google/wiki40b huggingface dataset:
מת'יו בריידי

מת'יו ב. בריידי (באנגלית: Mathew B. Brady;‏ 1822 - 15 בינואר 1896) היה צלם עיתונות אמריקאי. נודע במיוחד בצילומיו ממלחמת האזרחים בארצות הברית ובדיוקנאות אישים בני התקופה. נחשב ל"אבי צילום העיתונות".

תולדות חייו עד מלחמת האזרחים

בריידי נולד לזוג מהגרים מאירלנד במדינת ניו יורק ועבר לעיר ניו יורק כשהיה בן 16. בין 1841 ל-1844 למד צילום אצל צלם הדאגרוטיפ סמואל מורס. הוא התמקד בצילום ידוענים ופוליטיקאים וב-1849 פתח סטודיו בוושינגטון הבירה בו צולמו והוצגו דיוקנאות דאגרוטיפ שצילם. עם המצאת שיטת האמברוטייפ היה בריידי מראשוני הצלמים בשיטה. ב-1851 נישא לג'ולייט הנדי.
ב-1850 הפיק את אלבום הגלריה שכלל צילומי אמריקאים מפורסמים, בהם דיוקנו של נשיאה השביעי של ארצות הברית, אנדרו ג'קסון (בריידי צילם 18 מתוך 19 נשיאי ארצות הברית מג'ון קווינסי אדמס ועד ויליאם מקינלי, למעט הנשיא התשיעי, ויליאם הנרי הריסון). ב-1856 ביצע צעד חלוצי בתחום הפרסום. מודעה לפרסום הסטודיו שלו, שהציב בעיתון ניו יורק הרלד התייחדה בשימוש בגופן (פונט, סוג וגודל אות) שונה משאר הכיתוב בעמוד ושאר המודעות, וזאת בניגוד למודעות עד אז שהודפסו כולן באותה אות כמו שאר המלל בדף.
ב-1859 הוצגה בארצות הברית שיטת הקארט דה ויזיט (שיטת צילום של פורטרטים מיניאטוריים שהודפסו על גבי גלויות קטנות ככרטיס ביקור) שפיתח אנדרה אדולף אז'ן דיסדרי בצרפת. בריידי אימץ את השיטה והגלויות הקטנות הפכו פופולריות ביותר.

מלחמת האזרחים

תפקידו ההיסטורי של בריידי היה בהחלטתו לתעד את אירועי המלחמה ישירות מקו החזית תוך שימוש בשיטת הקולודיון. הוא לקח עמו צוות גדול של עוזרים שיצאו אל החזית במספר צוותים, לכל צוות סיפק בריידי קרון חדר חושך על חשבונו לצורך פיתוח בשדה. כמה מהצלמים שהעסיק הפכו לשמות נודעים בתחום (בהם אלכסנדר גרדנר). למרות הסיכון הפיזי והכלכלי והקשיים הטכניים דבק בריידי במשימה והביא צילומים ייחודיים. הראשון שבהם היה תיעוד קרב בול ראן הראשון, בו כמעט ונפגע מירי אויב. בנוסף לתיעוד בצילום ערך בריידי רשימות מפורטות ותיעד ברשימותיו את התפתחות הקרבות. מאוחר יותר נעזרו היסטוריונים ברשימותיו ובצילומיו לשחזור הקרבות. במרוצת המלחמה הפך בריידי יותר למתאם ומארגן מאשר צלם בעצמו וזאת בשל התדרדרות כושר הראייה שלו. הוא נשאר בוושינגטון, דאג לצוותיו, קיבל מהם חומר ודאג לפרסומו בעיתונים.
באוקטובר 1862 הציג בוושינגטון תערוכת צילומים בשם "קרב אנטיאטם", התערוכה כללה תמונות רבות של גופות חיילים הרוגים באופן שהציג לראשונה באופן ריאליסטי ובוטה את אימי המלחמה לאזרחים בעורף. 
במהלך המלחמה יצר הסטודיו של בריידי למעלה מ-10,000 לוחות נגטיב. הוא הוציא מכיסו למעלה מ-100,000 דולר. עם סוף המלחמה לא הייתה כל דרישה לצילומים. הציבור לא חפץ לרכוש תמונות מהמלחמה וממשלת ארצות הברית סירבה אף היא לרכוש את האוסף, אף על פי שהקונגרס העניק לבארדי מענק בסף 25,000 דולר ב-1875, הוא נותר שקוע בחובות. הוא הפך כמעט לעיוור, נאלץ למכור את הסטודיו ולאחר מות אשתו ב-1887 נותר בודד וחסר-כל. הוא נפטר מסיבוכים של תאונת דרכים בה נפגע, בבית חולים למעוטי יכולת.

