google/wiki40b huggingface dataset:
אלמה רוזה

קורות חיים

אביה של אלמה רוזה היה הכנר ארנולד רוזה, שהיה הכנר הראשי של התזמורת הפילהרמונית של וינה במשך 50 שנה, משנת 1881 עד 1931, ובתזמורת האופרה של וינה וכנר ראשון ברביעיית המיתרים רוזה ידועת השם במשך 23 שנה. אמה, יוסטינה, הייתה אחותו של גוסטב מהלר.
אלמה גדלה להיות כנרת. בשנת 1930 נישאה לכנר הצ'כי ואשה פז'יהודה , כנר וירטואוז שנחשב לאחד הגדולים במאה ה-20. בשנת 1935 בא הקץ על נישואיהם. היו שאמרו, כי הוא נפרד מאשתו משיקולים אופורטוניסטיים, בגלל יהדותה, אך אין ביסוס לטענה זו: לוח הזמנים סותר טענה זו, ואשתו השנייה הייתה אף היא יהודייה.
בינתיים הלכה הקריירה של אלמה רוזה מחיל אל חיל. בשנת 1932 הקימה את תזמורת הנשים "נערות הוואלס הווינאיות" (Die Wiener Walzermädeln), הרכב שניגן ברמה גבוהה מאוד ויצא למסעות קונצרטים ברחבי אירופה. כנגנית ראשית בתזמורת ניגנה אנני קוקס, חברתה הטובה של אלמה. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה בשנת 1938, הצליחו רוזה ובני משפחתה להימלט ללונדון. אחיה, המוזיקאי אלפרד רוזה, נמלט לארצות הברית, ואלמה נותרה בלונדון עם אביה.
בנובמבר 1939 עזבה רוזה את אנגליה כדי להופיע ככנרית בהולנד. רוזה נשארה בהולנד אף שרישיון הכניסה שלה לאנגליה עמד לפוג. הרישיון פג בראשית מאי 1940, וכשכבשו הגרמנים את הולנד בסופו של אותו חודש, לא יכולה הייתה להימלט. בזמן הכיבוש הגרמני של הולנד היא התגוררה אצל משפחות ידידים, והמשיכה להופיע בהופעות פרטיות. במקביל ניסתה לקבל ויזה לארצות הברית. במארס 1942, בתקווה שבכך ינצלו חייה, נישאה בנישואין פיקטיביים למהנדס הולנדי תמהוני בשם קונסטנט אוגוסט ון ליוון בומקאמפ. בדצמבר 1942, במהלך ניסיון לברוח לשווייץ, נפלה רוזה בידי הגסטאפו, ובסופו של דבר גורשה לאושוויץ.
כדי להישאר בחיים, הנהיגה רוזה את תזמורת הנשים באושוויץ (Mädchenorchester von Auschwitz) . התזמורת הורכבה מנגניות חובבות, ובתנאים הקשים בהם ניהלה רוזה את חברותיה - לעיתים חלשות ובקושי מתמצאות - נאלצה לנקוט בתקיפות וביד קשה; הודות לכך הצליח רוב מכריע של חברות התזמורת לשרוד את המלחמה.
 אלמה רוזה מתה במחנה הריכוז בחודש אפריל 1944. לפי מקור אחד, היא נפטרה כתוצאה ממחלה ללא טיפול, שהיה מלווה במספר ימים של חום גבוה, אך ניומן וקירטלי שוללים גרסה זו בספרם. לפי מחקרם סיבת המוות אינה וודאית - ייתכן שמתה כתוצאה מהרעלת מזון, ויש הסבורים שהורעלה על ידי אנשי אס-אס אחדים שהתנגדו לתזמורת. עוד הם כותבים שרוזה טופלה בבית החולים של המחנה בניסיון להציל את חייה.

הנצחה

חלק מהנגניות בתזמורת הנשים באושוויץ נותרו בחיים ועלו לישראל לאחר המלחמה.
הילדה שמחה-גרינבאום ורבקה בציה-קופרברג חיות בקיבוץ נצר סירני. בערב יום השואה 15 באפריל 2007 קיימה האופרה הישראלית החדשה ערב לזכרה של אלמה רוזה, שבו הופיעה חברת התזמורת הילדה שמחה גרינבאום, בהשתתפות סימפונט רעננה וזמרי אופרה עם הכנר הראשי של התזמורת ניתאי צרי שנגן על כינור אותנטי שבעליו האנונימי נרצח באושוויץ.
בשנת 1969, נקרא על שמה רחוב בעיר וינה. בהיעדר קבר, נרשם שמה על מצבת קברם של הוריה בבית העלמין גרינצינגר בווינה.
ריינאך

היסטוריה


האיזכור הראשון אודות ריינאך הוא בין השנים 1168 – 1176 בשם Rinacho.

