google/wiki40b huggingface dataset:
יחיא קאסם

יחיא קאסם הוא כתב החדשות הבכיר מירושלים של הערוץ האמריקאי אל-חורה (בערבית: الحرّة; באנגלית: Alhurra) המשדר לכל העולם הערבי.

ביוגרפיה

יחיא קאסם נולד וגדל בראמה שבצפון ישראל והוא הבן הצעיר מבין שמונת אחיו ואחיותיו למשפחת קאסם - משפחה ידועה בעדה הדרוזית. לאחר שסיים את שירותו בצה"ל עבר להתגורר בירושלים והוא ממשיך להתגורר בה עד היום. לקאסם תואר ראשון ביחסים בינלאומיים, לימודי אסלאם ומזרח תיכון ותואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. 
בשנת 2000 החל את הקריירה הטלוויזיונית שלו כמגיש בתוכנית לילדים בערוץ הראשון בשנת 2002 החל לעבוד במחלקת החדשות הערבית של רשות השידור ובשנת 2003 החל להגיש את מהדורת החדשות בערבית, שמשודרת כל ערב בערוץ 33. במקביל הגיש תוכניות רדיו רבות בשפה הערבית וקריין את מהדורות החדשות ברדיו קול ישראל בערבית. בשנת 2010 החל לעבוד עבור ערוץ החדשות הגלובלי אל-חורה וכיום משמש ככתב בכיר מירושלים. קאסם מסקר אירועים ביטחוניים ופוליטיים ומציג את הזווית הישראלית לעולם הערבי. בין מרואיניו הרבים ניתן למנות את נשיא המדינה לשעבר שמעון פרס ואת שר הביטחון משה יעלון. בשעה שדיווח משדרות במהלך מבצע צוק איתן נחתה רקטה בסמוך לצוות הצילום. דיווח זה שודר מספר פעמים בערוץ אל-חורה ובערוצים רבים נוספים. קאסם מתארח כפרשן בתוכניות אירוח ופוליטיקה רבות, ביניהן: תיק תקשורת, תוכנית הבוקר של אורלי וגיא, העולם הבוקר שמשודר בערוץ 2 ובמהדורת הלילה של הערוץ הראשון. כותב טורי דעה בעיתונים "הארץ", "וואלה" ו"ג'רוסלם פוסט".
נחל חצצון

נַחַל חַצְצוֹן הוא נחל במדבר יהודה שבישראל. הנחל יורד מ"חורבת סחבא", סמוך ליישוב מעלה עמוס, ונשפך לים המלח סמוך לקיבוץ מצפה שלם, מדרום לנחל דרגה ומצפון לנחל קדם.

גאוגרפיה

שטח אגן ההיקוות של נחל חצצון כ-85 קמ"ר ואורכו כ-22 ק"מ. אורך הקניון שלו כ-4 ק"מ, ועומקו בחלקו התחתון למעלה מ-400 מטר.
בחלקו העליון, יורד הנחל בסלע קירטוני רך, ויוצר עמק רדוד ורחב, במקומות מסוימים רוחבו עולה על 250 מטרים. עם כניסתו של הנחל לתחום במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, הוא מתחתר בסלע הגיר הקשה. בנחל חצצון ארבעה מפלים גדולים. גובה הראשון שבהם, כ-120 מטרים, בתחתיתו גב גדול, וסביבו פרסת מצוקים. גובה המפל הבא כ-40 מטרים. גובהו של המפל השלישי כ-25 מטרים וקיר המפל בנוי משכבות של גיר ושל חרסית לסירוגין. המים סחפו את שכבות החרסית, ועל ידי כך נוצרו בקיר המפל מעין מדפי גיר דקים ועמוקים. גובה המפל התחתון כ-30 מטרים. בין מפלים אלו ישנם עוד עשרות מפלים שגובהם נע בין 4 ל-15 מטרים.
נקיק מצוקי נוסף יורד אל נחל חצצון, סמוך לתחתיתו של המפל הגדול. גם בנקיק זה מספר מפלים.
בתחתית הקניון נראים שרידי חוואר הלשון. עם יציאת הנחל מתחום מצוק ההעתקים, פונה הנחל פניה חדה לדרום, לפני הישפכו לים המלח. כאן זורם הנחל בין מצוק ההעתקים לבין מדרגת חוואר גבוהה, עליה נמצא קיבוץ מצפה שלם.
שם הנחל המקורי הוא "ואדי חצאצה", והשם "חַצְצוֹן" הוא שמו של יישוב מקראי באזור ים המלח, הנזכר הן בספר בראשית והן בספר דברי הימים, שם הוא מזוהה עם עין גדי. חלקו העליון של הנחל נקרא ואדי עבין, ויובלו העיקרי של הנחל הוא ואדי א-דבאבה.
בנחל מספר מאגרי מים עתיקים, כיום חרבים. בעיקר ידועה מאגורת מנקושיה (מאגר מים תת-קרקעי שפתחו מן הצד) - נפחה היה כ-800 מ"ק. על גדתו הדרומית של הנחל, סמוך לראש הקניון, נמצאים ארבעה מבני אבן עגולים עתיקים, אחד מהם עדיין שלם.
בין מצוקי נחל חצצון שורר צל כמעט בכל שעות היום, דבר הנותן משטר מים טוב, ובעקבות כך גם צמחייה עשירה. בין היתר צומחים בנחל: מציץ סורי, שכרון המדבר, שיח אברהם, אוג קוצני, אזוביון, שרביטן מצוי, זוגן השיח, אטד, צלף, ערטל, אכילאה, לוף, בוצין, מרווה ושרכים - שרכרך ודנדנה רפואית.
ארנסט ויילד

