google/wiki40b huggingface dataset:
עמנואל גולדברג

ביוגרפיה

גולדברג נולד במוסקבה שברוסיה, לאב, שהיה קצין רפואה בצבא הרוסי. גולדברג החל ללמוד כימיה ברוסיה, אולם עקב האנטישמיות שם עבר ללמוד בגרמניה. בשנת 1906 סיים לימודי דוקטורט בלייפציג, בהנחייתו של וילהלם אוסטוולד. בסיום לימודיו, עבד גולדברג באקדמיה ובתעשייה, והיה יוזם ושותף למגוון המצאות בפוטוכימיה ובפיתוח טכנולוגיית ההדמיה. ב-1907 מונה כראש המחלקה לצילום באקדמיה המלכותית לאמנויות גרפיות בלייפציג. 
תרומותיו העיקריות בתחומים מדעיים הן בפיתוח המכשור לקביעת האוטומציה בחשיפת סרט צילום לאור ("Goldberg Wedge"), היכולת לקיום רפרודוקציה, יכולת הדפסה בצבע, יכולת הקטנת תמונות (כפי שנעשה במיקרופיש), פיתוח מצלמת ה-Contax ומסרטת ה-Kinamo, וכן פיתוחים ראשונים בטכנולוגיית הטלוויזיה. "עקרון גולדברג" (המוכר כיום בשם Gamma Rule) הוא עקרון העיצוב על פיו הוא עבד בפיתוח המכשירים. כמו כן, יש הטוענים כי גולדברג הוא הוגה הטכניקה המודרנית של המיקרונקודה. 
גולדברג עזב את עבודתו האקדמית בלייפציג בשנת 1917, והצטרף לחברת "Zeiss Ikon". עבודתו בחברה החלה כיועץ טכני, ולאחר מכן כמנהל מחלקת המחקר. בשנת 1926, בעקבות מיזוג עסקי של החברה, מונה גולדברג למנכ"ל, ועמד בראשה. באותה עת, הייתה זו חברת המצלמות הגדולה בעולם. בתקופה זו, בשנת 1927, הוצגה על ידו המצאת "מכונה סטטיסטית", אשר הייתה הטכנולוגיה הראשונה לאחזור אלקטרוני של מסמכים (בדומה למכשיר הממקס שהציע ונבר בוש מספר שנים אחר כך). בשנת 1931 נרשמה ההמצאה כפטנט.
בשנת 1933 נחטף גולדברג על ידי המשטר הנאצי ממקום מושבו בדרזדן. לאחר שחרורו הוא היה לפליט, ועבר לעבוד בחברת "Zeiss Ikonsubsidiary Ikonta", חברת הבת של צייס בפריז. בשנת 1937 עלה לארץ ישראל, בהשפעת חיים ויצמן, והקים את "מעבדת גולדברג למכשור מדויק", שבתקופת מלחמת העולם השנייה סייעה למאמץ המלחמתי של הבריטים. על בסיסה הוקמה לימים חברת "אל-אופ". 
הוא נפטר בשנת 1970 בתל אביב.

הוקרה

בשנת 1957 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, וב-1968 פרס ישראל למדעים מדויקים.

משפחתו

גולדברג נישא לסופיה פוזניאק ב-1907 ונולדו לזוג שני ילדים. כשעלו לארץ ישראל היגר בנם הרברט לארצות הברית ובתם חוה עלתה עם משפחתה לישראל, עבדה במעבדתו של אביה ונישאה להיסטוריון מרדכי גיחון.
גלילאו (תוכנית טלוויזיה)

הנחיה

הילה קורח משמשת כמנחה בין הכתבות מאז עליית התוכנית לשידור בארץ בשנת 2010. העורך הראשי של התוכנית מאז עלייתה הוא גידי יהושע. מאז שנת 2012 את התוכנית עורך גם אליה גרינפלד.

כתבים

ל"גלילאו" כתבי שטח רבים, המטיילים בכל העולם ובוחנים עניינים מגוונים. לא כולם מוזכרים בשמם במהלך התוכנית.
בגרסה הישראלית של "גליליאו" מתארחים באולפן "החברים של גליליאו": אנשי מדע, חוקרים, טיילים, נסיינים, רופאים, אנתרופולוגים ועוד, שמציגים נושא מדעי חדש ולא צפוי בדרך מלהיבה. בין האורחים: דנדן בולוטין (חוקר תרבויות), יובל מלחי ורן לוי (היסטוריה), ד"ר רפי קישון, ד"ר רועי צזנה, ירין קימור, ד"ר טל כהן ("טלכו") ועוד.
ורגלמיר

במיתולוגיה הנורדית, ורגלמיר ("מעין חם ומבעבע", "הקדרה השואגת" בנורדית עתיקה) היא באר הממוקמת במרכז היקום. הבאר היא אחת משלושת הבארות הנובעות משורשיו של יגדראסיל, עץ העולם.

