google/wiki40b huggingface dataset:
נחום מאיר קרליץ

תולדותיו

נולד בהורודוק שבמחוז מינסק, בלארוס, לרב יהושע תנחום ציבולניק, מאברכי "כולל פרושים" בקובנה. אמו הייתה אחותם של הרבנים שניאור פייבוש גולוב, אב"ד דרבנה, והרב שלמה גולובנציץ, ששימש ראש ישיבה במינסק וכיהן ברבנות מוהילוב ובסוף ימיו בירושלים.
בהיותו תינוק בן כמה חודשים נפטר אביו, ואמו מסרה אותו לאחיה הרב שלמה גולובנציץ כדי שיגדלו בביתו ויחנכו בדרך התורה. בהיותו בבית משפחת גולובנציץ במינסק נקלע לעיר נער יתום בשם אהרון קוטלר, והשניים התיידדו וקבעו לימוד בחברותא במשך תקופה. בשנת תרס"ה (1905) נסעו השניים ללמוד בישיבת סלובודקה. כעבור זמן עבר נחום מאיר ציבולניק ללמוד בישיבת וולוז'ין אצל הרב רפאל שפירא, ומשם נסע ללמוד בתלמוד תורה בקלם. לאחר כשנתיים וחצי שב לישיבת סלובודקה. בשנות מלחמת העולם הראשונה עבר עם תלמידי הישיבה לעיר קרמנצ'וג. עם תום המלחמה עבר ללמוד בישיבת ראדין אצל החפץ חיים.
נישא לבתיה קרליץ, כמה שנים לאחר פטירת אביה הרב שמריהו יוסף קרליץ. לאחר נישואיו החליף את שם משפחתו מציבולניק לקרליץ, כשם משפחת חותנו, כדי לקבל נתינות פולנית. במשך תקופה נסע מביתו לישיבת מיר. כעבור זמן התמנה לרבה של מיישָגולה (מיישעגאָלע)  שבמחוז וילנה.
בשנת תרצ"ה (1935), שנתיים אחרי עליית גיסו החזון איש, עלה הרב נחום מאיר קרליץ עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בסמוך לגיסו בבני ברק. יחד עם גיסו הרב שמואל גריינימן ייסד את "מרכז חינוך לתורה", שאיגד עשרות מוסדות תורניים ודתיים ביישוב החדש.
בשנות ה-50 התמנה כרב בית הכנסת הליגמן שבמרכז בני ברק. לאחר פטירת החזון איש התמנה לעמוד בראשות כולל חזון איש שבשכונת זיכרון מאיר.
נפטר בשנת תשי"ט, ונקבר בבית הקברות שומרי שבת, בסמוך לקבר גיסו החזון איש.
בניו הם: הרב נסים קרליץ והרב יהושע תנחום קרליץ (נפטר: ט"ו בחשוון תשל"ז - יום השנה לפטירת דודו החזון איש).
רוברט רוזנברג

רוברט רוזנברג (1951–2006) היה סופר ישראלי שכתב באנגלית, עיתונאי וחלוץ אינטרנט.

ביוגרפיה

רוזנברג נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית בשנת 1951. הוא למד באוניברסיטאות טאפט והרווארד, והוא עלה לישראל מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים, כמתנדב. רוזנברג שהה זמן קצר בקיבוץ בית אלפא, ומאוחר יותר עבר לתל אביב, שם השלים את לימודיו באוניברסיטת תל אביב והחל לעבוד בשירות הידיעות UPI כמפעיל טלקס, וזאת ללא תשלום. הוא מונה לכתב והתמסר לעבודתו העיתונאית. משך שנים רבות עבד כעיתונאי בעיתון ג'רוזלם פוסט, וכתב עבור עיתונים נוספים בארצות הברית, בהם הירחון טיים מגזין והעיתונים US News ו-World Report. בעשר שנותיו האחרונות הצטרף למערכת עיתון הארץ באנגלית, והיה מהעורכים הבכירים.
רוברט רוזנברג היה גם סופר ישראלי, בלשון האנגלית, בצד עבודתו כעיתונאי. הוא כתב סדרה של ארבעה רומנים בלשיים, שהתבססו על עבודתו רבת השנים ככתב לענייני משטרה, ושגיבורם הוא הבלש אברהם כהן, ניצול שואה. בנוסף, כתב ביחד עם מוקי בצר, ממפקדי מבצע אנטבה, את סיפור חייו. הספר יצא לאור באנגלית בשם "Secret soldier" (לוחם חשאי).
בתחום האינטרנט החברתי, הקדים רוברט רוזנברג את זמנו. כבר בשנת 1995 החל לבנות את המגזין שלו "אריגה". הוא יצר לראשונה שילוב של מגזין ספרותי, שבו משתתפים משוררים מכל העולם, בצד אתר לוחמני ומחויב לעניין השלום במזרח התיכון. הוא שילב בצד שירים של משוררי האינטרנט החשובים גם גלריות של תמונות ומידע מסוגים שונים.
רוזנברג נפטר בתל אביב בשנת 2006, ממחלת הסרטן.
פינברג

