google/wiki40b huggingface dataset:
ריינר הנקל

ביוגרפיה

הנקל נולד באופלדן, שבנורדריין-וסטפאליה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, שבאקוודור בשנת 1982 זכה הנקל במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:25.46 דקות, אחרי ארצות הברית (7:21.09 דקות) וברית המועצות (7:24.91 דקות).
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה הנקל במדליית כסף לאחר ששחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. התוצאה שקבע כשחיין ראשון הייתה, 1:52.94 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:20.03 דקות, המנצח במשחה היה מייק אובראיין מארצות הברית (15:05.20 דקות).
באליפות אירופה בשחייה, שנערכה בסופיה שבבולגריה בשנת 1985, זכה הנקל בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:10.34 דקות, אחרי אובה דאסלר ממזרח גרמניה (15:08.56 דקות) ולפני בן ארצו שטפן פייפר (15:20.67 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.79 דקות, אחרי דסלר (3:51.52 דקות) וסבן לודז'ייבסקי (3:51.54 דקות).

אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, שבספרד בשנת 1986 זכה הנקל ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא תחרות חדש של 3:50.05 דקות, לפני דאסלר (3:51.26 דקות) ודניאל יורגנסן מארצות הברית (3:51.33 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:05.31 דקות, לפני סטפאנו באטיסטלי מאיטליה (15:14.80 דקות) ויורגנסן (15:16.23 דקות). מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.96 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא תחרות חדש של 7:15.91 דקות ולפני ארצות הברית (7:18.29 דקות).

אלוף אירופה ושיאן עולם

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסטרסבורג שבצרפת בשנת 1987, זכה הנקל ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת. מדליות זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:02.23 דקות, לפני דסלר (15:02.30 דקות) ופייפר (15:03.06 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 7:13.10 דקות, לפני מזרח גרמניה (7:14.27 דקות) ושוודיה (7:21.31 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.28 דקות, אחרי דסלר (3:48.95 דקות) ולפני בן ארצו תומאס פרנר (3:49.82 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה הנקל במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:14.35 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:12.51 דקות ומזרח גרמניה (7:13.68 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:18.19 דקות, המנצח במשחה היה ולדימיר סלניקוב מברית המועצות (15:00.40 דקות), בשלב המוקדמות הנקל קבע תוצאה של 15:14.64 דקות. במשחה ל-400 מטר חופשי הוא קבע את התוצאה העשירית בטיבה, 3:51.50 דקות, אך נמחק ממשחה גמר ב' ולכן דורג במקום 17.

חייו האישיים

בשנים 1989–2001 היה נשוי הנקל להייקה הנקל, אלופת העולם (טוקיו 1991) ואלופה האולימפית (ברצלונה 1992) בקפיצה לגובה.
מחלפות שמשון

מחלפות שמשון: גלגולי דמותו של שמשון המקראי הוא ספר עיון מאת פרופ' דוד פישלוב, שיצא לאור בהוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה / זמורה-ביתן, תש"ס, 2000.
דמותו של שמשון שימשה מטרות אידאולוגיות ואסתטיות משתנות במרוצת הדורות.
הספר "מחלפות שמשון" עוסק בגלגולי דמותו של שמשון המקראי באמצעי המבעים האמנותי השונים, בתרבויות שונות ובתקופות שונות: יחסם הדו-ערכי של חז"ל אל הגבורה הפיזית והחושניות המינית שייצג; הופעתו כמבשר דמותו של ישו בכתבי-יד נוצריים; יחסיו המפותלים עם דלילה, כפי שהונצחו במכחולם של רמברנדט ורובנס; שמשון באופרה של סן-סנס מן המאה התשע עשרה ובסרט ההוליוודי שובר הקופות של זמנו, "שמשון ודלילה" של ססיל ב. דה-מיל, וכמובן גלגוליו בתרבות העברית החדשה החל ברומן "שמשון" של זאב ז'בוטינסקי, דרך "שיר השועלים" של אורי אבנרי וכלה בשירים משל לאה גולדברג, יהודה עמיחי, דוד אבידן ואחרים. מקום חשוב תופסת בספר גם התייחסות לתפקוד דמותו של שמשון ברבדים שונים של התרבות הכללית, כסמל של כוח וכמיתוס של גבורה והקרבה, כולל התייחסות לדמותו במסגרת דיונים על האופציה הגרעינית של ישראל ("ברירת שמשון").
בספר זה מציע פרופסור פישלוב כמה הבחנות עקרוניות לתיאור הדינאמיקה המורכבת האופיינית לגלגוליה של דמות ספרותית חשובה.

