הצי הדרום-אפריקאי

היסטוריה

שורשיו של הצי הדרום אפריקאי החלו ב"שירות הימי של דרום אפריקה" (SA Naval Service) שהוקם ב-1 באפריל 1922. באופן בלתי רשמי יכול הצי גם לראות את שורשיו ב"מתנדבים הימיים של נאטאל" (Natal Naval Volunteers – NNV), שהוקם ב דרבן. ב-30 באפריל 1885 וכן ב"מתנדבים הימיים של מושבת הכף" (Cape Naval Volunteers – CNV), שהוקם בקייפטאון ב-1905. ב-1 ביולי 1913 אוחדו שתי יחידות אלה כדי ליצור את "דיוויזיית העתודות הדרום אפריקאית של הצי המלכותי" (South African Division of the Royal Naval Volunteer Reserve – RNVR (SA)). במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתו 164 איש מכוח זה במסגרת הצי המלכותי הבריטי ו-412 שירתו בצי הדרום אפריקאי עצמו. בסיס הצי בסימונס טאון (Simons Town) היה נכס אסטרטגי חשוב של מדינות ההסכמה.
הספינות הראשונות שקיבל הצי החדש (בהשאלה קבועה מהצי המלכותי), היו הספינות "פרוטאה" (HMSAS Protea), (ספינת סקר הידרוגרפי), "סונבלום" (HMSAS Sonneblom) ו"אימורטל" (HMSAS Immortelle) (שתיהן שולות מוקשים). אך קשיים כלכליים שנבעו מהשפל הגדול גרמו לממשלה להחזיר את הספינות לצי המלכותי. "פרוטאה" הוחזרה ב-1933 ושתי הספינות האחרות ב-1934.

לאחר מלחמת העולם השנייה

ב-1 במאי 1946 הועברו ה"כוחות הימיים של דרום אפריקה" (SANF) להיות חלק מ"כוחות ההגנה של האיחוד" (Union Defence Force – UDF) וב-1951 הם  הפכו להיות הצי הדרום אפריקאי (South African Navy – SAN). הקידומת HMSAS (His Majesty's South African Ship) ("הספינה הדרום אפריקאית של הוד מלכותו"(, שונתה לקידומת SAS (South African Ship) ("ספינה דרום אפריקאית") ב-1952 והכתר בסמל הצי הוחלף ב-1959 באריה של נאסאו כפי שהופיע על סמל דרום אפריקה, שנתיים לפני שדרום אפריקה הפכה להיות רפובליקה.
ב-1947 קיבל הצי שלוש ספינות נוספות: שתי שולות מוקשים מסדרת "אלגרין" (Algerine), הספינה "רוזמונד" (HMSAS Rosamund), שמאוחר יותר שונה שמה ל"בלומפונטיין" (HMSAS Bloemfontein) והספינה "פלורוס" (HMSAS Pelorus), שמאוחר יותר שונה שמה ל"פיטרמריצבורג" (HMSAS Pietermaritzburg) והקורבטה מסדרת "פלאוור", הספינה "רוקרוז" (HMSAS Rockrose),  שמאוחר יותר  הוסבה להיות ספינת סקר הידרוגרפי ושמה שונה ל""פרוטאה" (HMSAS Protea). המשחתת הראשונה של הצי, הספינה "יאן ון ריבק" (SAS Jan van Riebeeck), מסדרת "וואגר" (Wager) שלפני כן שירתה בצי המלכותי הבריטי בשם "ווסקס" (HMS Wessex), הועברה לדרום אפריקה ב-29 במרץ 1950. המשחתת השנייה "סימון ון דר סטל" (SAS Simon van der Stel), ששירתה לפני כן  בצי המלכותי הבריטי בשם "ווילפ" (HMS Whelp) והייתה הספינה האחות של ה"יאן ון ריבק", נמסרה לצי ב-23 בפברואר 1953.
בינתיים, נוהל משא ומתן  בין ממשלות בריטניה ודרום אפריקה על עתידו של בסיס הצי בסימונס טאון. תוצאות השיחות הללו היו שהבסיס יועבר לדרום  אפריקה ב-2 באפריל 1957 ושהצי הדרום אפריקאי ירכוש מבריטניה 4 פריגטות נוספות, 10 שולות מוקשים חופיות ו-5 ספינות משמר. ב-1963 נרכשה הפריגטה הראשונה מסדרת "פרזידנט טיפוס 12" (Type-12 President Class) וב-1970 הצי קיבל מצרפת את  הראשונה מבין שלוש הצוללות מסדרת "דפני" (Daphné class submarines).
מתיחויות פוליטיות בסווטו ובמקומות אחרים דחפו את משטר האפרטהייד לאחוז באמצעים קשוחים יותר בניסיון לשלוט באופוזיציה וכתוצאה  מכך הוטל ב-1977 אמברגו על  דרום אפריקה. כתוצאה מכך שתי קורבטות ושתי צוללות שהוזמנו עבור הצי לא נמסרו לו.  במקום זאת הזמינה דרום אפריקה בחשאי 9 סטי"לים מסוג סער 4 מישראל,כש-3 מהן נבנו במספנות ישראל ו-6 הנותרות נבנו בדרום אפריקה.
ב-1977, כאשר מלחמות הגבול החלו להסלים, שינה מפקד כוחות ההגנה של דרום אפריקה את המשימה העיקרית של הצי לשמירה על החופים ותקציב הצי קוצץ באופן משמעותי. מלחמות הגבול  הסתיימו ב-1989, מה שגרם  לקיצוץ רוחבי בכל הזרועות של כוחות ההגנה של דרום אפריקה והצי צמצם בכ-23% את מצבת כוח האדם שלו.