הנרי ארנסט ויילד (באנגלית: Henry Ernest Wild ‏ 10 באוגוסט 1879 - 10 במרץ 1918), המוכר כ"ארנסט ויילד", היה ימאי בצי המלכותי וחוקר אנטארקטיקה, אחיו הצעיר של פרנק ויילד. שלא כאחיו, שנודע בהשתתפותו במסעות דרומה בחמש הזדמנויות, ארנסט ויילד יצא רק פעם אחת לאנטארקטיקה, כחבר בקבוצת ים רוס, שסייעה למשלחת הטראנס0אנטארקטית האימפריאלית של סר ארנסט שקלטון, 1917-1914. הוא היה בקבוצת העשרה, שנשארו על החוף כשספינת המשלחת ניתקה מן המעגן בסופה ונסחפה למרחקים ללא אפשרות לחזור, ונאלצו לאלתר כדי לשרוד בחיים. ויילד מילא תפקיד חשוב במסע העיקרי של הקבוצה להנחת מצבורים, בשנים 1915 ו-1916, וכהוקרה למאמציו להציל את חייהם של שני חברים במסע זה, הוענקה לו לאחר מותו מדליית אלברט על הצלת חיים. ויילד שרד את תלאות המשלחת, אך נהרג בשירות פעיל בצי המלכותי בים התיכון במרץ 1918.

ילדות ונעורים

ארנסט היה אחד משמונה בנים, שפרנק היה הבכור שבהם. מוצא המשפחה היה בסקלטון שבצפון יורקשייר, סמוך למארטון, מידלסברו, עיר הולדתו של קפטן ג'יימס קוק. משפחתו של ארנסט טענה לקרבה משפחתית עם קפטן קוק, הואיל ושמה של מרת ויילד בנעוריה היה מרי קוק, אבל הקרבה לא הוכחה מעולם. ארנסט הלך בעקבות פרנק לצי בשנת 1894 והמשיך לשרת שם 20 שנה עד שהצטרף  לקבוצת ים רוס.

לאחר המשלחת

בשנת 1917 חזר ויילד לשירות בצי על  האונייה "פמברוק", משם הועבר לאונייה "ביאריץ". הוא מת בטיפוס ב-10 במרץ 1918, בבית החולים של הצי במלטה ונקבר בחלקת חללי המלחמה של חבר העמים הבריטי בבית הקברות הקפוצ'יני במלטה. בשנת 1923 הוענקה לו מדליית אלברט על מאמציו להצלת חייהם של מקינטוש וספנסר-סמית'. ויילד, אדם מצניע-לכת מטבעו, לא פרסם יומנים או רשומות של התנסויותיו באנטארקטיקה. אלכסנדר סטיבנס, שהיה מדען ראשי בקבוצת ים רוס, חלק לו דברי הוקרה אלה: "יש דברים שערכם רב אך אין בהם זוהר. עקבי ... למוד-סבל, ארך-רוח, חרוץ, טוב-מזג, נאמן ללא סייג, הייתה תרומתו לשלומנו כבירה".
בובי לאשלי

חיים אישיים

לאשלי יצא עם קריסטל מרשל מהשנים 2007 עד 2010 ולזוג יש ילד אחד שנולד ביולי 2008 בשם מיילס וילדה אחת שנולדה בשנת 2011 בשם נעמי. באפריל 2011 בובי וקריסטל הודיעו שהם נפרדו.
So What

רקע

מקס מרטין, מי שהיה ממבין הכותבים של השיר, היה אחראי על להיטיה מאלבום הקודם, "Who Knew" ו-"U + Ur Hand". פינק הודיעה שהשיר אינו אוטוביוגרפי, אך יש בו מספר נקודות אמיתיות. אחרי שבעלה והיא התפייסו, היא אמרה לאלן דג'נרס שזה מצחיק להקליט את השיר הזה מול בעלה, ואפילו לראות שהוא נהנה מזה.
נשאלות שאלות האם לפינק יש משהו נגד ג'סיקה סימפסון כיוון שזהו השיר השני שהיא מזכירה אותה. מלכתחילה היא הייתה אמורה לשיר על הילארי דאף, אך זה בוטל מאוחר יותר.

הצלחה

מלבד הצלחתו של הסינגל במצעדים, הוא קיבל ביקרות טובות מאוד. רבים מחשיבים אותו כשירה הטוב ביותר של פינק. השיר היה מועמד לגראמי בטקס פרסי הגראמי ה-51 והוא גם זכה בטקס פרסי MTV. השיר מכר כשמונה מיליון עותקים.
קווינולין צהוב

שימושים

קווינולין צהוב משמש כצבע מאכל צהוב ירקרק במדינות מסוימות, ומסומן באמצעות מספר E באירופה כ-E104. באיחוד האירופי ואוסטרליה מותר להשתמש בו במשקאות ומאכלים כמו רטבים, וקישוטי מאכלים. בארצות הברית וקנדה הוא נאסר לשימוש במאכלים, אך נמצא בשימוש ברפואה וקוסמטיקה.