הופעותיו של שמשון בספרות, באמנות ובתרבות

על המגוון הגדול של הופעותיו של שמשון בספרות, באמנות ובתרבות כותבת פרופסור יאירה אמית במאמר הסקירה שפרסמה על הספר מחלפות שמשון: "הספר מפגיש את הקוראים עם מגוון עשיר ביותר, הכולל עשרות רבות של מקורות מאוחרים למקרא, השואבים את השראתם מדמותו של שמשון המקראי. יש שהמפגש הוא בלתי צפוי ומדהים ובכל מקרה הוא מאלף ומרתק".
עניין מיוחד אצל קוראים וחוקרים קשור לנושא התאבדותו של שמשון, אשר נדון בספר תחת הכותרת "תמות נפשי עם פלשתי[ני]ם", ואשר מביא התייחסויות של חסידיו של ברוך גולדשטיין, רוצח מערת המכפלה בחברון, שניסו להצדיק מעשיו תוך קישורו לדמותו של שמשון המקראי.
נושא התאבדותו של שמשון נדון במאמרים, אשר הפנו לספר מחלפות שמשון. במאמרה של ד"ר יעל שמש, למשל, "התאבדות במקרא על רקע תופעת ההתאבדות בתרבות הכללית ובמקורות ישראל", כותבת בין השאר המחברת: "כל אחת מפגיעותיו של שמשון בפלשתים לא נבעה מתחושת ייעוד ורגש לאומי שפיעמו בקרבו, אלא ממניעים אישיים."
גם אלי אשד מתייחס לספר מחלפות שמשון וכותב במאמרו "מתאבד בעזה: האופרה 'שמשון ודלילה'" כי הסיפור [של שמשון] שימש בעבר כנושא ליצירות מפורסמות של סופרים כמו זאב ז´בוטינסקי ופליקס סלטן, פלק הלפרין (שכתב על "שמשון הגיבור" בילדותו), לאה גולדברג, דוד אבידן, אהרון אמיר (בספרו "פלשת") ושולמית לפיד. אפילו אפרים סידון חיבר סדרת טלוויזיה קומית שלמה על זמנו של שמשון בשם "חצי המנשה".
מאמרים וספרים הדנים בנושא יחסיו של שמשון עם הנשים בחייו, במיוחד עם דלילה, מפנים לספר מחלפות שמשון, אשר מקדיש לנושא זה פרק שלם. למשל, מאמרו של פרופסור אוריאל סימון שכותרתו היא "וילך מנוח אחרי אשתו: מקום האשה בחברה המקראית", ספרה של פנינה גלפז-פלר, נשים עליך שמשון (2003), ובספרה של רחל רייך, האשה אשר נתת עמדי: נשים כעילה לעימות ומלחמה במקרא (2005) ובספרו של דוד גרוסמן, דבש אריות (2006).
צ'יפטלי (כלי נגינה)

צ'יפטלי (באלבנית: çifteli) הוא כלי נגינה בעל שני מיתרים שמקורו באלבניה, אך נהוג להשתמש בו גם בקוסובו. יש הסוברים שהגרסה המוקדמת הראשונה של כלי נגינה דומה בעל שני מיתרים הגיעה מטורקיה וממנו התפתחה הגרסה האלבנית.
מרבית השימוש בכלי, בעל הצליל הגבוה, נעשה באירועים תרבותיים שונים, בחגים ואף בחתונות אלבניות. רבים משירי העם האלבנים מבוססים על תאום בין הצ'יפטלי לשירה.

אטימולוגיה

מקור המילה צ'יפטלי הוא מהשפה האלבנית: צ'יפט זה כפול ואילו טל הוא מיתר.

צ'יפטלי ולאומיות אלבנית

הצ'יפטלי נבנה לרוב בעבודת יד והוא נחשב לכלי הנגינה הלאומי של אלבניה, ולפיכך החלק הרחב שלו, באזור הפריטה, מעוטר לרוב בסמלה הלאומי של אלבניה.
כיום הצ'יפטלי פופולרי מאוד באלבניה וילדים רבים לומדים לנגן בו כבר מגיל צעיר.
אירנה ליבמן