גאוגרפיה ודמוגרפיה

שטחה של ריינאך הוא 7 קמ"ר. מתוכם 26.3% משמשים לחקלאות, 16.6% הם שטחים מיוערים, 55.3% הם שטחים בנויים, 0.9% הם שטחי נהרות ואגמים ו-0.6% הם שטחים בלתי מעובדים.
העיר שוכנת במחוז ארלסהיים. הכפר המקורי צמח לאורך נחל קטן. בראשית המאה ה-21 היא מהווה חלק מבזל רבתי.
נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית ריינאך 18,810 תושבים.
משרד הפנים (גרמניה)

משרד הפנים הפדרלי (BMI, Bundesministerium des Innern) הוא המשרד הממשלתי בגרמניה המופקד על שירותי שיטור ואכיפת חוק בתוככי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. זהו אחד מארגוני ביטחון הפנים הממשלתיים הוותיקים באירופה, אם כי תחת שמו הנוכחי הוקם רק ב-1949. שר הפנים הנוכחי (2017) הוא תומאס דה מייזיר.
שר הפנים אחראי על המשטרה הגרמנית וענייני ביטחון הציבור בגרמניה כולה. הוא ממונה על סוכנויות הביון השונות, הוא אחראי על זרועות השיטור ואכיפת החוק כמו גם לארגוני ההגנה האזרחית של גרמניה לטיפול באזרחים במקרי אסון לאומיים, כמו גם במאבק בהברחות כלי נשק וחומרי נפץ ואכיפת חוקי האזרוח וההגירה. במסגרת המשרד פועל גם המרכז המשולב ללוחמה בטרור שהוקם ב-2004.
ויסות

ויסות הוא פעולה של התאמת קצב הזרימה של חומר או מידע למערכת. הויסות נועד להתאים את כמות החומר הנכנס ליכולת המערכת להתמודד עמו, ובכך למנוע שיבוש בפעולת המערכת.
ויסות יכול להיות תופעה טבעית או מלאכותית.
GAU-7

הפורד-פילקו GAU-7/A הייתה תוכנית כושלת שייזם חיל האוויר האמריקני בשלהי שנות השישים לפיתוח תותח חדש עבור ה-F-15 איגל שיחליף את ה-M61 וולקן. ה-GAU-7/A היה תותח גאטלינג בקליבר 25 מ"מ שעשה שימוש בפגזים חסרי תרמיל. הוא יועד להיות בעל טווח ארוך יותר ועוצמת פגיעה רבה יותר מהוולקן, בעוד שהפגזים חסרי התרמיל נועדו להפחית את בעיות האחסון או הפליטה של התרמילים המשומשים, שתיהן היוו בעיות משמעותיות עבור מטוסי קרב. חרף ההוצאה הכספית הרבה, המיזם והתחמושת שלו התגלו ככישלון, והוא בוטל ב-1974. על-כן תותח ה-M61A1 וולקן שימש גם את ה-F-15, כפי ששימש את מרבית מטוסי הקרב האמריקניים מאז 1956.
קלוד ריינס

ביוגרפיה

קלוד ריינס נולד בלונדון ב-1889 אביו, פרדריק ריינס, היה שחקן תיאטרון. הוא למד את הצדדים הטכניים של עבודת התיאטרון בהיותו עוזר למנהל במה. ב-1913 אחרי שהופיע לראשונה בארצות הברית, חזר לאנגליה והתגייס לגדוד הסקוטי, במלחמת העולם הראשונה נפגע מהתקפת גזים, והיה עיוור בעין אחת כל חייו. 
סר הרברט בירבוהם טרי, מייסד האקדמיה המלכותית לדרמה, הכיר בכשרונותיו ומימן את שיעורי שיפור הדיבור שהיה זקוק להם. 
בשנים שאחר המלחמה ביסס את עצמו כשחקן תיאטרון וגם הופיע לראשונה בקולנוע בסרט אילם בריטי "בנה את ביתך". בשנות ה-20 היה ריינס מורה באקדמיה המלכותית לדרמה, ובין תלמידיו היו ג'ון גילגוד ולורנס אוליבייה. אחת מתלמידותיו, איזבל ג'ינס, הייתה לאשתו הראשונה.
בסוף שנות העשרים נסע שוב לארצות הברית והופיע בתיאטרון בניו יורק. הקריירה ההוליוודית שלו החלה ב-1932 כשעשה מבחן בד עבור יוניברסל סטודיו. בזכות קולו הערב התקבל להופעתו הראשונה בסרט מדבר "האיש הבלתי נראה". בשנים הבאות היה אחד השחקנים העסוקים בחברת האחים וורנר. הוא שיחק במגוון תפקידים והיה במיטבו כשגילם דמויות של נבלים. בשנת 1939 התאזרח בארצות הברית.
ריינס לא זכה מעולם בפרס האוסקר על אף שהיה מועמד לאוסקר ארבע פעמים. המועמדויות היו על תפקידיו ב"מר סמית' הולך לוושינגטון", "מר סקפינגטון", בעלה הנאצי של אינגריד ברגמן בסרטו של אלפרד היצ'קוק "הנודעת", ותפקידו הידוע ביותר קפטן רינו, מפקח המשטרה המושחת ב"קזבלנקה". ב-1946 היה לשחקן הראשון שדרש וקיבל מיליון דולר על תפקיד בסרט "קיסר וקלאופטרה" בו גילם את דמותו של יוליוס קיסר. 
ב-1951 חזר להופיע בהצלחה בברודוויי וזכה בפרס הטוני על הופעתו ב"חשיכה בצהריים" (Darkness at Noon). בשנים האחרונות לחייו הופיע בטלוויזיה (הבולטת בהופעותיו הייתה בסדרת "אלפרד היצ'קוק מציג"). הוא המשיך להופיע בסרטים עתירי תקציב כמו לורנס איש ערב ו"הסיפור הגדול ביותר".
ריינס נפטר בשנת 1967 בלקוניה שבניו המפשייר.
אדם ישראלי