השפעות בריאותיות

קווינולין צהוב לא נקשר להשפעות ארוכות טווח או לסרטן ולא נמצא ראיות שהוא משפיע על מערכת הרבייה או קצב ההתפתחות. אך הוא חשוד כגורם להיפראקטיביות.
איג'יפטסאט 1

המטעד

לוויין הריגול כולל מטעד מולטי-ספקטראלי - מצלמה המסוגלת לצלם במגוון תחומים של הספקטרום האלקטרומגנטי. הלוויין תוכנן להיות בעל יכולת צילום בתחום התת-אדום. גורמים בישראל הביעו חשש כי ייעודו של הלוויין יהיה לרגל אחר תנועת כוחות צה"ל.

מצרים בחלל

מצרים כבר שיגרה (באמצעות משגרים זרים) שני לווייני תקשורת – ניילסאט 101 ב-1998 וניילסאט 102 ב-2000. שני הלוויינים משדרים יותר מ-150 ערוצי טלוויזיה דיגיטליים לצד שירותי רדיו ומולטימדיה למיליוני בתים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון.
לוויין תצפית מתקדם נוסף מפותח עבור מצרים על ידי חברת "קארלו גוואצי" (Carlo Gavazzi) האיטלקית. הלוויין מכונה DESERTSAT, והוא צפוי להיות משוגר לחלל במהלך 2017.
מצרים תכננה להפעיל מערך של מספר לווייני תצפית במקביל, דבר שיאפשר לה איסוף מידע סביבתי מועיל, שיש לו גם השלכות ביטחוניות. למרות זאת, לווין איג'יפטסאט 2 שוגר רק ב-2014.

השיגור

שיגור הלוויין המצרי נעשה באמצעות משגר הלוויינים הרוסי "דנייפר". משגר זה מבוסס על טלי בליסטי מימי ברית המועצות, שכינויו במערב SS-18. השיגור ייחודי בכך שהטיל משוגר מתוך מחפורת תת-קרקעית, מהסוג ששימש את הטילים הבליסטיים.

אובדן הקשר עם הלוויין

עיתוני מצרים דיווחו ב-24 באוקטובר 2010 כי הקשר עם הלוויין אבד במהלך יולי 2010. חלק מכלי התקשורת האשימו את ישראל בשיבוש מכוון של פעילות הלוויין.
אנדרטת בצרה

מיקום ומבנה האנדרטה

האנדרטה נחנכה בשנת 1929. מיקומה המקורי היה על גבי רציף לחופו המערבי של נהר שאט אל-ערב בבסיס ימי בעיר מאקיל, כ-8 קילומטרים מצפון לבצרה. בשנת 1997, כנראה עקב טבעו הרגיש של מיקומה, הועברה האנדרטה על ידי השלטונות העיראקיים למיקום חדש. ההעברה, שבמסגרתה פורקה האנדרטה והורכבה מחדש בשלמותה, הייתה כרוכה במאמץ רב ובהשקעת אמצעים גדולים. מקומה החדש של האנדרטה הוא כ-32 קילומטרים מבצרה, בשטח מדברי בצד הדרך שבין בצרה לבין העיר נאסיריה, בליבו של אזור שהיה שדה קרב גדול במהלך מלחמת המפרץ.
האנדרטה בנויה מאבן חול אדמדמה ומלווחה. חלקה העיקרי הוא אכסדרת עמודים באורך של 75 מטרים. בשני קצותיה של האכסדרה ובניצב להם ניצבות שתי אכסדרות נוספות באורך של כ-14 מטר כל אחת. באכסדרות משולבים עשרה מגדלים נמוכים בעלי כיפות מרובעות. במרכז האכסדרה הארוכה היא בולטת כלפי גב האנדרטה בתבנית של חצי משושה. במרכזו של המשטח שלפני המבלט ניצב אובליסק אבן בעל בסיס מרובע, שעליו חרותה הכתובת "1914-1921". אל קירות האכסדרות צמודים 69 לוחות הנושאים את שמות הנעדרים.
האנדרטה היא מן הגדולות באנדרטאות לנעדרי האימפריה הבריטית שהוקמו בעקבות מלחמת העולם הראשונה, והיחידה שהוקמה לציון המערכה במסופוטמיה. היא מנציחה את שמותיהם של 33 אלף חיילים הודים וכ-7,000 בריטים, שנפלו בקרבות עם חיילי האימפריה העות'מאנית.