ביוגרפיה

ליבמן נולדה בעיר התעשייה לודז' שבפולין, בה גדלה והתחנכה, סיימה בית ספר עממי יהודי-פולני ולאחר סיומו למדה בגימנסיה בעיר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נכלאה בגטו לודז', שם התנדבה לעבוד בבית החולים של הגטו.
בשנת 1944 נשלחה ליבמן למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ-בירקנאו, ולאחר מכן נשלחה משם למחנה עבודה בגרמניה.
לקראת סיום המלחמה הועברה לאוסטריה, למחנה הריכוז מאוטהאוזן, שם ניהלה דפי יומן בפולנית וכתבה שירים וזיכרונות ילדות.
(...) בפעם החדש ראיתיה בדרך למחנה החדש באוסטריה. היה זה כשבועיים לפני גמר המלחמה. שלחו אותנו להשרף אבל לא הספיקו: נסענו 16 יום בקרונות בלי מים וכמעט בלי אוכל. יצאנו תשושות כח, מתות, הצועדות בדרכן האחרונה, דרך הגולגולתה. היה עוד קילומטר אחד עד למחנה. הלכנו פסיעה, פסיעה חסרות אונים. הפעם לא עוררו אותנו גם הקללות והמכות. לא הרגשנו בהן. לא חשבנו על כלום. פתאום השמיע קול מכר לי הלוחש את שמי. נעמדתי. על יד העץ באמצע הדרך ישבה זינה. האם הייתה זו באמת זינה? או רק את צלה? נגשתי ושאלתיה: - זינה, למה את יושבת כאן? קומי! נלך ביחד! עוד מעט ונגיע. לא השיבה לי מאומה. רק הסתכלה בעיני במבטה החולם כרוצה לומר: לא אכפת לי שום דבר. כאן התיישבתי וכאן אמות. טוב לי למות כאן בעשב ולא על יד המכונה. רציתי להקימה בכח אך לא יכולתי. באותו רגע ניגש מישהו אלי. הרגשתי כאב בוער בגבי. ראשי נשתחרר. אחזתי ביד מושטת אליי...שבוע אחרי שחרורנו הגיעתני הידיעה לראשונה שזינה חולה ואין תקווה לחייה. לאחר כמה ימים מתה.
— מתוך עדות כתובה ביד ושם, זיכרונות של אירנה ליבמן, ילידת 1925 Lodz פולין, על קורותיה בגטו Lodz ועל חברתה זינה הלפרן
בשנת 1946 עלתה ליבמן לארץ ישראל בעזרת אנשי הבריגדה היהודית.
ליבמן נישאה והקימה משפחה בגבעתיים. למדה בכוחות עצמה עברית ועבדה כספרנית בספרייה הטכנית של התעשייה האווירית לישראל.
בשנת 1965 יצא לאור ספרה הראשון בהוצאת אל"ף: "אורות באופק". מאז פרסמה ליבמן ספרים רבים, רובם מיועדים לנוער. נושאי הכתיבה העיקריים של ליבמן הם אֵימי השואה והחיים המתחדשים בישראל.
בשנת 1976 זכתה בפרס על שם יצחק למדן לספרות ילדים ונוער על ספרה "פיקי זה אני", סיפור מפיו של נער יתום על שלוש שנים מחייו, חיי אמו וחיי אחיו החייל.
בשנת 1996 זכתה בפרס על שם ברונו ברנד לספרות ילדים ונוער מטעם יד ושם, על ספרה "בדרך ללא מוצא". הספר מתאר את סיפור גבורתם של אחדים מבין אלפי היהודים אשר התקוממו נגד הצורר הנאצי, בעיבוד ספרותי לגילאים צעירים.
סיפוריה שודרו ברדיו, ונכללים בספרי לימוד ובאנתולוגיות.
דודו שליטא

ביוגרפיה

דודו שליטא נולד בשנת 1943. בשנת 1968, לאחר לימודי אמנות, הקים בקיבוץ עין גדי את חברת "מעבדות עין גדי", שעסקה בצילום והפקה של תצלומים ותצלומי ענק. בשנת 1973 נסע לארצות הברית ולקנדה, שם למד קולנוע ואנימציה. בעת לימודיו פגש את האנימטור נורמן מקלארן (Norman McLaren) והושפע מעבודתו. בשנת 1976, לאחר שובו לישראל, הקים את "סרטי עין-גדי", שהיה מראשוני אולפני ההנפשה בישראל. על העבודות שנוצרו באולפן זה נמנים סרטונים למערכת הבחירות של מפלגת העבודה בבחירות לכנסת התשיעית (1977), הסרט "אורות" (1982) באורך של כחצי שעה, סרטונים לתוכנית "רחוב סומסום" (1983 - 1985) ועוד.
בשנת 1987 עזב שליטא את הקיבוץ והקים, ביחד עם עודד גיא ומשה סדן את אולפן "אנימה סרטים" שפעל עד לשנת 1989 ברמת השרון. בין השנים 1991–1996 הקים את "אולפני אנימה" בבית שמש. בין העבודות שנוצרו באולפן זה סרטון בכיכוב "התינוק של במבה" (1993). בשנת 1996, לאחר סגירת אולפנים אלו בשל פשיטת רגל, הקים, ביחד עם ארנון דיסקין את אולפן "דיסק-אין" בתל אביב-יפו. בין העבודות שנוצרו באולפן זה נמנים "שמוליק קיפוד", סרט באורך מלא על חייו של רש"י (1996) ועוד. משנת 2002 ואילך הוא משמש אוצר האנימציה בפסטיבל אנימיקס, הפסטיבל הבינלאומי לאנימציה קומיקס וקריקטורה בתל אביב-יפו.
שרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ

ביוגרפיה

שרלוטה גאורגינה נולדה ב-17 בנובמבר 1769 בהנובר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהנובר, לאביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ולאמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט. בהיותה בת 10 מתה אמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ואביה התחתן עם דודתה שרלוטה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אולם אף היא מתה בשנת 1785. בעקבות כך שלח אביה את פרדריקה ואחיותיה לסבתה מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, שם קיבלה חינוך מעולה.
ב-3 בספטמבר 1785 התחתנה שרלוטה גאורגינה עם פרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, אך הנישואים לא היו מוצלחים, ומצבם הכלכלי אף הוא לא היה טוב. בשנת 1787 ביקר אביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ושני אחיה בהילדבורגהאוזן, ובשנת 1792 שהו סבתה ואחיותיה זמן קצר בהילדבורגהאוזן, בזמן שברחו מדרמשטדט מפני הצבא הצרפתי. שרלוטה גאורגינה הייתה בקשר חזק עם אחיותיה, ואף ביקרה יחד עם אחותה תרזה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ את אחותם לואיזה, מלכת פרוסיה בארפורט, בזמן שבעלה פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה הכריז מלחמה על צרפת.
שרלוטה גאורגינה אהבה מאוד ספרות יפה, ואף טיפחה את האמנויות השונות בחצרה. היא טרחה להביא מוזיקאים וציירים רבים לחצר, ואף הביאה לחצרה את הסופר יוהאן פאול פרידריך ריכטר.
ב-14 במאי 1818 מתה שרלוטה גאורגינה לאחר מחלה ממושכת, והיא בת 48 בלבד.
סטארגייט יוניברס

סקירה

סטארגייט יוניברס מתרחשת על סיפון ספינת הקדמונים "דסטיני", אשר שוגרה מכדור הארץ לפני מיליוני שנים. לפני ששוגרה, מספר ספינות נשלחו לפניה כדי לזרוע שערי סטארגייט ברחבי הגלקסיה. הקדמונים התכוונו לעלות על סיפונה דרך השער שבתוכה, אולם מאז התעלו למישור הבא של הקיום וחלק נרצחו על ידי ה"רפאים" (באנגלית: WRAITH) כפי שמבואר בסטארגייט אטלנטיס, והספינה נשכחה. כדי ליצור קשר עם הספינה, כתובת השיגור מורכבת מתשעה תגליפים (בניגוד לשבעה תגליפים ששומשו בסדרה סטארגייט SG-1, ושמונה בסדרה סטארגייט אטלנטיס) ונדרש כוח רב להפעילה.
בתחילת הסדרה, צוות של חיילים ומדענים מועבר לתוך הספינה דרך הסטארגייט, לאחר שבסיסם הותקף. רבות מהמערכות שבה כושלות והם אינם מסוגלים לנווט את הספינה ואפילו לחזור לכדור הארץ. אולם, הספינה עוצרת לפרקים בכוכבי לכת, מה שמאפשר לצוות לחקור אותם ולחדש את המלאי הדליל שברשותם. 
הסדרה מכוונת בעיקר לקהל צופים שמכיר את יקום סטארגייט. היא מתבססת על המיתולוגיה שהותוותה ביקום סטארגייט, ועדיין מכילה את הצד ההרפתקני והמחקרי של קודמותיה, אם כי אינה מסתמכת לחלוטין על המיתולוגיה ושמה דגש על הנפשות המאכלסות אותה. אופי הסדרה הוא אפל ומחוספס יותר. לפי רוברט ס. קופר, מהות הסיפור היא הפחד והאימה שבאה בעקבות טרגדיה בשילוב עם שביב של תקווה ושל הישרדות אנושית בסיסית.
צבע מאכל

צבע מאכל הוא צבע המוסף למזון או למשקה על מנת לשפר את מראהו. הצבעים נועדו לשוות מראה ססגוני ויפה יותר למיני מזונות שצבעם הטבעי אינו מושך דיו, או כדי לשמר את צבעו הטבעי של מוצר שתנאי האכסון עלולים להקהותו. בין המאכלים בהם נעשה שימוש בצבעי מאכל נמנים: גלידות, שלגונים, ממתקים למיניהם (חמצוצים, אבקה, סוכריות גומי, טופי ועוד), וכן המרציפן ובצק הסוכר. הצבע כשלעצמו איננו מזון.