היסטוריה

בשנת 1200 לערך נבנתה לראשונה בפינברג מצודה, אך המקום שימש כבר במשך מאות שנים קודם לכן כמקום התכנסות של שבטים גרמאנים. ב-1370 נכבשה המצודה על ידי אדולף השמיני, רוזן שאוננבורג והולשטיין-פינברג. ב-1397 מוזכרת פינברג לראשונה במסמך רשמי כמקום מושבו של בית משפט.
ב-1472 נבנתה מצודה בסגנון הבנייה של הרנסאנס במקום המצודה הישנה. המצודה ניזוקה קשות בשנים 1627 ו-1657 ובשנת 1720 היא נחרבה סופית. בין השנים 1765-1767 נבנה הבניין הקרוי דרוסטי (Drostei). בניין זה הבנוי מלבנים הוא הדוגמה הטובה ביותר של אדריכלות הבארוק בכל המחוז.
לאחר התיישבותם של כמה נותני שירותים ובעלי מלאכה מסביב למצודה, התרחב היישוב בהדרגה. ב-1875 הוא קיבל זכויות מוניציפליות.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוכפל מספר תושבי העיר עקב  הגירה כפויה של גרמנים, בעיקר מפרוסיה המזרחית. בהמשך, בניגוד לערים אחרות בשלזוויג-הולשטיין, הצליחה פינברג לשמור על מספר יציב של תושבים.
ארוס (לוויין)

הלוויין הראשון

ארוס A1, הלוויין הראשון בסדרה, שוגר ב-5 בדצמבר 2000. השיגור התבצע על גבי המשגר הרוסי Start-1 באתר השיגור קוסמודרום סבובודני שבסיביר. הלוויין ארוס A1 נע במסלול הקפי נמוך (LEO) בגובה של 480 ק"מ. מסלול ההקפה שלו הוא מסלול מסונכרן לשמש (מסלול פולרי) הנע בין הקטבים, וזאת כדי שהצילום יתבצע תמיד באור יום. ארוס A1 נבנה על בסיס הלוויין אופק 3 ומידותיו הן: 
גובה-2.3 מ'. קוטר-1.2 מ' גוף, 0.7 מ' ראש. מסה בשיגור-250 ק"ג .
ארוס A1 חוצה את קו המשווה ב-09.45 בבוקר שעה מקומית, לווייני ארוס שישוגרו בעתיד ירחיבו את ממד הזמן, דהיינו זמני החצייה שלהם מעל כל נקודה ינועו בין אמצע הבוקר לאמצע הצהרים. באופן זה ניתן יהיה לפצות על תנאי ראות לקויים שינבעו מעננים בגבהים שונים. מערך הלוויינים המתוכנן של אימאג'סאט אינטרנשיונל, לכשתושלם הצבתו והפעלתו בחלל, יאפשר ללקוחות החברה לצלם כל נקודה על פני כדור הארץ מספר פעמים ביום.
הלוויין נועד לשמש מהנדסי חקלאות, מתכנני ערים ובעלי מקצועות נוספים הזקוקים לתמונות מפורטות של מקומות שונים בעולם, אולם הוא יכול לספק גם צילומים לצורכי ביון, עם רזולוציה אופטית של 1.2 מטר.
השיטה שבה עובדים הלוויינים המסחריים מאפשרת צילום אזורים נבחרים לפי הזמנת הלקוח, או במקרים שהדבר נדרש, הלקוח מקבל את השליטה על הלוויין כשזה עובר מעל אזורים המעניינים אותו בלי שמפעילי הלוויין ידעו מה הוא צילם. מעל מדינת ישראל לא מתאפשר לאף גורם שאיננו ממשלתי ישראלי לצלם.

הלוויין השני

ארוס B, הלוויין השני בסדרה, שוגר ב-25 באפריל 2006, על טיל "סטארט 1" מקוסמודרום סבובודני בסיביר, רוסיה למסלול בגובה של כ-500 ק"מ. ב־28 באפריל 2006 הודיעה חברת "אימג'סאט" שהתקבלו צילומים ראשונים מהלוויין ארוס B.
הלוויין מצויד במצלמה בעלת רזולוציה גבוהה, 70 סנטימטר, מתוצרת חברת אל-אופ. רזולוציה זו נחשבה עד לפני שנים אחדות כרזולוציה לצרכים צבאיים, אולם כיום מותר למכור תמונות אזרחיות שצולמו ברזולוציה זו. משקלו של הלוויין הוא 290 ק"ג בלבד - מהקלים בעולם. הוא מתוכנן לפעול כעשר שנים.

