google/wiki40b huggingface dataset:
הפועל מרנין-קריית טבעון

היסטוריה

הפועל קריית טבעון הוקמה באמצע שנות השישים, כאשר תחילת פעילותה במגרשים ברחוב הכרמל (מגרש "הפועל") ובמגרש הכדורסל שעליו נבנה אוחר יותר בית הספר קריית עמל. מ-1973 נקראת האגודה על שם האחים פינקי ויאיר מרנין מראשוני השחקנים באגודה שנהרגו באותו יום, ה-7.10.1973 במלחמת יום הכיפורים. 
אגודת הכדורסל מונה סביב ה-300 פעילים מגיל 6 ועד קבוצות בוגרים, האחת והבולטת ביותר המשחקת בליגה לאומית, ושתי קבוצות בוגרים נוספות בליגה ב' אשר שם ישנם שחקנים שגילם מתקרב ל-50.
כמו כן קיימת מחלקת נוער ובה 12 קבוצות גיל.
בסיום עונת 2007/2008 העפילה הקבוצה לליגה הלאומית. 
בקיץ 2009 נחתם הסכם בין המועדון לחברת "טריאנגל" שבבעלות ג'ף רוזן, בעליה של קבוצת מכבי חיפה, והפועל קריית טבעון שימשה כקבוצת בת. החוזה הסתיים לאחר שנתיים.
בתחילת עונת 2012/2013, בעקבות קשיים כלכליים של קבוצת הפועל יקנעם-מגידו, נחתם הסכם איחוד בין שני המועדונים. ומגידו ויתרה על מקומה בליגה הלאומית וירדה לליגה א', אולם כעבור עונה האיחוד פורק.
בייבי בום (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

בייבי בום היא תוכנית טלוויזיה ישראלית מסוגת דוקו-ריאליטי, שעלתה ב-2013 ומתארת זוגות בבית חולים ברגעי הלידה של תינוקותיהם.
הסדרה מבוססת על פורמט בריטי בשם "One Born Every Minute" ששודר מ-2010.
הסדרה עקבה אחר תהליכי הלידה של התינוקות מהגעת הזוגות לבית החולים בילינסון ועד ללידה. בתוכנית צולמו הזוגות במצלמות קבועות שהוצבו בחדרי הלידה ובמסדרונות, תוך תיעוד נושאים שונים כגון צירי לידה, סיבוכי לידה, מעורבות האב ועוד.
בשנת 2013 שודרה העונה הראשונה של התוכנית בערוץ 10, בהפקת "גיל הפקות" של אסף גיל. התוכנית הייתה שנויה במחלוקת ועוררה תגובות רבות, בין השאר סביב נושאים כמו מציצנות וחדירה לפרטיות המצולמים, היותה תוכנית תיעודית או תוכנית ריאליטי, השפעת הצילום על היולדת, אופן הצגת תהליך ושיטות הלידה האפשריים כפי שהם מתקיימים בפועל בבתי החולים בארץ, מקומם של אנשי הצוות הרפואי, ועוד.
בעונה הראשונה כיכב הפרופ' יריב יוגב שהיה בעת צילומי הסדרה מנהל חדרי הלידה בבית החולים בילינסון.
העונה השנייה של התוכנית עלתה לשידור בנובמבר 2015 וכללה ארבעה פרקים בלבד. שנה לאחר מכן עלתה עונתה השלישית. בניגוד לעונותיה הקודמות, עונה זו צולמה בבית חולים מאיר בכפר סבא. העונה החמישית עלתה לשידור ב-28 במאי 2018.
קארי גרנט (זמרת)

ביוגרפיה

גרנט נולדה באנפילד.
היא התפרסמה כזמרת מהיותה חברה בלהקת "Sweet Dreams" איתם היא ייצגה את בריטניה באירוויזיון 1983.
היא שימשה כשופטת בתוכניות המציאות "Fame Academy" ו-"Comic Relief Does Fame Academy", היא גם עבדה כמדריכת פיתוח קול עם המתמודדים של " Pop Idol", אמריקן איידול הבריטית.
ב-2008 הגישה את תוכנית הילדים "Carrie and David's Popshop".
באירוויזיון 2008 הגישה את הניקוד של בריטניה.
ב-2009 התחרתה בפרק של הגרסה הבריטית של וייפאאוט.
ב-2010 החלה לשמש ככתבת במגזין "The One Show" המשודר בBBC One.
חסן הראשון, סולטאן מרוקו