ביוגרפיה

ישראלי נולד וגדל בנתניה.
בשנת 2005 התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר. במהלך שירותו הצבאי, החל לנגן בגיטרה.
לאחר שירותו הצבאי, ביקר בניו יורק ובלוס אנג'לס, שם נחשף לאמנים כג'ו קוקר, לאונרד כהן ואמני בלוז וג'אז מקומיים, מהם ספג השראה ביצירותיו. לאחר ביקורים נוספים בארצות הברית, עבר להתגורר בלוס אנג'לס ומשם יוצר גם כיום.
לאחר שבע שנות יצירה, בשנת 2016 הקליט בישראל את אלבום הבכורה "יצרים", אשר את כל השירים בו כתב והלחין. בסמוך להשקת האלבום, יצאו מתוכו הסינגל "אנאל" אשר זכה לאהדה מיידית ולהשמעה בתחנות הרדיו בישראל. הקליפ לשיר, בהפקת רוברט בן שושן, צבר מעל למיליון צפיות ביוטיוב.
ביולי 2019, לציון 20 שנה לפטירתו של מאיר אריאל, ובמלאת 25 שנה לגרסת המקור של ריטה לשיר "ערב כחול עמוק", הקליט ישראלי גרסה חדשה לשיר. את הגרסה הגברית למילות השיר, ערך ישראלי יחד עם משפחתו של אריאל, ובברכת הדרך של מלחין השיר, שלמה יידוב.
Bongo Bong

רקע

Bongo Bong הוא הסינגל הראשון מתוך אלבום הסולו הראשון של מאנו צ'או, "Clandestino". השיר הוא חידוש לשיר "King of Bongo" שיצא בשנת 1991, ובוצע על ידי ההרכב "מאנו נגרה" שצ'או היה הסולן שלו. "King of Bongo" עצמו מבוסס על יצירה משנת 1939 של חצוצרן הג'אז האמריקאי רוי אלדרידג', אשר נקראה "King of the Bongo Bong". השיר גם מבוסס על מוזיקת הרקע בשיר של הרכב הרגאיי הג'מייקני "Black Uhuru". בשיר Bongo Bong משולב שיר אחר של צ'או, שנקרא Je ne t'aime plus ומושר בצרפתית. Bongo Bong שימש כרקע לשני שירים שיצאו באלבום השני של מאנו צ'או: "Mr. Bobby", ו-"Homens".
ב-2006 הוציא הזמר הבריטי רובי ויליאמס את Bongo Bong" and "Je ne t'aime plus", גרסת פופ המבוססת על חיבור בין שני השירים הללו. הזמרת לילי אלן השתתפה בהקלטת השיר.
בשיר המושר רובו באנגלית עם מעט צרפתית, מדבר הדובר מתוך נקודת מבט של קוף שחי בג'ונגל.
השיר הגיע במצעדים למקום השביעי בגרמניה, למקום הרביעי באוסטריה, ולמקום השלישי באיטליה.
גאורג מוריץ, נסיך הכתר של סקסוניה-אלטנבורג

ביוגרפיה

גאורג מוריץ נולד ב-13 במאי 1900 בפוטסדאם, ממלכת פרוסיה, הוא היה הבן הבכור של ארנסט, נסיך סקסוניה-אלטנבורג ואדלהייד, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו. בעת לידתו היה אביו השלישי בסדר הירושה של הדוכסות, והוא חי עם אשתו בפרוסיה כקפטן ומפקד הגדוד ה-1 של רגימנט המשמר.
מותו של סבו מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג בשנת 1907, הפך את אביו לנסיך הכתר של הדוכסות, ועם מותו של דודו, ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג הוא הפך לשליט החדש של דוכסות סקסוניה-אלטנבורג, ובעקבות כך עברה המשפחה מפוטסדאם לאלטנבורג. גאורג מוריץ התגורר עם משפחתו עד מרץ 1913, ולאחר מכן אביו שלח אותו לדרזדן להמשיך את לימודיו בתיכון המלך גאורג (גרמנית: König-Georg-Gymnasium). בנוסף לכך, הוא קיבל הכשרה צבאית ברגימנט הרגלים ה-153 (תורינגיה ה-8).
ב-13 בנובמבר 1918 נאלץ ארנסט לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה. לאחר המלחמה התגוררה המשפחה בברלין, ובשנת 1920 התגרשו הוריו.
אפילו בצעירותו, התעניין גאורג מוריץ באנתרופוסופיה. בתחילת 1930 הוא נפגש עם זיגפריד פיקרט, מה שהיה נקודת מפנה בחייו. החל מ-1931, הוא היה פעיל, לימד וקידם אנתרופוסופיה. בשנת 1936 הוא שכר את החווה, ליד הטירה.
אף על פי שהמשטר הנאצי אסר על אנתרופוסופיה, מחקר עם ילדים נכים הורשה להמשיך בטירת האמבורן עד יוני 1941, הודות לתיווך של גאורג מוריץ. הוא סמך על ההגנה של רודולף הס אשר עד 1941 היה אוהד של אנתרופוסופיה. עם זאת, בסופו של דבר אנשי הגסטפו עצר את המחקר ואת גאורג מוריץ, יחד עם מנכ"ל המוסד אדולף אמרשלאגר, נעצרו וישבו בכלא במשך תשעה חודשים וחצי.
בשנת 1946 גאורג מוריץ חזר לטירת האמבורן, שם הוא ניהל שוב את פעילותם למען העובדים והאורחים בבית ההבראה ובמיוחד לאלה המתגוררים בפנימיית הנוער. בין היתר הוא עבד במועצת הצדקה החברתית המקומית עד 1968. הוא חי בצניעות בדירה קטנה בארמון, מוקף ספרייה נרחבת.
בשנת 1955 מת אביו, וגאורג מוריץ הפך לראש בית סקסוניה-אלטנבורג. הוא מעולם לא התחתן וגם אחיו היחיד מת רווק בשנת 1985.
ב-13 בפברואר 1991 מת גאורג מוריץ כתוצאה מדלקת ריאות, בבית החולים ברנדסבורג. עם מותו בית סקסוניה-אלטנבורג נכחד, למרות ששם המשפחה המשיך בשל אימוץ ב-1942 של פרנץ, רוזן פראשמה על ידי מריה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג, בתו השנייה של אלברט, נסיך סקסוניה-אלטנבורג. בעקבות מותו עברה זכות הטענה על כתר הדוכסות לסקסוניה-ויימאר-אייזנך.
גאורג מוריץ היה הסנדק של העיתונאי הגרמני רולף זילמן-אגברט.
ברוקולי

