google/wiki40b huggingface dataset:
צרה (יהדות)

המונח צרה מתאר את הקשר המשפחתי בין אישה אחת לרעותה כאשר שתיהן נמצאות במקביל בקשר נישואים עם אותו הגבר. נישואים של גבר ליותר מאשה אחת מותרים על פי התורה, אך אסורים מתוקף חרם דרבינו גרשום.

פירוש הביטוי

בספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק י"ח נכתב איסור מיוחד על נשיאת שתי אחיות: "וְאִשָּׁה אֶל אֲחֹתָהּ לֹא תִקָּח לִצְרֹר לְגַלּוֹת עֶרְוָתָהּ עָלֶיהָ בְּחַיֶּיהָ." בעקבות לשון 'צרור' שבפסוק, נשותיו של אדם נקראות "צרות" זו לזו. רש"י במסכת חגיגה ה ע"א, מפרש שמשמעות המילה צרות ביחס לשתי נשים היא: ביחד - סמוכות, כיוון שנשים אלו סמוכות זו לזו. המצודת ציון מפרש כי "צרתה - שתי נשים מאיש אחד תקראנה צרות והוא מלשון צר ואויב כי על פי רוב שונאות זו לזו".

שימוש במושג

בתנ"ך, המקום היחיד שמופיעה המילה "צרה" במשמעות זו, היא בספר שמואל א' א, ו. בפרק העוסק בנשות אלקנה, חנה (אם שמואל) ופנינה נאמר "וְכִעֲסַתָּה צָרָתָהּ גַּם כַּעַס בַּעֲבוּר הַרְּעִמָהּ". בתלמוד בבלי נפוץ השימוש בביטוי זה ביחס לשתי נשים, בעיקר בעניין צרת הבת במסכת יבמות.
סחרור בשחקים

תקציר העלילה

דיץ' ברודי (צ'רלי שין) הוא מדריך צניחה חופשית. בתחילת הסרט מגיעה אל ברודי לקוחה חדשה בשם כריס מורו (נסטסיה קינסקי) אשר במהלך הקפיצה הראשונה שלה היא לא פותחת את המצנח ולכאורה נהרגת.
ברודי מגלה בהמשך שמורו זייפה את מותה וכי היא למעשה מרגלת רוסיה שמנסה לגנוב משלוח זהב. ברודי נאלץ כעת להשתמש בכישורי הצניחה שלו על מנת להערים על הנבלים ולהישאר בחיים.
קרח תשע

קרח תשע הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה בשנים 1993–1999. שירי הלהקה הושפעו מסגנון הבריטפופ, שאפיין להקות בריטיות כגון סווייד ופאלפ, והיא נחשבת לחלוצה בסגנון זה בישראל.
חברי הלהקה הם נעם רותם (שירה וגיטרות), רועי הדס (גיטרה בס וקולות), אוהד קוסקי (גיטרות וקולות) ואורי מייזלמן (תופים ומצילות). את ההפקה המוזיקלית ערכו משה לוי ואסף תלמודי.

רקע

קרח תשע הוקמה בשנת 1993 בכפר סבא, כאשר היו חברי הלהקה בני 19. שם הלהקה לקוח מספרו של קורט וונגוט "עריסת חתול", שבו "קרח תשע" הוא גביש הגורם לקפיאת כל המים שעימם הוא בא במגע. ב־1995 הקליטה הלהקה סקיצות בהפקתו של שי להב, חבר להקת מופע הארנבות של ד"ר קספר, ושימשה להקת חימום בהופעות של להקת מוניקה סקס. בין גרסאות הכיסוי שביצעה הלהקה הייתה גרסה ל"אני וסימון ומואיז הקטן" של יוסי בנאי.
ב־1996 הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים "אן אם סי". ב־1997 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "תחילתם של החיים הנכונים", בהפקתם של משה לוי ושל אסף תלמודי. האלבום הניב כמה להיטי רדיו: "אמהות צעירות", "סרטים" ו"איתו לנצח", הנחשב לאחד מראשוני שירי הפופ ההומוסקסואליים המפורשים שנכתבו בעברית, מה שעורר התעניינות רבה בלהקה ובאלבום, שזכה להצלחה רבה.] השיר "איתו לנצח" הגיע למצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' של שנת תשנ"ז. הלהקה שימשה אז להקת חימום בסיבוב ההופעות של אביב גפן והתעויט, וביוני של אותה שנה חיממה את אחת הלהקות שהשפיעו עליה, סווייד.
בשנת 1999 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "קרח תשע", גם הוא בהפקת לוי ותלמודי, שהניב את הלהיטים "שמש" ו"החברה שלי לשעבר". באלבום התארח שלומי שבן בנגינת פסנתר, בהקלטתו הראשונה באלבום שלא הכיל מוזיקה קלאסית. באותה שנה הוציאה הלהקה את להיטה האחרון, "אסף אמדורסקי", שעסק באישה המעריצה את הזמר. אסף אמדורסקי עצמו נהג לשלב את השיר בסיבוב ההופעות שליווה את אלבומו המצליח "מנועים שקטים". חודשים ספורים לאחר צאת הסינגל התפרקה הלהקה.
בתחילת 2001 התאחדה הלהקה למספר הופעות, ואף הקליטה שיר חדש ששמו "אין מספיק לילה". השיר לא הופץ רשמית מעולם, אך ניתן למצוא גרסת בוטלג שלו באינטרנט.
לאחר התפרקות הלהקה המשיך הסולן, נעם רותם, בקריירת סולו. הוא הוציא ארבעה אלבומים: "חום אנושי", "עזרה בדרך", "ברזל ואבנים" ו"נשורת". שאר חברי הלהקה חברו להרכב בשם "קוסקים", שסולנו היה אוהד קוסקי, הגיטריסט ב"קרח תשע". באלבום הבכורה של קוסקים, "נחים בעולמות זריזים", שותף נעם רותם בכתיבת חלק מהשירים ואף ניגן בגיטרה. בשנת 2005 הוציאו קוסקים את האלבום "אברמק", בשיתוף הנוער העובד והלומד.
בסוף שנת 2012 התאחדה קרח תשע שוב, והקליטה מחדש שיר מאלבומה השני, "אחד מהטובים". הסינגל יצא בראשית ינואר 2013, וב־6 בפברואר אותה שנה ערכה הלהקה מופע איחוד במועדון הבארבי.
לותר מתאוס