ביוגרפיה

חסן נולד בשנת 1836 בפאס למוחמד הרביעי, סולטאן מרוקו. הוא היה חבר השושלת העלווית, ומבין הסולטנים המצליחים ביותר. הוא הגביר את כוחו של המחזן במרוקו, ובאותו זמן שבו חלק ניכר משאר חלקי אפריקה נפלו תחת שליטה זרה, הוא הביא לרפורמות צבאיות ומנהליות, ולחיזוק המשטר בתוך שטחו, והוא ביצע תוכנית צבאית ודיפלומטית פעילה בפריפריה.
כבנו של הסולטן מוחמד הרביעי, הוכרז מולאי חסן כסולטאן מרוקו בעת מותו של אביו בשנת 1873. הפעולה הראשונה שלו הייתה למחוץ מרד עירוני בבירה פאס. הסולטאן החדש היה מחויב להמשיך במדיניות המודרניזציה והרפורמה של אביו.
ידוע במיוחד הוא המסע שחסן נטל על עצמו בשנת 1893. הוא נסע מפאס (אותה עזב ב-29 ביוני) למרקש, עבר דרך תאפילאלת, דיונות החול של ארג צ'בי, עמק הדאדס עם הערוצים המלכותיים של טודרה, ורזאזאת, הקסבה של איית בן חדו, המעבר הגבוה טלואט, מעבר טיצ'קה (2260 מ') בנמל אטלס הגבוה שבגליל המערבי. המסע נמשך שישה חודשים והצליח במשימתו לאחד מחדש את השבטים של כמה אזורים ולהשקיט אותם. תותח הקרופ שהעניק בהזדמנות זו לקאיד של טלואט (חבר במשפחת גלאווה המפורסמת) עדיין מוצג במרכז ורזאזאת. בשנת 1881 ייסד חסן את טזנית.
חסן מינה את מוהא או חאמו זאיאני לקאיד של זאיאנס בחניפרה בשנת 1877. מוהא או חאמו זאיאני היה לדמות חשובה במלחמה הקולוניאלית במהלך המאה ה-20 נגד צרפת. בשנת 1887 מינה חסן את שייח מא-אל-עין כפקידו בסהרה המערבית. גם מא-אל-עין מילא תפקיד חשוב במאבק לעצמאותה של מרוקו.
פרחי הדגל

פרחי הדגל היא תנועת נוער חרדית בישראל. בראש הארגון עומד הרב נפתלי פרוש, בנו של הרב מנחם פרוש. התנועה רואה את תפקידה בהחדרת ערכי התורה והיהדות בקרב הנוער. עיקר פעולותיה בלימוד הלכות אקטואליות בקרב בני נוער. ההלכות נלמדות לפי לוח השנה העברי וכדומה. אחת לתקופה נערכים מבצעי שינון ולימוד ובסיומם מתקיימים מבחנים פומביים - ארציים ועולמיים. 
התנועה מחנכת לעזרה לזולת והיא דוגלת בהתנדבות לטובת אזרחי המדינה כערך המהווה תחליף לשירות בצה"ל. 
בשנת 2002 היו בתנועה כ-4000 חניכים. היא מקבלת כספים ממשרד החינוך מתוך התקציב של תנועות הנוער בהתאם לגדלה. בשנת 2000 קיבלה התנועה 1,286,109 שקלים, ובשנת 2005 כמיליון שקלים. התנועה גם מקבלת סכומי כסף מרשויות מקומיות ובשנת 2002 קיבלה מעזבונות.
מזוט

מזוט הוא דלק נוזלי ותוצר של זיקוק נפט.
מזוט הוא כל דלק נוזלי המשמש לבעירה בתנור, כבשן וכדומה לשם הפקת חום או המשמש במנוע להפקת חשמל.
המונח מזוט אינו כולל שמנים שנקודת הבזק שלהם היא 40°C, או שמנים המשמשים לפתיליה. המזוט יכול להיות תוצר של נפט גולמי, משקע של פעולות זיקוק, או תערובת שלהם. לכן סולר הוא סוג של מזוט.
נוהגים לחלק את המזוט לשישה סוגים, לפי טמפרטורת הרתיחה, הרכב וייעוד. מזוט מספר 1 ומס' 2 מיוחסים כמזוט מזוקק, ואילו מזוט מס' 4, מס' 5, מס' 6 מיוחסים כמזוט משקע. מזוט מספר 1 הוא קרוסין. מזוט מספר 2 הוא סולר. לעיתים מכונה "בונקר C" מזוט מס' 6.
מזוט במשמעותו המקובלת הוא הדלק המסחרי הכבד ביותר שניתן להפיק מנפט גולמי והוא כבד יותר מבנזין ומקרוסין. טמפרטורת הרתיחה של מזוט נעה בין 370 ל-600°C. המזוט מורכב משרשראות פחמימנים ארוכות (של בין 20 ל-70 אטומי פחמן). מזוט זה משמש להנעת ספינות ולהפקת חשמל.
המזוט נחשב לדלק מזהם ביותר. בהשוואה לסולר, ייצור חשמל ממזוט מוביל לפליטה תחמוצות גופרית בשיעור של פי 6 מסולר, ותחמוצות חנקן בשיעור של פי 2.
מסיבות היסטוריות של עידוד התעשייה, הבלו על המזוט נמוך במיוחד, ומגיע לשיעור של 1.4 אג' לליטר (להשוואה, הבלו על הסולר הוא 2.71 שקלים לליטר).
סידהארתא