הלוויין השלישי

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
ארוס C, הלוויין השלישי בסדרה, אמור היה להיות משוגר כבר בשנת 2009, לפי חברת אימאג'סאט אינטרנשיונאל. רק ב-2013 פורסם כי הלוויין יוזמן מהתעשייה האווירית וחטיבת המצלמות אל-אופ של אלביט ומיועד להחליף את ארוס A.
הלוויין מיועד להתבסס על סדרת לווייני הצילום אופסאט 3000 מדגם שכבר הוזמן על ידי איטליה לשימוש צבאי ועל ידי מערכת הביטחון שישגרו תחת הכינוי "אופק". 
עלות הלוויין כ-100 מיליון דולר ומשקלו כ-400 ק"ג. הלוויין יצויד במצלמת יופיטר. המצלמה מתוצרת אל-אופ, ולה רזולוציה של 50 ס"מ מגובה 600 ק"מ.
שם המשחק (סדרת טלוויזיה)

עלילה

הסדרה נפתחת ברצח של נער הנחשד כמעורב בעסקי הסמים. בו בעת, מתה עוזרת המחקר, סוניה בקר, באמצעות נפילה למסילת הרכבת התחתית בלונדון. שני מקרי המוות נבחנים על ידי קאל מק'אפרי, כתב העיתון The Herald, וחבריו למערכת. עם התפתחות העלילה מתגלה כי הרציחות אינן מנותקות זו מזו, והחקירה מובילה אותם לבכירים בממשל הבריטי.

כללי

הסדרה הייתה הניסיון הראשון של פול אבוט לכתוב דרמת מתח פוליטית, ושודרה בימי ראשון בין ה-18 במאי עד 22 ביוני 2003. אורך כל פרק היה שעה. בשנת 2005 שוחררה הסדרה על גבי DVD בכל העולם. 
בעקבות הצלחת הסדרה החל אבוט לכתוב המשך לעונה הראשונה במהלך 2006. בחודש נובמבר 2006 אמר כי זנח את רעיון המשך הסדרה, מכיוון שלא הצליח לפתח את העלילה. באפריל 2007, אמר בראיון לעיתון אחר כי הוא המשיך לכתוב את העונה השנייה, עם ביל ניי וג'ון סים בתפקידים המקוריים שלהם מהעונה הראשונה.

ביקורת

לאחר הפרק הראשון פרסם ה Guardian הבריטי ביקורת טלוויזיה ".. זה ממש קסם. הסיפור מרתק, המשחק הוא מעולה, והתסריט של פול אבוט יוצא מגדר הרגיל". בעיתונים אחרים ברחבי בריטניה הביעו מבקרי הטלוויזיה הערכה דומה לסדרה.
ביל ניי זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה הבריטית בעקבות משחקו בסדרה. הסדרה זכתה גם בפרס באפט"א לטלוויזיה
עבור הסאונד הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. היא זכתה בפרסים נוספים מגופים כמו Royal Television Society ו Directors Guild of Great Britain.

עיבוד לסרט

שם המשחק עובדה לסרט קולנוע שיצא אל האקרנים באפריל 2009. העלילה שמרה על המרכיבים המרכזיים של סדרת הטלוויזיה, אך הוסיפה את הנופך של עיתונאי הדפוס אל מול עולם האינטרנט.
הוצאת שטיבל

הוצאת א. י. שטיבֶּל הייתה הוצאת ספרים עברית שנוסדה במוסקבה בשנת 1917 על ידי הסוחר והנדבן היהודי-פולני אברהם יוסף שטיבל (אי"ש; 1885–1946).