מקור השם

מקור המלה "ברוקולי" במילה הלטינית "ברקיום" (brachium) ולאחר מכן המלה האיטלקית "ברוקולו" (broccolo), פירושן זרוע או ענף. השם משקף את צורת הצמח שמסתעף כמו עץ.

היסטוריה

הצמח פותח מכרוב הבר באמצעות ברירה מלאכותית ודיכוי התפתחות הפרחים. היסטוריונים סבורים כי בתקופת רומא העתיקה נעשה לראשונה גידול של ברוקולי, למרות שהמלה "ברוקולי" לא נמצאת ביצירות מהתקופה.
על אף אי הוודאות באשר למועד הגידול הראשוני, מקורו הגאוגרפי של ברוקולי היה בוודאות באיטליה, והצמח לא התפרסם מחוץ לארץ זו במשך שנים רבות. ברוקולי הופיע בצרפת לראשונה ב-1560, אך ידוע כי אף במאה ה-18, ברוקולי לא היה מאכל פופולרי באנגליה. כשהמאכל הובא לארצות הברית על ידי המדינאי והמדען תומאס ג'פרסון באמצע אותה מאה, היה הברוקולי יבול נדיר ואקזוטי מאד. הברוקולי הפך למאכל עממי רק בראשית המאה ה-20, כשמחירו ירד וכאשר המגדלים בחרו להדגיש את ערכו התזונתי.

תזונה

הברוקולי הוא מאכל בעל ערך תזונתי גבוה, ותועלת בריאותית מגוונת לגוף. לדוגמה, בעוד שברוקולי מכיל רק 43 קלוריות למנה של כוס אחת, הוא מכיל 205.7% של הצריכה היומית המומלצת של ויטמין C, כ-90 מיליגרם למאה גרם. להשוואה, בתפוזים יש 50 מ"ג ל-100 גרם, בתרד 30, בעגבניות 10, ובתפוחים 6. 
בנוסף, ברוקולי מכיל מרכיבי מזון חיוניים אחרים, כמו סידן, חומצה פולית, סיבים תזונתיים, מנגן, חומצת האמינו טריפטופן, אשלגן, וויטמין B₆. 
כמו כן מיוחסת לברוקולי יכולת למניעת מחלות רבות. מחקרים רבים מצאו כי צריכת ברוקולי מסייעת במניעת סרטן. בדומה לצמחים אחרים במשפחתו, ברוקולי מכיל כימיקלים המסוגלים למנוע סרטן ולבלום התפשטות או התפתחות גידולים]. 
ברוקולי הוא מאכל בעל תועלת רבה לבריאות הלב. צריכת הצמח מסייעת לחיזוק מערכות ההגנה בגוף ובכך למנוע מחלות לב ולהפחית את נזקיהן. מרכיבים מסוימים בברוקולי מסוגלים לסייע בתיקון תאי עור שניזוקו על ידי השמש, ולכן במניעת סרטן העור. לברוקולי יש תועלות רבות למערכת העצמות בזכות הריכוז הגדול של ויטמין C וסידן. עם זאת, הברוקולי אינו מכיל כמויות גדולות של סוכר ושומן המצויים במאכלים מחזקי עצמות אחרים כמו תפוזים וחלב. לברוקולי יש יתרונות במניעת קטרקט, דלקת מפרקים, מומים מולדים, וכיבים (פצעים פתוחים ברקמות שונות בגוף).]
חיים שטורמן