קריירת משחק

מתאוס התחיל לשחק בגיל 18 בתור קשר בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. ב-1984 עבר לשחק בשורות קבוצת באיירן מינכן וב-1988 עבר לשחק באינטר מילאנו. ב-1992 חזר לבאיירן ונשאר בה עד פרישתו ממשחק פעיל ב-2000. מתאוס הוביל את באיירן מינכן לגמר ליגת האלופות 1999 שנערך בקאמפ נואו שבברצלונה ובו הפסידו למנצ'סטר יונייטד בתוצאה 2:1. שער היתרון הגרמני הובקע בדקה השישית, שער השוויון הובקע על ידי טדי שרינגהאם מיונייטד בדקה ה-89 ושער הניצחון של יונייטד נכבש בזמן הפציעות על ידי אולה גונאר סולשיאר, כל זאת אחרי שמתאוס שהוחלף בדקה ה-80 על ידי מאמנו אוטמר היצפלד. עבר במרץ 2000 לעונה אחת למטרו-סטרס בניו יורק ופרש בספטמבר אותה שנה ממשחק פעיל. במהלך הופעתו במדי למטרו-סטרס לא הבקיע שערים כלל ורכישתו נחשבה כאכזבה. בשנת 1990 זכה מתאוס בתואר כדור הזהב וב- 1991 בתואר כדורגלן השנה בעולם.

נבחרת

מתאוס שיחק 150 פעמים במדי נבחרת גרמניה, משחקו הראשון היה ב-1980, כאשר לקראת משחקי אליפות אירופה, צורף לנבחרת מערב גרמניה והיה שותף לזכייתה ביורו 1980. במונדיאל 1990 היה קפטן נבחרת מערב גרמניה שזכתה באליפות, השתתף במונדיאלים עם הנבחרת הגרמנית המאוחדת ב-1994 וב-1998. בטורניר יורו 2000 שהתקיים בהולנד ובבלגיה ספג מתאוס ביקורת קשה בשל יכולתו הדלה בטורניר ובשל התעקשותו לשחק ברמות הגבוהות ביותר כשהוא כמעט בן ארבעים, ובשל הטענה שקבע את ההרכבים למאמנו אריך ריבק. מתאוס מחזיק בשיא של חמישה טורנירי מונדיאל, בהם השתתף ב-25 משחקים (השחקן היחיד שמחזיק בשיא דומה הוא אנטוניו קרבחאל ממקסיקו, אך זה שיחק רק 11 משחקים. ג'יאנלואיג'י בופון זומן לחמישה טורנירים, אך לא שיחק בכולם, ומספר ההופעות שלו קטן משל מתאוס).

קריירת אימון

החל את קריירת האימון שלו בקבוצת ראפיד וינה ועבר לפרטיזן בלגרד אותה הוביל לשלב הבתים של ליגת האלופות, לקראת מונדיאל 2006 אימן את נבחרת הונגריה, חתם לעונה אחת באתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית אולם לא השלים את העונה, בשנת 2007 הוליך את קבוצת רד בול זלצבורג לאליפות הבונדסליגה האוסטרית, תחת ניהולו המקצועי של ג'ובאני טרפטוני. באפריל 2008 חתם על חוזה אימון לשנתיים במכבי נתניה.
במאי 2009, לקראת סיומה של עונת האימון הראשונה שלו, פורסמה הודעה משותפת, להנהלת מכבי נתניה ודניאל יאמר שרכש בשנת 2006 את הקבוצה, על סיום חוזהו של מתאוס בתום העונה הנוכחית.
בשנת 2010, מונה מתאוס למאמנה של נבחרת בולגריה, ובספטמבר 2011 פוטר מתפקידו.