האדה הפואטית

בסטנזה 26 ב"בלדה של גרימניר", אחת הפואמות המיתיות באדה הפואטית, מסופר שמקורה של הבאר הוא במים הזולגים מקרניו של האייל איקת'ירניר (Eikþyrnir) השוכן בולהאלה. האייל ניזון מעלוותו של העץ לאיראד (Lærad), שמו הנוסף (על פי העמדה הרווחת במחקר) לעץ העולם יגדראסיל.

האדה הפרוזאית

ורגלמיר מוזכרת מספר פעמים ב"תרמית על גילפי", החלק השני באדה הפרוזאית. ה"הפחות קמעא במעלתו" ו"הנעלה" ממקמים את הבאר בניפלהיים ומונים את הנהרות היוצאים מן המעין ומגיעים עד למקום משכנם של האלים האסירים. לדברים, בבאר שוכנים נחשים רבים מספור ורובץ בו הדרקון נידהוג, המכרסם את אחד משורשי יגדראסיל. "הנעלה" חוזר על הסיפור אודות האייל איקת'ירניר על מנת להסביר את מקור המעיין.
אירוקוי

מקור השם

לשם "אירוקוי" שני מקורות אפשריים. האירוקזים נהגו להשתמש רבות בביטוי "Hiro kone", כאשר הירו פירושו דיברתי, וקון "אמת", "עצב" או "שמחה".
למתיישבים הצרפתים הביטוי נשמע כמו Iroquois, המבוטא בצרפתית אירוקואה (Irokwa).
על פי גרסה אחרת הנתמכת על ידי בלשנים והיסטוריונים, מקור המילה הוא בכינוי הבאסקי "הילוקואה" (Hilokoa), שניתן לאירוקוי על ידי דייגים באסקים. משמעותו של הביטוי היא "האנשים הקטלניים". הכינוי ניתן להם ככל הנראה משום שהיו אויביהם של שבטי האלגונקי (Algonquians), שותפי הסחר של הבאסקים. בהיעדר האות "ל" בשפות המקומיות, הפכה "הילוקואה" ל"אירוקואה".
גרסה שלישית היא ש-Irinakhoi בשפת האלגונקי פירושו נחש מסוג עכסן.

היסטוריה


ידוע על קיומם של המתיישבים האינדיאנים באזור, החל משנת 1000 לספירה. שבטים אלה עסקו הן בחקלאות והן בגידול ורעיית עדרי ביזון אמריקאי.
לפי המסורת האינדיאנית, התאחדו חמשת השבטים שהרכיבו את האירוקוי תחת אדם בשם (באנגלית: Hiawatha), שהצליח לשכנע את כל חמשת השבטים השונים (למעט השבט השישי ה"הטוסקארורה") להתאחד תחת פדרציה נטרלית שלא תתקוף אחרים אלה תחיה בשלום. לאחר מכן הטוסקארורה ביקשו להצטרף וצורפו לפדרציה.
עם הקמת המושבה על ידי המתיישבים האירופאים, במאה ה-16, החלו המתיישבים לדחוק את רגלי האינדיאנים ולהתיישב יותר ויותר מערבה.
במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים היו האירוקוי בין שבטי הילידים היחידים שנלחמו לצד הבריטים.
האינדיאנים לחמו במלחמת העצמאות של ארצות הברית לצידם של הבריטים ונגד העצמאות האמריקאית. בשנת 1779 הביס הגנרל ג'ון סליבן את האינדיאנים, ושרף את כל כפריהם במה שנקרא מסע סליבן (Sullivan Expedition). במהלך מסע זה התקדם סליבן לאורך אגמי פינגר ומחוז ג'נסי ושרף את כל בתי האינדיאנים, יבוליהם ומטעיהם. פליטים אינדיאנים רבים ברחו לפורט ניאגרה, ושם מרביתם מתו ברעב בחורף. לאחר תום המהפכה האמריקאית נמלטו רבים מהם לקנדה.
עודד לוטן

ביוגרפיה

לוטן נולד בשנת 1975 בתל אביב. בשנת 2000 סיים בהצטיינות את לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
עם סיום לימודיו, החל לעבוד כבמאי פרסומות, בטרם המשיך בלימודי קולנוע ושפה בברלין שבגרמניה, שם התגורר עד 2006.
עם שובו לישראל החל לביים ולערוך סרטים דוקומנטריים ועלילתיים וסדרות דרמה ומקור עבור גופי שידור מובילים, בהם, ערוץ 2, "Yes הטלוויזיה בלוויין", "HOT", ערוץ 10, "רשת 13" ו"כאן 11", עבורם יצר וביים את הסדרות המצליחות  "עד החתונה", "בלו נטלי", "אנחנו על המפית", "פמת"א".
לואיס אדווינקולה

