google/wiki40b huggingface dataset:
צ'דוויק בוזמן

ביוגרפיה

בוזמן נולד וגדל בעיירה אנדרסון שבקרוליינה הדרומית למשפחה אפרו-אמריקאית נוצרית, וממוצא לימבה מסיירה לאון. הוא סיים לימודי תואר ראשון בבימוי באוניברסיטת הווארד בוושינגטון די. סי.. הוא למד באקדמיה הבריטית-אמריקאית למשחק באוקספורד שבאנגליה.
בוזמן החל את הקריירה שלו כשחקן בפרקים בודדים של סדרות הטלוויזיה בהן משמרת שלישית, כל ילדיי, חוק וסדר, CSI: ניו יורק, ER, פשע מן העבר ושקר לי. כמו כן שיחק במשך שתי עונות בסדרה לינקולן הייטס ובסדרה Person Unknown עד שקוצצה.
עבודותיו הבולטות כשחקן קולנוע היו גילום דמותו של ג'קי רובינסון בסרט הקולנוע "42" משנת 2013, ובתפקיד ג'יימס בראון בסרט הביוגרפי "קומו על הרגליים" משנת 2014. הוא גילם את דמותו של שחקן הפוטבול וונטה מאק בסרט Draft Day מ-2014, ואת עורך הדין והשופט ת'ורגוד מרשל בסרט "מרשל" משנת 2017.
בוזמן נבחר לשחק בתפקיד גיבור העל הפנתר השחור בסרט השלישי בסדרת קפטן אמריקה, "קפטן אמריקה: מלחמת אזרחים" שיצא לאקרנים ב-2016 ועל תפקיד זה היה מועמד לפרס סאטורן לשחקן משנה, וכן כיכב בתפקיד הראשי בסרט "הפנתר השחור" שיצא ב-2018 עליו היה מועמד שוב לפרס סאטורן, הפעם בקטגוריית שחקן ראשי. שיחק גם בסרט "הנוקמים: מלחמת האינסוף" באותה שנה. הוא שב לגלם את התפקיד גם בסרט ההמשך "הנוקמים: סוף המשחק" ב-2019. בנוסף, בשנה זו כיכב בסרט האקשן "21 גשרים" לצד ג'יי קיי סימונס. ב-2020 יככב בסרט הדרמה "ישבנה השחור של מא רייני" בכיכובה של ויולה דייוויס בתפקיד מא רייני.
סקס-סומניה

סקס-סומניה (באנגלית: sexsomnia או Sleep sex), היא הפרעת שינה בעלת השפעות דומות לסהרוריות, אבל חמורות בהרבה, משום שהתופעה גורמת לסובל ממנה לבצע מעשים מיניים, כגון אוננות, מגע מיני או קיום יחסי מין שלא מרצון תוך כדי שינה. 
לתופעה יכולות להיות השלכות חמורות, בפרט אם אנשים נוספים מעורבים באקטים המיניים - מאז שהתופעה אובחנה לראשונה בשנת 2003 ועד היום זוכו נאשמים שונים מאשמת תקיפה מינית בבריטניה ובקנדה לאחר שאובחנו כסובלים מהתופעה.

תסמינים

המחקר הראשון אשר הציע כי התנהגות מינית במהלך השינה עלולה להיות סוג חדש של פאראסומניה (התנהגויות לא רצויות המתרחשות תוך כדי שינה) התפרסם בשנת 1996 על ידי שני חוקרים מאוניברסיטת טורונטו (ד"ר קולין שפירו ד"ר ניק טראזאנוביק) וחוקר מאוניברסיטת אוטווה (ד"ר פול פדורוף) . בהמשך פורסמו מספר מאמרים אשר עסקו גם כן בתופעה והציעו כי התופעה ניתנת לריפוי. ביוני 2003 נסקרה התופעה בהרחבה במאמר "Sexsomnia — A New Parasomnia?" (סקס-סומניה - סוג חדש של פאראסומניה?) אשר פורסם בכתב העת הקנדי לפסיכיאטריה. הרופא הראשון אשר טבע את המונח "Sleep sex" היה ד"ר דוד שאול רוזנפלד, נוירולוג ומומחה לשינה מלוס אנג'לס, קליפורניה. 
במקרים מסוימים, הסובלים מהתופעה מודעים לאופן בו הם נוטים להתנהג במהלך השינה זמן רב לפני שהם מחליטים לפנות לעזרה מקצועית משום שהם אינם יודעים שמדובר בתופעה רפואית מוכרת ו/או משום שהם חוששים שייקבע כי הם עושים זאת בזדון במקום לקבוע כי מדובר בתופעה רפואית.
במרבית המקרים התופעה איננה מהווה בעיה לאנשים אשר סובלים ממנה או לבני או בנות זוגם.
דימונה