הטיפול באנדרטה

האנדרטה הוקמה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. בשל הנסיבות הפוליטיות והביטחוניות בעיראק התקשתה הוועדה במהלך שנות התשעים לתחזק את בתי הקברות הצבאיים והאנדרטאות שבטיפולה שם, והגישה של הציבור אליהם הייתה מוגבלת. על כן נרשמו שמות הנופלים והנעדרים המונצחים בהם ובכלל זה על גבי האנדרטה בשני כרכים, המוצגים לציבור במטה הראשי של הוועדה בבריטניה.
לאחר פרוץ מלחמת עיראק נמצאה האנדרטה בקרבת השטח שבשליטת הכוחות הבריטיים בעיראק, ותוכנן לקיים בה טקסי זיכרון בימי הזיכרון של בריטניה בהשתתפות חייליה המוצבים בעיראק. כמו כן תוכנן לערוך בה שיפוץ.
צ'בוקסרי

היסטוריה

צ'בוקסרי נזכרת לראשונה בשנת 1469, כתחנה בדרך שעשו החיילים הרוסים ממוסקבה לקאזאן. על פי ממצאים ארכאולוגיים התקיים במקום ישוב לפני תאריך זה אשר השתייך לחאנות קאזאן. בעיר התגוררו צ'ובשים וטטרים, והשם המקובל ברוסית לעיר בא משמה בטטרית מאותה תקופה.
ב-1551 הפכה צ'ובשיה לחלק מרוסיה. ב-1555 בנו הרוסים במקום מבצר והושיבו בו אוכלוסייה ממוצא רוסי. במאה ה-16 ותחילת המאה ה-17 נבנו בעיר קתדרלת ודנסקי וכנסיות חשובות נוספות. בסוף המאה ה-17 נחשבה העיר כמרכז מסחר חשוב על הוולגה. ב-1781 קיבלה מעמד של עיר בגוברניה של קאזאן.
בתחילת המאה ה-20 היו בעיר 5,100 תושבים. ב-24 ביוני 1920 הפכה לבירת המחוז הצ'ובשי האוטונומי, וב-21 באפריל 1925 הוכרזה כבירת הרפובליקה הצ'ובשית האוטונומית. מ-1929 עד 1936 הייתה חלק ממחוז ניז'גורודסקי. ב-1990 הפכה לבירת רפובליקת צ'ובשיה, כחלק מרוסיה העצמאית, ובעיר התקבלה החוקה החדשה של הרפובליקה.
יוהאן גוטנברג

חייו ומורשתו

גוטנברג נולד בעיר מיינץ שבאימפריה הרומית הקדושה תחת השם יוהאן גנספלייש, אך כיוון ששם אמו היה גוטנברג והיא הייתה השריד האחרון של משפחתה, אימץ יוהאן את שם משפחתה. הוא למד צורפות ובמקביל פיתח את תורת הדפוס הסודית שלו, שאותה חלק רק עם חברים קרובים. נראה שאת המצאתו הגדולה המציא בעיר שטרסבורג, בסביבות שנת 1436. גולת הכותרת של מפעל הדפוס שלו הייתה מהדורת התנ"ך והברית החדשה שהדפיס, שהייתה ידועה במשך הדורות כ"תנ"ך גוטנברג" או כ"תנך מזארין" (Mazarin Bible).
גוטנברג היה איש עסקים כושל. לצורך פיתוח הדפוס הוא לווה כספים רבים, ומייד עם תום הפיתוח הוא נדרש להחזירם, טרם היה סיפק בידו להפיק הון ממפעל חייו. לשברונו נאלץ למסור את מפעל הדפוס שלו כתמורה לחוב. ממהלומה זו לא התאושש עד יום מותו.
על שמו נקרא פרויקט גוטנברג, שמטרתו יצירת ספרייה אלקטרונית חופשית באינטרנט, של ספרים קיימים מתוך הקלאסיקה האנגלית והעולמית.
קול המון כקול שדי

קוֹל הָמוֹן כְּקוֹל שַׁדַּי (כלומר: "קולם של הרבים - הוא כמו קולו של האלוהים"; "אל שדי" הוא אחד משמות האל) הוא הנוסח העברי של האמרה הלטינית VOX POPULI, VOX DEI - אמרה המורה שיש לייחס משקל רב לדעת הציבור ואין לזלזל בה.

האמרה הלטינית

האמרה הלטינית הופיעה לראשונה בכתב באיגרת ששלח המלומד והמחנך האנגלי אלקואין אל קרל הגדול, מלך הפרנקים, בשנת 798. באיגרת זו, הידועה בשם "תוכחת מוסר לקרל", כתב אלקואין: Nec audiendi qui solent dicere, Vox populi, vox Dei, quum tumultuositas vulgi semper insaniae proxima si, ובתרגומו של גדליה אלקושי: "ואין להטות אוזן לאלה הנוהגים לומר 'קול המון-עם - קול אלוהים', מאחר שרגשת ההמון גובלת תמיד עם טירוף-הדעת".
יש לתת את הדעת אפוא על כך שאין מדובר במתן כבוד לקול ההמון, כי אם להפך, בביקורת על הליכה אחר קול העם.
מתן כבוד לקולו של העם מופיע בחיבורו של סנקה "ויכוחים", שבו נאמר: "האמינה לי, קדוש הוא דיבורו של המון-עם".

