיליון אירו. המשך עונת 2016/17 היה מוצלח פחות עבור מאלי, שהבקיע שער אחד עד לתום העונה, וניצל עם הקבוצה מירידה רק לאחר צמד משחקי מבחן מול איינטרכט בראונשווייג, לאחר שוולפסבורג סיימה את העונה במקום ה-16.

קריירה בינלאומית

בעבר, שיחק מאלי בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ולזכותו 11 הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה עד גיל 21.
לאחר מכן בחר מאלי לשחק בנבחרת טורקיה הבוגרת, ואת הופעות הבכורה שלו ערך במשחקי ידידות של טורקיה מול נבחרת קטאר ונבחרת יוון. מאלי זומן לסגל הטורקי ליורו 2016, וערך הופעה אחת בהפסד 3-0 לנבחרת ספרד, כאשר החליף בדקה ה-70 את סלצ'וק אינאן. טורקיה הודחה מהטורניר בתום שלב הבתים.
Clout

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אופסט, קארדי בי, יהושע לואלן, ק. גומרינגר וט. גומרינגר והופק על ידי קוביץ ולואלן גם כן. שיר זה הוא שיתוף הפעולה הרביעי בין אופסט לקארדי בי, כשהשלושה הקודמים לכך הם "Um Yea", "Lick (Remix)" ו-"Drip".
בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מיגוס ב-17 באפריל 2019. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את אופסט מבצע פעולות שונות, כשמאחוריו מסך בצבע צהוב. בהמשך הקליפ, ניתן לראות גם את קארדי בי.
נכון ליולי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-165 מיליון צפיות.
ב- 17 ליולי 2019, אופסיט וקארדי בי ביצעו את השיר בתוכניתו של ג'ימי קימל. את השיר הם התחילו ברחוב דמוי שדרת הכוכבים של הוליווד בלוס אנג'לס וסיימו אותו על במה מול קהל רב.
ילפת שטוחה

מאפייני המחלה

הנגע הראשוני מורכב מפפולות פוליגונליות פוריטיות וסגולות (PPPP), כאשר הנגע הראשוני מבריק ושטוח. בעזרת זכוכית מגדלת ניתן להבחין ב-Whickham Striae - קווים אפורים-לבנים היוצרים מבנה של רשת על גבי הפפולה. הקשקשת המופיעה על גבי הרובד עדינה ומקובעת יותר מאשר הקשקשת המופיעה במחלת הפסוריאזיס.

מיקום הנגע

המיקום השכיח ביותר הוא באמות ובשורשי הידיים, בעיקר באזורים פלקסורים. בנוסף, יש מעורבות של הירכיים הפנימיות, שוקיים, גב תחתון וגניטליה, וכן של הריריות.
הפריחה היא סימטרית וניתן לראות גם את סימן Koebner - הופעת הפריחה הראשונית באזור שעבר חבלה. הגירוד יכול להיות עז, ללא פרופורציה למידת הפריחה. הגרד מופיע בצורה גלית ולעיתים מקדים את הפריחה. החולים לרוב משפשפים ולא מגרדים, ועל כן במקרים רבים לא רואים סימני גרד על פני העור.
ריריות - יש מעורבות של הריריות ב-2/3 מהמקרים. ב-1/4 מהחולים המעורבות היא רק בריריות.
המעורבות השכיחה ביותר היא בריריות הלחיים והפה (90% מהמקרים), והיא מתבטאת בצורת כיבים וארוזיות בפה היכולים לעבור התמרה ל-Squamous Cell Carcinoma.

מהלך המחלה

ב- 75% מהחולים הפגיעה העורית חולפת לאחר שנה. המחלה הפוגעת בריריות היא קשה יותר ועמידה יותר לטיפול.
מידה חיצונית

בתורת המידה, מידה חיצונית היא פונקציה מקבוצת החזקה של קבוצה נתונה, אל המספרים הממשיים המוכללים (כולל אינסוף ומינוס אינסוף), המקיימת תכונות דומות לאלו של אורך. ייחודה והשוני שלה ממידה רגילה הוא שהיא מוגדרת על כל תתי הקבוצות של קבוצה נתונה. חשיבותה המרכזית היא בהגדרת מידת לבג, שהיא צמצום מידה חיצונית על הממשיים לקבוצות מדידות. עם זאת, למושג בפני עצמו יש חשיבות, והוא חלק מתורת המידה הכללית (שלא תלויה בהכרח בממשיים).