היסטוריה

אברהם יוסף שטיבל התעשר כסוחר עורות, ובהיותו חובב ספרות וחובב עברית החליט להשקיע את הונו בהקמת הוצאת ספרים שתוציא לאור ספרים בעברית בלבד; מעשה בלתי כלכלי באותה עת, כאשר קוראי עברית היו מעטים יחסית. הוא גייס עבור ההוצאה מתרגמים, בהם חיים נחמן ביאליק, דוד שמעוני ודוד פרישמן שתרגמו עבורו לעברית את מיטב ספרות העולם (ספרי דוסטויבסקי, טולסטוי, היינה, אוסקר ויילד, רבינדרנת טאגור ועוד). ד"ר שאול טשרניחובסקי תרגם מיוונית ומאשורית-בבלית דרך גרמנית. בהמשך פעילותו הוציא לאור גם את כתב העת העברי "התקופה" בעריכת שמעון ראבידוביץ', את סדרת חוברות השירה "מקלט" וכן ספרות עברית מקורית, למשל מאת חיים הזז, יעקב שטיינברג, דב קמחי, יצחק למדן ועוד. פסח גינזבורג, שהועסק כמתרגם של ההוצאה, נקלע לסקנדינביה בעת מלחמת העולם הראשונה, כשהיה בדרכו להגר לאמריקה. בשל המצור הימי הגרמני לא יכול לעזוב את נורווגיה, ולמד את שפתהּ, וכך הפך לחלוץ תרגום ספרות סקנדינבית לעברית והפך את ההוצאה למובילה עולמית בתחום הספרות הסקנדינבית על ידי הוצאת ספרי קנוט המסון, סיגביורן אובסטפלדר, הנריק איבסן והנס כריסטיאן אנדרסן.
שטיבל פתח סניפים בערים תל אביב, ורשה, ברלין וניו יורק. בשנת 1924 נקלעה ההוצאה לקשיים, ואברהם שטיבל מינה את נחום טברסקי למנהלהּ בארץ ישראל. בשנת 1929 התאחדו סניפי ההוצאה, ומרכזה מוקם בתל אביב.
בשנת 1933 הוקמה הוצאת "שם" (ראשי תיבות של "שטיבל" ו"מצפה") כאיחוד בין הוצאת שטיבל והוצאת מצפה של יהושע צ'צ'יק, מרדכי ניומן ויוסף שרברק (הוצאת י' שרברק) להוצאת ספרות ילדים. השותפות התפרקה ב-1935.
בשנת 1939 הועברה הבעלות המלאה על ההוצאה לידי נחום טברסקי. אברהם יוסף שטיבל נפטר ב-1946, וההוצאה המשיכה לפעול עד סוף שנות ה-40.
יוסף חיים ברנר כתב בשנת תרע"ט (1919) רשימה בעיתון "הפועל הצעיר" (תחת הכינוי "בר יוחאי"), שבה תיאר את מפעלו של א"י שטיבל:
אין אני מכיר את אברהם יוסף שטיבל פנים. לא ראיתי אותו מעולם ולא שמעתי את קולו... אם יש איזו מעשי-נסים בחזיון שטיבל, כלומר בצירוף המשונה של בעל-כסף ומוקיר ספרות עברית, הנה במעשיו של שטיבל אין כל חידות: הוא, סוחר-העורות הפשוט, מתוך שנפשו היא נאצלה, הרי הוא, כר' שמואל הנגיד בשעתו, מקדיש את אונו והונו להרמת קרן הספרות, שהוא קורא, הספרות הנוגעת לנפשו... שטיבל יעשה איזה דבר בשביל ספרותנו – בזה כמעט שאנו בטוחים. לפי ההתחלה רואים, שהוא עשה יעשה, בכל אופן! אבל לנו אין זה מספיק. אנחנו היינו רוצים, שהוא יעמוד על מרום-תעודתו, שהוא לא יהיה רק בעל-פקדון סתם, נותן-כסף, כי אם מבסס בכספו הוצאת-ספרים עברית יסודית... "הוצאת-שטיבל", אחריותך גדולה!
— י"ח ברנר, מִתּוֹךְ הַפִּנְקָס (א. י.שטיבל), "הוצאת הפועל הצעיר", סיון תרע"ט
ואכן, ברנר תרגם את "החטא ועונשו" של דוסטויבסקי עבור הוצאת שטיבל בוורשה, וב-1930 החלו ספריו לצאת בהוצאת שטיבל.
דיבל

דִּיבֶּל (מגרמנית: Dübel, ובעברית: מֵיתָד), הוא תושבת קטנה המיועדת לתיאום וחיבור בורג לרכיב מבנה כגון קיר או תקרה העשויים לרוב בטון, לבנים או גבס. קיימים סוגים שונים של דיבלים העשויים פלסטיק, עץ או מתכת.