"משען בריידי"

אחת הבעיות שניצבו בפני המצטלמים לצילומי פורטרט בעידן ראשית הצילום הייתה הצורך לעמוד במשך מספר דקות ללא תזוזה, עקב זמן החשיפה הארוך שנדרש. המצולמים ביקשו להראות בתנוחה טבעית ועם זאת להשען על רהיט לא-מורגש.
כמענה לצורך זה המציא בריידי את "משען בריידי", רהיט מתכוונן ויציב היכול לשמש הן ככיסא והן כמשען מוגבה, ושניתן להסוותו בקלות ובמהירות.
איזון עומסים

במדעי המחשב, איזון עומסים הוא חלוקת עבודה בין מספר מחשבים על מנת להקל על עומס העבודה.
במחשוב, איזון עומסים משפר את התפלגות עומסי העבודה במספר משאבי מחשוב, כגון מחשבים, אשכולות מחשב, קישורים לרשת, יחידות עיבוד מרכזיות או כונני דיסקים. * איזון עומסים נועד לייעל את השימוש במשאבים, למקסם את התפוקה, למזער את זמן התגובה, ולמנוע עומס יתר של כל משאב יחיד. 
שימוש במספר רכיבים עם איזון עומסים במקום רכיב בודד עשוי להגדיל את האמינות והזמינות באמצעות יתירות. איזון עומסים כולל בדרך כלל תוכנה ייעודית או חומרה, כגון מתג רב-שכבתי או צורת הפעולה של שרתי DNS.
סוזן פדרסן

ביוגרפיה

פדרסן נולדה בסקרמנטו, שבקליפורניה. היא החלה לשחות כבר בגיל 3, בהמלצת רופא המשפחה, לאחר שהייתה ילדה "מלאת אנרגיה".
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג, קנדה בשנת 1967 זכתה  פדרסן ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי (9:38.37 דקות) אחרי בת ארצה דבי מאייר שקבעה שיא עולם חדש של 9:22.9 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:30.91 דקות) אחרי בת ארצה קלאודיה קולב שקבעה אף היא שיא עולם חדש של 2:26.1 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (5:21.57 דקות) שוב אחרי קולב שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 5:09.7 דקות.

שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בסנטה קלרה, שבקליפורניה ב-6 ביולי 1968 קבעה פדרסן במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:09.5 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של בת ארצה פאם קראוז (2:09.7 דקות). שיא עולם זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי בת ארצה אדית ווצל (2:08.8 דקות).

אלופה אולימפית

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה פדרסן ב-4 מדליות, מהן שתי מדליות זהב במשחי השליחות ושתי מדליות כסף במשחים אישיים. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'יין בקמן, לינדה גוסטבסון וג'אן האן בשיא אולימפי חדש של 4:02.5 דקות, לפני מזרח גרמניה (4:05.7 דקות דקות) וקנדה (4:07.2 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם קיי הול, קאטי בול ואלי דניאל בשיא אולימפי חדש של 4:28.3 דקות, לפני אוסטרליה (4:30.0 דקות דקות) ומערב גרמניה (4:36.4 דקות). את סגנון החופשי היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה המהירה בתחרות של 59.4 שניות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.3 דקות, אחרי ג'אן האן (1:00.0 דקות), ולפני לינדה גוסטבסון (1:00.3 דקות) בנות ארצה ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:28.8 דקות, אחרי קלאודיה קולב שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:24.7 דקות ולפני ג'אן האן (2:31.4 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:25.8 דקות.
זמן קצר לאחר המשחקים האולימפיים החליטה פדרסן לפרוש משחייה תחרותית.
כיום, מתגוררת פדרסן בטקומה שבמדינת וושינגטון ועובדת כרואת חשבון.
פולינה איסייבנה קגנובה