השפעת צבעי מאכל על הבריאות

בשנים האחרונות התעוררה מודעות של הצרכנים לנזק אפשרי הטמון בצבעי מאכל, ולכן פועלים יצרני מזון לייצר מזון נטול צבעי מאכל, תוך שהם מדגישים זאת באופן בולט על גבי אריזת המזון.
בין צבעי המאכל יש כאלה העשויים מנפט. אלו הן תרכובות ארומטיות המכונות "צבעי זפת הפחם" (Coal tar Dyes), אלו הם הצבעים הצהובים, הכתומים והאדומים המייפים את המזון או המשקה, שחור, סגול, כחול וכדומה. למרות שמשרד הבריאות מגביל את הכמות של הצבעים הללו, אין הוא אוסר מכירתם. במוצרי מזון רבים כדוגמת המשקאות הקלים והמוגזים וכן חטיפים למיניהם, חל איסור שימוש בצבעי מאכל אלו.] כמו כן מחייב משרד הבריאות את יצרני המזון לציין במפורש על התווית שעל גבי האריזה את הימצאות הצבעים. ישנו אף צבע מאכל אדום המופק מחרק בשם כנימת קוצ'יניל.
פתרון אחר לבעיה זו הוא שימוש בצבעי מאכל טבעיים שאינם מזיקים, כלומר צבעי מאכל המופקים ממזון או אצות. קרמל הוא צבע מאכל המופק מסוכר, וניתן למצוא אותו במשקאות קולה. אנאטו הוא צבע מאכל כתום המופק מרכיב בשם ביקסין שבשיח הטרופי Bixa orellana. צבעים אחרים עשויים ויטמינים כמו ויטמין B₂ שנותן צבע צהוב בוהק וקרוטינים שמספקים צבעים כתומים. גם תבלינים כגון פפריקה, אבקת סלק או כורכום משמשים כצבעי מאכל טבעיים שאינם מזיקים. עם זאת, הכנסת צבעי מאכל, מכל סוג למזונות מסוימים (כגון תבלינים), אסורה במדינות מסוימות.
חרף האפשרות לשלב במוצרי המזון צבעי מאכל טבעיים, ממשיכה תעשיית המזון לעשות שימוש רב בצבעים הסינתטיים למרות הנזק האפשרי שבצריכתם וזאת בשל מחירם הנמוך יחסית.
ז'רום לרואה

קריירה

ראשית הקריירה של לרואה בעונת 1994/1995, בקבוצה הצרפתית פריז סן ז'רמן תחת הדרכתו של לואיס פרננדז. בעונת 1995/1996 זכה עם הקבוצה בגביע אירופה למחזיקות גביע.
בעונת 1997/1998 עבר לקבוצה לאבל הצרפתית, ובעונה שלאחר מכן חזר לפריז סן ז'רמן. בעונת 1999/2000 עבר לאולימפיק מרסיי, ולאחר עונה וחצי חזר שוב לפריז סן ז'רמן. בעונת 2002/2003 עבר לשחק בקבוצה גנגאן, עמה הגיע לגמר הגביע הצרפתי. בעונת 2004/2005 עבר ללאנס.
את עונת 2005/2006 החל בלאנס, ובאמצע העונה הגיע לישראל וחתם בבית"ר ירושלים, בתחילת דרכו של ארקדי גאידמק בקבוצה. את שער הבכורה שלו בליגת העל כבש לאחר שבעה משחקים במדי בית"ר, בניצחון 0-1 על מכבי פתח תקווה. במחזור לאחר מכן כבש שער נגד בני סכנין.
בסוף יוני 2006 חזר לרואה לצרפת, למועדון סושו, שם שיחק עונה אחת. בעונה שלאחריה שיחק בסטאד רן והיה מלך הבישולים לעונת 2007/2008. לרואה שיחק בקבוצה עד לשנת 2011 בה עבר לקבוצת אביאן. בקיץ 2012 פרש ממשחק פעיל.
ב-29 ביוני 2013, לאחר שנה שלא שיחק, החליט לחזור מפרישה וחתם בקבוצת איסטר מהליגה השנייה בצרפת.
אמביוריקס

אמביוריקס (בלטינית: Ambiorix) היה מלך גאלי ששלט יחד עם שותפו לשלטון, קאטיבולקוס, על השבט הגאלי האבורונים שישב באזור הבלגי של גאליה במאה הראשונה לפני הספירה. אמביוריקס מוכר לנו בעיקר בזכות ספרו של יוליוס קיסר, מלחמת גאליה, בו מתאר קיסר את כיבוש גאליה על ידו, ומלחמתו בשבטים השונים שבהתנגדותם הוא נתקל. בספרו מציין קיסר את אמביוריקס ואת שבטו האבורונים, כשבט החשוב ביותר מבין השבטים הגרמאנים בם נלחם.

בזמן ההתעוררות הלאומית ששטפה את מדינות אירופה במאה ה-19, הפך אמביוריקס לסמל בלגי לאומי חשוב בזכות התמרדותו ההירואית כנגד קיסר שמתוארת בפירוט בספר מלחמת גאליה.