ביוגרפיה

חיים שטורמן נולד בן ראשון להוריו לאחר ארבע בנות, בכפר צ'ברונה בפלך קייב בו הייתה משפחתו המשפחה היהודית היחידה. כשהילדים גדלו עברה המשפחה לעיירה היהודית הסמוכה זבניגרודקה ולאחר זמן לא רב עברו ליקטרינוסלב. עלה לארץ בגיל 14 עם משפחתו. למד בגימנסיה הרצליה. בגיל 18 עבר לסג'רה והצטרף לארגון השומר בחדרה. נאסר בעקבות היתקלות עם רועים ערבים ונכלא בכלא עכו. היה בין מתיישבי תל עדשים, חבר קבוצת כנרת ובשנת 1921 היה ממקימי עין חרוד. בשנת 1922 הוא יצא עם יהודה אלמוג וצבי נדב לסיור בחורן לבדיקת אפשרות ההתיישבות במקום. שטורמן היה מידידיו של אורד וינגייט. הוא טבע את הביטוי "נופלים ההולכים ראשונה" בהספדו לחברו משה רוזנפלד.
שטורמן נהרג עם שני חבריו, אהרן אטקין מגבע וד"ר דוד מוסינזון מעפולה, בעת ששימש כאחראי הביטחון של קיבוצו עין חרוד כשרכבו עלה על מוקש.
הוא התחתם עם עטרה קרול (אחותו של אליעזר קרול). בנו משה, נהרג במלחמת העצמאות. נכדו חיים, (שנקרא על שמו) נהרג בפשיטה על האי גרין. נכד נוסף, אמיר ברין, נהרג במלחמת ההתשה.

הנצחה

שמם של שטורמן וחבריו מונצח במספר מקומות בעמק יזרעאל ובסביבתו. הגן הלאומי, גן השלושה, הוא הסח'נה, נקרא על שמם. כן נקראים על שמו קיבוץ מעוז חיים (שלפני נפילתו נקרא "קיבוץ מעוז"), המוזיאון האזורי של עמק יזרעאל, "בית שטורמן" בעין חרוד, שנוסד ב-1941, וגן ציבורי בעפולה, מול התחנה המרכזית, הנקרא "כיכר דוד" על שם דוד מוסינזון.
שלמה זלמן נתנזון

קורות חיים

נתנזון נולד בירושלים בן בכור לנחום צבי נתנזון, ממייסדי בית חינוך עוורים, ואשתו רייזל. למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים ובית הספר למל. בשנת 1904 החל לעבוד בבנק אפ"ק בירושלים עם פתיחת הסניף השני של הבנק בארץ בה. בקיץ 1908 התארס עם דינה בתו של שמעון פרידמן מראשי הקהילה היהודית בחיפה, ושנה לאחר מכן הם נישאו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר לחיפה. בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה סגן מנהל בנק אפ"ק בחיפה. משנת 1928 היה מנהל סניף בנק אפ"ק בחיפה. בשנת 1953 פרש לגמלאות.
בשנת 1921 היה ממייסדי לשכת המסחר העברית בחיפה לצד שמואל פבזנר ומאז היה חבר הוועד של הלשכה במסגרתה קודמו יוזמות אזוריות רבות בהן העדפת בנייתו של נמל חיפה על פני תל אביב ופתיחת הלימודים בטכניון בשנת 1924. מסוף 1927 היה יו"ר (או נשיא) לשכת המסחר ולאחר שיצא לפנסיה היה נשיא כבוד של לשכת המסחר. בשנת 1937 היה יושב ראש הוועד החיפני למען נמל תל אביב כמו כן שימש סגן יושב ראש בית הספר הריאלי.
נתנזון התגורר בבית מס' 20 ברחוב ירושלים ואחר כך עלו לכרמל. הוא שימש כקונסול כבוד של שוודיה בצפון ארץ ישראל משנת 1937 ובסוף 1954 קיבל על שירותו בתפקיד אות אבירות שוודי.
היה פעיל ציבור והשתתף במגביות שונות. בין השאר היה פעיל בגיוס כספים לקרן היסוד ואף היה יו"ר ועדת קרן היסוד בחיפה, ולמגבית ההצלה של שארית הפליטה לאחר השואה. לאחר הקמת מדינת ישראל מונה למועצת הספנות שייעצה לשר התחבורה. בשנת 1960 היה בין 12 מקבלי תואר אזרחות כבוד של העיר חיפה.
ביולי 1963 הוזמן, בתור זקן פקידי בנק לאומי, ביחד עם עוד 141 אנשים שעלו לארץ ישראל לפני 1914 והיו הוותיקים והראשונים בתפקידיהם, למסיבה בבית נשיא המדינה זלמן שזר.
הותיר אחריו את אשתו דינה שהייתה ידועה בפעילות חסד בחיפה, "אם החולים והנזקקים", ושתי בנות.