חיים אישיים

למתאוס, אשר היה נשוי ארבע פעמים בעבר, שלושה ילדים משתי נשים שונות.
דה-סטליניזציה

דה-סטליניזציה (ברוסית: Десталинизация) הוא תהליך שהתרחש בברית המועצות בתקופת שלטונו של ניקיטה כרושצ'וב ובמהלכו בוטלו סממני פולחן אישיות של יוסיף סטלין ומספר צווים ממשלתיים שהיו בבסיס משטרו של סטלין. התהליך הביא גם לדמוקרטיזציה מסוימת של החיים בברית המועצות, המכונה ההפשרה של חרושצ'וב.

רקע

כבר בשנת 1953, מיד עם פטירת יוסיף סטלין, החלו סממנים של שינויים שלטוניים והפסקת המדיניות של דיכוי פוליטי נרחב. הסממנים הראשונים היו בשחרור אסירי גולאג, התחלה של זיכוי חלק מהאסירים, ביטול משפט הרופאים ועוד.
בפברואר 1956 התקיימה הוועידה ה-20 של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, שבה נשא כרושצ'וב את הנאום הסודי, שבו האשים את סטלין במדיניות של דיכוי. הוא סימן את שנת 1934 כשנת תחילת הדיכוי; בהתאם לכך, חיסול מעמד הקולאקים והמשפטים של תחילת שנות ה-30 לא נכללו ברשימת פשעי המשטר של סטלין. כרושצ'וב ניסה בכל כוחו לבדל את עצמו ממדיניות קודמו, ולכן העברת המידע הייתה סלקטיבית. מדיניות זו הגיעה לשיאה בשנת 1961, כאשר גופתו של סטלין הוצאה מהמאוזוליאום של לנין ושמה של העיר סטלינגרד שונה לוולגוגרד.
עובדי המנגנון המפלגתי ופקידי ממשל בכירים היו מעוניינים בהפסקת מדיניותו של סטלין, היות שבגינה הם היו בסכנה מתמדת של כליאה או אף הוצאה להורג במעמד הדחתם מהתפקיד ואף בהיותם בגמלאות.
התהליך הופסק בשנת 1964, עם סיום שלטונו של כרושצ'וב. עד לתחילת הפֶרֶסטרוֹיקה ב-1987 לא היה אזכור רשמי לטרור הסטליניסטי, אך מנגד גם מדיניות הדיכוי הנרחב לא חזרה.

שחרור אסירי גולאג וטיהור שמם

עוד בשנת 1953, בתקופה שלברנטי בריה עמד בראש מערכת שירותי הביטחון, החל שחרור הדרגתי של אסירי גולאג. בהתאם לצו חנינה מ-27 במרץ 1953 שוחררו כחצי (כ-1.2 מיליון אסירים), בעיקר אסירים שתקופת מאסר הייתה עד חמש שנים. בין המשוחררים כמעט ולא היו אסירים פוליטיים. בתקופת 1954-1956 שוחררו כ-300 אלף אסירים פוליטיים, ומספר האסירים הפוליטיים הצטמצם לכ-114 אלף. בתחילת 1956 עמד מספר האסירים לראשונה על פחות ממיליון.
במקביל לשחרור האסירים החלו לפעול ועדות לזיכוי הנאשמים. אלפי אסירים זוכו לאחר מותם.
מספר עובדים בכירים של נ.ק.וו.ד הואשמו בהפרות משמעת, ניהול לא תקין של חקירות ואף פעילות נגד המדינה. חלקם הואשמו ואף הוצאו להורג, חלקם הוצאו לגמלאות.

דה-סטליניזציה כיום

בתקופת נשיאותו של דמיטרי מדבדב היה ניסיון לחדש את התהליך. מספר פקידים בכירים דיברו על הצורך ב"דה-סטליניזציה של התודעה הציבורית". כמו כן דיברו על הצורך באישור תוכנית כלל ארצית להנצחת קורבנות הטרור של סטלין.
לצד דעות אלו היו גם דעות אחרות, לפיהן יש אמנם לקדם את תוכנית ההנצחה, אך תוכנית זו עלולה לפלג את הציבור ולא להביא לפיוס חברתי. לפי סקר שבוצע, כ-24% מהנשאלים ציינו שמשפחתם סבלה מדיכוי בתקופת שלטונו של סטלין. לעומת זאת, אם בשנת 2007 רק 15% מהנשאלים ציינו שמדיניותו של סטלין הייתה חיובית למדינה, הרי שבאפריל 2011 הצטרפו לעמדה זו כבר 26% מהנשאלים.
אקו (קמרון)

גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בצפון-מערב קמרון, כ-15 קילומטרים מהגבול של קמרון עם ניגריה. היא נמצאת כ-314 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-114 קילומטרים מבירת המחוז במנדה.