תקציר העלילה

הסיפור מתרחש בהודו העתיקה בתקופת הגאוטמה בודהה. הסיפור פותח בעזיבת סידהארתא, בנו של ברהמן, את ביתו. הוא מצטרף לאסטיסיזם בליווי גובינדה. השניים יוצאים במסע חיפוש אחר ההארה. סידהארתא עובר סידרה של תמורות ומגיע למספר תובנות בעת מסעו אל היעד.
הנסיון הוא הצבר של אירועים שחווה המודעות של האדם בעת חייו. ניסיון הוא ידע ולמידה. הבנה היא הפנמה. ברומן של הסה, הניסיון מצטייר כאמצעי היעיל ביותר להגיע להבנת המציאות ולהגיע אל ההארה. העיצוב של מסעו של סידהארתא מוכיח שההבנה לא מושגת באמצעות לימודים ושיטות שכליות. גם לא באמצעות נהייה אחר ההנאות של העולם. ברם, ההבנה מושגת באמצעות מצבור של האמצעים הללו.
מכאן, שאירועים בודדים הם חסרי משמעות כשלעצמם - הישארותו של סידהארתא עם הסמסארה והיסחפותו בעולם האהבה והעסקים אינם מובילים לנירוואנה. ברם, הם אינם בגדר הפרעות שכן כל פעולה שסידהארתא נוקט בה וכל אירוע שמתרחש בחייו עוזרים לו להשיג הבנה. סך כל החוויות הללו הוא הניסיון.
לדוגמה, אהבתו היצרית והכואבת של סידהארתא לבנו הוא חוויה שמלמדת אותו אמפתיה. לאחר חוויה זו הוא מסוגל להבין את עולם הילדים. לפני כן, למרות שהיה מעורה בעולם הסמסארה הוא לא היה מסוגל להבין את עולמם. ולמרות הדבקות בסמסארה הוא לא היה מסוגל להבין את טבעה. הניסיון של הסמסארה בנקודה זו לא הוביל להבנה ואולי אפילו עיכב אותו. בניגוד לכך, ניסיונו של סידהארתא עם בנו מאפשר לו לאהוב. פעם נוספת האהבה כשלעצמה לא מובילה להבנה.

תמות עיקריות

כבר מתחילת מסעו של סידהארתא הוא מחפש שינוי עצמי. הוא חובר לאסתיקס, מבקר את גאוטמה וחובק את תשוקותיו הארציות ולבסוף חובר לטבע. כל זאת בניסיון להשיג נירוואנה. סידהארתא יודע שאין באפשרותו להשיג הארה בנהייה אחר גאוטמה. הרומן מדגים כיצד הנתיב אל ההארה לא יכול להירכש מאדם אחר משום שהנתיב שונה לכל אדם ולא יושג רק על ידי הקשבה או ציות לאדם שכבר פסע בנתיב. שכן, מילים ולימודים יכולים לתאר את האמת אך הם אינם האמת עצמה. בהיותם עקרונות, הם לוכדים את הפרט, בעוד ההארה בהיותה חסרת עקרונות משחררת את הפרט.
תמה נוספת היא מעגליות הזמן המומחשת באמצעות היחסים של אב ובן המומחשים בניסיון של סידהארתא פעם ראשונה עם אביו ופעם שנייה עם בנו. רעיון המעגליות מודגם גם בצורך של סידהארתא במלווים. ראשית גובינדה אחר כך קמאלה ולבסוף ווסודבה - כל מלווה מסמל השגה של שלבים שונים בדרך אל ההארה. הרומן מיוחד בכך שהזמן אינו ליניארי. שרשרת האירועים מתרחשת בקפיצות לאורך הזמן אבל התמות בספר בסוף חוזרות אל המקור של הסיפור. הדבר מסמל את מהות הנהר שיש לו התחלה, אמצע וסוף כמו החיים. בסוף הסיפור זו ההכרה שסייעה לסידהארתא להגיע להארה. לא חשוב כמה החיים סוטים ממקור החיים, הכל לבסוף נוטה לשוב חזרה אליו. בסוף המסע שלו, רק דרך הבנת מינעד התחושות האנושיות מגיע סידהארתא לנירוואנה. כפי שנכתב, ברגע ההארה, סידהארתא חווה את התחושות של האנושות עוברים בראשו כנהר הזורם מהמקור שלו ואליו בחזרה.
הום סטייג'ינג