הנוסח העברי

האמרה קול המון כקול שדי איננה אמרה שמקורה יהודי. הנוסח העברי מופיע במכתב של רבי מאיר עראמה, בן המאה ה-15. בנוסח מעט שונה: "קול הרבים כקול שדי", מופיעה האמרה בספר "נחלת אבות", פירושו של רבי יצחק אברבנאל למסכת אבות, כחלק מפירושו לאמרתו של רבי חנינא בן דוסא, "כל שרוח הבריות נוחה הימנו – רוח המקום נוחה הימנו, וכל שאין רוח הבריות נוחה הימנו – אין רוח המקום נוחה הימנו" (משנה, מסכת אבות, פרק ג', משנה ט'). אמרה זו היא למעשה מקור קדום של התפיסה "קול המון כקול שדי". וכביאורו של המהר"ל:
רוחו של מקום ורצונו הוא דבק ברוח הבריות, וזה מפני כי הכללים יש להם דביקות גמור בו יתברך, עד שרוח המקום דבק ברוח הבריות...והעד על זה מה שאמר (יחזקאל ל"ו) 'ואת רוחי אתן בקרבכם' ומזה תראה כי נאצל מן רוח המקום רוח האדם, כמו שהוא אצל הנביאים...
— ספר דרך חיים - פרק ג' משנה י'
האמרה מורכבת משני חלקים, ששניהם מבוססים על לשון המקרא. במעשה מרכבה מתוארות החיות שבמרכבה: "וָאֶשְׁמַע אֶת קוֹל כַּנְפֵיהֶם כְּקוֹל מַיִם רַבִּים כְּקוֹל שַׁדַּי בְּלֶכְתָּם קוֹל הֲמֻלָּה כְּקוֹל מַחֲנֶה בְּעָמְדָם תְּרַפֶּינָה כַנְפֵיהֶן" (יחזקאל א', כד), ובספר דניאל מתואר המלאך שפוגש דניאל: "וּגְוִיָּתוֹ כְתַרְשִׁישׁ וּפָנָיו כְּמַרְאֵה בָרָק וְעֵינָיו כְּלַפִּידֵי אֵשׁ וּזְרֹעֹתָיו וּמַרְגְּלֹתָיו כְּעֵין נְחֹשֶׁת קָלָל וְקוֹל דְּבָרָיו כְּקוֹל הָמוֹן" (י', ו). פסוק נוסף שיכול להיות מקור לביטוי הוא בישעיהו: "קוֹל הָמוֹן (=רעש) בֶּהָרִים, דְּמוּת עַם רָב, קוֹל שְׁאוֹן (=רעש) מַמְלְכוֹת גּוֹיִם נֶאֱסָפִים, ה' צְבָאוֹת מְפַקֵּד צְבָא מִלְחָמָה" (י"ג, ד).
פ.צ. קופנהגן

היסטוריה

המועדון הוקם ב-1 ביולי 1992 כמיזוג בין קבוצת "Kjøbenhavns Boldklub", שזכתה ב-15 אליפויות, לבין יריבתה העירונית, "Boldklubben 1903", שזכתה בשבע אליפויות.
כבר בעונתה הראשונה זכתה הקבוצה המאוחדת באליפות דנמרק ובגביע האינטרטוטו האירופי. מגביע אופ"א הודחה לאחר הפסד לקבוצת אוסר הצרפתית. בעונה העוקבת הובילה בנקודה ערב המחזור האחרון, אך הפסד 3-2 לאודנסה בולדקלאב העניק את האליפות לסילקבורג.
בשנים 1995–2000 לא עמדה הקבוצה בציפיות בליגה המקומית ובאירופה, אך זכתה בשני גביעי מדינה (1995, 1997), בגביע הליגה (1998) ובסופרקאפ (1995), ורק בתחילת המאה ה-21 חזרה לפסגת הכדורגל הדני. בעונת 2000/2001 זכתה קופנהגן באליפות דנמרק, ולאחר מכן הצליחה להדיח את אייאקס אמסטרדם מגביע אופ"א לפני שהודחה על ידי בורוסיה דורטמונד הגרמנית.
בשנת 2002 הייתה הקבוצה קרובה לזכות בפעם השנייה ברציפות בתואר לאחר שהצליחה למחוק פער של עשר נקודות מיריבתה המרה ברונדבי, אך בסופו של דבר הפסידה את התואר בשל הפרש שערים נחות. קופנהגן זכתה באליפויות של השנים 2003, 2004 ו-2006 לאחר תחרויות עיקשות עם ברנדבי, וגם זכתה בגביע המקומי בשנת 2004 וברויאל ליג (גביע סקנדינביה) ב-2005 וב-2006.
בדצמבר 2005 הוחלף המאמן המצליח של הקבוצה, הנס בקה, בסטולה סולבקן, שחקן העבר הנורווגי של הקבוצה. לקראת עונת 2006/2007 חתם במועדון כוכב נבחרת דנמרק, ייספר גרונקיאר, והקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת האלופות, לאחר ניצחון 3-2 בסיכום שני משחקיה נגד אייאקס אמסטרדם במוקדמות הטורניר. הקבוצה הוגרלה ל"בית המוות" עם סלטיק הסקוטית, בנפיקה ליסבון הפורטוגזית ומנצ'סטר יונייטד האנגלית. הקבוצה סיימה אמנם במקום האחרון, אך השיגה ניצחונות מכובדים על מנצ'סטר ועל סלטיק. בסוף העונה זכתה קופנהגן באליפות שנייה ברציפות והוגרלה לשחק במוקדמות ליגת האלופות נגד אלופת ישראל, בית"ר ירושלים. לאחר התמודדות בת שני משחקים העפילה קופנהגן לשלב הבא בו התמודדה מול בנפיקה ליסבון על כרטיס לליגת האלופות, אולם קופנהגן הפסידה. משם עברה קופנהגן לגביע אופ"א שם הגיעה עד לשלב הבתים.
בעונת 2010/2011 הצליחה הקבוצה להעפיל בפעם השנייה בתולדותיה לליגת האלופות לאחר שהדיחה את רוזנבורג בשלב הפלייאוף. קופנהגן הוגרלה בבית עם ברצלונה, פנאתינייקוס ורובין קאזאן והעפילה ממנו לשמינית הגמר אחרי ניצחון על רובין קאזאן, שני ניצחונות על פנאתינייקוס ותיקו מול ברצלונה. בשמינית הגמר הקבוצה הוגרלה נגד צלסי המפגש הראשון התקיים בפארקן בקופנהגן צלסי ניצחה 2:0 מצמד של אנלקה. משחק הגומלין הסתיים בתיקו ללא שערים ובכך סיימה קופנהגן את דרכה בליגת האלופות. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות התשיעית שלה 7 מחזורים לפני סיום העונה.
בעונת 2011/2012 הקבוצה השתתפה בשלב בפלייאוף של ליגת האלופות אולם נשרה ממנו במפתיע נגד אלופת צכיה ויקטוריה פילזן ובכך הוגרלה אוטומטית בשלב הבתים של הליגה האירופית, הקבוצה והוגרלה בבית עם סטנדרד ליאז', הנובר 96 ווורסקלה פולטבה. הקבוצה סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר.
בעונת 2012/2013 הקבוצה השתתפה בשלב בפלייאוף של ליגת האלופות אולם הודחה על ידי ליל ובכך העפילה אוטומטית בשלב הבתים של הליגה האירופאית, הקבוצה הוגרלה בבית עם סטיאווה בוקרשט, שטוטגרט ומולדה. הקבוצה סיימה במקום השלישי בבית והודחה מהטורניר.
כלב-זאב סאארלוס