היסטוריה

דימונה הוקמה בספטמבר 1955 כאשר הובאו למקום 23 משפחות של עולים מצפון אפריקה. בסוף שנות החמישים ובתחילת שנות השישים של המאה העשרים הגיעו עולים ממזרח אירופה והשתלבו בעשייה המקומית. הקמת היישוב בלב המדבר לוותה בפסימיות, ויש שקראו ליישוב "דמיונה" או "דמעונה".
ישנם חילוקי דעות מי הגה את רעיון הקמת העיר דימונה, לדברי שר הפיתוח דב יוסף בשנת 1953 בעת ביקורו במפעלי ים המלח הוא בילה מספר לילות במחנה העובדים, והזיע כל הלילה, הוא חיפש מקום יבש יותר שיוכלו לישון בו העובדים וכך נולד הרעיון להקים עיר בדימונה. אך כמה שנים מאוחר יותר התפרסמה כתבה שטוענת שגולדה מאיר הגתה את רעיון הקמת העיר דימונה.
שמה של העיר דימונה לקוח מספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ"א-כ"ב: "(כא) וַיִּהְיוּ הֶעָרִים מִקְצֵה לְמַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה אֶל גְּבוּל אֱדוֹם בַּנֶּגְבָּה קַבְצְאֵל וְעֵדֶר וְיָגוּר.(כב) וְקִינָה וְדִימוֹנָה וְעַדְעָדָה...."
העיר הוקמה בסמוך למפעלי ים המלח, שהחלו לפעול כבר ב-1952, בסוף שנת 1958 נפתח בעיר מפעל הטקסטיל "כיתן". דימונה הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1958 וכעיר בשנת 1969.
לאחר שאוכלוסיית העיר פחתה באופן הדרגתי, הגיעו אליה בשנות השבעים ובשנות התשעים עולים מברית המועצות וכן מארצות אחרות, ותרמו לגדילתה.
בשנת 2016 חנכה קק"ל בעיר פארק המותאם לבעלי מוגבלויות ובו אגם מלאכותי בפארק בן-גוריון, הנקרא "אגם פרס" על-שם שמעון פרס במימון ידידי קק"ל הולנד.

אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף 2018, מתגוררים בדימונה 34,135 תושבים (מקום 60 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.4%‏.   לפי נתוני הלמ"ס נכון לסוף 2017, לדימונה דירוג של 4 מתוך 10, במדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2015. אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשע"ז (2016-‏2017) היה 68.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת סוף 2016 היה 8,616 ש"ח (ממוצע ארצי: 8,913 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה בדימונה, על פי נתוני הלמ"ס:

כלכלה

באזור דימונה ממוקמים מספר מפעלי תעשייה גדולים, ובהם מפעלי ים המלח, רותם אמפרט נגב, פריקלאס ים המלח, הקריה למחקר גרעיני, חיפה כימיקלים ומפעל סיליקט. אזורי התעשייה בדימונה מסווגים כאזור פיתוח עם עדיפות לאומית גבוהה. בכניסה לעיר שוכן קניון פרץ סנטר המשתרע על פני שטח של 16,000 מ"ר,
תחבורה עירונית ובינ עירונית מרוכזת בתחנה מרכזית דימונה שממוקמת במרכז העיר.

דת


חלק גדול מתושבי דימונה הם יהודים המקפידים על מסורת ישראל]. בדימונה ישנם כחמישים בתי כנסת, וארבעה מקוואות.
רבני העיר הם הרב יצחק אלפנט (הרב האשכנזי) והרב שלום דיין (הרב הספרדי).
בדימונה קיימות מספר ישיבות: ישיבה תיכונית "צביה", ישיבת הסדר בראשות הרב דוד תורג'מן, ישיבת "נחלת אפרים" וכולל אברכים של תנועת ש"ס.
בעיר פועלים כעשרה בתי חב"ד בראשות השליח הראשי הרב ישראל גליס.
פרידריך השני, הדוכס הגדול של באדן

ביוגרפיה

פרידריך נולד בקרלסרוהה ב-9 ביולי 1857, לפרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן ולואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך. בשנת 1875 הצטרף פרידריך לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט משמר הגרנדירים ה-109 (באדן ה-1). בנוסף למד פרידריך באוניברסיטאות היידלברג ובון היסטוריה ומשפטים. בשנת 1880 הצטרף פרידריך לצבא הפרוסי, ומונה לקצין ברגימנט המשמר ה-1.
ב-20 בספטמבר 1885 התחתן פרידריך עם הילדה, נסיכת נסאו, בתם של אדולף, דוכס נסאו הגולה ואדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו, אך לא היו להם ילדים. בשנת 1889 הועלה פרידריך לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-113 (באדן ה-5). בשנת 1897 הועלה פרידריך לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-8 בפרייבורג. בשנת 1902 פרש פרידריך מהצבא, אך בשנת 1905 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, ששונתה מאוחר יותר לדרגת גנרלפלדמרשל.
ב-28 בספטמבר 1907 מת אביו פרידריך הראשון, הדוכס הגדול של באדן, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. במהלך מלחמת העולם הראשונה לא שירת פרידריך בצבא, עקב מצבו הגופני הרעוע. ב-22 בנובמבר 1918 נאלץ פרידריך לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה.
ב-9 באוגוסט 1928 מת פרידריך בבאדנוויילר ללא ילדים. הטוען לתואר הדוכס הגדול של באדן אחריו היה אחיינו מקס פון באדן, שגם שימש כקאנצלר גרמניה.
פארק ההכתרה