קורות חיים

פולינה קגנובה נולדה ב -8 באוקטובר 1911 בעיירה ניז'ין, מחוז צ'רניגוב בקיסרות הרוסית (כיום בצפון אוקראינה). לסופיה רחלינה ולאיסאיה קגנוב שהיו יהודים.
אין מידע על ילדותה של פולינה. ידוע שלאחר שסיימה את לימודיה בתיכון החלה לעבוד כמורה.
בתחילת שנות ה-30 של המאה ה -20, פולינה והוריה עברו ללנינגרד. בשנת 1931 קגנובה עבדה כמוכרת ספרים ורשומות בנבסקי פרוספקט. בתקופה זאת פגשה את סרגיי וולוקיטין, איש צבא מקצועי שנדהם מיופיה. הוא התאהב בקגנובה, ולאחר זמן קצר הם נישאו. קגנובה עזבה את לנינגרד ועברה לגור עם בעלה במקום שרותו בחרקוב. שם נולד להם בן בשם סטניסלב.
בשנת 1937, במסגרת הטיהורים הגדולים שהנהיג מנהיג ברית המועצות, יוסיף סטלין, בצבא האדום, נעצר וולוקוטין, שהיה קצין בדרגת רב-סרן, והוצא להורג.
קגנובה נותרה לבדה, בעיר זרה, עם ילד קטן, במצב נואש ובחוסר אונים. הפחד והזוועה ממה שקרה במדינה בשנים אלה רדפו אותה כל חייה, והיא מעולם לא התאוששה מההלם.
קגנובה ובנה סטניסלב חזרו להתגורר עם הוריה בלנינגרד.
זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, בלנינגרד פגשה קגנובה את בעלה השני, לב סברנסקי (1893–1954), אשר היה מבוגר ממנה ב-18 שנים ועבד כצלם בעיתון 'נפילם'.
במהלך המלחמה נשלח סברנסקי לחזית בתור צלם מלחמה. למרות התפקיד המסוכן - הוא שרד את המלחמה.
כשהחלה המלחמה חיה קגנובה בלנינגרד, ושהתה בעיר בזמן המצור. במהלך המצור, החלה המשוררת להוביל תוכנית רדיו יחד עם אולגה ברגהולץ.
בבית הרדיו ברחוב רקובה (כיום רח' איטלקי, 27) שם עבדו עיתונאים, קריינים, אמנים ומוזיקאים. לפני המלחמה פעלו בוועדת הרדיו כחמש מאות איש. רבים הלכו לצבא, למיליציה, חלקם פונו: במלחמת העולם השנייה נהרגו 23 עובדי ועדת הרדיו. עם ההפסד התמזגו שורות הניצולים. איש לא עזב את המשרד. כולם חיו ועבדו ביחד.
ב-12 באוקטובר 1972 התאבדה קגנובה. שלוש שנים לאחר מכן, ב-1975 יצא ספרה "חייל מילואים" "Солдат запаса". בנה הוא המוזיקאי לב פליקסוביץ סברנסקי.
אנדרו בל