רקע לפרוץ המרד

ב-57 לפנה"ס כבש קיסר את גאליה לרבות החלק הבלגי שלה (שמורכב מבלגיה של ימינו, צפון צרפת, לוקסמבורג, חלק מהולנד שמתחת לנהר הריין וחלקו הדרום-מערבי של דרום הריין-ווסטפליה של גרמניה). מספר שבטים אכלסו שטח זה ונהגו להילחם אחד בשני באופן קבוע. האבורונים נשלטו על ידי אמביוריקס וקאטיבולקוס. ניתן להניח שבתחילה היו האבורונים אסירי תודה לרומאים, שכן הרומאים שיחררו את כל השבטים מיחסי השליטה שהיו מקובלים ביניהם, הווה אומר - שום שבט אינו נמצא תחת חסותו של שבט אחר. זאת משום דרישת הרומאים עם כניסתם כי על השבטים להיות כפופים כולם לרומא בלבד. טענה זו מקבלת אישוש מהעובדה שלא שמענו על התנגדות השבטים הבלגים לרומאים וכניסתם לשטח שלוש שנים מתחילת הכיבוש. במשך 3 שנים לא היו עימותים בין השבטים לרומאים. בשנת 54 לפנה"ס כוחותיו של קיסר אשר שבו למגוריהם לאחר המערכה בבריטניה נזקקו באופן דחוף למזון. לפיכך השבטים המקומיים אולצו להעביר חלקים מיבולם, שלא היה מוצלח באותה השנה, ללגיונות הרומיים. נושא זה גרם לתסיסה רבה בקרב השבטים כלפי הרומאים. בעקבות התסיסה, חבר אמביוריקס לקאטיבולקוס בתוכנית להתקוממות כנגד הכוחות הרומאיים ששלטו באזור.

מרידה ברומאים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

נקמתו של קיסר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תוצאות פועלו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
מיקיאגי

ביוגרפיה

הירשמן נולד וגדל בפתח תקווה. הוא התפרסם כ"מיקיאגי" כשהיה לסולן להקת "נוער שוליים", שפעלה מ־1986 עד 1991. לאחר התפרקות הלהקה הופיע בפסטיגל של שנת 1991 בשיר "רציתי להחליף" שזכה במקום הרביעי. השיר הגיע למקום הראשון במצעד של התוכנית "להיט בראש" בערוץ הראשון וב-1992 נכלל ב"תקליט ילדים", אלבום הסולו הראשון והיחיד שהוציא מיקיאגי. האלבום כלל גם את השירים "חרק במרק" ו"אני והצל שלי" שהושמעו גם הם ברדיו, אך האלבום לא זכה להצלחה רבה. לאחר מכן הופיע גם בפסטיגל 1992 עם השיר "זה פחד" שזכה במקום החמישי. לאחר כישלון קריירת הסולו שלו פנה לתחום האיפור.
מראהו של מיקיאגי בתקופת נוער שוליים היה חריג ובלתי מובחן מבחינה מגדרית (מראה שאינו לחלוטין נשי או גברי). נטייתו המינית לא עלתה בתקשורת עד פרסום ראשון בראיון לעיתון "העיר" במרץ 2006. מיקיאגי עצמו טען כי "היית צריך להיות אידיוט בשביל לא להבין שאני גיי".
בשנת 2007 הלחין שיר שכתבה קרן פלס עבור אמיר פרישר גוטמן, בשם "יום אחרון". השיר נכלל באלבומו של פיי גוטמן "דבש בכוורות". באותה שנה השתתף באלבומו של אלון אולארצ'יק "רוק & רוך", בו שר יחד עם אולארצ'יק את "מתגעגע לזמר שלך".
ב-9 בספטמבר 2013 הוציא מיקיאגי סינגל ראשון מתוך אלבום שני, "לא כל אחד יכול". את הסינגל כתב שמוליק קלוסקי. הלחן והעיבודים של מיקיאגי. בעקבות הצלחתו הרבה של הסינגל, הוציא מיקיאגי ב-11 בנובמבר 2013 את הסינגל השני והקצבי, "נפשי" אותו כתב שמוליק קלוסקי, הלחן והעיבוד של מיקיאגי.
השתתף בעונה השישית של תוכנית המציאות "האח הגדול", והודח עשירי, לאחר 88 ימי השתתפות בתוכנית. במהלך תקופה זו, סיפר על מחלת הסוכרת שהוא מתמודד איתה מאז גיל 13.
ב-6 בנובמבר 2014 מיקיאגי התחיל לשדר תוכנית רדיו ראשונה מסוגה לקהילה הגאה בישראל (קהילת להט"ב) בתחנת הרדיו האינטרנטית, תוכנית לילית על הכרויות, יחסי מין ורוחניות, וב-2 ביוני 2015, לאחר 7 חודשים כשדרן רדיו, מיקיאגי הגיש את תוכניתו האחרונה ברדיו האינטרנטי, לייק מיי רדיו ועזב את התחנה.
בפברואר 2018 שיתף פעולה לצד דודי לוי בשיר שאביב גפן כתב בשם "את לא לבד", שיר שבמקורו היה מכתב תגובה של גפן למעריצה.
מתגורר במושב עולש.
גל אמיתי

ביוגרפיה

אמיתי נולד בדרום אפריקה להורים ישראלים. ב-1993 כשהיה בן שבע עלה לישראל יחד עם משפחתו. בתיכון למד במקיף עומר במגמת תיאטרון. אמיתי שירת בצה"ל בהנדסה קרבית.
הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. במהלך לימודיו שיחק במחזות "הצ'ק בדרך", "חלומות" ו"מופע האימים של רוקי". הוא למד משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.