בניית מידה חיצונית

נציג כעת בנייה של מידה חיצונית.
תהי  קבוצה, ו- משפחת תתי קבוצות שלה, עם . נניח כי  כך ש-. נגדיר
.
(אם לא קיים כיסוי כמו בהגדרה, מגדירים את המידה החיצונית להיות אינסוף).
בדרך כלל (ובפרט בבניית מידת לבג ובמשפט ההרחבה של קרתאודורי), לוקחים את משפחת הקבוצות  להיות חוג (קבוצת קבוצות לא ריקה הסגורה לאיחוד והפרש קבוצות), ואת  להיות מידה-חוגית עליו (כלומר פונקציה שמקיימת את התכונות הרגילות של מידה, רק על חוג ולא על סיגמא-אלגברה, והתכונה האחרונה (סיגמא-אדיטיביות) רק כאשר האיחוד האינסופי שייך למשפחה).
הכיכר הגדולה בבריסל

היסטוריה

במקום בו שוכנת כיום הכיכר פעל שוק כפי הנראה עוד במאה ה-11. כתב-יד משנת 1174 מזכיר "שוק נמוך" (forum inferius) הממוקם לא רחוק מהמקום שבו נהר הסן מתחיל להיות עביר לכלי שיט, כך שהתאפשרה בו פריקה וטעינה של הסירות. רובע מסחרי זה, הנושק לכנסיית ניקולאס הקדוש (פטרון הסוחרים), היה אפוא שטח פתוח במקום שבו הייתה ביצה שיובשה, על הדרך העתיקה שחיברה בין פלנדריה וחבל הריין. דרך זו כונתה בשם סטנווך (steenweg, כלומר "דרך-אבן", משום שהייתה הראשונה באזור שרוצפה באבנים - מילה זו משמשת עדיין בהולנדית במשמעות של "רחוב ראשי"). 
בתחילת המאה ה-13 נבנו שלושה מבני מסחר בין הכיכר והסטנווך: שוק בשרים שנבנה לפני רובע הקצבים, שוק לחם ושוק בדים. מבנים אלו, שהיו שייכים לדוכס בראבנט, איפשרו להציג את הסחורה לראווה במקום מוגן מפגעי מזג-האוויר, ולפקח על העסקאות במטרה לוודא תשלום מיסים. ניהול הכיכר החל מתחילת המאה ה-14 משקף את עליית חשיבותה של הרשות העירונית המקומית, שהורכבה מנציגי הסוחרים והגילדות, למול סמכות מעמד האצילים השליט. עקב מחסור כרוני בכסף, ויתרו הדוכסים יותר ויותר על חלקים מזכויות היתר שלהם בכל הקשור לתעשייה ומסחר, ומכרו אותן בכסף למועצת העיר. לאחר שבנתה העיר בניין חדש ומפואר עבור שוק הבדים ב-1362 (באותה תקופה נבנו שוקי בדים גם בערים השכנות לוון ומכלן), היא קנתה את הבתים שחסמו את הכיכר והרסה אותם כדי לפנות מקום לבית העירייה. הבניין המרשים שנבנה בהדרגה בין 1401 ו-1455 הפך את הכיכר למרכז של סמכות עירונית, משקל-נגד לסמכות השלטונית המרכזית שייצג ארמון קאודנברך, במעלה הגבעה בקרבת מקום. על כל פנים, סמכותו של הדוכס נכחה גם בכיכר: "בית הלחם", מול בית העירייה, איבד את תפקידו המסחרי והפך למרכז שלטוני של הדוכס, שבו נאספו מיסים ונערכו משפטים. סביב הכיכר נבנו בתיהם של גופים עשירים, ובעיקר הגילדות השונות, שהשפעתן הלכה וגברה. 
לאחר הפצצת בריסל ב-1695, שבה נשרפו רוב המבנים בכיכר, נבנתה הכיכר מחדש, והפעם בסגנון בארוקי מפואר. במהלך מאות השנים הבאות נפגעה הכיכר מספר פעמים; בסוף המאה ה-18 הרסו מהפכנים מקומיים חלק גדול מסמלי "המשטר הישן" ופסליו. בכמה מהבניינים נערכו שינויים, רבים מהם לא מוצלחים, שכללו סיוד או טיוח של החזיתות, הסרת קישוטים, וכן לכלוך  כתוצאה מזיהום אוויר. ראש העיר בסוף המאה ה-19, שארל בולס, היה תומך נלהב בשיקום ושימור המורשת האדריכלית של העיר, ובימיו שופצו או נבנו מחדש רבים מהבניינים בכיכר. 
הכיכר הגדולה שמרה על תפקידה המסחרי ככיכר שוק עד ה-19 בנובמבר 1959. בשנות השמונים של המאה ה-20 נאסרה בה תנועת מכוניות.
מותו של חייל לויאליסט