הנצחה

באוקטובר 1964 הוסב בחיפה רחוב ראשי על שמו בקטע מדרך יפו הסמוך לבניין בנק לאומי הראשי שבעיר התחתית בכך הפכה כתובתו של הבניין שבו נוסד סניף אפ"ק בחיפה לנתנזון 1.
מטריית ויטני

במתמטיקה, מטריית ויטני (לפעמים נקראת המטרייה של ויטני, על שם המתמטיקאי הסלר ויטני, או מטריית קיילי, על שם המתמטיקאי ארתור קיילי) הוא משטח במרחב התלת-ממדי, שהוא המקום הגאומטרי של כל הישרים, העוברים דרך פרבולה, ומאונכים לישר המקביל לצירה, ושוכן במישור העובר דרך הציר, ומאונך למישור הפרבולה.
ונדלה קירסבום

קריירת הדוגמנות

בגיל שלוש עשרה היא התגלתה במסעדה בעירה על ידי סוכנות פורד, ובגיל שמונה עשרה לאחר שסיימה תיכון, נסעה לאיטליה על מנת לפתח שם את קריירת הדוגמנות שלה. לאחר מכן עברה לארצות הברית, ושימשה כדוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה אלמיי. היא הופיעה מספר פעמים במגזין בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, וב-1993 הופיעה על שער המגזין.

קריירה משחק והנחיה

שיחקה את נבלית העל נורה פרייס בסרט באטמן ורובין, ושיחקה גם דוגמנית שמלות כלה בסרט אבא מתארס.
היא הופיעה בסרט של וולס דיסני "התנהגות של דוגמנית" לצד ג'סטין טימברלייק, העוסק בנערה החולמת להצליח בתעשיית האופנה, וכן הופיעה בתפקיד עצמה בסדרה מרפי בראון ובסרט ההמשך לסרט רומי ומישל - פגישת מחזור.
ב-1999 הנחתה את תחרות המלודיפסטיבלן.
ב-2006 החלה להנחות את התוכנית "דוגמנית העל הבאה של נורווגיה", וב-2007 הנחתה את העונה הרביעית של התוכנית "דוגמנית העל של שוודיה".
תתרי גיאורגי (פוליטיקה)

תֶתרי גיאורגי (בגאורגית: თეთრი გიორგი) הוא שמו של ארגון לאומי פוליטי שנוסד על ידי גולים גאורגים בשנת 1924 ואשר נקרא על שמו של תתרי גיאורגי - סמל גאורגיה.
המייסדים והמנהיגים העיקריים של הארגון היו מיכאיל צרתלי, לאו קרסלידזה, שלווה מגלקלידזה, אלכסנדר מנוולישווילי, גריגול רוביכדזה, ויקטור נוזדזה, קליסטרטה סליה ונציגים מפורסמים אחרים של הגולים הפוליטיים הגאורגים. אחת ממטרותיו העיקריות של הארגון הייתה שחרור גאורגיה מעול הכיבוש הסובייטי. במהלך מלחמת העולם השנייה שיתף הארגון פעולה עם הורמאכט.
בשנת 1926 נוסדה קבוצת המחתרת הראשונה בטביליסי. באוגוסט 1937 עצר הק.ג.ב. את מנהיג הקבוצה, אגוון גבלדזה (1900-1937), וכן את יתר החברים.

ערכים קשורים

גיאורגיה
גיאורגיה הסובייטית
הידקי שירקאווה

עבודתו

במהלך עבודתו במכון הטכנולוגי של טוקיו, פיתח שירקאווה פוליאצטילן בעל מראה מתכתי, ובכך עורר את עניינו של אלן מקדיארמיד, פרופסור לכימיה מאוניברסיטת פנסילבניה ב-1975.
שנה לאחר מכן הזמין מקדיארמיד את שירקאווה לערוך את הפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטת פנסילבניה, והשניים, בשיתוף עם הפיזיקאי אלן היגר, פיתחו את המוליכות החשמלית של הפוליאצטילן.
ב-1977 גילו השלושה שהרוויה באדי יוד משפרת את המוליכות החשמלית של הפוליאצטילן. על תגלית זו זכו השלושה בפרס נובל לכימיה בשנת 2000.

ביוגרפיה

שירקאווה נולד בטוקיו ב-1936, בנו של רופא צבאי. הוא סיים את לימודיו במכון הטכנולוגי של טוקיו בתחום הנדסת כימיה ב-1961, השלים את הדוקטורט בנושא ב-1966, והחל לעבוד במכון כעוזר מחקר.
הוא השלים את הפוסט-דוקטורט שלו באוניברסיטת פנסילבניה, לשם הגיע בהזמנת אלן מקדיארמיד, ב-1976. הוא החל לעבוד במרצה באוניברסיטת צוקובה ב-1979, וב-1991 התמנה לראש המחלקה להנדסת כימיה בצוקובה.
מלחמת הכוכבים: המורדים

תקציר העלילה

14 שנים עברו מאז שהרפובליקה הגלקטית ומסדר הג'דיי נפלו בנקמת הסית', קבוצת של מורדים משתמשת בספינת "רוח הרפאים" ומתכננים מבצעים מול האימפריה בכוכב לות'ל ומחוצה לו. הם מסבים נזקים קלים לאימפריה עד שכל המורדים במתאחדים לברית המורדים. הם מסבים לאימפריה מנזק קשה ואף מביסים את גראנד אדמירל ת'רון במחיר כבד. חלק המורדים נותרים פעילים גם לאחר נפילת האימפריה.
גרוניי

גרוניי הוא שמם של שני איים באיי שטלנד שבסקוטלנד.