קריירת מועדונים

אדווינקולה החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 2008 במועדון הפרואני חואן אאוריץ', ובינואר 2010 עבר למועדון הפרואני הבכיר ספורטינג קריסטל, שם ביסס את עצמו והפך לשחקן הרכב קבוע. ביולי 2012 נמכר למועדון טאבריה סימפרופול מליגת העל האוקראינית, אך לא ערך הופעות ליגה במועדון זה, והושאל בחזרה כעבור חודש לספורטינג קריסטל, מאחר שלמועדון לא היה מקום עבורו בסגל. בינואר 2013 חתם אדווינקולה בהופנהיים מהבונדסליגה לארבע עונות, והשתייך למועדון זה במשך שנתיים וחצי, אך ערך בתקופה זו רק שתי הופעות ליגה בהופנהיים, ועבר בהשאלות לפונטה פרטה הברזילאית, שוב לספורטינג קריסטל, ולבסוף לויטוריה סטובאל הפורטוגלית. בשנת 2015 חתם אדווינקולה בבורסאספור מליגת העל הטורקית, וערך במועדון זה 12 הופעות, אך הושאל בשנת 2016 לניואל'ס אולד בויס מליגת העל הארגנטינאית. בעונת 2016 ערך אדווינקולה 22 הופעות ליגה במדי ניואל'ס. את עונת 2017 החל בניואל'ס, ובמחצית העונה עבר לטיגרס מליגת העל המקסיקנית. אדווינקולה ערך 14 הופעות בכל המסגרות במדי טיגרס, והחל מעונת 2017/18 הושאל למועדון המקסיקני לובוס BUAP. ביולי 2018 הושאל לראיו ואיקאנו מהלה ליגה הספרדית. אדווינקולה שיחק עונה אחת בראיו ואיקאנו, וסיים עם הקבוצה במקום האחרון, ונשר לליגת המשנה הספרדית. לאחר עונת השאלה אחת בראיו ואיקאנו, חתם אדווינקולה באופן קבוע בקבוצה.

קריירה בינלאומית

בשנת 2009 ערך אדווינקולה שתי הופעות במדי נבחרת פרו עד גיל 20. את הופעת הבכורה בנבחרת פרו הבוגרת ערך אדווינקולה במשחק ידידות מול נבחרת קנדה בספטמבר 2010. בשנת 2011 אדווינקולה זומן לסגל הפרואני לקופה אמריקה 2011, בה היה שחקן הרכב ברוב המשחקים, וסייע לפרו לסיים במקום השלישי, לאחר הפסד 2-0 לאורוגוואי בחצי הגמר, וניצחון 4-1 על ונצואלה במשחק על המקום השלישי. בשנת 2015 זומן אדווינקולה לסגל הפרואני לקופה אמריקה 2015, בה שיחזרה פרו את הישגה מהטורניר הקודם ושוב סיימה שלישית, לאחר הפסד 2-1 לצ'ילה בחצי הגמר, וניצחון 2-0 על פרגוואי במשחק על המקום השלישי. אדווינקולה שיחק את מלוא הדקות בכל ששת משחקיה של פרו בטורניר זה.
בשנת 2017 היה אדווינקולה שותף לעלייתה של פרו למונדיאל לראשונה מאז מונדיאל 1982, לאחר שסיימה חמישית בבית הדרום אמריקאי במוקדמות מונדיאל 2018 והדיחה בפלייאוף העלייה למונדיאל את ניו זילנד. אדווינקולה נכלל בסגל הפרואני למונדיאל 2018 עצמו, ושיחק את מלוא הדקות בשלושת משחקיה של פרו בשלב הבתים, אותו פרו סיימה עם שלוש נקודות שהושגו בניצחון 2-0 על אוסטרליה. פרו ואדווינקולה הודחו מהמונדיאל בסיום שלב הבתים.
בספטמבר 2018 הבקיע אדווינקולה את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, בהפסד 2-1 לגרמניה במשחק ידידות. בקיץ 2019 זומן אדווינקולה לסגל הפרואני לקופה אמריקה 2019, והציג בטורניר זה יכולת גבוהה מאוד. אדווינקולה הגיע באופן מפתיע עם פרו עד לגמר, בו הפסידה פרו לברזיל בתוצאה 3-1.
אבדילקרים נאדיר פאשא

אַבְּדִילְקֵרִים נָאדִיר פָּאשָׁא (בטורקית: Abdülkerim Nadir Paşa‏; 1807, צ'ירפאן, האימפריה העות'מאנית - פברואר 1885, רודוס, האימפריה העות'מאנית) היה מרשל בצבא העות'מאני, מפקד אוגדה ומושל פלך רומליה בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878.
נאדיר פאשא נולד בעיירה צ'ירפאן שבבולגריה. ב-1836 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית באיסטנבול ונשלח ללימודי המשך בווינה, אותם סיים ב-1841. הוא פיקד על הכוחות העות'מאניים במזרח אנטוליה בעת מלחמת קרים וניהל מספר קרבות מול הכוחות הרוסיים שהוצבו בעיר גיומרי שבארמניה. בהמשך, מונה למפקד מצודת קארס, אך שוחרר מתפקידו בינואר 1854‏.
לאחר מלחמת קרים מונה למושל סלוניקי, וב-1862 נטל חלק במלחמה עם מונטנגרו. ב-1876 נבחר לפרלמנט העות'מאני. הסולטאן מוראט החמישי מינה אותו לשר המלחמה, אך המינוי בוטל עם עלייתו של אבדילהמיט השני לשלטון ב-1 בספטמבר 1876. בהמשך, הוטל עליו לחזור לשירות צבאי, והוא נשלח לפקד על הכוחות בסרביה, בהצליחו להשליט סדר במקום. בשל הצלחתו בסרביה מונה למפקד אוגדה בגזרת הדנובה ולמושל פלך רומליה. במסגרת תפקידו הצליח לדכא את מרד אפריל הבולגרי. נאדיר פאשא המשיך למלא תפקיד זה גם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878. ב-18 ביולי 1877 הודח אבדילקרים נאדיר פאשא בשל כישלונותיו בקרבות. הוא הועמד למשפט צבאי והוגלה לאי רודוס, שם הלך לעולמו ב-1885.
ברזיל במשחקים הפאראלימפיים