פארק ההכתרה הוא פארק הממוקם בדלהי שבהודו שבו נערך דורבר דלהי בשנת 1911. הדורבר מציין את הכתרתו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת כקיסר הודו. במרכז הפארק, במקום שבו נערך טקס ההכתרה, מוצב אובליסק אבן.
בעקבות עצמאותה של הודו הועברו לפארק פסלים רבים של אישים הקשורים לשלטון הבריטי בהודו. הגדול שבין פסלים אלה היה פסלו של ג'ורג' החמישי שעמד בחזית שער הודו. מתוך 19 הפסלים שהועברו, רק 5 עדיין ניצבים על מקומם (ובהם פסלו של ג'ורג' החמישי).
ירושלים שלי

ירושלים שלי היה מופע מוזיקלי שהועלה בתיאטרון החאן בירושלים החל מ-1969.
את ההצגה כתב וערך דן אלמגור והשתתפו בה: מוטי פליישר, שוש רוזן, גאולה נוני, חיליק צדוק, יאיר קלינגר, וכן דני גרנות שאף תרם כמה לחנים לפזמוני ההצגה. ביים: יואל זילברג. מוזיקה: נועם שריף. לחנים: נורית הירש, וסשה ארגוב.
ההצגה נכתבה ב-1969, על ידי דן אלמגור, לרגל פתיחתו של תיאטרון החאן בירושלים. אלמגור כתב וערך קטעי היסטוריה המספרים את תולדות ירושלים עד התקופה שלפני מלחמת השחרור, וצרף גם קטעי הווי מחיי העיר בשנות החמישים והשישים.
שיר הנושא של המופע, "ירושלים שלי", כשם המופע, הושר על ידי הזמר מוטי פליישר, צעד במקום גבוה במצעד הפזמונים ונחשב אחד השירים המפורסמים שנכתבו על העיר. הוא מביא את דברם של דמויות שונות מהעיר, וכל אחת מהן מספרת מה היא ירושלים שלו.
המופע "ירושלים שלי" הוצג גם על במות שונות ברחבי הארץ בין השנים 1969‏-1970.
חומש

היישוב

היישוב נקרא על שם חמישה כפרים שהיו קיימים באזור בתקופת המשנה והתלמוד ושמו היווני נשתמר בשם הכפר הערבי פנדקומיה (פנטה = חמש ביוונית). שם הכפר נשתמר גם בפסיפס בבית הכנסת העתיק ברחוב, המבוסס על הברייתא של "תחומי ארץ ישראל".
חומש שוכן מזרחית לכביש שכם-ג'נין כ-45 ק"מ מזרחית לנתניה, בשטח הררי תלול, כ-650 מטר מעל פני הים, על הרי השומרון הצפוניים. מזג האוויר באזור מאופיין בקרירות ויובש עקב המיקום הפיזי של היישוב. היישוב ממוקם גבוה מסביבתו וממנו תצפית על צפון השומרון, הגליל, החרמון, הכרמל (אוניברסיטת חיפה) ולעבר מישור החוף עד אשדוד. בסמוך ליישוב נמצאת תצפית 669 הנקראת גם "גבעה 669" בגובה של 690 מטר.
בשנת 1978 נתפסו אדמות חומש לצרכים צבאיים ועליהן הוקמה באותה שנה ההיאחזות "מעלה נחל" על ידי גרעין של תנועת הנוער הלאומי, שאוזרחה בשנת 1980. בזמן האינתיפאדה השנייה עזבו כמחצית מהמשפחות את היישוב. כדי לחזק את היישוב הצטרפו ליישוב תושבים דתיים ואף נוסדה בו ישיבה, והוא הפך ליישוב דתי-חילוני מעורב.

הפינוי

ב-23 באוגוסט 2005 פונה חומש מתושביו במסגרת תוכנית ההתנתקות. במהלך המחאה נגד תוכנית ההתנתקות הצטרפו ליישוב תומכים רבים, בהם גרעין של ארגון תא כתום. בתיו של היישוב נהרסו על ידי צה"ל והריסות הבתים פונו מהמקום, למעט מגדל המים. תשתיות בסיסיות, כגון מדרכות, כבישים, דרכי עפר ומדרגות הושארו במקומן. רוב החומרים בעלי הערך, כדוגמת האבנים המשתלבות, ואבני המדרגות והשבילים נלקחו לאיטם על ידי הערבים תושבי הכפרים. ]
חומש ושא-נור, הממוקם צפונית לו, היו היישובים האחרונים להתפנות במסגרת ההתנתקות. פינוים היה מהקשים בפינויים שנערכו במסגרת התוכנית, ובמהלכו התפתחו עימותים בין כוחות הביטחון ובין המתיישבים ותומכיהם, שאופיינו במספר רב יחסית של נפגעים.
מפוני חומש החילוניים השתכנו באתר הקראווילות בקיבוץ יד חנה, מתוך מגמה להקים שם את בתי הקבע שלהם. התושבים הדתיים-החדשים השתכנו ביישוב הסמוך, שבי שומרון, בשכונת קראווילות צפונית, בסמיכות לבסיס הצבאי הממוקם ביישוב.