לאחר 1994

לאחר הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בדרום  אפריקה, דגלו של הצי הדרום אפריקאי חזר להתנופף בנמלים רבים  ברחבי העולם והוא השתתף בתרגילים  משותפים עם ציים אחרים. ב-1997 חגג הצי  75 שנה להקמתו ולחגיגות נשלחו ספינות מ-15 מדינות.
הצורך לצייד מחדש את הצי הוביל  לעסקת נשק שבמסגרתה קיבל הצי ארבע פריגטות (חיל האוויר רכש מסוקים עבור הפריגטות) ושלוש צוללות.
"המרכז לתיאום פעולות הצלה ימיות" (MRCC) מוקם בבונקר בסילברמיין (Silvermine). בשנת 2004 הועברה פונקציה זו ממשרד ההגנה ל"רשות לבטיחות ימית" (SAMSA), הכפופה למשרד התחבורה.
תקציב הצי לשנת 2012-2013 עמד על 2.55 מיליארד ראנד דרום אפריקאי. למרות שהצי הדרום אפריקאי שודרג, דיווח אתר החדשות AllAfrica.com בדצמבר 2010 שהיכולות של הצי מוגבלות והוא יתקל בקשיים לקחת חלק במלחמה נגד שודדי הים בסומליה. האתר דיווח בינואר 2011 שעם תקציבו הנוכחי לא יהיה הצי מסוגל  לשלוח יותר מפריגטה אחת ומספינת סיוע אחת בכל רגע נתון. נאמר שעלות משימה כזאת שווה לכל התקציב השנתי לפעולות מבצעיות.

חיל הנחתים

חיל הנחתים של דרום אפריקה הוקם כיחידת משנה של הצי ב-1979, כשמשימתו העיקרית הייתה הגנה על הנמלים. הנחתים גם הועסקו בדרום-מערב אפריקה (כיום נמיביה) במהלך מלחמות הגבול, במשימות סיור לאורכו של נהר הזמבזי. הנחתים גם שימשו ככוחות חיל רגלים על הגבול עד 1988 וכן ביצעו פעולות לדיכוי הפגנות בתוך דרום אפריקה. לנחתים הייתה יכולת אמפיבית שאותה יכלו לבצע מתוך שתי ספינות שהועמדו לרשותם. יחידת עילית הוקמה והייעוד שלה היה הקמת ראש גשר על החופים כהכנה לנחיתת כוחות גדולים יותר. הנחתים הפעילו יחידת עילית שביצעה משימות סיור בין השנים 1983 עד 1989 וקיבלה הכשרות ככוח מוטס, אימוני צלילה ואימוני לוחמה בשטח בנוי. הנחתים פורקו ב-1990 כחלק מארגון מחדש של הצי ועקב סיום מלחמות הגבול.

כוח אדם

נכון ל-1 בספטמבר 2011 משרתים בצי 6104 איש בשירות קבע, 1313 אזרחי עובדי הצי וכ-1000 אנשי מילואים. שבע יחידות המילואים הישנות נסגרו במהלך שנת 2006. הוקם מערך מילואים חדש הוקם ומהווה למעשה מאגר כוח אדם שמסופח ממנו לטובת יחידות וספינות הצי.

מדים ודרגות

מהקמתו ב-1922 ועד לשנות החמישים היה למעשה הצי הדרום אפריקאי חלק מהצי המלכותי הבריטי והמדים והדרגות בו היו זהים. ב-1959 הוחלף הכתר בסמל הצי באריה של נאסאו כפי שהופיע על סמל דרום אפריקה. כומתה שחורה החליפה את כובע המצחיה.
בשנת 2000 שונה סמל המדינה ובוצע שינוי במדים כדי שיתאימו לסמל החדש. במסגרת מהלך זה שונו סימני הדרגות לנגדים והוכנס לשימוש כובע צד (Side cap).
סולם הדרגות של הצי הדרום אפריקאי מבוסס על זה של הצי המלכותי הבריטי.