הום סטייג'ינג (באנגלית: Home Staging) היא דרך להעלות את ערך הדירה בעזרת השקעה מינימלית וכך לאפשר את מכירתה בזמן הקצר ביותר ובסכום מקסימלי. כיום התחום מפותח מאוד במדינות צפון אמריקה ובחלק גדול ממדינות מערב אירופה. האחוז הממוצע של המשתמשים בהום סטייג'ינג במדינות אלו נע בין 50% ל-60% מאוכלוסיית מוכרי הבתים. חברות אשר המתמחות בתחום ההום סטייג'ינג מספקות את שירותיהן הן ישירות למוכרי הנכסים והן לחברות תיווך הנדל"ן המקומיות. 
גם בישראל החל תחום ההום סטייג'ינג לקבל תאוצה בשנים האחרונות, והמודעות לערך המוסף שלו עבור מוכרי הנכסים עלתה משמעותית במהלך 2012 בזכות תוכניות הטלוויזיה השונות בתחום עיצוב פנים והום סטיילינג. 
הום סטייג'ינג הוא נישה בתוך התחום הרחב של עיצוב פנים, אשר מיועדת לבעלי דירות שלא מצליחים למכרן בתקופת זמן מוגדרת או בסכום הרצוי. המומחיות של מעצבי הום סטייג'ינג היא לכוון את בעלי הבית ליתרונות של נכסם, ולהציג דרכים שיעזרו להבליט יתרונות אלו בעיני הקונים הפוטנציאלים; ובמקביל לזהות את החולשות של הנכס ולנטרל אותן בעיני אותם הקונים. כמו כן, בשונה ממעצב פנים שמטרתו לקלוע לטעם האישי של בעלי הבית; מטרתו של מעצב ההום סטייג'ינג היא לקלוע לטעם של קהל קונים כמה שיותר מגוון, ולהתאים את העיצוב של הבית למכירה למכנה המשותף הרחב ביותר של הקונים הפוטנציאלים באזור הרלוונטי. העלויות הן נמוכות יחסית לשירותים של מעצב פנים, כיוון שלרוב אין שום סיבה לבצע אדריכלות פנים מורכבת או שיפוצים יקרים כדי להשביח את הנכס לטובת מכירה - ברוב המקרים השקעה כזאת לא תצדיק את עצמה. 
הרושם הראשוני אצל כל אדם נוצר במהלך ה-10 השניות הראשונות. מסיבה זאת הום סטייג'ינג משלבת בתוכה דרכים ליצור את ההרגשה הנכונה אצל קונה פוטנציאלי בזמן הביקור בבית. בעזרתה הבית יראה גדול יותר, מואר יותר, נקי יותר, חם יותר, ומעורר אצל קונים פוטנציאלים רצון להשאר בו ולרכוש אותו. התאמת הבית למכירה לקונה ממוצע, דומה לאפקט שנותנת בובת ראווה בחנות בגדים.
מסלול זנדוורט

מסלול זנדוורט (באנגלית: Circuit Park Zandvoort) הוא מסלול מרוצי מכוניות הסמוך לעיר זנדוורט לחופו של הים הצפוני. המסלול היה חלק מאליפות הפורמולה 1 החל משנות החמישים ועד מחצית שנות השמונים.  במהלך השנים הוא שופץ מספר פעמים וכיום משמש כחלק מאליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM).

שנות השלושים עד מחצית שנות השמונים

התוכניות להקמת מסלול מרוצים בזנדוורט נעשו עוד לפני מלחמת העולם השנייה. מרוץ כביש ראשון התקיים באזור ב-3 ביוני 1939, אך המסלול עצמו נבנה רק לאחר המלחמה. למרות שמקובל לייחס את תכנון המסלול לג'ון הוגנהולץ, היה זה סמי דייוויס שהציג את התכנון למסלול בשנת 1946.
מרוץ הבכורה התקיים במסלול ב-7 באוגוסט 1948. שנה לאחר מכן נערך במקום גרנד פרי זנדוורט. בשנת 1950 שונה שם המרוץ לגרנד פרי ההולנדי, שהפך לחלק מסבב הפורמולה 1 בשנת 1952. בשנת 1954 לא התקיים מרוץ פורמולה, אך המרוץ שב לסבב שנה לאחר מכן. לאחר הפסקה של שנתיים התקיים המרוץ ברציפות עד לשנת 1985, למעט הפסקה אחת בשנת 1972.

המחצית השנייה של שנות השמונים והלאה

תלונות רבות על מפגעי רעש מצד התושבים באזורים הסמוכים למסלול, הובילו לתכנון מחודש של המסלול. על פי התוכנית חלקו הדרומי של המסלול יקוצר ותוואי חדש של המסלול אמור היה להבנות בתוך השטח הפנימי של המסלול המקורי. האישור לביצוע השיפוצים התקבל בינואר 1987, אך זמן קצר לאחר מכן הודיעה חברת CENAV, המפעילה של המסלול, על פשיטת רגל. חברה חדשה שהוקמה לקחה על עצמה את ביצוע עבודות השיפוץ ובשנת 1989 נבנה מסלול חדש בהיקף של 2.6 קילומטרים. על השטח בדרומו של המסלול המקורי נבנו מגרשי כדורגל והוקי לקבוצות המקומיות.
בשנת 1995 הוקמה חברת CPZ 
 (Circuit Park Zandvoort), שפעלה על מנת להפוך את המסלול למסלול גרנד פרי בינלאומי. בסיומו של הפרויקט, שהסתיים בשנת 2001, עמד היקפו של המסלול על 4.7 קילומטרים. בנוסף נבנו בצידי המסלול אזור טיפולים ומקומות ישיבה לצופים. המסלול החדש השתלב במרוצי אליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM). אחד האירועים המרכזיים המתקיימים במסלול הוא RTL פורמולה 3 מאסטרס - אירוע בו מתחרים נהגים ממדינות שונות, הלוקחים חלק באליפויות מקומיות, האחד כנגד השני. בשנים 2007 ו-2008 לא התקיים המרוץ במסלול זה, עקב מגבלות שנבעו מתקנות רעש. לאחר שנתיים שב המרוץ להתקיים כסדרו.