אנדרו בל (באנגלית: Andrew Bell;‏ 1726–1809) היה חרט ומדפיס סקוטי, שייסד את האנציקלופדיה בריטניקה יחד עם קולין מקפרקוהר.
בל היה דמות ססגונית. הוא התנשא לגובה של 54 אינצ'ים (כ-1.35 מ') בלבד, היו לו רגליים עקומות ואף ענקי, ולעיתים, כאשר מישהו היה בוהה באפו, הוא היה מדגישו בעזרת מסכת-נייר. בל החל את הקריירה שלו כחרט סמלים ושמות על קולרי כלבים. בניגוד גמור לקומתו הנמוכה, הוא בחר במכוון לרכוב על הסוס הגבוה ביותר שניתן היה למצוא באדינבורו, ממנו היה נוהג לרדת בעזרת סולם, לקול תשואות העוברים והשבים.
בל הכין בעצמו כמעט את כל לוחות הנחושת המחורטים בעבור המהדורות הראשונה עד הרביעית של האנציקלופדיה בריטניקה: 160 בעבור הראשונה, 340 בעבור השנייה, 542 בעבור השלישית ו-531 בעבור הרביעית. בניגוד לכך, את 50 לוחות התוסף למהדורה השלישית הכין החרט D. Lizars. בעבור המהדורה הראשונה של האנציקלופדיה בריטניקה יצר אנדרו בל שלושה עמודי-תחריט מלאים ומדויקים אנטומית המתארים אגן נשי מבותר ועוברים ברחם, לאיור ערך המיילדות; איורים אלה זעזעו את ג'ורג' השלישי מלך בריטניה והוא ציווה על תלישתם מכל עותקי האנציקלופדיה.
לאחר מותו של מקפרקוהר בשנת 1793, רכש בל את שארית אחוזי השליטה בשותפות מיורשיו ונעשה לבעלים היחיד של הבריטניקה עד למותו בשנת 1809. בינו לבין בנו החורג, תומאס בונאר, נתגלעו חילוקי דעות קשים, ובל סירב להחליף עמו מילה בעשר השנים האחרונות לחייו.
יהודית בן-נתן

יהודית בן נתן היא אשת ניהול ישראלית. כיהנה בתפקיד קצינת חיל הנשים הראשית האחת-עשרה של צה"ל.

ביוגרפיה

שירתה כקצינת חיל הנשים הראשית בין השנים 1991 עד 1994, בדרגת תת-אלוף - הדרגה הגבוהה ביותר אשר הוענקה באותה עת לאישה בצה"ל. במהלך כהונתה, בשנת 1995, גובש פסק הדין בעתירה לבג"ץ, אשר הוגשה על ידי אליס מילר.
פעילותה של בן נתן למען שוויון מגדרי נמשכה גם לאחר שחרורה מצבא הקבע: בשנת 2012, עת התקיימו דיוני ועדת פלסנר אשר גיבשה חלופה לגיוס חרדים לצה"ל, שיגרה בן נתן יחד עם עוד 19 קצינות בכירות במילואים, מכתב לראש הממשלה דאז וליושב ראש ועדת פלסנר, בו התריעו מפני הקצנה דתית בתוככי הצבא, אשר עלולה לגרום להרעה בתנאי שירותן הצבאי של הנשים בצה"ל. במכתבן כתבו הקצינות: "כנושאות תפקידים בכירים במערכת הביטחון וכקצינות בכירות במילואים, אנו קוראות לכן לא לנסות לקדם את השוויון בנטל השירות הצבאי תוך הקרבת זכויות החיילות... אנו צופות בדאגה מהצד על תהליך ההקצנה הדתית בצה"ל, שעלול לצערנו להחריף עם יישומה של תוכנית חדשה שלא לוקחת בחשבון את ההשלכות המגדריות של גיוס חרדים על תנאי שירותן ושילובן של נשים בתפקידים וביחידות שונות".
בעשור השני של המאה ה-21, מנהלת בן נתן את כפר הנוער "עיינות".
נשואה ואם לארבעה. בנה, עמרי בן נתן, התחרה בתוכנית הריאליטי "האח הגדול". עמרי ואחיו התאום רועי עבדו כדוגמנים וזכו שניהם במקום השלישי בתחרות "ניו מודלס 2003".
חאמד חדאדי