מותו של חייל לויאליסט הוא תצלום היסטורי מפורסם של צלם המלחמות הנודע רוברט קאפה, שצולם בתאריך 5 בספטמבר 1936. בתצלום מתואר מותו של פדריקו בורל גרסיה, חייל רפובליקני, בזמן מלחמת האזרחים בספרד. שמו המלא של התצלום הוא איש-מיליציה לויאליסט ברגע מותו, סרו מוריאנו, 5 בספטמבר 1936 (באנגלית: Loyalist Militiaman at the Moment of Death, Cerro Muriano, September 5, 1936).
החייל נתפס בעדשות מצלמתו של קאפה ממש ברגע פגיעת הכדור בו והוא נופל אחורה מעוצמת הפגיעה. הוא לבוש בבגדים אזרחיים, אך נושא חגורת כדורים מעור. הרובה שבידו הימנית נשמט עקב הפגיעה. קאפה צילם את בורל כמה תמונות מוקדמות יותר באותו יום ובהן הוא נראה בחברת חבריו ליחידה.
התצלום פורסם לראשונה במגזין הצרפתי Vu ב-23 בספטמבר 1936, ומאז הופץ מספר רב של פעמים. מיד עם פרסומו נעשה התצלום לתמונה המסמלת את מלחמת האזרחים בספרד. עד היום נחשב התצלום לאחת מתמונות המלחמה החשובות והמפורסמות ביותר.
בעת פרסום התצלום נשמעו טענות מהימין הקיצוני שהתמונה מזויפת. בשנת 2009 פורסם בספרד מחקר המטיל ספק באותנטיות של התצלום.  במחקר נטען כי התצלום צולם כ-50 קילומטר מהמקום בו צולמה לכאורה. בנוסף, נטען כי פרדריקו בורל, החייל שמצולם בתמונה נהרג בכלל בקרב אחר, בעוד שהסתתר מאחורי עץ. טענות רבות טענו שבורל הוא כלל לא האיש שמופיע בתמונה.
ביל פורסטר

ביוגרפיה

פורסטר נולד בדרבי, פנסילבניה. הוא בוגר אוניברסיטת אובורן משנת 1980.

אלוף עולם ב-200 פרפר

באליפות העולם שנערכה בברלין, קולומביה בשנת 1975 זכה פורסטר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 2:01.95 דקות, לפני רוגר פיטל ממזרח גרמניה (2:02.22 דקות) ובריאן בריקלי מבריטניה (2:02.47 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.07 שניות, אחרי בן ארצו גרגורי ג'אגנבורג שקבע שיא אליפות חדש של (55.63 שניות) ורוגר פיטל (56.04 שניות).

מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה פורסטר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.96 דקות, אחרי חבריו לנבחרת, מייק ברונר שקבע שיא עולם חדש של 1:59.23 דקות וסטיב גרג (1:59.54 דקות).

אלוף עולם ב-200 חופשי

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1978 זכה פורסטר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 1:51.02 דקות, לפני בן ארצו ראודי גיינס (1:51.10 דקות) וסרגיי קופליאקוב מברית המועצות שקבע שיא אירופה חדש של 1:51.33 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:20.82 דקות, לפני ברית המועצות (7:28.41 דקות) ומערב גרמניה (7:33.29 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.97 דקות, אחרי ולדימיר סלניקוב מברית המועצות שקבע שיא אליפות חדש של 3:51.94 דקות, ובן ארצו ג'ף פלוט (3:53.42 דקות).
פורסטר נבחר לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980), אך הוא לא השתתף בה בגלל החרם האמריקאי.
שפה אונארית

שפה אונארית היא שפה שמכילה רק מילים מהצורה , כלומר שפה L תיקרא אונארית אם , כאשר 1 יכול להיות כל תו בא"ב סופי. (למרות שמקובל לדבר על א"ב של 0 ו-1 בלבד). לדוגמה: השפה של כל המחרוזות שמייצגות את המספרים  הראשוניים מעל א"ב של {0,1} היא שפה אונארית. לכל שפה ניתן להגדיר שפה אונארית מקבילה, כאשר פשוט "מותחים" כל מילה לייצוג אונארי. דוגמה: המילה 1001 (9 בבינארית) תימתח למילה 111111111 (9 פעמים 1).

שפה שניתנת להכרעה בזמן אקספוננציאלי, המקבילה האונרית שלה ניתן להכרעה בזמן ליניארי, אך שפה שאינה כריעה בגרסה הרגילה שלה, אינה כריעה גם בגרסה האונארית. כל שפה אונארית נמצאת ב-P/Poly, כולל שפות אונאריות לא כריעות.
קמרובו

היסטוריה

לאחר כיבוש האזור על ידי הרוסים במאה ה-17 האזור נקרא "קוזנצקי" על-שם העיר המרכזית בו - קוזנצק. ב-1701 נוסד הכפר שצ'גלובקה בשפך הנהר איסקיטים. ב-1721 התגלה ליד הכפר פחם בכמות גדולה. מדגם מהפחם נשלח לסנקט פטרבורג, אך הממשלה לא עשתה מאומה בנידון. 
ב-1734 נוסד הכפר קמרובו על גדתו השנייה של הנהר טום, ממול לשצ'גלובקה. ב-1859 כבר היו באזור 7 כפרים, הגדולים ביניהם: שצ'גלובקה, קמרובו וייבסייבו. 
ב-1907 הממשלה הצארית התחילה להשקיע בהפקת פחם מהמכרות ברמה ארצית. בית החרושת הכימי נוסד ב-1916. 
במרץ 2018 נספו בשריפה בקניון בעיר עשרות אנשים, רובם ילדים ששהו באותה עת בבית קולנוע, במה שהוגדר לאחד האסונות הטרגיים בתולדות הפדרציה הרוסית.