תחרויות אופניים וריצה

במהלך השנים התקיימו במסלול מספר מרוצים ותחרויות שונות. באוגוסט 1959 התקיימה במסלול אליפות העולם ה-26 לאופני כביש. החל משנת 2008 מתקיים במסלול מרוץ שנתי למרחק של 5 קילומטרים. בשנת 2010 השתתפה במרוץ לורנה קיפלגאט, שזכתה מספר פעם באליפות העולם וניצחה את המרוץ. בשנת 2013 החל להתקיים מרוץ של 24 שעות לרוכבי אופניים, הפתוח לכלל הציבור.
סלע המחלקות

סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת הוא שמו של אתר מקראי. שם האתר מופיע בספר שמואל א', כ"ג, כ"ח. מיקומו על פי הסיפור המקראי במדבר מעון, אשר נמצא בקרבת היישוב מעון. מאתר זה חזר המלך שאול מרדיפתו אחר דוד לאחר שנודע לו שהפלשתים, פלשו לארץ. לאחר מכן מדווח המחבר כי: "וַיָּשָׁב שָׁאוּל, מִרְדֹף אַחֲרֵי דָוִד, וַיֵּלֶךְ, לִקְרַאת פְּלִשְׁתִּים; עַל-כֵּן, קָרְאוּ לַמָּקוֹם הַהוּא, סֶלַע, הַמַּחְלְקוֹת".

פירוש השם

לפי מדרש השם בספר שמואל א', פרק כ"ג, פסוק כ"ח שתי הקבוצות, זו של דוד וזו של שאול נחלקו והלכו לדרכן. בתרגום השבעים מופיע שם המקום: סלע הַמְחֻלֶקֶת. לדעת גרסיאל, שמו המקורי היה סלע חלקות מלשון חלק כלומר שאין בו צמחייה והוא גלוי או שהוא חלק מכוונה שניתן להחליק בו. רש"י בעקבות תרגום יונתן, מפרש סלע המחלקות -" שהיה לבו של שאול חלוק לשתי דעות, אם לשוב להציל את ארצו מיד פלשתים, או לרדוף ולתפוש את דוד, כן תרגמו יונתן".
מ.צ סגל, מפרש:" סלע שעל ידו נחלקו ונפרדו שאול ודוד". ואילו במדרש תהילים נאמר: "ולמה נקרא שמה סלע המחלקות, אמר רבי שמואל בר נחמני ששם נחלקו גבורי שאול, וגבורי דוד, מהם היו אומרים, עד שבן ישי בידינו לא נפנה ממנו, מהם היו אומרים מלחמת ישראל קודמת, אבל בן ישי מצוי אצלינו בכל שעה, רבי אליעזר אומר נחלק הסלע מכאן ומכאן, ונמצא שאול וגבוריו עומדים מצד אחד, ודוד ואנשיו מצד אחד, והוא שדוד אומר הנותן תשועה למלכים (ספר תהילים, פרק קמ"ד, פסוק י'), לשני מלכים, אלו שאול ודוד, שאול שניצל משפיכות דמים, שנאמר [אשר כלתני היום הזה מבוא בדמים] והושע (לי ידי) [ידי לי] (ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק ל"ג), ודוד שניצל מחרבו של שאול, שנאמר הפוצה את דוד עבדו מחרב רעה (ספר תהלים, פרק קמ"ד, פסוק י'). דבר אחר סלע המחלקות. בשעה שהיה דוד וחיילותיו עוברין על אותו מקום שנעשה להם נס, היה מתחלק מחיילותיו, הוא ושש מאות אנשים שהיו אתו, אותה שעה היו יורדין מעל סוסיהן, ומשתחוין ונופלין על פניהם, ומברכין ברוך שעשה לנו נסים במקום הזה, ומקצתן היו עומדים ואין מברכין, לפי שלא היו עמו באותה שעה, והיו מתחלקין זה מזה, לכך נאמר סלע המחלקות."
הצירוף המקראי נשתנה ל'סֶלַע הַמַּחְלֹקֶת', וכיום הוא משמש במשמעות מטפורית של נושא הריב, העניין שעליו נחלקים.

זיהוי מקומו

לפי הסיפור המקראי, סלע המחלקות נמצא במדבר מעון.
זיהוי המקום הוא בעייתי. יש המזהים את המקום ראס אל כופה או עם תל אל-מאלאקי אך זיהוי זה אינו ודאי.
לפי התיאור יש המזהים את המקום עם הר חולד וזאת על פי מבנה ההר.
דני עציוני

קריירה

עציוני החל את קריירת הכדורגל שלו במחלקת הנוער של הפועל הרצליה. היה שותף לזכייתו של תיכון עיוני הרצליה בשנת 1977 באליפות הארץ בכדורגל לבתי ספר. הוא עשה את צעדיו המקצועיים הראשונים בהפועל הרצליה, בה שיחק מספר עונות החל משנת 1977 עד שנת 1982 עת עבר לקבוצת מכבי נתניה.
במכבי נתניה שיחק במרבית שנות השמונים ואף זכה עמה באליפות המדינה בעונת 1982/83.
בשנות התשעים שיחק במכבי יבנה ובמכבי הרצליה שאיתה עלה לליגת העל בכדורגל. שנה אחרי כן שיחק עונה אחת בהפועל רמת גן לאחריה פרש מכדורגל ועבר לקדנציית אימון קצרה בהפועל הרצליה.
כיום משמש עציוני מאמן מוסמך של מכבי פתח-תקווה של קבוצת ילדים ב'. כמו כן, הוא משמש כמורה לקט-רגל בחטיבת הביינים "הרצל-רעות" השוכנת בשכונת שביב. בעברו שימש מספר שנים כמורה לחינוך גופני בתיכון הכפר הירוק, הראשונים בהרצליה וכמורה בתיכון הנדסאים ובתיכון חדש בהרצליה.
האקדמיה הצבאית בחומס