קריירה

חדאדי החל את הקריירה כשנדד בין מספר קבוצות בליגת העל האיראנית. בשנת 2004 הוא העמיד את עצמו לבחירה דראפט ה-NBA אך לא נבחר ושב לשחק באיראן. בשנת 2007 קיבל חדאדי הצעה לשחק בפרטיזן בלגרד אולם דחה אותה ובחר להשאר במולדתו.
לפני משחקי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הביעו מספר קבוצות בליגת ה-NBA עניין בחדאדי ובהחתמתו לאחר המשחקים, אולם בשל הגבלות של ממשלת ארצות הברית על קשרים עסקיים עם אזרחים איראנים, אסרה הנהלת הליגה על הקבוצות לדון עמו או להציע לו חוזה. לאחר ביטולו של האיסור, חתם חדאדי על חוזה עם קבוצת ממפיס גריזליס כשחקן חופשי.
בתחילת העונה, לא שותף חדאדי במשחקיה של ממפיס, וכחודש לאחר תחילת המשחקים נשלח לקבוצת דקוטה ויזארדס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אולם נקרא חזרה בחודש דצמבר. הוא ערך את משחק הבכורה שלו במדי הגריזליס ב-30 בדצמבר 2008, בהפסד החוץ 101-89 מול פיניקס סאנס. הוא שותף במשחק במשך ארבע דקות בהן תרם שתי נקודות וריבאונד אחד.
חדאדי שימש בעונותיו בגריזליס כשחקן משלים הממעט לקבל דקות משחק. את משחק השיא שלו רשם בעונת 2010/2011 כשקלע 11 נקודות מול דנוור נאגטס.
בינואר 2013 עבר חדאדי בטרייד לטורונטו ראפטורס לצידו של רודי גיי. לאחר כחודש בו לא שותף במדי הקבוצה, הועבר בטרייד נוסף לפיניקס סאנס, בתמורה לסבאסטיאן טלפייר. בפיניקס הוא שותף ב-17 משחקים, בהם תרם שיאי קריירה אישיים בכל הקטגוריות, בהם 4.1 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-1.2 חסימות ב-13.8 דקות למשחק, אך בסיום העונה נופה מסגל הקבוצה.

בנבחרת איראן

חדאדי משחק במדי נבחרת איראן, וזכה עימה במדליית הארד במשחקי אסיה בשנת 2006, ושתי מדליות זהב באליפות אסיה בשנים 2007 ו-2009.
במשחקי אליפות אסיה בכדורסל שנערכו בטוקושימה, יפן בשנת 2007, הוביל חדאדי את נבחרתו למדליית הזהב, כשרשם ממוצעים של 13.4 נקודות ו-9.6 ריבאונדים למשחק, כולל משחק שיא של 31 נקודות ועשרה ריבאונדים בניצחון על נבחרת לבנון במשחק הגמר. ונבחר לשחקן המצטיין בטורניר. 
בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) רשם חדאדי 16.6 נקודות למשחק, והוסיף 10.6 ריבאונדים בממוצע. במשחק מול ארגנטינה הוא רשם 21 נקודות ו-16 ריבאונדים, ומול קרואטיה קבע 17 נקודות ו-15 ריבאונדים, אולם לא הצליח למנוע מנבחרתו להפסיד את כל חמשת משחקיה בטורניר. 
באליפות אסיה שנערכה בטיינג'ין בשנת 2009, רשם חדאדי ממוצעים של 15.8 נקודות ו-13.1 ריבאונדים, עליהם הוסיף 2.2 אסיסטים, הוביל את נבחרתו למדליית זהב שנייה ברציפות במפעל, ונבחר פעם נוספת לשחקן המצטיין בטורניר.
גם בטורניר אליפות העולם בכדורסל 2010 נטל חדאדי חלק עם נבחרתו, ואף הוביל אותה עם 20 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק, אולם לא הצליח למנוע את הדחתה בסיבוב הראשון עם ארבעה הפסדים מול ניצחון בודד. בטורניר אליפות אסיה בכדורסל 2011 רשם 15.4 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים אך לא הצליח לסייע לנבחרתו לזכות במדליה נוספת.