היסטוריה

ברזיל שלחה לראשונה משלחת ספורטאים בשנת 1972, שכללה שמונה ספורטאים, כולם גברים. כל חברי המשלחת היו פגועי חוט השדרה היישובים בכיסאות גלגלים, בהתאם לדרישות הקבלה למשחקים באותם הימים. במדליה הראשונה זכתה ברזיל באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) בתחרות הכדורת דשא לזוגות, כשרובסון אלמיידה ולואיס קרלוס קוסטה זכו במדליית הכסף.
לאחר שגם באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) לא הצליחה המשלחת הברזילאית לזכות במדליה, הגיעה ההצלחה באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), כשזכתה המשלחת ב-7 מדליות זהב. במשלחת בלטו אמניטס פיידאדה ולואיס קלאודיו פריירה שזכו בארבע מדליות, מהן שתי מדליות זהב כל אחד. ארבע שנים לאחר מכן, במשחקי אולימפיאדת הנכים סיאול (1988) המשיך פריירה לבלוט במשלחת הלאומית, כשקטף שלוש מדליות זהב מתוך ארבע סך הכל שהשיגה ברזיל.
אל אולימפיאדת הנכים אתונה (2004) הגיעה משלחת ברזילאית של 96 ספורטאים (74 גברים ו-22 נשים). המשלחת זכתה ב-33 מדליות פאראלימפיות, 14 מזהב, 12 כסף ו-7 ארד אשר הציבו את ברזיל במקום ה-14 בכמות המדליות במשחקים. באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) הופיעה המשלחת הברזילאית הגדולה ביותר, עם 118 ספורטאים שזכו ביחד ב-46 מדליות פאראלימפיות, 16 מהן מזהב, שהציבו את ברזיל במקום התשיעי בטבלת המדליות. במשלחת הברזילאית בלטו במיוחד השחיין דניאל דיאס שזכה ב-7 מדליות (3 זהב, 3 כסף וארד), השחיין קלודואלדו סילבה שזכה בחמש מדליות זהב, השחיין אנדרה ברזיל שזכה בארבע מדליות זהב ומדליית כסף, והאתלט לוקאס פארדו אשר קטף 3 מדליות זהב גם כן.
עלומים (אגודה)

עלומים - אגודה ישראלית של ילדים שהוסתרו בצרפת בימי השואה, היא עמותה שהוקמה בשנת 1993.
האגודה נולדה מהצורך שלא לשכוח את העבר ולהבטיח שזיכרון השואה שחברי האגודה ניצלו ממנה ייכון לעד.
האגודה זוכה להכרה של השלטונות הישראליים והצרפתיים. היא פועלת בזכות התנדבותם של החברים. מספר חברי העמותה, נכון ליוני 2006 כ-900 חברים.
קריטריון הקבלה לאגודת עלומים הוא אדם שהוסתר בצרפת (עם או בלי הוריו) בשנים 1944–1941 (כולן או חלקן), חי  בישראל, נולד אחרי 1 בינואר 1925. יו"ר האגודה הוא ד"ר ישראל ליכטנשטיין.

פעילות האגודה

שני התחומים העיקריים בהם פועלת האגודה הזיכרון והתמיכה:
מערכות אזוב

מערכות אזוב - מערכות צבאיות שניהלה רוסיה הצארית בשנים 1696-1695 נגד האימפריה העות'מאנית, כחלק מהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1686–1700), והסתיימו בכיבוש מבצר אזוב על ידי הרוסים וקבלת מוצא לחוף ים אזוב.

המערכה של שנת 1695

בתחילת 1695 על נהר דון נבנו ספינות למעבר כוחות ואספקה לאזור מצודת אזוב בקרבת ים אזוב. באביב 1695 החל הצבא ב-3 קבוצות בפיקודם של פרנץ לפורט, פטריק גורדון ופיודור גולובין בהתקדמות לכיוון אזוב. המצור החל בסוף יוני. למרות המצור הממושך וניסיונות כיבוש, המבצר עמד במצור. ב-20 באוקטובר הרוסים עזבו את השטח.