מלחמת האזרחים בסוריה

במהלך מלחמת האזרחים בסוריה שהחלה בשנת 2011, העיר חומס הייתה אחד ממוקדי הלחימה הקשים בסוריה, האקדמיה הצבאית ובסיס התותחנים הצמוד משמשים מוקד צבאי סורי חשוב כנגד כוחות המורדים בסוריה. ב-23 ביולי 2011 האקדמיה הותקפה כאשר דווח על שני פיצוצים גדולים וקולות ירי מתוך האקדמיה, מספר לא ידוע של חיילים נפגעים הוצאו משם לבית החולים הצבאי בעיר
ב-30 באוגוסט 2013, עם המתח הגובר מחשש למתקפה של ארצות הברית בסוריה (לאחר דיווחים על שימוש בנשק כימי כנגד המורדים), בין היתר הוחלט על פינוי האקדמיה משום שהיא נחשבה למטרה אפשרית למתקפה. כ-2,500 הצוערים הועברו לאוניברסיטת חומס, כמו גם חמש קומות באוניברסיטת דמשק גם פונו כדי לאכלס את הצוערים.
מערת האומה

מערת האומה היא מערת מים זורמים שנתגלתה באמצע שנת 2011 מתחת לבנייני האומה בירושלים. המערה היא הערוץ התת-קרקעי הזורם הגדול ביותר שנתגלה בישראל.

היסטוריה

במהלך חודש מאי 2011 ביצעה חברת רכבת ישראל עבודות חפירה באזור בנייני האומה בירושלים, כהכנה לבניית תחנה בעבור קו הרכבת המהיר לירושלים. הפועלים, שעסקו בחציבת פיר גישה בעומק 75 מטרים מתחת לפני השטח, גילו את המערה בעומק של 75 מטרים מתחת לפני הקרקע.
אורכה המשוער של המערה הוא כמה מאות מטרים והגובה בחלקים ממנה מגיע לכ-20 מטרים. בסקירה שנערכה על ידי אנשי המרכז לחקר המערות של המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית בירושלים, בראשות פרופסור עמוס פרומקין, נמצאו במערה מפלים קטנים ומשקעי מערות ונמצא כי זורמים בה מים באופן סדיר מצפון-מערב לדרום-מזרח בספיקה בסדר גודל של ליטר בשנייה, אך לא ידוע עדיין לאן הם מתנקזים. במקום בו קוטע הפיר החצוב את הערוץ התת-קרקעי, מזרימה משאבה את המים אל צינור המאפשר את המשך זרימתם בהמשך הערוץ הטבעי. החוקרים קבעו שהמערה מהווה את הקניון הוואדוסי הגדול והמרשים בארץ ועם מציאתה מצטרפת ישראל לראשונה לרשימת האתרים בעולם שיש בהם נחלים תת-קרקעיים.
תחת התות

עלילה

הרומן מתאר את קורותיו של נער ירושלמי בוגר תיכון היוצא ללמוד אדריכלות בטכניון בחיפה בערך בשנת 1938. הרקע הוא ימי המנדט הבריטי ושלהי המרד הערבי והפרעות. בספר, הקורא מתוודע לשנה גורלית במיוחד העוברת על הנער; חברותו עם חברו לחדר ולספסל הלימודים צבי ישראל הדייקן, הדקדקן ועם זאת הנאמן; ירי שנוי במחלוקת שהוא מבצע במסגרת חברותו במחתרת פורשת; יחסיו עם נערה רצינית הרוצה בו ומחכה לו, ועם נערה קלילה החומדת אותו; ופרשת אהבה גדולה עם אשה מיוחדת נועזת ונשואה לאחר.
אישיותו של הגיבור מעוצבת על ידי שתי דמויות מרכזיות. האחד הוא המבור (המבורגר) איש כבן שישים מלא רעננות חוכמת חיים ורוחב לב; מנהגו הערבי-יהודי המיוחד אופייני לאנשי המעשה של התקופה. השנייה היא מרווה - אישה נשואה ואם לשניים אשר טיפלה בגיבור בינקותו ומבוגרת ממנו באחת עשרה שנים, בין השניים מתפתחת פרשת אהבה סוחפת ועמוקה אשר בונה מחדש את נפשו של הגיבור. כשם שחזק החיבור כך קשה הניתוק ההכרחי וההגיוני. הפרידה מביאה להתאבדותה של מרווה ולנטילת דבר מה חשוב וחיוני מנפשו של הגיבור.  
השנה מסתיימת והגיבור שב לירושלים שבה הוא עתיד לגור, ללמוד, להתבגר ולהזדקן. אהבתה הטוטאלית של מרווה ממשיכה ותמשיך לתת בו אותותיה אף שכבר התרגל לרגשות שעוצמתם פחותה.
גלן פורד