סטטיסטיקות קריירה ב-NBA

נכון ל-18 באפריל 2013‏
עקרון הארדי-ויינברג

עקרון הארדי-ויינברג, הידוע גם כשיווי משקל הארדי-ויינברג, הוא מודל מתמטי יסודי בביולוגיה מודרנית המתאר מיקרו-אבולוציה על דרך השלילה באוכלוסייה המתרבה באופן זוויגי. כלומר, הוא מציג את התנאים העקרוניים בהם תדירויות האללים באוכלוסייה ישארו קבועים מדור לדור.
המודל פותח ב-1908 במקביל על ידי המתמטיקאי האנגלי גודפרי הרולד הארדי והרופא הגרמני וילהלם ויינברג באופן בלתי תלוי זה בזה. 
המודל הניח את היסודות לתחום הנקרא גנטיקה של אוכלוסיות, והיווה בסיס למודלים מורכבים ומציאותיים יותר של אבולוציה. על אף פשטותו הרבה, מודל זה הצביע על כוחות נוספים על הברירה הטבעית המניעים את האבולוציה הביולוגית: מוטציה, סחיפה גנטית, זרימת גנים ורבייה בלתי-אקראית. בכך המודל סלל את הדרך למיזוג רעיונותיהם של צ'ארלס דרווין וגרגור מנדל מאוחר יותר לכדי תורת האבולוציה המודרנית (הסינתזה המודרנית).

מידול מיקרו-אבולוציה

ההגדרה של אבולוציה היא השינוי הגנטי באוכלוסייה של אורגניזמים לאורך דורות.
בגנטיקה מתייחסים לאוכלוסייה כמאגר גנטי (gene pool) – מושג מקביל המתייחס לאוסף האללים המצויים באוכלוסייה אקולוגית שפרטיה מקיימים יחסי רבייה זה עם זה. מכאן נגזרת ההגדרה לאבולוציה בפרספקטיבה של גנטיקה של אוכלוסיות: השינוי בתדירויות האללים של מאגר גנטי  לאורך דורות.
לכן, כדי למדל אבולוציה יש לתאר את המעבר של חומר גנטי בין שלבי חיים דומים מדור לדור תוך כדי הנחת הנחות לגבי המבנה הגנטי הקובע את התכונה שבה מתמקדים, מנגנון ייצור הגמטות (היחידות הבסיסיות של מטען תורשתי), מנגנון איחוד הגמטות (כלומר, הזדווגות) ואופן גזירת הפנוטיפ (התכונה הנצפית של האורגניזם) מתוך הגנוטיפ שלו (המטען הגנטי שנוצר מצירוף הגמטות ההוריות).
כמו כל מודל במדע, תפקידו של מודל זה לפשט את המורכבות הרבה שבעטיה אנו מתקשים להבין את המציאות. פישוט זה נעשה על ידי הנחות שהופכות את המודל בהכרח ללא-מציאותי, אך מאפשרות לזקק מרכיבים עקרוניים הפועלים במציאות. כדי להבין מודל באמת, חשוב להיות ערים להנחות שהונחו. לפעמים, ובעיקר במודלים על דרך השלילה כמו מודל הארדי-ויינברג, ההישג המדעי נובע דווקא מבחינתן של ההנחות ושל התרחישים הנובעים מביטולן.

הנחות המודל

להלן ההנחות שהונחו במודל. לא נתייחס כאן לכולן, אך ההנחות המודגשות הן החשובות להבנת המשמעות העיקרית של המודל לגבי תהליך האבולוציה, בעיקר לאור העובדה שהן לרוב אינן מתקיימות בטבע.

פיתוח המודל

כאמור, המודל פותח במקביל ובאופן בלתי תלוי על ידי הארדי ועל ידי ויינברג.