המערכה של שנת 1696

במהלך החורף נמשכו הכנות למערכה נוספת. בינואר החלה בנייה מסיבית של אוניות מלחמה תוך קבלת עזרה מאנשי הנדסה שהגיעו מאוסטריה. לקראת האביב היו מוכנות לקרב כ-25 אוניות גדולות ומעל אלף ספינות עזר. פרנץ לפורט מונה למפקד הצי, אלכסיי שאין קיבל פיקוד על כוחות היבשה. בהתאם לצו מיוחד כל החולופים שהשתתפו במערכה היו צפויים לקבל חופש מבעליהם. היקף הצבא הוכפל לעומת המערכה הקודמת וכוחות היבשה כללו כ-70 אלף חיילים.
המצור המחודש החל ב-16 במאי 1696. ב-27 במאי הצי החל במצור ימי. הספינות הטורקיות לא העזו לתקוף את הצי הרוסי. ב-17 ביולי חלק מהכוחות הצליחו לפרוץ בתוך המבצר. ב-20 ביולי, לאחר ירי תותחים מאסיבי המבצר נכבש. לאור כך שהמבצר היה הרוס ולא היה לו מקום לבסיס ימי, הוחלט על הקמת עיר חדשה - טגנרוג.

תוצאות

המערכה הראתה את החשיבות של הצי ושיתופו במערכה צבאית. פיוטר הגדול התגלה כבעל יכולת הפקת לקחים מהמערכה לא מוצלחת הראשונה. 
למרות ההצלחה היה ברור שללא כיבוש חצי האי קרים אין מוצא אמיתי לים. לצורך המשך ההצלחה היה נדרש להחזיק כוח משמעותי באזור ולחזק את הצי. תוך זמן קצר נבנו אוניות מלחמה נוספות.
לצורך לימוד המצב באירופה ומציאת בעלי ברית אורגנה נסיעת פיוטר הגדול לארצות באירופה המערבית. 
באופן רשמי המלחמה הסתיימה רק ביולי 1700 בחתימת חוזה בקונסטנטינופול. בהתאם להסכם, הטורקים הכירו בכך שרוסיה הצארית שולטת באזוב והקימה עיר חדשה טגנרוג. הרוסים שחררו מספר מבצרים שהם כבשו באזור נהר דנייפר. חתימת הסכם איפשרה לרוסיה הצארית להתחיל במלחמת הצפון הגדולה. אף על פי שתקופת ההסכם הייתה 30 שנים, כבר בשנת 1710 הלחימה החלה מחדש.
זום 8

הזום 8 היא מפרשית תחרותית לשייטים צעירים, שנפוצה בעיקר בבריטניה ובאירלנד.
בישראל ישנן סירות בודדות מהסוג הזה, אותן משיטים שייטים פרטיים.

ממדים

אורך כולל: 2.65 מטר
שטח מפרש ראשי: 4.8 מ"ר
משקל גוף: 40 ק"ג
בית ספר הארי רדזינר למשפטים

תוכניות הלימודים

במסגרת לימודי התואר הראשון, בית ספר הארי רדזינר למשפטים מציע מגוון מסלולי לימוד לתואר אקדמי כפול: משפטים ומנהל עסקים, משפטים וממשל ומשפטים ופסיכולוגיה. בנוסף, מציע בית הספר תואר ראשון במשפטים עם מסלול ישיר לתואר שני .M.A בכלכלה פיננסית, .M.A בממשל, MBA במנהל עסקים ותוכנית המצטיינים של בית הספר למשפטים (Honors program).
בית ספר הארי רדזינר למשפטים מציע תוכנית לימודים לתואר שני .LL.M במשפטים בהתמחות משפט עסקי. סטודנטים בתוכנית לימודים זו יכולים לבחור במסלול לימודים עם או ללא תזה. החל בשנת הלימודים תש"פ מציע בית ספר הארי רדזינר למשפטים תוכנית נוספת לתואר שני המיועדת למשפטנים וללא משפטנים המקנה M.A  במשפטים, טכנולוגיה וחדשנות עסקית. 
החל מ-20 במרץ 2018, בית הספר מציע גם מסלול לתואר דוקטור במשפטים. התוכנית מקנה לסטודנטים כלים מתודולוגיים לביצוע מחקרים אקדמיים בתחום המשפט ובהמשך לאיוש משרות בכירות בעולם המשפטים בישראל בעולם.

כתב העת משפט ועסקים

כתב העת משפט ועסקים נוסד בשנת 2004 והוא כתב העת המשפטי של בית ספר הארי רדזינר למשפטים. כתב העת יוצא לאור מדי שנה בשני כרכים: הכרך הראשון מאגד מאמרים הדנים בנושאים חופשיים מתחומי המשפט השונים, והכרך השני מאגד מאמרים משפטיים בתחום ספציפי אחד או יותר אשר נבחרו מבין המאמרים שהוצגו בכנסים שנערכו על ידי כתב העת.

שיתוף פעולה בינלאומי

בית ספר הארי רדזינר למשפטים מקיים שיתופי פעולה בינלאומיים במגוון מישורים; מדי שנה מתארחים מרצים מבתי הספר למשפטים בעולם המלמדים מגוון קורסים בשפה האנגלית; הסטודנטים בבית הספר למשפטים משתתפים בפעילויות בינלאומיות שונות במהלך לימודיהם, כגון; תוכניות חילופי סטודנטים, סמינרים משותפים ועוד.

מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה

מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה בבית ספר הארי רדזינר למשפטים, הוקם על ידי קרן משפחת צבי ועפרה מיתר במטרה לחקור את הממשק שבין טכנולוגיה, מדע וחברה.
מכון המחקר בראשות ד"ר דב גרינבאום, מתמקד בהשלכות המשפטיות, אתיות וחברתיות הנובעות מהחדשנות הטכנולוגית ככלל ומטכנולוגיות חדשות ומתפתחות בפרט. פעילות המכון כוללת פרסום מאמרים מדעיים, עריכת מחקרים אקדמיים, סימפוזיונים, שולחנות עגולים, כנסים וסמינרים בקמפוס ומחוצה לו, שיתופי פעולה עם מוסדות אחרים בארץ ובעולם והגשת בקשות מחקר לקבלת מימון מקומי ובינלאומי. המכון פועל לקידום הצעות חוק, כתיבת ניירות עמדה והכנת בקשות הצטרפות כידיד בית משפט.
ג'ורג' פג'ט תומסון

ביוגרפיה

תומסון נולד בקיימברידג' שבאנגליה. אביו הוא חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1906 ג'יי. ג'יי. תומסון, ולרוז אליזבת' פג'ט, בתו של פרופסור לרפואה באוניברסיטת קיימברידג'. תומסון למד מתמטיקה ופיזיקה בטריניטי קולג'. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס לחיל הרגלים המלכותי. לאחר שירות קצר בצרפת, החל לעסוק באווירודינמיקה.
בשנת 1924 התחתן עם קייטלין ביוקנן סמית', בתו של הכומר סר ג'ורג' אדם סמית'. נולדו להם שני בנים ושתי בנות. קייטלין נפטרה בשנת 1941.

קריירה

לאחר ששירת בצבא במלחמת העולם הראשונה, התקבל כחבר סגל באוניברסיטת קיימברידג', ומשם המשיך לאוניברסיטת אברדין. הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1937 על מחקריו באברדין שהובילו לגילוי התכונות הגליות של האלקטרון. בעוד שאביו של תומסון ראה באלקטרון כחלקיק (וזכה על כך בפרס נובל), תומסון הראה שהוא יכול לעקוף כגל, תגלית שהוכיחה את עקרון הדואליות גל-חלקיק, השערה שהועלתה לראשונה בידי לואי דה ברויי בשנות העשרים של המאה העשרים, וכונתה על שמו השערת דה ברויי. 
בשנת 1930 מונה תומסון לפרופסור באימפריאל קולג' בלונדון. בשנות השלושים המאוחרות ובמהלך מלחמת העולם השנייה התמחה בפיזיקה גרעינית, והתמקד ביישומים הצבאיים שלה. בין השנים 1940-1941 עמד בראש ועדת מאו"ד (MAUD), שהגיעה למסקנה שאכן ניתן ליצור פצצה גרעינית. לאחר מכן המשיך את עבודתו בתחום האנרגיה הגרעינית, אך עסק בנוסף גם באווירודינמיקה ועל הערך של המדע בחברה.
ב-1943 קיבל תואר אבירות.
תומסון נשאר באימפריאל קולג' בלונדון עד לשנת 1952, שבה עמד בראש קורפוס כריסטי קולג' שבקיימברידג'. בשנת 1964 הקולג' חנך לכבודו מבנה חדש בקמפוס לקהמפטון שלו.
טיפשות

טיפשות היא מצב או תכונה של היעדר אינטליגנציה, חוכמה, הבנה או חשיבה.

פולקלור

בפולקלור של עמים אחדים מופיעות ערי טיפשים. תושבי אותן ערים נוהגים לעשות מעשים נפסדים שאין בהם תכלית, ומתגאים בהם כאילו היוו תרומה של ממש. בפולקלור היהודי ידועה העיר חלם שבפולין כעיר של טיפשים ותושביה מכונים חכמי חלם או חלמאים.

פרסים

פרס דרווין מוענק לבני אדם אשר, כהגדרת מעניקי הפרס, "סייעו לאנושות לשפר את מאגר הגנים שלה, וזאת על ידי סילוק עצמם מהעולם או סירוס עצמי בדרך מטופשת במיוחד".
אילירים