גרוניי שבאיי סקריז החיצוניים

גרוניי (באנגלית: Grunay) הוא אי בלתי מיושב בקבוצת איי סקריז החיצוניים באיי שטלנד שבסקוטלנד. 60°25′01″N 0°44′56″W
עד שנת 1972 היה האי מיושב מאחר ששכן בו שומר ומתפעל המגדלור של האי באונד סקרי הסמוך. בשנת 1972 הפך המגדלור למופעל אוטומטית, ומשרת שומר המגדלור התייתרה, והאי נעזב.

גרוניי שבקרבת מיינלנד

גרוניי (באנגלית: Gruney) הוא אי קטן בלתי מיושב באיי שטלנד שבסקוטלנד. 60°39′06″N 1°18′12″W האי מצוי צפונית לחצי האי נורת'מאויין (Northmavine) שבאי מיינלנד. בין האי גרוניי לאי מיינלד נמצא מצר גרוניי (Gruney Sound).
האי אינו שמורת טבע, אולם בעלי האי שומרים על אוכלוסיית ציפורי יסעורון אטלנטי המוגנת המקננת באי. באי מצוי מגדלור.
Ready Go

הוצאה לאור

הסינגל יצא לאור ביפן ב-7 בדצמבר 2011 בשלוש מהדורות שונות: שתי מהדורות CD + DVD ומהדורה אחת של CD בלבד.
השיר שימש כשיר הנושא של הדרמת מאנגה "Welcome to the El-Palacio". הבי-סייד הוא השיר "Sweet Suga Honey!" בגרסה היפנית שלו, שיצא לאור קודם לכן, באלבום בשפה הקוריאנית הראשון של הלהקה, 4Minutes Left. ה-DVD של כל מהדורה מוגבלת מכילה רשימת שירים שונה.

וידאו קליפ

הווידאו הקליפ באורך מלא יצא לאור באופן בלעדי ב-MTV יפן ב-11 בנובמבר 2011.

ביצוע

הלהקה ביצעה את השיר בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית והיפנית Music Fair ב-3 בדצמבר 2011.
קונקורדיה

קונקורדיה (בלטינית: Concordia) הייתה אלת ההסכמה, ההבנה וההרמוניה בחיי הנישואים על פי המיתולוגיה הרומית. האלה היא המקבילה של האלה היוונית הרמוניה, ומהווה האנשה של המושג "הסכמה" או "הרמוניה" וההפך של האלה היוונית אריס (המאנישה "העדר הסכמה והרמוניה"), שמקבילתה הרומית הייתה "דיסקורדיה".
קונקורדיה הייתה גם מושג פוליטי, בתקופת הרפובליקה משמעות המושג שעל כל הגורמים במדינה להתנהל בהרמוניה ובהסכמה תוך הימנעות ממחלוקות. בתקופת שיאה של הקיסרות הייתה חשיבות רבה לפולחן האלה קונקורדיה, המסמלת את שלמות האימפריה, ורבים מהקיסרים הרומים ובני משפחת הקיסר הקדישו כתובות רבות לאלה.
המקדש העיקרי של האלה - מקדש קונקורדיה ניצב בקצהו המערבי של הפורום הרומאי, לרגלי גבעת הקפיטולין.

תיאורי האלה

האלה מתוארת לרוב כדמות ישובה, הלובשת גלימה ארוכה ואוחזת פאטרה (כד פולחני), קרן שפע המסמלת שפע וקאדוקאוס (המסמל שלום). האלה מצוירת לרוב כעומדת בין שתי דמויות היסטוריות, ומסמלת את ההסכמה והיחסים הטובים בין שתי דמויות אלה.
לעיתים מופיעה האלה לצד שתי אלות נוספות - לרוב פאקס וסאלוס או סקוריטאס ופורטונה.

על שמה

האסטרואיד 58 Concordia  שהתגלה ב-24 במרץ 1860 על ידי האסטרונום רוברט לות'ר, נקרא על שמה.
קוי

זני קוי

קיימים עשרות סוגים של קוי צבעי הדגים משתנים מסוג לסוג העיקרים הם: קוהקו - לבן ואדום, סנקה - לבן אדום ושחור, שוהה -לבן שחור ואדום, שירואוצורי - שחור לבן, היאוצורי - שחור ואדום, קינאוצורי - צהוב ושחור, שושוי - כחול ואדום, אסאגי - כחול ואדום (עם קשקשים), ימבוקי - צהוב, צאגוי -חום, סורוגוי - אפור, גורומו - לבן וחום.

KHV

Koi Herpes Virus - KHV היא מחלה שפגעה קשות בגידולי הקוי. המחלה פוגעת בזימי הדג ומביאה למותו המהיר (10–12 יום). בברכה שנגועה בנגיף ימותו תוך שבועיים כ-90% מהדגים. הדגים המגודלים בישראל עוברים חיסון כנגד המחלה. את החיסון פיתחה חברת קו-וקס הישראלית. פרט לזה הקוי הוא דג חסין מאוד.