תנועה ותחבורה

העיירה נמצאת כ-27 קילומטרים מהכביש הלאומי N11.
קונספסיון דה לה וגה

היסטוריה

כריסטופר קולומבוס בנה מבצר באזור הקרוב ללה וגה של ימינו ב-1494, במטרה להגן על הנתיב למרבצי הזהב בעמק סיבאו. סביב המבצר התפתחה קונספסיון דה לה וגה, שהתחילה לגדול לאחר שהתגלו כמויות זהב גדולות באזור ב-1508. ב-1510 היא הייתה אחת הערים הגדולות והחשובות של האירופאים בחצי הכדור המערבי. העיר נחרבה ברעידת אדמה ב-2 בדצמבר 1562, והניצולים העבירו את היישוב למקומו הנוכחי. גם עשרות שנים לאחר מכן, היישוב נותר קטן מאוד. בתחילת המאה ה-18 היו במקום כ-3,000 תושבים, מתוכם 450 אנשי צבא.
במהלך כיבוש האיטי במאה ה-19, העיר התפתחה מאוד, אך היא נהרסה ברעידת אדמה ב-1842.
העיר הייתה פעילה מאוד במהלך מלחמת העצמאות של הרפובליקה הדומיניקנית, והייתה העיר הראשונה להניף את דגלה. זרם מהגרים שהגיע לאחר מכן מערים אחרות במדינה  גרם לגדילת החקלאות והמסחר באזור.

כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת על גידול קקאו, קפה, טבק, אורז ובקר.

חינוך

בעיר פועלת האוניברסיטה הקתולית הטכנולוגית של הסיבאו ושלוחה של האוניברסיטה הלאומית פדרו אנריקס אורניה, שבסיסה בסנטו דומינגו.

תחבורה

יש קווי אוטובוס רבים המקשרים את לה וגה לערים אחרות במדינה, כמו סנטו דומינגו, סנטיאגו דה לוס קביירוס, פוארטו פלטה ועוד.
באזור העיר נמצא שדה התעופה אל פונטון, שמשמש לטיסות פנים.
סוס סקסוני

הסוס הסקסוני (גרמנית: Sachsenross, Niedersachsenross, Welfenross, Westfalenpferd, Twentse Ros) הוא מטען הרלדי המזוהה עם העם הסקסוני. זהו סוס ארז'ן (כסף) על מגן גולס (אדום).
הסוס הסקסוני שימש כסמלה של דוכסות סקסוניה מהמאה ה-7 ואומץ בידי בית ולף תחת סמל האריה המוזהב. הסמל שימש מספר פרובינציות באזור וסטפליה, כחיה ההרלדית של ממלכת הנובר עם הקמתה וכסמל הפרובינציה הפרוסית משנת 1866 במקביל לפרובינציית וסטפליה והמדינה החופשית בראונשווייג משנת 1922.
מחוזות היסטוריים אלו הפכו למדינות הגרמניות המודרניות סקסוניה התחתונה ונורדריין-וסטפאליה והסוס שולב אל תוך סמליהן.
שיננות

בישראל

איגוד השיננות הישראלי הביא לשינוי התקנות כך ששיננית תוכל לעבוד ללא נוכחות פיזית של רופא שיניים במרפאה. הצעד הבא של האיגוד לקידום המקצוע הוא אקדמיזציה - תואר אקדמי בשיננות כמקובל במדינות אחרות בעולם. כיום, מקצוע השיננות נלמד בארבעה מוסדות בארץ: באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, במכללה למדעי הבריאות וההתנהגות ברמת גן ובמכון ללימודי המשך בחיפה. משך הלימודים כ-2,000 שעות לימוד. בסיום הלימודים מתקיימים מבחנים בכתב, מבחן מעשי ומבחן בעל פה מטעם משרד הבריאות. לאחר קבלת הרישיון ניתן לעסוק במקצוע. תעודת המקצוע המוענקת בתום הלימודים, אינה נחשבת לתואר אקדמי.
במקצוע זה קיימת דומיננטיות כמעט מוחלטת של נשים, ולכן כמעט ולא מוּכּרת בישראל צורת הזכר של המקצוע - שִינָן. ארגון העובדים של העוסקים בשיננוּת בישראל נקרא "איגוד השיננות הישראלי (אש"י)". לפי נתוני האיגוד פועלות בישראל (נכון לשנת 2013) כ-1,500 שינניות, לעומת שני שיננים בלבד.
אבשלום עמוסי

ביוגרפיה

עמוסי נולד בישראל ולמד באורט סינגאלובסקי בתל אביב-יפו. ב-1989 התגייס לקורס טיס 123 אותו סיים בדצמבר 1990 במגמת קרב. לאחר קורס אימון מתקדם שובץ כטייס קרב בטייסת העמק. בהמשך שירותו שימש מדריך בבית הספר לטיסה, שירת כסמ"ט ב' וסמ"ט א' בטייסת אבירי הצפון, טייסת מטוסי F-16 ופיקד על טייסת מדריכי טיסה (מדר"ט).
בשנים 2005–2007, כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה, פיקד על טייסת נשר הזהב. בשנים 2007–2009 פיקד על טייסת העמק. לאחר מכן שימש ראש ענף מטוסים וראש מחלקת אמצעי לחימה במטה חיל האוויר, בתקופת קבלת ההחלטה על רכש מטוסי ה-F-35.
במרץ 2015 מונה למפקד בסיס חצרים והועלה לדרגת תת-אלוף. באוגוסט 2018 סיים את שירותו והשתחרר מצה"ל.
עמוסי בעל תואר ראשון במשפטים ובמדעי המחשב ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לשלושה.
בוב אודנקירק