הפיתוח של ויינברג

ויינברג פיתח המודל שלו באופן דומה, למעט מנגנון איחוד הגמטות (הזדווגות). ויינברג לא הניח שבני האוכלוסייה חד ביתיים, כלומר שכל פרט הוא גם זכר וגם נקבה ויכול להפרות את עצמו. הוא הניח שהזוויגים נפרדים ומבחינתו המשמעות של רבייה אקראית היא שההסתברות ששני גנוטיפים יזדווגו הוא מכפלת התדירויות שלהם. הנחה סמויה נוספת במודל שלו היא שתדירויות הגנוטיפים זהות בין הזכרים והנקבות. הנחה סמויה זאת אינה נדרשת בגישה של הארדי, אך התוצאות של שלב זה (התפלגויות הגנוטיפים של הצאצאים) זהות בשני המודלים.
Safeguards Transporter

Safeguards Transporter

מטרת פיתוח דגם ה-"Safeguards Transporter" הוא להוביל בבטחה נשק גרעיני. משאיות מסוג ה-"SGT" מוגדרות כ-"Safe Secure Trailers (SST)".
לבסיס שלדת הרכב של דגם ה-"Safeguards Transporter" הורכבו 18 צמיגים. 
בעוד שמספר של מובילים אמצעי הגנה לא פורסם, בשנת 2006 הכריזה "NNSA" שמטרתה להגדיל את הצי ל-37 יחידות.
בדגם ה-"Safeguards Transporter" קבינה כפולה, לאכסון מספר מאבטחים. בזמן נסיעה הדגם מלווה במספר רכבי ביטחון.
בטא בעגור

תכונות

β בעגור הוא ענק אדום מסוג ספקטרלי M4.5 III שנמצא במרחק של כ-177 שנות אור ממערכת השמש. מסתו כ-2.4 מסות שמש, רדיוסו כ-200 רדיוסי שמש, והוא מאיר בעוצמה של פי 360 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה שמוערכת בכ-3,750 קלווין, למעלה מ-90% מקרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת הארתו הכוללת היא קרוב לפי 4,000 מעוצמת ההארה של השמש. בהירותו של β בעגור משתנה בין דרגות 1.90 ו-2.25 עם זמן מחזור ממוצע של 37 ימים והוא מסווג כמשתנה סדיר למחצה מסוג SRB. בעבר הוא סווג בטעות כמשתנה לא-סדיר איטי מסוג LC, למרות שסיווג זה מתאר על-ענקים עם שינויים איטיים בהרבה.
כתם יין פורט

גנטיקה

כתמי יין-פורט מופיעים אצל תינוקות בעלי מום בגן GANQ. מחקרים העלו גם קשר לפרוטאין RASA1.

אבחון

רופא יכול לאבחן בקלות רבה כתם יין פורט בהסתמך על ההיסטוריה הרפואית של האדם וכן ממראהו הפשוט של הכתם. רק במקרים נדירים ביותר יהיה צורך בביופסיה של העור. בהתאם למיקומו של הכתם וכן עקב סימפטומים נוספים, הרופא עשוי לדרוש בדיקת לחץ תוך-עיני או צילום רנטגן של הגולגולת.
סריקת MRI תבוצע על תינוקות (תחת הרדמה) בעלי כתם יין פורט הנמצא באזור הראש והצוואר כדי לאבחן את סינדרום סטורג-וובר. 
אם הכתם מופיע בחלל הפה אז רצוי שתבוצע בדיקת גרון שתאשר שאין מדובר בגידול.
כתם יין פורט יכול להופיע מסביב לעין ואפילו בתוך העין. במצב כזה התינוק יישלח לבדיקה אצל אופטימטריסט או אפילו אופתלמולוג כדי לבחון את הלחץ התוך עיני. אם כתם כזה יתנפח הוא עשוי לגרום לבעיות ראייה, גלאוקומה או אפילו עיוורון.