אופן השימוש

דיבל מחדירים לתוך קידוח באלמנט מבני ולתוכו מבריגים את הבורג. במהלך חדירת הבורג והידוקו מתרחב הדיבל ומפעיל לחץ על דפנות החור הקדוח ובכך מושג חוזק הידוק על ידי התפשטות פנימית הדרגתית. ככל שקוטר הדיבל גדול יותר כך יהיה חוזק החיבור גדול יותר לנוכח הגידול בשטח המגע בינו ובין החור הקדוח.
דיבל מיועד לחיבור אלמנטים למשטח במקרים שבהם העומס רב מכדי להשתמש בהידוק באמצעות מסמר, שעלול להיתלש תחת העומס. בעזרת דיבל ניתן לתלות תמונות כבדות, מדפים, גופי תאורה, ארונות, מתלים וכדומה. במקרה של אלמנטים כבדים במיוחד, כגון ארונות קיר במטבח, יוצר משקל הגוף התלוי מומנט כח הפועל על הקיר וגורם למתיחה בחיבורו העליון אל הקיר. במקרים כאלו נהוג להשתמש בדיבלים חזקים וגדולים יותר לתלייה העליונה של האביזר על מנת שזה לא ייתלש מן הקיר.
עבור קיר גבס קיימים דיבלים מיוחדים הנקראים "דיבל גבס" (מיועדים לתשתית חלולה/חלשה) בעזרתם ניתן לתלות פריטים קלים. במקרים של קירות חלשים, דיבל גדול וחזק יותר אינו בהכרח הפתרון לתליית אלמנטים כבדים משום שחומר הקיר עצמו אינו מסוגל לשאת את העומס.
דיבל כוח (ממתכת) המכונה "דיבל ג'מבו" או "בורג ג'מבו" הוא דיבל המיועד לתלות פריטים כבדים ביותר או לתמוך בכבלים הנמשכים מן המבנה ונושאים משקל. בורג ג'מבו הוא מוצר הכולל בורג ומעטפת משולבים אשר סיבוב הבורג גורם בעזרת דחיפת שיניו להתקמטות המעטפת הלוחצת על דפנות הקידוח.
תכנון קיבולת

תכנון קיבולת הוא תהליך בו מעריכים את הקיבולת של משאב מערכת שתידרש בעתיד על מנת לאפשר היערכות מראש למענה לדרישות הקיבולת הצפויות. תוצר התהליך הוא דווח של הגידול הצפוי במשאבים על ציר הזמן.
 ניתן לבצע תכנון קיבולת לכל משאב תשתיתי כגון: כבישים, רשתות חשמל, מכונות בפסי ייצור וחומרה של מחשבים (למשל מעבד, זיכרון פנימי ודיסקים).
 המטרה של תכנון קיבולת היא להביא למינימום את הפער בין כמות המשאבים הנדרשת וכמות המשאבים הנרכשת.
הרעיון המרכזי הוא התאמת כמות המשאבים של אמצעי הייצור לצרכים המשתנים באופן דינאמי במטרה להשיג יעילות. יעילות בהקשר זה היא מצב בו אין חוסר במשאבים, העלול לגרום לחוסר יכולת לייצר כמות או איכות נדרשת של התוצרים, ואין עודף גדול במשאבים שמשמעותו הגדלת העלויות.
ג'ין שין

ג'ין-שין-דו אקופרסורה היא שיטה טיפולית אלטרנטיבית המבוססת על תורת רפואה סינית, ומשתמשת בלחיצה קלה על נקודות לאורך ה"מרידיאנים" - מושג ברפואה הסינית המתייחס לרשת של "ערוצי אנרגיה" החוצה את גוף האדם; אין כל ראיה מדעית לקיומם של ערוצים אלה, וממילא לא לתועלת שבלחיצה עליהם. הג'ין שין משלב בתוכו את הרפואה הסינית (דיקור סיני, שיאצו), טיפול במגע (מאסג'ים למיניהם), וטיפול "אנרגטי" (הילינג, רייקי). השיטה פותחה בשנות ה - 70 על ידי Iona Marsaa Teeguarden

הטיפול

הטיפול כולו אורך כשעה, הכוללת שיחה, אבחון וטיפול. הטיפול מתבצע על מיטה טיפולית, כאשר המטופל שוכב על גבו בלבוש מלא. המטפל מניח את ידיו על שתיים או שלוש נקודות בו זמנית, תוך כדי ריכוז ו"העברת אנרגיות" מתאימות.

השיטה

המטפלים בשיטה טוענים כי המטפל אינו מרפא בעצמו את המטופל, אלא עוזר לגופו של המטופל לשחרר "חסימות" ולהניע את הצ'י במרידיאנים (הערוצים בהם זורמת האנרגיה); אין עדות מדעית לקיומן של חסימות כאלה. שיטה זו אינה פולשנית, וטוענת לשימוש ב"אנרגיית הגוף" של המטופל (מושג זה אינו קשור למושג הפיזיקלי אנרגיה).
הג'ין שין משתמש בכ 60 נקודות ( מתוך כ-600 נקודות הקיימות, כביכול בגוף) לאורך כל 12 "המרידיאנים הרגילים" ו8 "הערוצים המיוחדים". בחירת נקודות הטיפול נעשית על ידי המטפל בהתאם לתלונת המטופל, ועקרונות חמשת היסודות (אדמה, אש, עץ, מים, מתכת).
ציון באייר