ביוגרפיה

אודנקירק נולד בעיר ברווין שבאילינוי לברברה ולוולטר אודנקירק. גדל במשפחה קתולית אך הוא מגדיר עצמו כאתאיסט גמור. הוריו התגרשו ואביו סבל מאלכוהוליזם, דבר שהשפיע רבות על ילדותו ונעוריו. הוא למד ב"אוניברסיטת מרקווט" שבמילווקי משם הועבר ל"אוניברסיטת אלינוי הדרומית" שבקרבונדייל, אילינוי.
אחיו הוא המפיק והתסריטאי זוכה שלושה פרסי האמי ביל אודנקירק, ממפיקי סדרת הקאלט "משפחת סימפסון".
כסטודנט החל לכתוב מערכונים בהשפעתם של סדרת הטלוויזיה הקרקס המעופף של מונטי פייתון ווודי אלן. לאחר שסיים את לימודיו למד בבית הספר לאלתור שבשיקגו "The Players Workshop"

תסריטאות

אודנקירק זכה בשני פרסי אמי בתחילת שנות ה-90 על תסריטים קומיים שכתב בצוותא עם צוות התוכניות "סאטרדיי נייט לייב" ו"המופע של בן סטילר".
בהמשך שנות ה-90 עבד אודנקירק עם קונאן או'בריאן ככותב בצוות תוכנית הלייט נייט שלו. בשנת 1995 יצר ביחד עם חברו ושותפו המקצועי דייוויד קרוס את תוכנית המערכונים " Mr. Show with Bob and David" שהפכה לקאלט, על עבודתו ככותב, מפיק וכוכב הסדרה אודנקירק הועמד לשני פרסי אמי.

כבמאי

בשנת 2003 ביים אודנקירק את סרטו הראשון "מלווין הולך לארוחת ערב", דרמה קומית הזכתה להצלחה ולביקורות חיוביות מגופי קולנוע עצמאיים. ב-2006 ביים את הקומדיה "בוא איתי לכלא", סרט זה היה לפופולרי ביותר של אודנקירק ובו הוא שיתף פעולה עם המפיק המוערך מארק אברהם. ב-2007 ביים את הקומדיה "האחים סולומון" בה הוא גם שיחק בתפקיד משני, את התסריט לסרט כתב חברו של אודנקירק השחקן וויל פורט.
ב-2013 היה אודנקירק שותף לפרויקט הקומי "סרט 43", אודנקירק ביים עבור הסרט שתי עלילות קצרות.

כשחקן

אודנקירק החל לשחק בראשית שנות ה-90 בתוכנית המערכונים של בן סטילר וג'אד אפאטו "המופע של בן סטילר", שיחק בתוכנית במספר דמויות לצידם של סטילר ואנדי דיק. כמו כן שיחק במהלך שנות ה-90 בסיטקום "המופע של לארי סנדרס" בתפקיד סטיבי גראנט, הסוכן של מגיש הטוק שואו לארי סנדרס (גארי שנדלינג).
בשנת 2003 הופיע אודנקירק במספר מגוון של דמויות לצידו של דייוויד קרוס בקומדיה "רוץ רוני רוץ", אותה הם כתבו ביחד.
בשנת 2009 החל אודנקירק לשחק בסדרת הפשע המצליחה "שובר שורות", הוא שיחק בסדרה בעונה השנייה כשחקן אורח בשלושה פרקים בתפקיד עורך הדין הפלילי סול גודמן, בזכות הפופולריות שצברה הדמות יוצר הסדרה וינס גיליגאן החליט לתת לגודמן במה רחבה יותר בעונות הבאות ואף סדרה משלו בשם "סמוך על סול".
מחוץ לשובר שורות השתתף אודנקירק בסדרה הקומית "איך פגשתי את אמא" בתור ארתור הובס, הבוס של עורך הדין מרשל אריקסון (ג'ייסון סיגל) ובסרטים "קח אותי הלילה הביתה" ו "האיש המכני הענק".
בשנת 2013 שיחק אודנקירק בדרמה העצמאית המוערכת של אלכסנדר פיין "נברסקה" בתפקיד רוס בנו של וודי גרנט (ברוס דרן) ובדרמה "העכשיו המדהים".
בשנת 2014 הופיע בסדרת הטלוויזיה "פארגו" בתפקיד ביל אוסוולט, מפקד תחנת משטרה.
בשנת 2015 הועמד אודנקירק לפרס אמי לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה על משחקו בסדרה "סמוך על סול".
בשנת 2018 דיבב את איש העסקים בשם וינסטון דיבר בסרט "משפחת סופר על 2".