לאחר הפינוי

מאז סיומה של תוכנית ההתנתקות, נמצא המקום בשטח C הנתון בשליטה ביטחונית ישראלית. באוגוסט 2007 קבע דוד גדול, שופט בית המשפט לנוער בכפר סבא, כי כניסת ישראלים למקום חוקית. מאז 2009 פועלת במקום "ישיבת חומש המתחדשת" בראשות הרב אלישמע כהן.
לאחר הפינוי נותר צו התפיסה לשטח על כנו, והפלסטינים היו מנועים מלעבד את אדמותיהם. בדצמבר 2011 עתר ראש מועצת בורקא ותושבים אחרים לבג"ץ באמצעות ארגון יש דין, בדרישה לביטול צווי התפיסה הצבאיים. ב-2013 בוטלו צו התפיסה וצו הסגירה (שקבע כי על פלסטינים אסור להיכנס למקום) ובאוקטובר 2013 ביקרו באתר פלסטינים תושבי האזור.
פרסאודימיום

תכונות

הפרסאודימיום הוא מתכת רכה, כסופה ממשפחת הלנתנידים. כשנחשף לאוויר, הפרסאודימיום מתכסה בתחמוצת (Pr₆O₁₁) ירוקה אך הוא עמיד יותר בפני קורוזיה מאירופיום, לנתן, צריום ונאודימיום.

היסטוריה

הכימאי האוסטרי קרל וולסבך (Carl Auer von Welsbach) הצליח להפריד את המתכת דידמיום מהמינרל סמרסקיט ב-1885. לאחר מכן הוא העביר דגימות דידמיום דרך הספקטרוסקופ שלו וגילה שני קווים נפרדים, אחד כחול והשני צהוב. כך, קרל השיג עדות משכנעת שדידמיום היא תערובת של שני יסודות חדשים.
מאוחר יותר דידמיום הופרד לשני יסודות חדשים - פרסאודימיום ונאודימיום.
ב-1931 בודד לראשונה פרסאודימיום טהור.

צורה בטבע

הפרסאודימיום נמצא במינרלים שמכילים לנתנידים כמו מונזיט ובסטנסיט. בקרום כדור הארץ הוא נמצא בריכוז של 5–9 חלקיקים למיליון. 
ניתן לבודד פרסאודימיום מ PrF₃ במהלך תגובה עם סידן, כך:
כמו כן, ניתן לבודד פרסאודימיום בטכניקות נוספות, כמו למשל חילוף יונים.

אמצעי זהירות

כמו לנתנידים אחרים, לפרסאודימיום אין תפקיד ביולוגי ורעילותו נמוכה.
ויליאם כריסטי

ביוגרפיה

כריסטי למד תולדות האמנות באוניברסיטת הרווארד (שם שימש לתקופה קצרה עוזר למנצח מועדון המקהלה של הרווארד) ומוזיקה באוניברסיטת ייל. הוא עבר לצרפת בשנת 1971 ונודע שם בפרשנויותיו למוזיקה מתקופת הבארוק, בעיקר יצירות מן הבארוק הצרפתי, בעבודה עם רנה ז'אקוב ואחרים.
בשנת 1979 הקים את אנסמבל "לזאר פלוריסאן", על שם אופרה של מארק אנטואן שרפנטייה באותו שם, שהייתה ההפקה הראשונה שלו בבימוי מלא. להכרה מלאה זכה ב-1987 עם הפקת "אטיס, של לולי באופרה קומיק בפריז.
כריסטי גם הציג והקליט יצירות של פרסל, הנדל, מוצרט, קאמפרה, קופרן וראמו. 
כריסטי הופיע כמנצח אורח בפסטיבל גליינדבורן באנגליה ובהפקות לאופרה של ציריך והאופרה של ליון. מאז 2002 הוא מופיע באופן קבוע עם התזמורת הפילהרמונית של ברלין.
ויליאם כריסטי כיהן כפרופסור בקונסרבטואר של פריז משנת 1982 עד 1995 והוא ממלא תפקיד פדגוגי פעיל כמנחה כיתות אמן ומרצה באקדמיות למוזיקה. ב-2002 ייסד את "גן הקול", אקדמיה דו-שנתית לזמרים צעירים בקאן.
בשנת 1993 קיבל כריסטי את אות לגיון הכבוד הצרפתי. זה שנים רבות ויליאם כריסטי מתגורר בצרפת ובשנת 1995 ניתנה לו אזרחות צרפתית.
מינהל הספורט

מינהל הספורט הוא הגוף המפקח ומסדיר את פעילות הספורט בישראל על ענפיו השונים. מינהל הספורט פועל במסגרת משרד התרבות והספורט.
מינהל הספורט שואף לפתח את הספורט והפעילות הגופנית בארץ בכל הרמות, זאת באמצעות עידוד מצוינות, טיפוח הספורט ההישגי, קידום ופיתוח פעילות ספורטיבית עממית בקרב אוכלוסיות שונות. תוך חיזוק קשרי המשרד עם הרשויות המקומיות, גופי ואיגודי הספורט השונים בארץ ובעולם.