ציון באייר (באנגלית Bayer designation) הוא שיטת מתן כינויים לכוכבי השמיים שהומצאה על ידי האסטרונום יוהאן באייר בתחילת המאה ה-17 והופיעה לראשונה באטלס הכוכבים שלו "אורנומטריה". השיטה מבוססת על סימון הכוכב באות קטנה מתוך האלפבית היווני ואחריו השם בלטינית של קבוצת הכוכבים לה שייך הכוכב, בנטיית השייכות. בעברית נהוג לתרגם את שם הקבוצה ולהשתמש בצורת השייכות (לדוגמה, α Centauri - ‏α בקנטאור). הרשימה הראשונה של באייר הכילה 1564 כוכבים ועברה שינויים רבים בעקבות עדכונים במפות השמיים שכללו הוספת קבוצות, ביטול קבוצות ושינוי גבולות בין הקבוצות, כך שכוכבים שהיו בעלי ציון באייר מסוים קיבלו ציון באייר שונה.

שיטת הסימון

העקרון המנחה של מתן השמות לכוכבי הקבוצות היה דרוגם על פי חשיבות בסדר יורד, כלומר α היה הכוכב החשוב ביותר בקבוצה, β השני בחשיבותו וכך הלאה. עם תום 24 האותיות של האלפבית היווני השתמש באייר באותיות קטנות מהאלפבית הלטיני ובמקרה הצורך גם באותיות גדולות מאלפבית זה. ציון כוכבים באותיות לטיניות הופיע בקבוצות גדולות עם הרבה כוכבים כמו עקרב והספינה ארגו שפורקה לארבע קבוצות, אך רוב כוכביה נשארו עם האות הקודמת שלהם גם בקבוצה החדשה. בשנים מאוחרות יותר עם התקדמות מיפוי השמיים והצורך לסמן כוכבים נוספים, נעשה שימוש במספרים נוסף על האותיות.
חשיבות הכוכב בקבוצה חפפה לרוב את בהירותו הנראית, אך לעיתים העדיף באייר את מיקומו או את סדר הזריחה שלהם מעל האופק. לדוגמה, α באוריון (ביטלג'וז) פחות בהיר מ-β באוריון (ריג'ל) אך ממוקם במרכז הקבוצה וזורח מוקדם יותר. α בתאומים (קסטור) פחות בהיר מ-β בתאומים (פולוקס) אך זורח לפניו.

סימוני משנה

כוכבים כפולים (בעיקר כפולים אופטיים) סומנו לעיתים קרובות באות יחידה עם ספרה עילית לציין את ההפרדה ביניהם (למשל, ¹μ ו-²μ בעקרב), אך לפעמים סומנו בצורה זו גם כוכבים זוגיים (למשל ¹α ו-²α בצלב הדרומי) או אפילו מספר כוכבים שנמצאו באותו אזור של קבוצה מסוימת (למשל ‏¹π, ‏²π,‏ ³π, ‏⁴π, ‏⁵π, ו-⁶π באוריון).
כוכבים זוגיים (או מערכות כוכבים עם יותר משני כוכבים) מקובל לציין בציון באייר המקובל עם תוספת של אות לטינית גדולה לציון ההפרדה ביניהם (למשל α בקנטאור A ו-α בקנטאור B).

שינויים בציון באייר

עם השנים חלו שינויים בקבוצות הכוכבים ואלו הביאו לשינויים בשמות הכוכבים כעל פי ציון באייר. לדוגמה, פרוק קבוצת הכוכבים "הספינה ארגו" לארבעה חלקים הביא לכך שהקבוצות שדרית, מפרש וירכתי הספינה חולקים ביניהם את האותיות לפי הציון המקורי של הכוכבים ולכן כל אות מופיעה רק באחת מהקבוצות.
שינויי גבולות בין שור ועגלון שינו את שם הכוכב אל-נאת' מ-γ בעגלון ל-β בשור ובאופן דומה הפך הכוכב אלפרץ מ-δ בפגסוס ל-α באנדרומדה.
דני לרנר