בתיאטרון

אמיתי שיחק במספר מחזות. בשנת 2012 שיחק במחזה "2012The Parade" שהוצג בתיאטרון הקאמרי והוצג בפסטיבל ישראל. בשנת 2013 שיחק בתיאטרון המדיטק במחזה "הכיתה המעופפת". באותה שנה שיחק בתיאטרון באר שבע במחזה "הגיבן מנוטרדם". ב-2014 שיחק במחזות "משחקים בחצר האחורית" (תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער), "מחוברים" (תיאטרון מופע) ו"וניה, סוניה, מאשה ושפיץ" (תיאטרון חיפה ותיאטרון הקאמרי), על תפקידו במחזה זה הוא היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית השחקן המבטיח.
בשנת 2015 שיחק במחזות "ביבר הזכוכית", "אלה גרוסמן" ו"המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" שהוצגו בתיאטרון בית לסין. בשנת 2016 החל לשחק באותו תיאטרון במחזה "הוא הלך בשדות" לצדה של אגם רודברג. בחנוכה 2016 השתתף במחזמר "בת הים הקטנה" בתפקיד הנסיך לצד עדי הימלבלוי וחובי סטאר, אשר הוצג ברחבי הארץ.

בטלוויזיה ובקולנוע

במהלך השנים השתתף במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 2012 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "הומלנד". באותה שנה לוהק לגלם את דמותו של רועי בעונה הראשונה של סדרת הנעורים "גאליס" לצד תמר עמית יוסף, גיא זוארץ ואחרים בשנת 2014 שיחק בסרט "מקום בגן עדן" ובסדרה "משפחה טובה".
בשנים 2015–2016 שב לגלם את דמותו של רועי בשתי העונות האחרונות (6–7) של הסדרה "גאליס".
ב-2016 הנחה את תוכנית המציאות "המשימה: אמזונס" של קשת בערוץ 2. באותה שנה החל לשחק בקומדיה "נפלת חזק" שיצר מיקי גבע ומשודרת בערוץ עשר.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "חברות" בערוץ עשר, בתפקיד: עופר, הדייט של שני. בקולנוע, שיחק בסרט "מכתוב" שכתבו גיא עמיר וחנן סביון וביים עודד רז. בדצמבר אותה שנה החל לשחק בעונה השנייה של הדרמה-קומית "איפה אתה חי?" ביצרו חי דוידוב ורונן דוידוב.
משנת 2018, מנחה את השאלון באפליקציית "קוויקס", יחד עם גל סרי ומירב פלדמן.

חיים אישיים

במרץ 2016 התארס לשחקנית אגם רודברג לאחר ארבע וחצי שנים של זוגיות. ב-14 בדצמבר 2016 נפרדו השניים.
לוקרן (כדורגל)