מראה

כלב-הזאב סאארלוס הוא כלב גדול למדי, שגובה שכמותיו מגיע ל-76 סנטימטרים ומשקלו ל-40 קילוגרם. אפו רחב ואוזניו מחודדות וזקופות. לכלב-הזאב סאארלוס מבנה גוף אתלטי, עצמות בינוניות וגוף חזק ושרירי. פרוותו קצרה וצפופה, בתנאי שהוגנה היטב מפני מזג האוויר. צבעה של פרוותו של כלב-הזאב סאארלוס יכולה לנוע בין שחור, חום, אדום, לבן, כסוף וכחול. לכלב-הזאב סאארלוס הבעה זאבית, כמו ראש זאב.

אופי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

היסטוריה

ב-1921, המרביע ההולנדי לינדרט סאארלוס החל להכליא רועה גרמני עם זאבת עמק מקנזית. הוא כיוון לגרסה חזקה, אכזרית ומשופרת של הרועה הגרמני אשר תהיה חסינה מפני כלבלבת. ההרבעה זכתה להצלחה מסוימת כיוון שכלב-הזאב סאארלוס המוכר כיום הוא כלב חזק ומרשים, אשר שמר על מאפייניו הזאביים: הוא זהיר, מאופק, וחסר תקיפה פראית. יחד עם זאת, זהו אינו הכלב שלינדרט סאארלוס קיווה לקבל. בנוסף, התאוריה של לינדרט סאארלוס הוכחה כשגויה: כמעט כל בני הכלאיים מהדור הראשון נכנעו לכלבלבת. עד שלינדרט סאארלוס מת בשנת 1969, הוא כבר היה בשליטה מלאה על רביית "כלבי-הזאב האירופאים" שלו. מועדון הכלבים ההולנדי הכיר בגזע בשנת 1975, וכדי לכבד את יוצרו הם שינו את שם הגזע ל"כלב-זאב סאארלוס". בשנת 1981 הגזע הוכר על ידי הפדרציה הבינלאומית לכלבנות. בעבר, מספר כלבי-זאב סאארלוס הוכשרו ככלבי נחייה לעיוורים וככלבי הצלה.

בעלות

בשל גודלו וכוחו, כלב-הזאב סאארלוס מומלץ לבעלי כלבים מנוסים בלבד. לרוב בעלי כלבי-הזאב סאארלוס יש לפחות שניים כאלה על מנת ליצור את הלהקה ההכרחית, וזאת מכיוון שכלבי-הזאב סאארלוס צריכים להקה על מנת למצוא את מקומם. כלב-הזאב סאארלוס הוא כלב מאוד חכם, ובדידות מעצימה אצלו התנהגות אנטי-חברותית. בנוסף, כלבים אלו יכנסו לבהלה אם ינעלו במקום סגור.
אולפני מאונטיין

אולפני מאונטיין (באנגלית: Mountain Studios) הם אולפני הקלטה שהיו ממוקמים בקזינו של העיר מונטרה אשר בשווייץ, וכיום נמצאים באטאלנס. האולפנים היו בבעלות להקת קווין בין השנים 1978 ו-1995.
החל משנת 1995, האולפנים היו בבעלותו של דייוויד ריצ'רדס, שהיה המפיק של קווין במשך שנים רבות, עד מותו בשנת 2013.
בשנת 2013 נפתחה באולפנים התצוגה: "חוויית האולפן של קווין" על ידי הקרן להנצחת פרדי מרקורי.