גידולים בארץ

בישראל יש מספר מכונים מתקדמים לגידול קוי ביניהם בקיבוצי הזורע, מעגן מיכאל, גן שמואל, כפר רופין מעברות וגם חקלאים קטנים עם מכונים מתקדמים לא פחות ואף יותר מהקיבוצים כמו קוי און דימנד ממושב תרום המתמחה בגידול דגי קוי נאיביים (KHV FREE) ובפיתוח זנים חדשים של דג הקוי. מרבית ההכנסות מגידול דגי נוי בישראל
 מקורם בייצוא דגי קוי, זאת בזכות העובדה שלקוחות בארצות היעד – בעיקר באירופה, מוכנים לשלם אפילו עשרות אלפי ש"ח לדג יוקרה בודד.
היפר-ענק

התפתחות

כוכבים בעלי מסה הגדולה מ-25 מסות שמש יוצאים במהירות מהסדרה הראשית תוך עליה בבהירותם עד להפיכתם לעל-ענקים כחולים. לאחר מכן הם מתקררים ומתנפחים תוך שמירה על עוצמת ההארה הכוללת והופכים לעל-ענקים אדומים ושוב מתכווצים ומתחממים והופכים חזרה לעל-ענקים כחולים. שלב זה הם עשוי לכלול מספר מחזורים של התנפחות והתקררות ולאחר מכן התכווצות והתחממות תוך שמירה על עוצמת ההארה הכוללת ושינוי צבע מכחול לאדום וחזרה לכחול, כאשר בכל התכווצות חלק מהשכבות החיצוניות מושלכות החוצה. לבסוף כאשר לא נשאר די דלק להיתוך גרעיני שיעצור את ההתכווצות תקרוס ליבת הכוכב בהתפוצצות של סופרנובה. כוכבים בעלי מסה גדולה מ-40 מסות שמש פולטים קרינה חזקה מכדי לאפשר את קיומה של אטמוספירה יציבה, שכן לחץ הקרינה מעיף את השכבות החיצוניות ומונע את יצירת השכבות החיצוניות היציבות והקרות יחסית של על-ענקים אדומים. כוכבים אלו שקרובים לגבול אדינגטון ומאבדים מסה במהירות הם ההיפר-ענקים.
היפר-ענקים צהובים הם בדרך כלל כוכבים שהתפתחו מעל-ענקים אדומים שבתהליך ההתכווצות שלהם איבדו את רוב האטמוספירה שלהם, להבדיל מעל-ענקים צהובים שהם יציבים יותר ונמצאים בתהליך מעבר בין על-ענק כחול לעל-ענק אדום. היפר-ענקים נוצרים רק באזורים צפופים במיוחד של חומר בין-כוכבי ואורך החיים שלהם הוא קצר במונחים אסטרונומיים - כמיליון שנים בלבד. מסיבה זאת הם נדירים יחסית למרות שבהירותם הגדולה, פי 500,000 - 750,000 מהשמש, מאפשרת לראותם גם ממרחקים גדולים.
בשל קרבתם לגבול אדינגטון, לחץ הקרינה של היפר-ענקים עשוי להתגבר על כוח המשיכה של הכוכב ולגרום לכוכב לזרוק חלקים גדולים מהמעטפת שלו לחלל. אירוע כזה גורם לעליה חדה וקצרה בבהירות של הכוכב. ייתכן שאירוע ההתפרצות של הכוכב η בשדרית בשנים 1820–1843 שנגרם מהשלכת מסה של עשרות מסות שמש, אירע בעקבות חציית גבול אדינגטון.
נער עם מקטרת

נער עם מקטרת (בצרפתית: Garçon à la pipe) הוא ציור של פבלו פיקאסו שבו נראה נער האוחז במקטרת בידו השמאלית.

היסטוריה

את היצירה צייר פיקאסו בצבעי שמן על קנבס ב-1905, זמן קצר לאחר שעבר למונמארטר שבפריז. הציור נחשב לחלק מהתקופה הוורודה בחייו של פיקאסו, שנמשכה מ-1905 עד 1907.
ב-5 במאי 2004 הועמד הציור למכירה פומבית בבית המכירות הפומביות Sotheby's בניו יורק. לפני המכירה העריך בית המכירות את מכירתו ב-70 מיליון דולר, אך הציור נמכר לבסוף בסכום של 104.2 מיליון דולר, וכך הפך באותה עת לציור היקר ביותר שנמכר במכירה פומבית. אף על פי כן העריכו מבקרי אמנות רבים כי הציור נמכר במחיר כה גבוה בעיקר הודות לעובדה שנעשה בידי פיקאסו ולא בשל חשיבותו ההיסטורית.
הפרקליטים

העלילה

העלילה בתוכנית היא סדרתית ומפולגת כאחת. מצד אחד, ישנו קשר בין פרק לפרק, כגון תכנים רומנטיים בין הדמויות וכן קידומם או שינוי מקום עבודתם, אך מאידך רוב הפרקים עוסקים במשפטים פליליים ואזרחיים שאין קשר ישיר בין האחד למשנהו. לרוב, עסקה הסדרה בקונפליקטים קיימים או במשפטי עבר שהתרחשו במציאות.

מועמדויות וזכיות

הסדרה הייתה מועמדת ל-122 פרסים וזכתה ב-40 מתוכם. הסדרה אוחזת בשיא פרסי האמי להופעות אורח - תשעה פרסים.