קריירה קולנועית

דני לרנר הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו בחוג הוא כתב, ביים והפיק למעלה מ-20 סרטים קצרים.
סרטו הראשון באורך מלא היה המותחן הפסיכולוגי "ימים קפואים" שהופק כסרט עצמאי דל-תקציב בעלות של 25,000 דולר בלבד. הסרט, בכיכובם של ענת קלאוזנר, אולי שטרנברג וסנדרה שדה, הוקרן בהקרנת בכורה ב-2005 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, שם זכה בפרס "הסרט העלילתי הישראלי הטוב ביותר". הסרט הוקרן בישראל, בה גם היה מועמד לשני פרסי אופיר (בעבור הופעתה של קלאוזנר והצילום), ובצרפת ונמכר להפצה במספר מדינות נוספות.
עלילת הסרט עוקבת אחר סוחרת סמים צעירה הגונבת את זהותו של קורבן פיגוע הנמצא בתרדמת. הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים. בהם פרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל סינמה נובו בבלגיה ובפרס "הבמאי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים בפניקס. עוד הוקרן הסרט בפסטיבלי קולנוע שונים, בהם: פסטיבל AFI לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים בסידני, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בוורשה, בשנגחאי, בסאו פאולו ועוד.
סרטו השני של לרנר היה סרט הפעולה "קירות". הסרט הופק כקופרודוקציה ישראלית-צרפתית בתקציב בן 2 מיליון דולר. עלילת הסרט עוקבת אחר ידידות הנרקמת בין קופאית סופרמרקט אשר סובלת מהתעללויות מבעלה (נינט טייב) למחסלת של ארגון פשע (אולגה קורילנקו).
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2009 ולאחר מכן הוקרן בישראל. הסרט נמכר להפצה למספר מדינות, בחלקן תחת השם The Assassin Next Door (בתרגום חופשי: "המתנקשת השכנה"), בהן ארצות הברית, קנדה, בריטניה, איטליה, ברזיל, גרמניה, רוסיה ועוד. בשנת 2010 השתתף הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסנקט פטרבורג, בפסטיבל סרטי נשים בסיאול ופסטיבל סרטי המתח הבינלאומי בבון שבצרפת.
בשנת 2011 זכה לרנר בפרס אומנות הקולנוע מטעם משרד התרבות המדע והספורט. מנימוקי השופטים: "ללרנר ראיה קולנועית מרתקת שמשלבת מורשות קולנוע מערביות סדורות עם מציאות מקומית ייחודית וכאובה. עצם הדיאלוג האפל שלרנר מפתח עם המרקם המיידי של סביבתו, מסמן אותו כאחד מהיוצרים הישראליים המבטיחים ביותר."

סגנון אומנותי

בסרטיו עסק דני לרנר באספקטים שונים של המציאות הישראלית תוך שימוש בז'אנרים ואלמנטים קולנועיים שלא מרבים לעסוק בהם בקולנוע הישראלי.
"ימים קפואים" משלב בין ז'אנר המותחנים הפסיכולוגים לסרטי אימה ופילם נואר ושזור בציטוטים מסרטים של אלפרד היצ'קוק ורומן פולנסקי. "קירות" אף הוא כלל מחוות לסרטים שונים, בהם ניקיטה ודרכו של קרליטו.
קרב אל בורג'