קווין ומונטרה

בשנת 1978, בעת פסטיבל הג'אז השנתי בעיר מונטרה, להקת קווין הקליטה את אלבומה ג'אז באולפני מאונטיין.
פרדי מרקיורי התאהב בעיר ובאגם ז'נבה והחליט להעתיק את מקום מגוריו לעיר. כמו כן, הלהקה רכשה את האולפנים עצמם.
בשנת 1966, הוצב פסל ברונזה בגובה שלושה מטרים של פרדי מרקורי על חוף האגם, בסמוך לאולפן ההקלטות. ]
בשנת 2013 האולפנים הוסבו למיצג "חוויית האולפן של קווין" ובו ניתן לראות את אולפן הסאונד המקורי של הלהקה וכן כתבי יד מקוריים של חלק משירי הלהקה.
פוגרום פשיטיק

פוגרום פּשיטיק התרחש ב-9 במרץ 1936 נגד הקהילה היהודית בעיירה (Przytyk) פשיטיק שבפולין. אירוע זה של אלימות אנטישמית היה אחד מסדרה של פוגרומים שהתרחשו בה החל ממותו של המרשל יוסף פילסודסקי (שהיה שליט פולין וריסן את האנטישמיות) במאי 1935 והלכו וגברו במהלך השנים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. הפוגרום עורר תשומת לב רבה ברחבי העולם, בפרט עקב הניסיון היהודי להתגוננות עצמית ודיכויו על ידי השלטונות הרשמיים.

יום הפוגרום

בבוקר ה-9 במרץ פרצו איכרים מוסתים לכיכר השוק, הרסו דוכנים של יהודים ופגעו בסחורותיהם. היהודים שהיוו 87% מ-2,500 תושבי העיירה, הגנו על עצמם בנשק והצליחו להניס את הפורעים. במהלך ניסיון היהודים להגן על עצמם נפצעו מספר איכרים פולניים ואחד נהרג מירי אקדח. בתגובה פרצו הפולנים לבתי היהודים. שני יהודים נהרגו, 22 נפצעו ונזק רב נגרם לרכוש. המשטרה, שהגיעה לאחר מעשה, ערכה חיפוש נשק בבתי היהודים.

בעקבות הפוגרום

למחרת האירוע הובאו לבית המשפט 44 פולנים ו-14 יהודים. השופטים דנו את היהודים לתקופות מאסר בין חצי שנה עד 14 שנים וחצי (ליהודי שירה באקדח), הפורעים יצאו בעונשים קלים בלבד.
ב-17 במרץ ארגן הוועד המרכזי של הבונד שביתה כללית של יהודים בקריאה להגן על זכות ההתגוננות העצמית של היהודים, אליה הצטרפו רבים. שליח ההסתדרות בפולין, א"ש יוריס,  קבע: "פשיטיק — לא רק פרעות, אלא גם התקוממות והגנה עצמית. במובן זה אין מצב יהודי פולין דומה לזה שבגרמניה. בפולין אפשר לארגן התנגדות של 4 מיליון יהודים".
הפוגרום גרם לעלייה משמעותית של יהודים מפולין לארץ ישראל.
השיר העיירה בוערת של מרדכי גבירטיג נכתב בשנת 1938 על רקע פוגרום זה.
סמן (אקלים)

בפלאוקלימטולוגיה, סמן (באנגלית: Proxy) הוא מאפיין אקלים פיזיקלי שהשתמר לאורך תקופה ממושכת, שניתן להתחקות אחר אופני השינוי בו לאורך תקופה, וזאת באמצעות אמצעי מדידה מטאורולוגיים. סמנים מאשרים למדענים להתחקות אחר תנאי אקלים ששררו על פני תקופה ממושכת של תולדות כדור הארץ. תיעוד אקלים אמין בממדים עולמיים החל רק בשנות ה-1880, וסמנים הם האמצעים היחידים העומדים לרשות מדענים על מנת להתחקות אחר דפוסי אקלים שהתקיימו לפני שהחל התיעוד הישיר של נתוני אקלים.
דוגמאות של סמנים כוללות ליבות קרח , תיארוך באמצעות טבעות עצים, פלינולוגיה, קידוחים , אלמוגים, משקעים והתחקות אחר עקבות פחמן בתצורות סלעי מערה . אופי הגריעה או שיעור הגדילה וההצטברות של חומרי הסמן מושפעים מתנאי האקלים שהתקיימו בעת היווצרותם של החומרים או גדילתם. סמנים יכולים לאפשר התחקות אחר שרידים כימיים שנוצרו על ידי שינויי אקלים, כגון כמויות של איזוטופים מסוימים.
סמנים מסוימים, כגון בועות גז שנלכדו בקרח, מאפשרות לגלות שרידים לאטמוספירות קדומות ולמדוד שרידים אלה באופן ישיר, וכך לספק היסטוריה של התנודות העונתיות והרב-שנתיות באטמוספירה של כדור הארץ. כדי לספק תוצאות מדויקות יותר, לוודא את דיוק הקריאה ואימות הנתונים ההיסטוריים, מתבצע תהליך מתמשך של השוואת נתונים צולבת בין מספר סמנים שונים.
חוקרים משתמשים בסמנים כדי להבנות מסדי נתונים לגבי טמפרטורות, מסדי נתונים שמשתרעים על תקופה ממושכת ומוקדמת יותר ממסדי הנתונים המסורתיים, המתבססים על תיעוד טמפרטורה ישיר. כך מאפשרים הסמנים דיון מושכל יותר בסוגיית ההתחממות העולמית. אופי הפיזור של תיעוד הסמנים אינו אחיד, ובחצי הכדור הצפוני יש תיעוד רב יותר.
טרומן קפוטה