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן מלא בחורים.
המספר הסידורי n°282 ניתן בשנת 1920 למועדון בשם "ראסינג קלאב לוקרן", מועדון שנחשב לאחד המייסדים של לוקרן של היום, אך המועדון לא החזיק מעמד זמן רב ופורק בעונה החולפת.  במקומו של המועדון, הוקם בשנת 1923 מועדון נוסף בעיר, שנשא את אותו השם שנרשם כבר באותה השנה בהתאחדות הכדורגל הבלגית.  בין השנים 1945 ו-1951, שונה שם המועדון ל"מועדון האתלטיקה והכדורגל ראסינג לוקרן" והשם החדש לאחר מכן היה קונינקליקה ראסינג קלאב לוקרן.  בשל קשיים כלכליים של הקבוצה, נוצר איחוד בין המועדון לבין מועדון מקומי אחר, קונינקליקה סטנדרד לוקרן, איחוד שנסתיים בשנת 1970.  לאחר מכן, שונה שם המועדון החדש ל"קונינקליקה ספורטינג קלאב לוקרן".  בשנת 2000 התרחש האיחוד האחרון בתולדות המועדון, כשזה התאחד עם קונינקליקה סינט-ניקלאסה ספורטקרינג אקסלסיור, איחוד שנסתיים רשמית בשנת 2003, אז גם ניתן השם הנוכחי למועדון. 
ההופעה הראשונה של הקבוצה במפעל אירופי הייתה בגביע אופ"א בעונת 1976/1977, אז עברה את קבוצת רד בויז דיפרדנג' מלוקסמבורג בסיבוב הראשון, אך פגשה בסיבוב השני את קבוצת ברצלונה הספרדית והודחה מהמפעל. הקבוצה חזרה לגביע אופ"א בעונת 1980/1981, אז עברה בסיבוב הראשון את קבוצת דינמו מוסקבה מברית המועצות וכן את קבוצת דנדי יונייטד הסקוטית בסיבוב השני. בסיבוב השלישי ניצחה הקבוצה את הקבוצה הספרדית ריאל סוסיאדד אך הפסידה בשלב רבע הגמר לקבוצת א.ז. אלקמאר ההולנדית. 
בעונת 1981/1982 חזרה הקבוצה לגביע אופ"א, אז ניצחה בסיבוב הראשון את קבוצת נאנט הצרפתית וכן ניצחה את קבוצת אריס סלוניקי היוונית בסיבוב השני אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת קייזרסלאוטרן הגרמנית. בעונת-  1982/1983, שיחקה הקבוצה שוב בגביע אופ"א, ועברה בסיבוב הראשון את קבוצת סטאל מיאלק הפולנית אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת הפאר הפורטוגלית בנפיקה ליסבון.
הקבוצה חזרה למפעל בעונת 1987/88, אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת בודפשט הונבד ההונגרית.
בעונת 1999 השתתפה הקבוצה בגביע האינטרטוטו, אז גברה בסיבוב השני על קבוצת איי. איי. האיסלנדית , אך הפסידה בסיבוב השלישי לקבוצת מץ הצרפתית. הקבוצה חזרה לאינטרטוטו בעונת 2001, אז גברה בסיבוב הראשון על קבוצת B68 טופטיר מאיי פארו וכן גברה בסיבוב השני על קבוצת זגלביה לובלין הפולנית אך נכנעה בסיבוב השלישי לקבוצת ניוקאסל יונייטד האנגלית. הקבוצה חזרה לאינטרטוטו גם בשנת 2002, אז עברה בסיבוב הראשון את קבוצת ו.י.ט. גאורגיה הגאורגית אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת שטוטגרט הגרמנית.
הקבוצה שיחקה בעונת 2005 בגביע האינטרטוטו, הקבוצה ניצחה בסיבוב הראשון את קבוצת נרבה טרנס מאסטוניה אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת יאנג בויז ברן השווייצרית.
בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע הבלגי.
בעונת 2012/2013 השתתפה הקבוצה בליגה האירופית. הקבוצה הפסידה בסיבוב הפליי אוף לקבוצת ויקטוריה פילזן והודחה מהטורניר.
הנדריק וילם ואן לון

חייו

ואן לון נולד ברוטרדם, וב-1902 עבר לארצות הברית, שם למד באוניברסיטת קורנל. ב-1905 סיים את חוק לימודיו ועבד כעיתונאי. הוא סיקר את מהפכת 1905 ברוסיה ואת תחילת מלחמת העולם הראשונה בבלגיה ב-1914. לאחר מכן הפך למרצה להיסטוריה באוניברסיטת קורנל בין השנים 1915 ל-1917. בשנת 1919 קיבל אזרחות אמריקנית.
ואן לון נישא ב-1906 לאלייזה אינגרסול בודוויץ', בתו של מרצה בהרווארד, וממנה נולדו לו שני בנים, הנרי בודוויץ' וג'רארד ווילם. לאחר מכן נישא שוב, ב-1920 לאלייזה קריסוול, וב-1927 למחזאית פרנסס גודריץ' איימס, אך לאחר גירושיו מאיימס שב לקריסוול (אין זה ברור אם הם נישאו בשנית) והיא שהייתה לבת זוגו עד מותו ב-1944.
מ-1910 ועד מותו כתב ואן לון ספרים רבים, ואייר אותם בעצמו. הידוע מביניהם הוא "תולדות האנושות" (The Story of Mankind) ספר היסטוריה לילדים, שיצא לאור ב-1921. הספר זכה במדליית ניוברי (פרס יוקרתי לספרות ילדים) ב-1922 וצבר קהל קוראים נאמן בעשורים שלאחר מכן. מעת לעת עדכן אותו ואן לון, ולאחר מותו עודכן הספר על ידי בנו, ולאחר מכן על ידי היסטוריונים אחרים. מהדורה עברית יצאה לאור לראשונה בתרגום שמואל שניצר בשנת 1952.
בנוסף לספר זה כתב ואן לון ספרי היסטוריה רבים המיועדים לבני הנעורים. סגנונו היה סגנון קל וקולח המדגיש את האירועים ההיסטוריים הגדולים ואת הדמויות ההיסטוריות שפעלו בהם, כמו גם את תפקיד האמנות בהיסטוריה, תוך שילוב הגיגיו ואנקדוטות מחייו האישיים.