אילירים היו קבוצת שבטים הודו אירופית שאכלסו בעת העתיקה את איליריה.
על פי המיתולוגיה היוונית האילירים היו צאצאים של אילירוס בנו של קדמוס. עם זאת, המינוח אילירים מתייחס לקבוצה של עמים או שבטים אשר המכנה המשותף העיקרי ביניהם היה העובדה כי דיברו שפות איליריות. עמים אלה לא הגדירו את עצמם באופן משותף כאילירים. קיימת כיום הסכמה כי האילירים היו למעשה עם אחד אשר ישב באזור החופף כיום לאלבניה ומונטנגרו, וכי היוונים היו אלה אשר העניקו את הכינוי הגורף "אילירי" לעם זה, ולעמים נוספים אשר ישבו לאורך חופי הים האדריאטי עד מישורי הונגריה כמו הדאלמטים, הליבורנים והפאנונים.
במאה הרביעית לפנה"ס הקימו האילירים ממלכה עצמאית באזור איליריה, שנקראה על שמם. הם היו לרוב שודדי ים, והיוו מטרד גדול לערי החוף היווניות ולממלכת מוקדון השכנה. פיליפוס השני, מלך מוקדון כבש את איליריה, אולם האילירים תחת הנהגתו של קלייטוס, מרדו בבנו אלכסנדר הגדול שהצליח להכריע אותם שוב, והם שרתו בצבאו במהלך מלחמותיו, אם כי השליטה המוקדונית עליהם לא הייתה מוחלטת, ולאחר מותו של אלכסנדר זכו האילירים שוב בעצמאות. תחת שלטונה של המלכה טאוטה הגיעו לשיא עוצמתם, עד שחשו בטוחים לבזוז ספינות איטלקיות וכך לגרור הכרזת מלחמה רומית עליהם. הרומאים הביסו את טאוטה, וכוננו ממשלת בובות תחת הנהגתו של דמטריוס מפארוס שהיה לפני כן אחד מקציניה של טאוטה. אולם במהלך המלחמה האילירית השנייה סולק גם דמטריוס. בשנת 168 לפנה"ס הובס גנטיוס אחרון מלכי האילירים, ואיליריה הפכה לפרובינקיה הרומית איליריקום. ככל הנראה נטמעו ונעלמו האילירים סופית כעם במהלך המאה ה-2.
האילירים נודעו כקשתים מצוינים, ונוצלו לעיתים קרובות כשכירי חרב בצבאות מוקדון ואפירוס.
תוואכול כרמאן

ראשית חייה

תוואכול כרמאן נולדה ב-7 בפברואר 1979 בשרב סלאם במחוז תעז, תימן. היא בתו של עבד אל-סלאם כרמאן, עורך דין ופוליטיקאי, ששירת כפקיד במשרד המשפטים בזמן כהונתו של עלי עבדאללה סאלח. אחותה של כרמאן משוררת ואחיה היה האזרח התימני הראשון סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ועובד כעיתונאי ב"אל-ג'זירה". היא גדלה ליד תעז, העיר השלישית בגודלה בתימן, שנחשבת כמקום שיש בו אפשרויות ללמידה. כרמאן למדה בתעז, נשואה למוחמד אל-נחמי ולזוג שלושה ילדים.
כרמאן למדה תואר ראשון במסחר באוניברסיטה למדעים וטכנולוגיה של צנעא ותואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת צנעא. קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד במשפט בינלאומי באוניברסיטת אלברטה.

נשים עיתונאיות ללא כבלים

בשנת 2005 הקימה תוואכול כרמאן ביחד עם שבע עיתונאיות קבוצה לקידום זכויות אדם בשם "נשים עיתונאיות ללא כבלים" (Women Journalists Without Chains (WJWC)), אשר מטרתה העיקרית הייתה לפעול למען חופש הביטוי והדעה וקידום זכויות דמוקרטיות. השם המקורי של הארגון היה "עיתנואיות ללא גבולות", אך השם הנוכחי אומץ על מנת לקבל רישיון ממשלתי להקמת ארגון. כרמאן סיפרה כי על רקע פעילותה קיבלה "איומים ופיתויים" מן השלטונות בתימן, בטלפון ובמכתבים, כיוון שמשרד האינפורמציה התימני דחה את בקשת הקבוצה לרישיון להקמת עיתון ותחנת רדיו. הן השתמשו בהודעות SMS לפרסום חדשות. אמנם שרותי הודעות היו בפיקוח מלא של הממשלה, אולם השירות נחסם כמו שירותים דומים של מפלגות אופזיציה וגופים אחרים. לאחר דיון בפרלמט רוב האתרים ושירותי החדשות במסרונים חזרו לפעול מלבד אלו של WJWC. רק אתר Bilakoyood של הקבוצה היה פעיל.
ב-2007 פרסם WJWC דוח על הפגיעה בחופש העיתונות בתימן מאז 2005. שנתיים מאוחר יותר כרמאן ביקרה את משרד התקשורת שפוגע בעיתנואים באמצעות כתבי אישום ומשפטי סרק. בין השנים 2007 עד 2010 כרמאן הובילה באופן קבוע הפגנות ושביתות שבת בכיכר החירות בצנעא בחזית בנין הממשלה.

הפגנות 2011

בעת פעולות המרי האזרחי בתימן בשנת 2011 ארגנה כרמאן הפגנות סטודנטים בצנעא נגד משטרו של עלי עבדאללה סאלח וממשלתו. היא נעצרה לראשונה עקב תלונה שווא שבעלה אינו יודע היכן היא נמצאת, אולם שוחררה בערבות ב-24 בינואר 2011. חמישה ימים אחר כך הובילה הפגנה נוספת שבה קראה ל"יום זעם" שיצוין ב-3 בפברואר, בדומה לאירועי ההפיכה במצרים בשנת 2011, בהשראת המחאות וההפיכה בתוניסיה. ב-17 במרץ 2011 היא נעצרה בשנית בגלל השתתפותה בהפגנות. כרמאן הקימה מחנה בו התגוררה יחד עם בעלה במהלך ההפגנות. היא הסבירה את הסיבות לכך שהמחאה משכה אזרחים תימנים: "השילוב של דיקטטורה, שחיתות, עוני ואבטלה יצר את המהפכה הזאת, זה כמו הר געש, עוול ושחיתות מתפוצצים, כאשר ההזדמנויות לחיים טובים מתקרבים.
פעילותה במסגרת הפגנות אלה תועדה בפרק מתוך סדרת טלוויזיה ששודרה ברשת "אלג'זירה" בשפה האנגלית.