תולדות חייו

טרומן קפוטה נולד בעיר ניו אורלינס, לואיזיאנה שבארצות הברית בשם טרומן שטרקפוס פרסונס (Truman Streckfus Persons) ללילי מאי פאוק (Faulk) ולאיש המכירות ארקיוליס פרסונס. בשנותיו הראשונות גדל אצל קרובי אמו בעיר מונרוויל באלבמה. את חויותיו מהתקופה ההיא תיאר בסיפור בשם "זיכרון מחג המולד" משנת 1966. בשנת 1933 עבר לעיר ניו יורק לגור עם אמו ועם בעלה השני, ג'וזף קפוטה, שאימץ אותו ושינה את שמו לטרומן גארסיה קפוטה בשנת 1935. 
קפוטה היה חבר מילדות ולכל אורך חייו של הסופרת נל הרפר לי שהייתה שכנתו במונרוויל. יש האומרים שהוא היה הדגם על פיו בנתה את הדמות של "דיל" בספרה רב המכר "אל תיגע בזמיר". קפוטה טען לא פעם שהוא כתב בעצמו חלק לא מבוטל מהרומן המפורסם. היו אפילו שטענו, שהוא היה סופר הצללים של הרומן כולו. אך מכתב ששלח לדודתו בשנת 1959 ונחשף מאוחר יותר הפריך שמועות אלו. 
לי סייעה רבות לקפוטה בתחקיר שלו לצורך כתיבת "בדם קר". את ההשראה לספר קיבל מידיעה בעיתון, שתיארה מקרה רצח לא מוסבר של משפחה בת ארבע נפשות בקנזס הכפרית. הספר היה לרב-מכר בינלאומי והנו, לצד הנובלה "ארוחת בוקר בטיפאני", בין יצירותיו הידועות ביותר. שני הספרים האלה עובדו גם לסרטי קולנוע מצליחים. 
קפוטה חיבר מספר תסריטים לקולנוע (הנודע שבהם לסרטו של ג'ון יוסטון -"הכה בשטן",1954) וכמה מחזות (המחזמר "בית הפרחים"). הוא אף שיחק בשלושה סרטי קולנוע (באחד מהם דיבב דמות מצוירת) ובשתי סדרות. בתחילת שנות ה-70 התארח מספר פעמים בתוכנית של ג'וני קרסון, מעשה שלא היה מקובל על סופרים באותה תקופה.
קפוטה, הומוסקסואל גלוי, נודע בקולו הגבוה, השורקני, בלבושו השערורייתי ובמעשיות שנהג לבדות על מכרים ואירועים, לא פחות מאשר בתפוקתו הספרותית. חלק מאישיותו הציבורית הושתת על יריבות ממושכת עם הסופר גור וידאל.
מאוחר יותר בחייו שינה קפוטה את אורחותיו, והסתגר מפני הבריות. במקרים בהם נראה בציבור, המשיך להפגין התנהגות אקסצנטרית ופרועה שנבעה גם מהיותו אלכוהוליסט ושטוף בסמים שונים. התמכרותו לסמים גרמה לו להזיות בשנותיו האחרונות והביאה לאשפוזו. "בדם קר" היה יצירתו הספרותית האחרונה שראתה אור, למעט "מוזיקה לזיקיות", 1980, אסופה של סיפורים קצרים ורשימות. קפוטה לקה ב"חסם-סופרים" ארוך וממושך לאחר פרסום "בדם קר". לאורך שנים טען בעקשות כי הוא עובד על יצירתו הגדולה -"ווידויים אמיתיים" (ממנו נתפרסם פרק אחד בלבד) - אבל כתב-יד זה לא נתגלה מעולם. הוא מת ממנת יתר של גלולות בגיל 59, ב-25 באוגוסט 1984. שותפו לחיים במשך שנים היה הסופר ג'ק דאנפי, שאיתו חלק יחסים לא-בלעדיים מאז פגישתם הראשונה בשנת 1948. דאנפי מת בשנת 1992 ושנתיים לאחר מכן פוזר אפרו יחד עם אפרו של קפוטה בלונג איילנד.
קפוטה זכה פעמיים בפרס הסיפור הקצר על שם או. הנרי, ובשנת 1964 נבחר לעמית באקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות.

ייצוגו בקולנוע

בשנת 2005 יצא לאקרנים הסרט "טרומן קפוטה" שנסוב בעיקר על ההשפעה שהייתה לתחקיר ולכתיבתו של הספר "בדם קר" על חייו.
הסרט "ידוע לשמצה" משנת 2006 עוסק אף הוא בחייו של קפוטה בתקופת כתיבת הספר "בדם קר".