חיים אישיים

אודנקירק נישא למפיקה האמריקאית-יהודייה נעמי יום-טוב, ולהם שני ילדים שגדלים כיהודים (דתה של אשתו).
יחידת הפשיטה 5307

הקמה

במסגרת המערכה על בורמה הוטל על הגנרל פרנק מריל להקים את יחידת הפשיטה 5307, יחידת קומנדו בסדר גודל חטיבתי שהורכבה ממגויסים מצבא ארצות הברית שנענו לקריאתו של הנשיא רוזוולט להתנדב ליחידה מיוחדת. היחידה הוקמה בינואר 1944 כרגימנט המתמחה בסיור, לוחמת ג'ונגל ופשיטה ארוכת טווח. הרגימנט, תחת שם הקוד "גלאהד" (Galahad), יועד לפעול במשימות חדירה ארוכות-טווח בג'ונגלים של בורמה, בעומק הקווים היפנים, בדומה לפעולותיהם של הצ'ינדיטים של הגנרל אורד צ'ארלס וינגייט.

פעילות

בפברואר 1944 נכנסו שלושה גדודים של פושטים לבורמה והרגו כ-800 יפנים בקרבת ולאואובום. ב-17 במאי, כבש כוח שכלל שני גדודים של חיילים סינים, יחידה של הפושטים של מריל ולוחמי גרילה מקומיים, את שדה התעופה שבעיירה מיצ'ינה. אולם, סטילוול לא תגבר את העיירה, וב-3 באוגוסט, היא נפלה שוב לידיים יפניות לאחר מצור ממושך. אולם, עצם ההגעה למיצ'ינה סייע לאבטחת הקו האווירי בין הודו לצ'ונגצ'ינג שבסין. בשל הפעילות האינטנסיבית כמו גם בשל פגעי הג'ונגל, ובהן מחלות טפילים, סבלו הפושטים של מריל משיעור נפגעים גבוה ובאוגוסט 1944 פורק הכוח ואוחד עם רגימנט החי"ר ה-475.

מורשת

היחידה נחשבת לחלק ממורשת הקרב של רגימנט הריינג'רס ה-75 אשר מספרו נבחר בשל שתי הספרות האחרונות של רגימנט החי"ר ה-475 שבשורותיו לחמו אנשי היחידה בשלהי המלחמה. היחידה הונצחה, בין היתר, בסרט "הפושטים של מריל" משנת 1962.
קרל תאודור, דוכס בבוואריה

ביוגרפיה

קרל תאודור נולד ב-9 באוגוסט 1839 בטירת פוסנהופן למקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן.
בשנת 1853 הצטרף קרל תאודור לצבא הבווארי, ואף לחם בשורותיו במהלך מלחמת אוסטריה-פרוסיה. לאחר מכן למד קרל תאודור באוניברסיטת מינכן, שם למד פילוסופיה, משפטים, כלכלה ורפואה. בין המורים היו הכימאי יוסטוס פון ליביג, הפתולוג לודוויג פון בוהל, והפיזיקאי פיליפ פון יולי. בשנת 1870 פרצה מלחמת צרפת פרוסיה, וקרל תאודור השתתף בה כאוברסט ברגימנט הפרשים הקלים הבווארי ה-3. לאחר המלחמה השלים קרל תאודור את לימודיו, וקיבל תואר דוקטור ברפואה. לאחר מכן התמחה קרל תאודור אצל פרופסור ארלט בווינה ופרופסור הורנר בציריך.
ב-11 בפברואר 1865 התחתן קרל תאודור עם סופיה, נסיכת סקסוניה, בתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, אולם היא מתה בשנת 1867. ב-29 באפריל 1874 התחתן קרל תאודור עם מריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנה נולדו לו 5 ילדים.
בשנת 1877 החל קרל תאודור לעסוק ברפואת עיניים במנטון שבריביירה הצרפתית, ובשנת 1880 פתח יחד עם אשתו מריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל את מרפאת העיניים הדוכס קרל תאודור במינכן, שקיימת עד היום.
ב-30 בנובמבר 1909 מת קרל תאודור בעיר קרויט, והוא בן 70 שנים.
פעיל דמדומים

בעלי חיים פעילי דמדומים הם בעלי חיים הפעילים רק בשעות הדמדומים שאחרי השקיעה ולפני הזריחה, אך ישנים במהלך רוב שעות היום ושעות הלילה. חלקם גם פעילים בלילות של ירח מלא או של יום מעונן. המונח אינו כוללני, וחלק מבעלי החיים פעילים רק לפני השקיעה, בעוד אחרים פעילים רק לפני הזריחה.
ישנם מספר בעלי חיים הפעילות בשעות אלה. חלקם מתגוננים מטמפרטורה קיצונית וחמה מדי ביום או קרה או חשוכה מדי בלילה. מינים אחרים פעילים אז כתוצאה מתחרות עם בעלי חיים אחרים ומינים אחרים פעילים בשעות אלה (בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות) כחלק מהתגוננות מטורפים. חלק מהטורפים פעילים ביום ואחרים פעילים בלילה ומינים נטרפים רבים פעילים בשעות שבהם הטורפים פחות פעילים (כך עושים רבים מהמכרסמים). עם זאת טורפים מסוימים החלו להיות פעילים בשעות הדמדומים בהם טרפם מתחיל בפעילות.
רוברט דה ברוס (סרט)