היסטוריה

בשנת 1960 יזם ראש הממשלה דוד בן-גוריון את הקמת מינהל הספורט במשרד החינוך. בן-גוריון ביקש מראובן דפני, שהיה אחד מראשוני הדיפלומטים של מדינת ישראל, לשוב ארצה ולהקים את המינהל.
בשנת 1965 מונה לתפקיד המנהל עשהאל בן דוד (דודזון), שבמהלך המיתון הכבד ששרר בארץ הצליח לשכנע את שר האוצר, פנחס ספיר, להילחם באבטלה באמצעות בניית מתקני ספורט ובריכות שחייה ברחבי הארץ. בן דוד פעל לפיתוח מכון וינגייט, יזם את הקמת היכל הספורט יד אליהו שבתל אביב וכיהן כיו"ר איגוד הכדורסל. יריב אורן החליפו בתפקיד בשנת 1970 ויזם, בין היתר, את הקמת "סל הספורט לרשויות", המאפשר תמיכה כספית בכל הרשויות בישראל לפי מפתח סוציו-אקונומי, מספר תושבים והיקף הפעילות.
בנוסף, הקים בשנת 1984 בשיתוף ההתאחדות לספורט בישראל והוועד האולימפי בישראל את היחידה לספורט הישגי, במטרה לשפר ולמקסם את ההכנות למשחקים האולימפיים. בין השנים 1982-1981 השתתף בקורס במכללה לביטחון לאומי ואורי אפק מילא את מקומו. בתקופת כהונתו, בשנת 1989, זכה מכון וינגייט בפרס ישראל.
בשנת 1988 אוחד הפיקוח על החינוך הגופני במשרד החינוך יחד עם מינהל הספורט במשרד ויריב אורן עמד בראש הגוף המאוחד. בשנת 1995 נכנס לתפקיד ד"ר יהושע דקל, שהמשיך לפעול בעקבות אורן להקמת התאחדות ספורט בתי הספר. כמו כן, יזם את הקמתם של "מרכזי מצוינות" ברשויות ובענפי הספורט השונים, לקידום ולפיתוח מחוננים בספורט.
בינואר 2008 מונה ד"ר אורי שפר לתפקיד ראש מינהל הספורט.
חימקי (עיר)

תעסוקה

בתחומי העיר ממוקם מפעל הטילים אנרגומש, הנחשב לאחד הגדולים בעולם ומספק את תוצרתו לצבא הרוסי ולתוכנית החלל הרוסית.

ספורט

מתקן הספורט המרכזי הוא ארנה חימקי בעיר.

כדורגל

מועדון הכדורגל של חימקי – חימקי מתמודד בליגת העל הרוסית כשהישג השיא הוא מקום חמישי וגמר הגביע. המועדון היה מעורב בסכסוך משפטי מול קבוצת אינטר מילאן האיטלקית שתבעה את המועדון לבית הדין של אופ"א על שימוש במדים שדומים מאוד למדי אינטר. התביעה אילצה את המועדון לשנות במעט את המדים, אך צבעי האדום-שחור נותרו צבעי המועדון.

כדורסל

מועדון הכדורסל של העיר נחשב למועדון הכדורסל המצליח ביותר ברוסיה, חוץ מצסק"א. הישגי השיא הם זכייה בגביע הרוסי ו-11 שנים רצופות סגנית אלופה. הקבוצה העפילה גם לשלב רבע הגמר (טופ 8) של היורוליג בעונת 2017/18.
מגדל החסידות

מגדל החסידות (בערבית בֻּרג' א-לקלק, برج اللقلق) הוא שמו של המגדל הניצב בפינה הצפון-מזרחית של חומת ירושלים. באזור זה החומה אינה נסמכת על מכשול טבעי אלא חוצה גיא רדוד, דבר המהווה נקודת-תורפה. לקראת המצור הצלבני על ירושלים, ואולי אף לפני כן, נחפר חפיר בצידה הצפוני של החומה על מנת לספק הגנה לנקודה זו. יסודות המגדל בנויים בחפיר זה. מקור שם המגדל לא ברור אך הוא נקרא כך למן התקופה הממלוכית, אז, ככל הנראה היה במקום מצד.

מבנה פיזי

המגדל הנוכחי נבנה על ידי סולימאן המפואר במאה ה-16. גובה המגדל מעל החפיר הוא 12 מטרים, מבנהו ריבועי ואורך פאתו כ-4 מטרים. הפאה הצפונית מעוטרת בארבעה טורי מדליונים. בערך ב-2/3 הגובה נמצא חלון אטום בדמות רוזטה במרכז הפאה נמצא חרך ירי. ב-2/3 הגובה של הפאה המזרחית נמצא חלון אטום בעל קשת מחודדת ובמרכזו חרך ירי. מתוך החומות המגדל נמוך בהרבה והגישה אליו היא כמעט ממפלס הרחוב. בעוד מבחוץ המבנה מרשים ונקי, צידו הפנימי מוזנח.