קרב אל בורג' קרב שנערך במלחמת העצמאות  ב-16 ביולי 1948 באזור הכפר הערבי אל בורג' (כיום גבעת התיתורה באזור מודיעין), בין כוחות חי"ר ומשוריינים של הלגיון הערבי ובין כוחות של הגדוד השלישי (גדוד הגליל) של חטיבת יפתח. תוצאת קרב זה, שהסתיים בתבוסת הלגיון, קבעה את תוואי הקו הירוק, הוא קו שביתת-הנשק עם ירדן, באזור. הגבול היה בתוקף עד למלחמת ששת הימים.
לאחר כיבוש לוד והסרת המצור על בן שמן במבצע דני, נעו כוחות חטיבת יפתח מזרחה וב-15 ביולי 1948 כבשו את הכפר ברפיליה (כיום בתחום העיר מודיעין).
בליל ה-15 ביולי 1948 לאחר שכבשו את הכפר הערבי ברפיליה נעו כוחות יפתח מזרחה וכבשו את הכפר ביר מעין (כיום רעות) ואת הכפר אל בורג'. המטרה הייתה להתקדם מזרחה לעבר צומת בית סירא בכביש לטרון - רמאללה ובכך לנתק את הכח הירדני שהיה בלטרון מהעיר רמאללה. מפקד הלגיון ג'ון באגוט גלאב עמד על איום זה וכבר ב-16 ביולי 1948 פקד על התקפה משולבת של משוריינים ורגלים.
לוחמי יפתח התכוננו להתקפה. הם בנו עמדות בבתי הכפרים ובאל בורג' בנו עמדות לנשק אנטי טנקי מסוג פיא"ט. תותח 65 מ"מ (נפוליאונצ'יק) ומרגמות 81 מ"מ קודמו לעמדות ממערב לשני הכפרים.
התקפת הלגיון השתהתה והחלה בשעות אחר הצהרים כשהחיילים התוקפים מתקדמים ופניהם מול השמש כשהם משמשים מטרה ברורה ללוחמי חטיבת יפתח.
בשעה 17:30 הבחינו חיילי יפתח בטור של 12 משוריינים נושאי תותח ואחריהם משאיות מובילות חיילים. המשוריינים התקרבו לאל בורג' ופתחו באש. המשוריין הראשון נפגע מפגז פיא"ט ונעצר. המשוריין השני ניסה לחלצו אך גם הוא נפגע מפגז פיא"ט. חיילי החי"ר של הלגיון התקרבו לאל בורג בחיפוי המשוריינים. המגינים נצרו את אשם עד שהגיעו התוקפים לטווח של כ-50 מטר מבתי הכפר. אז פתחו באש וההסתערות נבלמה כשחיילי הלגיון סובלים אבידות כבדות. התוקפים נערכו להתקפה נוספת אבל התותחים והמרגמות הצליחו לפגוע במספר משוריינים ולהסב אבידות לרגלים התוקפים. ניסיון ההתקפה השני נשבר ב-19:20 והאש פסקה ב-20:30.
לחטיבת יפתח היו 3 הרוגים ו-7 פצועים. אבידות הלגיון הגיעו ל-30 הרוגים ו-50 פצועים. 6 משוריינים של הלגיון נותרו במקום, מהם שניים ראויים לשימוש.
בהסכם שביתת הנשק עם ירדן נקבעו קווי שביתת הנשק באזור זה לפי תוצאות הקרב הזה.
יחסי הולנד–קטר

היסטוריה

מלכת הולנד ביאטריקס קיימה ביקור רשמי בקטר במרץ 2011. בביקור שוחחה המלכה עם שייח'ה מוזה, אשתו של אמיר קטר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני והמלכה האם של קטר. מאז ועד היום, שרים הולנדים ביקרו בקטר ולהפך.
בשנת 2015 ביקר שגריר זכויות האדם ההולנדי בקטר ושוחח עם נציגי הממשלה וארגונים לא ממשלתיים. הולנד פועלת לשפר את מצב מהגרי העבודה לקטר ומתייעצת בקביעות עם הרשויות בקטר בנוגע לסוגיה זו.

יחסים כלכליים

היקף המסחר בין הולנד לקטר גדל משמעותית בעשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2014 ייצאה קטר להולנד סחורה בהיקף של 197 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר נפט וגז טבעי. לעומתה הולנד ייצאה לקטר סחורה בהיקף של 460 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר חלב משומר, תחמוצת קובלט, מוצרי תקשורת ומחשבים. חברות הולנדיות מעורבות בפרויקטים גדולים בתחום הנפט, הגז הטבעי והתשתיות. מספר גדל והולך של עסקים הולנדיים פותח משרדים בקטר. קטר אף הביעה עניין במומחיות ההולנדית בנוגע לאנרגיה בת קיימא, לתחבורה וללוגיסטיקה, למים ולסביבה ולכן לחברות הולנדיות יש הזדמנויות רבות בקטר. מגזרים נוספים בהם קיימות השקעות הן ענפי הבריאות והתיירות.

יחסים אקדמיים

לאוניברסיטת סטנדן יש סניף בקטר, שמציע קורסים בעסקים ובאירוח בינלאומי. ל"ארגון הולנד למחקר מדעי יישומי" (TNO) יש משרד אזורי בפארק המדע והטכנולוגיה בקטר מאז 2011. אוניברסיטת חרונינגן ואוניברסיטת מאסטריכט מפעילות מספר תוכניות משותפות עם אוניברסיטת קטר.

שגרירויות

בחודש אוגוסט 2005 פתחה הולנד את שגרירותה בדוחה שבקטר, במעמד ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה שביקר בקטר במועד פתיחת השגרירות. בשנת 2006 פתחה קטר את שגרירותה בהאג שבהולנד, וזו מטפלת באינטרסים הקטריים בהולנד.
UniPaaS

uniPaaS הוא פלטפורמת יישומים של מג'יק תעשיות תוכנה ומהווה את גרסת ההמשך ל- eDeveloper v10.
uniPaaS תומך בשתי סביבות: RIA (יישומי אינטרנט עשירים) ו-SaaS (תוכנה כשירות).
סקו

טכניקות סקו הן טכניקות ציור על קיר שאינן פרסקו. משמע הן מצריכות שימוש בצבע המערב חומר מאגד בנוסף לפיגמנט.