עלילה

הסרט מתמקד בחורף אחד שבו מקום הימצאותו של רוברט דה ברוס אינו ידוע ומגולל את אחד מהסיפורים ששרדו ברשומות ההיסטוריות. בעקבות סדרה של אבדות צבאיות, כשצבאו קרוע, הצלחת המרד שלו מוטל בספק, רוברט דה ברוס נסוג משדה הקרב. בודד, פצוע, נרדף על ידי מחפשי ההון במטרה לאסוף את השפע שהונח על ראשו בהוראת המלך אדוארד מאנגליה, הוא מוצא מקלט באסם של איכרה המטפלת בשלושה ילדים - אחיינית בגיל העשרה, אחיינית צעירה אחרת ובנה. הם דואגים לו וקושרים עמו קשר, אף על פי שהשבט שלהם מיישר קו עם אנגליה. הקשר הזה מעניק לרוברט הבנה עמוקה יותר של הפטריוטיזם הטבוע בלב הסקוטים, המניע את התשוקה הנלהבת שלו לשלב הלאומי ובסופו של דבר לניצחון להשגת העצמאות הסקוטית.

הפקה

הפקת הסרט יצאה לדרך בפברואר 2018 עם אנגוס מק'פיידן שחוזר לגלם את רוברט דה ברוס, לאחר שגילם את הדמות בסרט "לב אמיץ" משנת 1995. לצדו לוהקו ג'ארד האריס, אנה האטצ'ינסון ופטריק פוגיט.
הצילומים החלו בפברואר 2019 והושלמו תוך כמה חודשים.

הקרנת בכורה ושחרורו לאקרנים

הסרט יצא בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אדינבורו ב-23 ביוני 2019. ויצא להקרנה מסחרית בבתי הקולנוע ברחבי הממלכה המאוחדת ב-28 ביוני 2019.
הקדימון הרשמי הראשון יצא ב-7 ביוני 2019 על ידי חברת Signature Entertainment, האמונה על הפצת הסרט.
סוזאנה תמרו

ביוגרפיה

תמרו נולדה בטריאסטה ב-1957 למשפחה ממעמד הביניים. אמה היא קרובת משפחה של הסופר איטלו זבבו. היא השלימה לימודי תעודה בבימוי בבית הספר הניסיוני לקולנוע של רומא (Centro Sperimentale di Cinematografia di Roma) ב-1976. ב-1977 שימשה כעוזרת במאי של סלווטורה סמפרי (Salvatore Samperi) שביים בטריאסטה את הסרט "ארנסטו", עיבוד של הספר בשם זה של אומברטו סאבה. 
תמרו החלה לכתוב סיפורים ב-1978. בשנות השמונים כתבה מדי פעם לערוץ ראי (RAI). ב-1989 השתתפה ביוזמה של הוצאת מרסיליו שרצתה להשיק סדרת ספרים של סופרים צעירים שעדיין לא פרסמו. תמרו הצליחה להתפרסם בעולם הספרות עם הרומן הראשון שלה "הראש בעננים" (La testa tra le nuvole). 
ב-1990 יצא לאור "בקול בודד" (Per voce sola), אף הוא בהוצאת מרסילי; רומן אשר זכה לתשבחות מפדריקו פליני ואלברטו מוראביה, תשבחות אשר הביאו אותו לראש טבלת מכירות הספרים באיטליה. 
ב-1994, פורסם הרומן המצליח ביותר שלה, "ללכת בעקבות הלב" (Va' dove ti porta il cuore), אשר זכה להצלחה מסחררת ברחבי העולם ונמכרו ממנו 16 מיליון עותקים. ב-1996 עיבדה הבמאית כריסטינה קומנצ'יני (יחד עם רוברטה מאצוני) את הספר לסרט ואף ביימה את הסרט. הכוכבת הוותיקה, וירנה ליזי, זכתה בפרס גלובוס הזהב האיטלקי על משחקה בסרט. 
ב-1996 החלה תמרו לכתוב טור בשבועון "משפחה נוצרית" (Famiglia Cristiana). דעותיה המובעות במאמריה חופפות לאלו של הכנסייה הקתולית והיא מתנגדת להפלות מלאכותיות ולהמתת חסד. ב-1997 פרסמה רב-מכר נוסף, "נפש העולם". 
בשנת 1997, קטע לירי שכתבה, "נשימה עמוקה יותר" (Il respiro più grande), הולחן על ידי המוזיקאי רון ובוצע על ידי הזמרת טוסקה במסגרת פסטיבל סאן רמו. 
בשנת 2000 חתמה תמרו על חוזה עם הוצאת ריצולי (Rizzoli). באותה שנה נוסדה "קרן תמרו", שתומכת ביוזמות ופרויקטים שונים של סולידריות והתנדבות. ב-2005 הפיקה ומימשה את סרטה הראשון, "בתוך אהבתי" (Nel mio amore), עיבוד לסיפורה "הגיהנום לא קיים" (L'inferno non esiste).
ב-2006 כתבה תמרו מופע תאטרלי יחד עם הזמרת גרציה די-מיקלה (Grazia Di Michele) והסופרת סנדרה צ'יסנראוס (Sandra Cisnereos). ב-2006 יצא לאור "הקשיבי לקולי", ספר המשך ל"ללכת בעקבות הלב". הספר היה להצלחה בינלאומית נוספת והזכויות עליו נמכרו ביותר משתים עשרה מדינות.
פאידה