אתרים באזור המגדל

המגדל ניצב בשכונה הצפון-מזרחית של הרובע המוסלמי, שולי שכונת באב אל חוטה הנקראת ברג' א-לקלק, על שם המגדל. באזור זה מתגוררת אוכלוסייה דלה של צוענים. באזור שטחים פתוחים רבים יחסית לעיר העתיקה. למרגלות המגדל נמצאת אנדרטה שהוקמה לאחר מלחמת ששת הימים על ידי תושבי האזור לזכר חיילי הלגיון הירדני שנפלו במלחמה. אנדרטה זו הוקמה עוד לפני כינון הסכם השלום בין ישראל לירדן, והייתה ייחודית בהיותה האנדרטה היחידה בעולם שהוקמה לזכר חיילי אויב. עד ראשית שנות התשעים התקיים למרגלות המגדל שוק צאן ססגוני מדי יום שישי.
חיליק פרנק

ביוגרפיה

חיליק פרנק נולד בבני ברק בשנת ה'תשל"ח לדב פרנק, בנו של הרב שרגא פייבל פרנק ונכדו של הרב צבי פסח פרנק, רבה של ירושלים. גיסו הוא איש הכליזמר אברהם לייב (אברום) בורשטיין. בצעירותו שימש כמלמד בתלמוד תורה המסורה בירושלים.
פרנק החל לנגן בקלרינט בגיל 16, לדבריו מצא בבוידעם ישן של דודו קלרינט, והחל להתאמן עליו, בהמשך מצא מורה בשם רומן קונסמן והחל להתמקצע. במהלך שנות ה-90 הפך ללהיט בקרב המגזר החרדי. את אימוניו והפקת האלבומים הראשונים ("בין החומות" ו"מירון") ביצע בהפקת גיסו, מחולל הכליזמר, אברהם לייב (אברום) בורשטיין, ויחד הפיקו והחיו מחדש את מוזיקת הכליזמר והנשמה מתוך מטרה לשמר את המנגינות, אופיים ומורשתם ולהנחילם לדורות הבאים.
פרנק מנגן בחתונות ואירועים רבים ובפסטיבלי כליזמרים שונים. בין השאר הוא מנגן בהילולא השנתית בקבר רבי שמעון בר יוחאי בל"ג בעומר, בהקפות שניות בישיבת רמת גן ובאירועים מרכזיים נוספים. בעבר ניגן בקביעות גם בשמחת בית השואבה של חסידות תולדות אהרן במאה שערים.
הוא מנגן עם תזמורת "אזמרה" ועם להקות נוספות בחתונות ובאירועים שונים.
כחלק מההרכב "הלב והמעיין" הופיע פרנק באירועים של ניגונים יהודיים בבית אבי חי בירושלים. בעקבות הצלחת ההופעות הוציא חיליק פרנק ביחד עם נאור כרמי את צמד הדיסקים - "הלב והמעיין" ו"שירה חדשה", ובהמשך הוציא ההרכב אלבומים נוספים (ראה בדיסקוגרפיה).
במרחשון תשע"א זכה פרנק יחד עם הרכב "הלב והמעיין" במקום הראשון בפסטיבל בינלאומי למוזיקת פולקלור יהודית באמסטרדם. באדר תשע"א הוענק אלבום זהב לפרנק על אלבומו "פורים בירושלים". מלבד האלבומים שהוציא בעצמו, השתתף פרנק באלבומים רבים כנגן מלווה או כאורח.
פרנק מגדיר עצמו כתלמידו של מוסא ברלין.
אטומיום

האטומיום (בלועזית: Atomium) הוא מבנה שהוקם עבור התערוכה העולמית אקספו 58 שנערך בבריסל, בלגיה בשנת 1958. המבנה, שגובהו 103 מטרים, מהווה דגם של גביש ברזל בהגדלה של פי 165 מיליארד. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אנדרה ואטרקיין.
אטומיום היה המבנה המשמעותי ביותר בתערוכה והצג על בול שהוציאה בלגיה מספר חודשים לפני התערוכה.
לרגלי המבנה נמצא אטרקציה נוספת של העיר - פארק מיניאטורות מיני אירופה.

היסטוריה

הקמת מבנה האטומיום הושלם באפריל 1958 לאחר 18 חודשי עבודה. במהלך התערוכה נגבו דמי כניסה מיוחדים לאטומיום, נוסף על דמי הכניסה לתערוכה. במקור תוכנן לפרק את המבנה לאחר שישה חודשים, אולם בשל הפופולריות הרבה שצבר הוחלט להשאירו.
בשנת 2004 החל שיפוץ במבנה, וציפוי האלומיניום שלו, שדהה במשך השנים, הוחלף בפלדת אל-חלד. על מנת לממן את השיפוץ נמכר ציפוי האלומיניום הקיים לאספנים. השיפוץ הסתיים בתחילת 2006, והאתר נפתח מחדש לקהל בפברואר 2006.

