מחקרי תאומים

מחקרי תאומים זהים הם מחקרי תצפיות מדעיים, המשווים שתי קבוצות של פרטים חיים, בהן לכל פרט באחת הקבוצות יש פרט זהה בחומר התורשתי שלו ובגילו, בקבוצה השנייה. מחקרי תאומים כלליים הם מחקרים דומים למחקרי התאומים הזהים, אלא שבהם, לכול פרט חי בקבוצה אחת, מותאם בקבוצה השנייה פרט שווה גיל ודומה במטען התורשתי (תאום זהה או בלתי זהה, אח לאותו שגר או לאותה תטולה וכיוצא בזה).
מחקרי תאומים הם מקרה פרטי של מחקרי מדגמים מזווגים - מחקרים הנעשים על שתי קבוצות שלכל פרט באחת מהן יש קשר חזק לפרט ספציפי בקבוצה השנייה. דוגמאות אחרות של מחקרים מזווגים הן מחקרים המשווים את תפקוד יד ימינם של אנשים רבים ליד שמאלם של אותם אנשים, מחקרים המשווים אחים שאינם תאומים ומחקרים המשווים בעלים לנשותיהם. למחקרים הנעשים במדגמים מזווגים יש מובהקות סטטיסטית גדולה ביחס למחקרים המשווים שתי קבוצות, שאי אפשר לזווג את הפרטים שבהן. כמו כן, כושר השכנוע האיכותי של מחקרים מזווגים גבוהה יותר, בהתאמה. מחקרי תאומים זהים הם מן המחקרים המשכנעים ביותר, שבין המחקרים במדגמים מזווגים.

התפקיד המדעי של מחקרי תאומים

מחקרי תאומים הם מהכלים המרכזיים שבאמצעותם חוקרת הפסיכולוגיה והביולוגיה המודרניות את שאלת התורשה מול הסביבה: עד כמה אחראים הגנים להתפתחות האנושית ועד כמה זו מושפעת מהסביבה. לדוגמה :
We reviewed the literature for recent quantitative summaries of heritabilities. When these were unavailable, we calculated weighted mean heritabilities from twin studies meeting modern methological standards. RESULTS: Heritability summary estimates were as follows: bipolar disorder (85%), schizophrenia (81%), Alzheimer's disease (75%), cocaine use disorder (72%), anorexia nervosa (60%), alcohol dependence (56%), sedative use disorder (51%), cannabis use disorder (48%), panic disorder (43%), stimulant use disorder (40%), major depressive disorder (37%), and generalized anxiety disorder (28%).
— Psychol Med. 2010 May 12:1-8. Psychiatric 'diseases' versus behavioral disorders and degree of genetic influence.Bienvenu OJ, Davydow DS, Kendler KS.
ממצאי מחקרי התאומים תרמו לעלייתה של ההשקפה הדוגלת בעליונות התורשה. התברר שתאומים זהים שהופרדו בלידתם דומים זה לזה בצורה מפליאה. אף על פי כן אין ממצאי מחקרים אלו שוללים את הסברה שגם לסביבה יש השפעה על התפתחותו והתהוותו של האדם.

מחקרי התאומים במינסוטה

בשנות השמונים ערך תומאס בוצ'ארד, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת מינסוטה מחקר מקיף על תאומים זהים שגודלו בנפרד. ממצאיו היו שבתכונות אופי, כמו חמש התכונות הגדולות, יש דמיון בין תאומים זהים שהופרדו, אך נראה שהתורשה אינה חזות הכול. הוא קבע את השונות הקשורה לתורשה על 0.4 בערך. באינטליגנציה הממצאים היו חד משמעיים יותר – המתאם בין התאומים שנחקרו היה 0.76. חשוב להדגיש שאין להסיק מכך ששלושה רבעים מהשונות באינטליגנציה בין בני אדם היא תורשתית. המחקר עסק בתאומים שחלקם גדל בסביבה דומה למדי – מעמד הביניים במערב. בסביבה כזו הראה המחקר, ומחקרים אחרים כדוגמתו, שחשיבותה של התורשה לאינטליגנציה עולה בהרבה על חשיבות הסביבה. כדוגמת נגד קיצונית, במצב שבו אחד הילדים היה מגודל כ"ילד יער" בידי זאבים, יש להניח שהתוצאות היו שונות.
מצד שני, גם אין להבין שחלק האינטליגנציה המושפע מהסביבה הוא קל לשינוי במשך החיים. בין הגורמים הסביבתיים נמצאת גם סביבת הרחם, אשר עשויה להיות שונה עבור כל אחד מהתאומים, ושהשפעותיה, לפחות בחלקן, אינן הפיכות.
בוצ'ארד וצוותו התפעמו מהדמיון הרב שהתגלה בין תאומים בנושאים אנקדוטיים למיניהם: אותם פחדים, אותם תחביבים, אותה נטייה רומנטית לפזר מכתבי אהבה, אותו מנהג לכסוס ציפורניים, אותה שיטה לקרוא עיתונים מהסוף להתחלה, אפילו אותם שמות לכלב.
הממצא המדהים ביותר של המחקר היה שתאומים זהים שגודלו בנפרד אומנם דומים פחות באינטליגנציה זה לזה מאשר תאומים זהים שגודלו יחד, אך הם דומים יותר בתכונות האופי. ניתן לפרש עובדה זו כמצביעה על חשיבות החיפוש אחר ייחודיות באישיות האדם. התאום מנסה לעצב דפוסי התנהגות שאינם דומים לאלו של אחיו הזהה לו. גם נראה מכאן שסביבה משפחתית משותפת, בניגוד למה שנהוג לחשוב, אינה צפויה לפתח תכונות אופי דומות.

המקרה של ג'ון/ג'ואן

ב-1963 בוצעה מילה רפואית בזוג תינוקות תאומים באמצעות זרם חשמלי. התאום הראשון עבר את הניתוח בשלום, אך אצל התאום השני הניתוח כשל והפין שלו נשרף. הרופאים יעצו להורי התאומים לגדלו כילדה. התינוק עבר מעין ניתוח להתאמה מגדרית שכלל סירוס, בניית פות וטיפולים הורמונליים נוספים; מערכת הרבייה שלו נשארה כזו של זכר. החוקרים שעקבו אחרי ילדותו טענו כי הוא מתנהג בדיוק כילדה. "אפשר לשנות את הדפוסים הקונבנציונליים של ההתנהגות הזכרית וההתנהגות הנקבית", פסק השבועון טיים, שסבר שהמקרה מאשש את טיעוני הפמיניסטיות. אולם עם התבגרותו של הילד, שכונה בספרות בשני שמות - ג'ון (בן) וג'ואן (בת) - התברר שהביולוגיה היא בעלת השפעה גדולה משחשבו. הנערה המתבגרת עברה תקופה של סבל נפשי מתמשך שהתקשר למינה הביולוגי, ואף הודיעה על כוונות אובדניות. אחרי שג'ואן בישרה שבכוונתה לעבור ניתוח לשינוי מין מנקבה לזכר, הודה בפניה אביה במה שאירע לה. בעקבות הגילוי עבר ג'ון ניתוחים שנועדו להשיבו אל מינו המקורי (ביניהם טיפולים הורמונליים ובנייה של פין חדש), החל ללמוד התנהגות גברית ולטפח שרירים, התנהג כגבר צעיר טיפוסי ואף נשא אישה.

לקריאה נוספת

לורנס רייט, תאומים – גנים, סביבה ומסתרי זהות, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, תשנ"ט.