היסטוריה

פאידה הוזכרה לראשונה ב-1265 והוענקו לה זכויות מוניציפליות 24 שנים מאוחר יותר, ב-1291. מיקומה במרכז אסטוניה, שהקנה לה את כינויה - "לב אסטוניה" (Estimaa Süda), היווה יתרון אסטרטגי, וטירה דנית חזקה נבנתה שם. הטירה הייתה עשויה מאבן גיר, שהוא מקור שמה הגרמני (ושמה האסטוני - Paekivi פירושו "גיר").
כשהטירה נהרסה, נותר רק בניין אחד. היה זה מגדל "הרמן הארוך" המתומן, אשר גובהו 30 מטר. בניין זה היה המבנה הגבוה והמבוצר ביותר בכל הטירה. הוא שרד עד ימינו ומהווה אתר חשוב מאוד בפאידה שאף מופיע בסמל שלה.
בשנים 1918 - 1940 השתייכה פאידה לאסטוניה העצמאית ומקיץ 1940 עד סוף שנת 1991 הייתה אסטוניה רפובליקה בברית המועצות.
בשנת 1922 מנתה אוכלוסיית פאידה 3,000 איש בקרוב, מהם 12 יהודים. עד 1934 עלה מספרם ל-18. במפקד שנערך בשנת 1935 מטעם מוסדות האוטונומיה היהודית, נרשמו שם 13 יהודים. בית עלמין יהודי ישן מן המאה ה-19 שופץ בחלקו ב-1932 בכספו של אחד מבני הקהילה. תקופת השואה - אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה ובעקבות ההסכם בין גרמניה לברית המועצות, נכנס הצבא האדום לאסטוניה, ובקיץ 1940 הונהג שלטון סובייטי במקום. עם מתקפת גרמניה על ברית המועצות ב-22 ביוני 1941, נמלטו מקצת יהודי המקום עם הסובייטים הנסוגים לעומקי ברית המועצות. היהודים שנותרו במקום נרצחו במשך הקיץ 1941 בידי הגרמנים ובידי עוזריהם האסטונים.

תרבות

"הרמן הארוך" כיום משמש כגלריה לאומנות, לצד הריסות הטירה. קדמת בית-העיריה מקושט בסגנון מודרני (נוסד ב-1920). כמו כן, הכנסייה הלותרנית המרכזית והמרפאה, אשר נבנתה במאה ה-18, מהווים יעד תיירותי.
סובייקטיביזם

בפילוסופיה, הסובייקטיביזם היא גישתו של הפילוסוף הסקוטי דייוויד יום, אשר טען שמוסרי הוא מה שקובע המצפון האישי. במילים אחרות, הרגש האישי הוא מה שקובע אם הפעולה היא לשבח או לגנאי. לפי יוּם, התבונה היא שמניעה את האדם לפעולה ולא הרגש (כך בניגוד לדעתו של סוקרטס). לפיו, התבונה תשאיר אותנו אדישים ביחס לפעולה המוסרית. מבחינתו של יום, תפקיד השכל הוא להתאים אמצעים לתכליות כאשר התכליות המוסריות נקבעות על ידי הרגש והתבונה רק מאפשרת לנו לבחור בין האפשרויות שיביאו אותנו אל המטרה. לטענתו, אין מקום לדיון אובייקטיבי במוסר כיוון שטענות מוסריות אינן משקפות מציאות; הן אינן הנחות עובדתיות שניתן לומר עליהן שהן אמת או שקר.
לטענתו של יום, לכל בני האדם ישנו רגש מוסרי מיוחד אותו הוא כינה: "רגש אהבת הבריות". כדי להסביר את הדמיון הרב שביחס בני האדם השונים לשאלות מוסריות רבות, יחס שאינו צפוי מצד מוסר שנקבע לפי רגש שרירותי, טען יום כי רגש אהבת-הבריות אינו שונה בהרבה בין בני אדם שונים, ולכן הוא מוביל את כלל החברה האנושית לפיתוח רגשות דומים של שבח או גנאי (כלומר חיוב או שלילה) כלפי בדיוק אותם מאורעות או מעשים. לעומת זאת, רמת הפיתוח של אותו הרגש יכולה להשתנות בין חברות שונות ותלויה בחינוך אותו מעניקה החברה.
את הסובייקטיביזם מקובל להנגיד לאובייקטיביזם.