מבנה

המבנה מורכב מתשעה כדורי פלדה בקוטר 18 מטרים, המקושרים באמצעות צינורות באורך של כ-30 מטר ועובי של כ-3.3 מטר. בתוך הצינורות מדרגות נעות - שאורכן מגיע ל-35 מטרים, והן מהארוכות באירופה. כן הייתה בתוכו מעלית מרכזית, שהייתה אז המהירה ביותר באירופה. הכדור העליון המהווה תצפית על בריסל, יועד לשמש כמסעדה וגובהו מגיע ל-110 מטר. המשקל הכולל של המבנה הוא כ-2000 טונות. שלושת הכדורים העליונים הצדדיים אינם פתוחים לקהל משום שעקב העדר תמיכה אינם יכולים לשאת מבקרים. סביב הכדורים הוצבו נורות שכבו ונדלקו במהירות במטרה לדמות אלקטרונים.
תשעת הכדורים נועדו לסמל את תשעת מחוזותיה של בלגיה (כיום 10, בעקבות חלוקתה של בראבנט, ובנוסף בריסל שהיא מחוז נפרד), ואת תעשיית הפלדה המשגשגת שלה. בניית האטומיום דרשה טכנולוגיות שנחשבו אז חדשות ומתקדמות ביותר.
גלי רקיע

אופן ההתפשטות

היונוספירה היא תחום באטמוספירה העליונה, הנפרשת בגבוהה בין 80 ל-1000 קילומטרים. בגובה זה האוויר מיונן על ידי רוח סולרית וקרניים קוסמיות. כאשר אותות בתדר גבוה נכנסים לאזור זה בצורה אלכסונית, הם מוחזרים בחזרה כפי שגלים מוחזרים מתווך בעל מקדם שבירה שונה. אם היינון של השכבה חזק מספיק ביחס לתדר האות, ההחזרה שקולה כמעט להחזרה של גל ממראה. לאחר מכן, הגלים נעים בחזרה לקרקע כדור הארץ, וזה מבצע החזרה דיפוסיבית לגלים, קרי- הם מוחזרים בטווח של זוויות שונות מכדור הארץ, לכיוון היונוספירה. כתוצאה מכך, האות כאילו "מקפץ" הלוך ושוב בין היונוספירה לבין כדור הארץ, פעמיים או יותר. ההחזרות הללו מלוות בהפסדים נמוכים מאוד ולכן גם סיגנלים בהספקים של וואטים בודדים יכולים להתקבל במרחקים של אלפי קילומטרים מנקודת השידור, וליצור תקשורת גלובלית. בכל "קפיצה" של הגלים, הם יכולים לעבור עד כ-3500 קילומטרים, כך ששידורים טרנס-אטלנטיים יכולים להתקבל על ידי 2 או 3 קפיצות.
אם היינון של היונוספירה אינו מספיק חזק, הגלים מוחזרים בהתחלה מטה, ולאחר מכן מעלה אל מעל לשכבה העליונה של היונוספירה, כשהם סוטים מכיוונם המקורי.

שיקולים נוספים

סיגנלים בתדרים בתחום תדרים גבוהים ביותר (VHF- very high frequencies) לרוב חודרים את היונוספריה ולא מוחזרים לפני כדור הארץ.
סיגנלים בתדרים נמוכים מ-10MHz מתפשטים בשיטת גלי רקיע בצורה מיטבית בלילות. תדירויות מעל 10MHz מתפשטות ביעילות דווקא במהלך היום. תדירויות מתחת ל-3kHz הן בעלות אורך גל הגדול מהמרחק בין האדמה לבין היונוספירה. התדירות המקסימלית המאפשרת שימוש בשיטת שידור גלי רקיע מושפעת בצורה חזקה על ידי מספר כתמי השמש הקשורים ישירות ליינון האטמוספירה.
שידור בגלי רקיע לעיתים מונחת לרעש בשל סערות גיאומגנטיות. שיטה זו יכולה להיות מופרעת בצורה ישירה ומהירה כתוצאה מהפרעות פתאומיות ביונוספירה, כמו שינוי בצפיפות הפלזמה בשכבה זו ובתנועתה כתוצאה מהתפרצות שמשית.
בשעות הלילה, השכבות הנמוכות יותר ביונוספריה נעלמות, מה שגורם לכך שאינדקס השבירה האפקטיבי של היונוספירה לעלות מעל לערכו של אינדקס השבירה של כדור הארץ. הדבר מוביל ל"קפיצות" גדולות יותר במרחקים של שידורי הלילה.
משה שפריר

משה שפריר (תשרי ה'תרצ"ו; אוקטובר 1935) הוא משורר וחוקר, גאולוג ומרצה ישראלי. במשך שנים רבות עבד שפריר באיתור מקורות מי תהום עמוקים, מחצבים ומלכודות נפט וגז תת-קרקעיים במרחבי ישראל. שפריר נשוי ואב לשלושה.