מהלך הקריירה

פורד החל להופיע בסרטים ב-1939, אך נאלץ להפסיק במהרה עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה וגיוסו לחיל הנחתים האמריקאי. במסגרת פעילותו לחם בצרפת. על מעשיו אלו הוענק לו אות לגיון הכבוד על ידי ממשלת צרפת ב-1992.
פריצת הדרך של פורד הייתה בסרט "גילדה" בשנת 1946, בו שיחק לצד השחקנית ריטה הייוורת'. שיתוף הפעולה ביניהם היה כה מוצלח עד שהאולפנים המשיכו ללהקם בתפקידים הראשיים בחמישה סרטים נוספים.
פורד המשיך להופיע בסרטים רבים בשנות ה-50 וה-60. בין סרטיו הבולטים ניתן למנות את "כופר", "סופרמן, "חיים גנובים", "אהבותיה של כרמן", "החום הגדול", "תשוקה אנושית", "זרע הפורענות", "בית התה של ירח אוגוסט", "גברת ליום אחד", סימרון, ו"אבא עליך להתחתן".
בהמשך הקריירה שלו פורד החל להופיע יותר ויותר במערבונים וסרטי הרפתקאות אחרים, בהם ביסס את דמות הקאובוי שזוהה עימה לרוב לאחר מכן. סרטיו הבולטים היו "האם פריז בוערת?" ו"הקרב על מידווי". דמותו כקאובוי הונצחה ב"מוזיאון מורשת הקאובוי הלאומי" באוקלהומה.
לאחר שהיה מועמד מספר פעמים ללא זכייה, פורד זכה בגלובוס הזהב בשנת 1962 עבור תפקידו בסרט "גברת ליום אחד".

מותו

ב-1 במאי 2006 נערך אירוע רב משתתפים לציון יום הולדתו ה-90 של פורד וקריירת המשחק העשירה שלו. פורד היה אמור להיות אורח הכבוד של האירוע, אך עקב מצבו הרפואי הרעוע, שנגרם בין השאר עקב סדרת שבצים מוחיים, לא יכול היה להשתתף. במקום זאת פורד צילם את עצמו בהודעה לקהל המוזמנים שהוקרנה על גבי מסך באירוע. הוא נפטר לבסוף ב-30 באוגוסט, בגיל 90.
יחידת השליטה הימית

הקמה ומסגרת עבודה

הצורך ביחידה לקיום קשר ומעקב אחר כלי השיט בים עלה מתחילת הפעלתו של חיל הים. היחידה נקראה יחידת קשר וגילוי - יק"ג ובסיסה היה במחנה סטלה-מאריס על הר הכרמל בחיפה. במסגרת זו תפקדה לאחר מלחמת העצמאות ועד שלהי מלחמת ההתשה.
אחרי מעבר מפקדת חיל הים לתל אביב בשנת 1972 המשיכה היחידה בתפקידיה והתקיימה בקומות התחתונות של בנין המפקדה. ביזמתו של אלוף מיכאל ברקאי נשלח מפקד היחידה סא"ל משה אורון ליחידת השליטה של חיל האוויר וחזר הקים את היחידה בשם החדש יחידת שליטה ימית -יש"י.

שיטות עבודה עיקריות

יחידת השליטה מקיימת בקרה על פעילות הבט"ש והאימונים של היחידות הלוחמות, שליטה על מערך הצוללות,  ובניית תמונת המצב היבשתית בבסיסי חיל הים בשגרה ובחירום. היחידה עוקבת ושולטת על כלל המבצעים, התרגילים, פעילות הבט"ש, האימונים והניסויים הנעשים על ידי כלי השיט בזירה הימית.
היחידה מפעילה את חדר המלחמה לפיקוד חיל הים. מציגה למפקד  את תמונת הזירה בכך שהיא מרכזת את הנתונים מסיורי האוויר מעל הים וכלל מוצבי הגילוי  לאורך חופי הארץ. בעזרת אמצעים מתקדמים וחדישים. ומעבירה את פקודותיו ליעדם.
היחידה מקיימת קשר בין כלי השייט שבים למפקדת חיל הים באמצעות הקשר האלחוטי.
בעבר הדרך העיקרית הייתה בשימוש בקוד המורס לטוח הרחוק ובאלחוט דיבור בטווח הקרוב. כיום מופעלים אמצעי קשר מחשבים מתקדמים.
מייקל אנגרנו

ביוגרפיה

אנגרנו נולד בברוקלין, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא איטלקי. בנם של דורין ומיכאל אנגרנו, והוא ממוצא איטלקי. למשפחתו יש שלושה סטודיואים לריקוד, שניים בניו יורק ואחד בקליפורניה. אנגרנו הוא בוגר של Crespi Carmelite High School, וכיום יש לו דירה בלוס אנג'לס ונשוי לג'ונו טמפל.