עמדות פוליטיות

כרמאן פעילה למען חופש העיתונות בארצה. בעת פרסום הקריקטורות על הנביא מוחמד בדנמרק ב-2005, היא הגיבה על מחלוקת בכותבה: "לא אנחנו צריכים לבקר את העריצות ולאסור על חופש".
ב-2004 כרמאן פסיקה ללבוש את הניקאב והחליפה אותו בחג'אב צבעוני יותר שחשף את פניה והסבירה שכיסוי כל הפנים באמצעות ניקאב הוא תרבותי ולא מוכתב על ידי האסלאם. באותה השנה הופיעה בחג'אב בטלוויזיה בתימן.
בניגוד לעמדת מפלגתה, כרמאן ניסתה לקדם חוק שיאסור על נישואי ילדים בתימן ללא ההצלחה.

הכרה בפעילותה

כרמאן, במשותף עם אלן ג'ונסון-סירליף, נשיאת ליבריה, ולימה בואי, גם היא מליבריה, זכתה בפרס נובל לשלום לשנת 2011 על פעילותה למען זכויות נשים. כרמאן, בת 32 במועד קבלת הפרס, הייתה הזוכה הצעירה ביותר בפרס נובל לשלום עד לאותו מועד.
ג'רי הול

ביוגרפיה

הול נולדה בעיר גונזלס שבטקסס וגדלה בפרבר של דאלאס, אחת מחמש בנות ולה אחות תאומה ושלוש אחיות גדולות, למשפחה ממוצא אנגלי, אירי והולנדי. הול הוחתמה בסוכנות דוגמנות כבר שהייתה בת 10 ולאחר שעברה תאונת דרכים השתמשה בכספי הביטוח על מנת לנסוע לטייל בפריז ובמהלך שהשתזפה בריביירה הצרפתית גילה אותה סוכן דוגמנות מקומי ובעקבות זאת היא השתקעה שם והייתה פעילה בחיי הלילה הפריזאים, היא הופיעה כבת ים באלבומה של להקת "Roxy Music" וכיכבה על שערי המגזינים "ווג" ו"קוסמופוליטן" והופיעה מספר פעמים בעירום ב"פלייבוי", היא הייתה דוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה "רבלון" ופרסמה את הקמפיין של H&M ודגמנה למותגיי אופנה נחשבים ברחבי העולם ובשיא הקריירה שלה הרוויחה הול 1,000 דולר ליום.

משחק

בתחילת הקריירה שלה הופיעה הול בתפקיד קטן ביחד עם אחותה לצד ג'ון טרבולטה בסרט "בוקר עירוני",
ב-1989 הופיעה בסרטו של טים ברטון באטמן, היא כיכבה בברודוויי במחזה הבוגר בתפקיד גברת רובינזון ותפקיד זה כלל הופעת עירום על הבמה והיא אף כיכבה במספר הצגות בתיאטרון וסט אנד בלונדון ובתפקידי אורח בקולנוע והטלוויזיה.

חייה האישיים

ב-1977 החלה הול לצאת עם סולן להקת הרולינג סטונז מיק ג'אגר לאחר שנפגשו השניים במסיבה במנהטן ובעקבותיו עזבה הול את בן הזוג הקודם, הזמר בראיין פרי והם נצפו ביחד רבות במקומות בילוי ובערבים משותפים וג'אגר אף כתב ללהקתו את השיר "מתגעגע אלייך" עבורה ולפי השמועות שרווחו הול הייתה הסיבה לגירושי ג'אגר מאשתו ב-1984 היא ילדה את ביתם הבכורה, אליזבט סקרלט וב-1985 היא ילדה את בנה, ג'יימס לירוי וב-1989 נישא הזוג בטקס אזרחי בבאלי, לאחר מערכת יחסים של יותר מעשור ונולדו להם בת נוספת, ג'ורג'יה מיי (1992) ובן נוסף, גבריאל לוק (1997) ושתי בנותיה הלכו בעקבות אימן ונהיו גם הן לדוגמניות מצליחות, ב-1999 נפרד הזוג לאחר שנים של זוגיות מתוקשרת (זאת לאחר שהתברר בדיעבד שבכלל לא היו נשואים לפי החוק הבריטי).
ב-2004 החלה הול ללמוד קבלה ואירחה ביחד עם בעלה לשעבר אירוע התרמה למען מרכז הקבלה בניו יורק.
ב-2010 הוציאה ספר ביוגרפי על חייה.
הול מתגוררת כיום בוילה מפוארת בדרום לונדון ביחד עם ארבעת ילדיה והיא משמשת כעוזרת בהפקת תחרויות דוגמנות.
בינואר 2016 התארסה עם איל העיתונות רופרט מרדוק.