ביוגרפיה

שפריר נולד בתל אביב בשנת ה'תרצ"ו (1935) והתגורר בה. הוא החל לפרסם את שיריו כשהיה סטודנט לגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. החל משנת 1958, שיריו פורסמו במוספים לספרות של מרבית העיתונים וכתבי-העת של אז. בשנת 1967 יצא לאור ספר שיריו הראשון "גשם מאוחר", ועד כה ראו-אור עוד 10 ספרי-שירה שלו, "אסיף היובל", כולל מבחר משיריו שראו-אור במרוצת יובל השנים 2008-1958. ספרו האחרון הוא "פשר - שירי מקרא והגות". ספריו זכו לביקורות חיוביות.
שפריר כתב מאמרי-ביקורת ספרותית ב"מעריב" וב"מאזנים"; כן כתב מאמרים מדעיים בנושאי גאולוגיה, שהופיעו בכתבי-עת מקצועיים.
שפריר הוא חבר באגודת הסופרים העברים מאז 1972, והוא שימש בתפקיד סגן יו"ר הוועד המרכזי של האגודה לפני כעשור שנים.
נינה קוטלר

קורות חיים

קוטלר נולדה וגדלה בהרצליה, בתם של השחקנים עודד קוטלר וליאורה ריבלין. יש לה אח תאום, אמנון קוטלר, צלם קולנוע, ועוד שני אחים למחצה, שאול ודניאל, מנישואים אחרים של הוריה. קוטלר, היא אחייניתה של המשוררת הלית ישורון. הוריה התגרשו כשהייתה צעירה.
בגיל 18 סיימה את תיכון לאומנויות תלמה ילין במגמת תיאטרון.
בגיל 22 עזבה נינה ללונדון, שם סיימה תואר שני בארכיטקטורה בבית הספר לארכיטקטורה של אגודת הארכיטקטים Architectural Association School of Architecture, ולמדה משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. כמו כן, סיימה תואר ראשון ב"דרמה סנטר" בלונדון. חזרה לישראל בשנת 2003.
הייתה בזוגיות עם דני סילבר, נישאה לו ולאחר שנתיים התגרשו.
כיום מתגוררת בתל אביב ואם לילדה.

בטלוויזיה

את תפקידה הראשון בטלוויזיה קיבלה בשנת 2003, כאשר גילמה את הפסיכולוגית בתיה ליפסקין בטלנובלה "משחק החיים" של HOT.
בשנת 2006 הצטרפה קוטלר יחד עם אימה (לאורה ריבלין) לצוות השחקנים הקבוע בטלנובלה "השיר שלנו" בעונה 3, בתור סרן קרין קורן, האנטגוניסטית הראשית של הסדרה. בשנת 2007 המשיכה גם לעונה הרביעית.
בשנת 2008 החלה לשחק בסדרת המדע הבדיוני של ערוץ הילדים למנויי Yes, "דאוס" בתור המורה מירי. כמו כן, שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה של Yes, "דני הוליווד" בכיכובו של רן דנקר.
בשנת 2011 השתתפה בסדרה הקומית של שידורי קשת בערוץ 2 "סברי מרנן" בתור סמדר, גרושתו של איתמר (יניב פולישוק). תפקיד זה גילמה שוב בעונה השלישית ששודרה ב-2016.
בנוסף גילמה את ירדנה בסדרת הדרמה "ילדי ראש הממשלה" שיצרה נעה רוטמן ושודרה בHOT3.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "ישראל" ששודרה בערוץ 10, וגילמה את תמרה, חברתה של ורד (הילה סורג'ון פישר).
בשנת 2015 גילמה את רב-סמל קונק, בסדרה הקומית של Yes "השוטר הטוב", שיצר יובל סמו. באותה שנה גילמה את שירי לצד רון שחר וקובי מימון בסדרה הקומית "פרודים" ששודרה בערוץ 2, רשת.
החל משנת 2016 מגלמת את רונה גפן, אמהּ של עלמה (ניב סולטן) בסדרת הנוער "סוסי פרא" בערוץ זום (HOT), לצידם של יון תומרקין, דניאל גד, לירון לבו ואחרים. ביוני של אותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בעונה השנייה של הסדרה הקומית "יום האם" במסגרת שידורי קשת בערוץ 2 לצד קרן מור ודרור קרן.
בשנת 2018 החלה לגלם את דמותה של ורד באומהקר בסדרת הדרמה "פמת"א" המשודרת בערוץ כאן 11, לצידם של שלמה בראבא, שרה פון שוורצה, אורי פפר, אושרי כהן ואחרים. 
לאורך השנים השתתפה בפרסומות לחברות: "ישראכרט" ו"פלאפון".

בקולנוע

הופיעה בתפקיד ראשי בסרטו של שמואל קלדרון "תגובה מאוחרת" לצד ליאור מילר (2004).
שיחקה בסרטו של יקי יושע "עוד אני הולך" (2008) שם גילמה את אורה. באותה שנה גילמה את מירה בסרטו של איתן גרין "הכל מתחיל בים" לצד יובל סגל ודורית לב ארי.
שיחקה בסרטים הקצרים "אליוקים" (2002), "ביאת המשיח" (2005), "נחמה" (2010).

בתיאטרון

הופיעה בתיאטרון, בין השאר ב"וויצק" (המעבדה), "אנטיגונה" (תיאטרון הרצליה), "אונו מומנטו" (תמונע), "סינית אני מדברת אליך" (בית ליסין), "ים השיבולים" (צוותא), "מובטל נולד" (תיאטרון גבעתיים), "חברון" (התיאטרון הקאמרי), הסוחר מוונציה" (הבימה), "מסיבת יום הולדת" (תיאטרון גשר) "דפוקים" (תיאטרון חיפה), "לילה טוב אמא" שזכה בפרס פוליצר (תיאטרון חיפה) שם שיחקה יחד עם אמהּ ליאורה ריבלין.