קריירה

תפקידו הראשון כשחקן היה בשנת 1996, בהיותו בן 11 בסרט "Childhood's End". שנה לאחר מכן הוא שיחק את התפקיד הראשי הראשון שלו, בסרט "I'm Not Rappaport".
בשנת 2003 הוא שיחק ב-Maniac Magee וב-2004 הוא הופיע בגרסה הקולנועית של הספר דבר. באותה שנה שיחק בעונות 2-3 של הסיטקום "פחות ממושלמת" בתפקיד ג'ורג' דנטון. בשנת 2005 שיחק לצד הית' לדג'ר בדרמה שמספרת על תרבות הסקייטבורד, "שליטי דוגטאון" בבימויה של קתרין הארדוויק, וכן, שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "תיכון בהיי" לצד קורט ראסל. הוא הופיע בסרטים נוספים, בהם הממלכה האסורה שיצא ב-2008, בגידה כפולה של סטיבן סודרברג שיצא ב-2012 וקלף חזק שיצא ב-2015.
בטלוויזיה הוא שיחק בקומדיית המצבים האמריקאית "ויל וגרייס", כאליוט, בנו של ג'ק מק'פרלנד ו-4 סצינות בסדרת הטלוויזיה 24.
המרכז לשתילת מפרקים

הקמת המרכז

הקמת המרכז, כחלק מעולם האורתופדיה, הייתה פתיחתה בארץ של תקופה פורצת דרך מחקרית וקלינית שהקדימה את ענפי הכירורגיה האחרים בחזית הטכנולוגית והרפואית.
עם מענק של נשיא איגוד המוציאים לאור מר מורו ברנשטיין, עידוד של שר הבריאות אליעזר שוסטק וגיבוי של מנהל בית החולים ד"ר דב גולן הוקם ונוהל המרכז לשתילת מפרקים על ידי ד"ר דוד מנדס. תוך זמן קצר שימש אבן שואבת לחולים עם בעיות מפרקים למיניהן מרחבי המדינה ומחוצה לה. לצוות המרכז נוספו עמיתי מחקר מחו"ל וביניהם לראשונה גם עמית מצרי. חסות מיוחדת למרכז ניתנה על ידי כל שרי הבריאות בשנות פעילותם וראש העיר אריה גוראל ועוזרו ישראל סביון. השר מוטה גור עזר בתכנון תיירות רפואית, השרה שושנה ארבלי-אלמוזלינו הכריזה על המרכז 'כמרכז ארצי' והשר חיים רמון תמך בפעילות הקלינית.

פעילות

פעילות המרכז במשך 25 שנים הקנתה לו מוניטין שהתבטא בשיתוף פעולה של צוותי מחקר בינלאומיים ומענקי מחקר מאישים ומוסדות. המרכז פתח בפני חוקרים ורופאים אפשרויות חדשות שתוצאותיהן היו פרויקטים מחקריים וקליניים בעלי חשיבות וזכו להערכה בקהילה האורתופדית הבינלאומית.
משנת 1979, אחת לשנה, התקיים כנס בינלאומי שנוהל על ידי צוות המרכז, ונערך בקביעות בימי הפסח מדי שנה במשך 15 שנים. לכל כנס הוגדר אחד מהנושאים הייעודיים של יחידות המרכז, הוזמנו מרצים מבכירי האורתופדים המובילים בנושא הספציפי ממדינות שונות, וזכה לפרסום בעלון 'האקדמיה האמריקאית לכירורגים אורתופדים' (American Academy of Orthopaedic Surgeons). בשנים של רגיעה ביטחונית השתתפו בו גם אורתופדים מעזה ומשכם.

פעילות מחקרית ופעילות קלינית

הפעילות של מחקר קליני ומעבדתי התבססה על מפגשים חודשיים של סיעור מוחות עם מדענים מפקולטות רבות של הטכניון ושתוף פעולה של חברות תעשייה רבות כמו רפא"ל, התעשייה האווירית, תע"ש, אלסינט, אלביט בנושאים של בעיות כירורגיות וחומרים ביו-רפואיים. השילוב של תעשיינים, אנשי היי-טק ורופאים הולידה סינרגיה יצירתית אשר הניבה מגוון פרויקטים רחב.
יעקב מאיר שכטר

ביוגרפיה

נולד לדוד שכטר ולחיה דינה (לבית אברומוביץ). למד בישיבת בית אברהם של חסידות סלונים בירושלים. במשך כשנה ומחצה שהה אצל הרב יהודה הורוויץ מדז'יקוב, שהוא מחשיב כרבו. לאחר נישואיו הקים חבורת צעירים של חסידי ברסלב בירושלים.
הרב שכטר הוא מראשי ישיבת המקובלים שער השמים בירושלים. ידוע בעיסוקו בתורת הנפש, ויש הפונים אליו כדי להיוועץ עמו ולקבל ברכה.
השקפת עולמו נוטה לאידאולוגיה של אנשי "העדה החרדית" האנטי ציונית. בולטת אי השתתפותו בעלייה לקברו של רבי נחמן מברסלב באומן בראש השנה, ויש המנמקים זאת בהוראה שקיבל מהרב לוי יצחק בנדר, אך את בני קהילתו נוהג הוא לשלוח לאומן לימי ראש השנה. בראש השנה תשע"ח השתתף לראשונה ב"קיבוץ באומן" בראש השנה, ומנהג זה המשיך גם בשנתיים שלאחר מכן.
הוא מצטט בשיעוריו ובספריו גם ממקורות של רבנים ואדמו"רים מחוץ לחסידות ברסלב.
היה נשוי לשרה, אחייניתו של הרב עמרם בלוי (נפטרה ב-29 בדצמבר 2010). שיכל שתיים מבנותיו ואחד מבניו.
בין תלמידיו: הרב ישראל מאיר ברנר, הרב שאול סירוטה - המנהל הרוחני של קהילתו קהילת ברסלב קרן אור, וכן העורך של ספריו, הרב בצלאל פרידמן.