טיפול

טיפולים שונים הוצעו כדי לטפל בכתם, ביניהם הקפאתו, ניתוח, טיפול בקרינה וכן קעקוע מעליו. ניתן אף להסתיר את הכתם באמצעים קוסמטיים.
טיפול בלייזר יכול לסייע בהקטנת והעלמת נימי הדם מבלי לפגוע בעור הבריא מסביב. טיפולים בלייזר ובאור יכולים לסייע להפחית את גוונו האדום של הכתם, אולם לא קיימות מספיק עדויות כדי להעדיף טיפול זה על אחר.
אצל 25% מבין האנשים שעברו טיפול נסיוני בלייזר צבעוני הייתה ירידה באדמומיות של הכתם לאחר טיפול בודד עד שלושה טיפולים. לטיפול היו גם אפקטים שליליים בהם צבע העור הבריא השתנה, בעיקר אצל מטופלים ממוצא סיני בעלי עור כהה יותר. שבועיים לאחר הטיפול הניסיוני המטופל עלול לסבול מכאבים, יבלות והתגלדות הכתם. הניסויים עקבו אחר מטופלים במשך חצי שנה בלבד כך שלא ידועות תופעות לוואי ארוכות טווח. עד עשרה טיפולים יכולים להקטין את הכתם משמעותית אך לא להעלים אותו כליל. הוספת רפמיצין ללייזר הצבעוני עשויה לשפר את תוצאות הטיפול.(דרוש מקור!)
לרוב, הטיפול יינתן בטרם המטופל הגיע לגיל שנה. עם זאת, מומלץ לבצע את הטיפול תחת הרדמה מקומית (של עד 15 דקות) אצל ילדים קטנים, לא תמיד ניתן לקבל טיפולים בתדירות גבוהה. בפינלנד למשל, פעוט יכול לקבל טיפולים לכתם פעמיים עד שלוש בשנה כך שבהגיעו לגיל שבע (תחילת בית הספר היסודי בפינלנד) הכתם יהיה קטן וחיוור. בסיום טיפול הלייזר יופיעו סימנים שחורים על גבי הכתם, אך הם מתפוגגים לאחר 2-3 שבועות. הכתם יכול להתנפח ולצרוב לאחר הטיפול למשך מספר ימים.
חשוב לטפל בכתם בשלב מוקדם ובגיל צעיר, שכן חוסר-טיפול עלול להוביל למצבים רפואיים לא רצויים. ביניהם ניתן לכלול חוסר תפקוד מלא (של הפה או העיניים), דימומים והתפתחות של מחלות עור שוונת. כתם יין פורט שמופיע על גבי העין או הפנים עלול לגרום לקושי חברתי ורגשי ללוקה בו. 
ייתכן ובעתיד יהיה ניתן למנוע לידות עם כתמי יין פורט הודות לטיפול גנטי.

שכיחות

ממחקרים שנערכו בנושא עלה כי ב-3 עד 5 מתוך 1,000 לידות העובר מפתח כתם זה.
הגמל המעופף (סרט)

תקציר העלילה

הרברט באומן (גדעון זינגר) הוא פרופסור להיסטוריה מודרנית בגמלאות. המשוטט בתל אביב ומחפש גרוטאות בעלות עניין לדעתו ומתנגד להריסת בתים ישנים. הסרט נפתח בבית העומד להריסה ובאומן עוצר את הדחפור ומתווכח עם הקבלן גולדשטיין (מוסקו אלקלעי) ולבסוף הוא עולה לגג ומתיישב על המעקה ונושא נאום בעד שימור העיר. למקום מוזעקים ראש העיר (משה טימור), קצין משטרה (שבתאי קונורטי) וגאולה (גילת אנקורי), תלמידתו לשעבר של באומן ומעריצה שלו. באומן מורד מהגג ולאחר אשפוז קצר בבית חולים הוא חוזר לביתו.
הוא גר בצריף שנבנה על ידי אביו על פרדס ערבי נטוש. חצרו מלאה בגרוטאות ואישה מוזרה (דבורה ברטונוב) נוהגת לחטט שם ולאסוף ניילונים.
במקום עובדים פועלי זבל ערביים וביניהם פארס (סלים דאו) ובאומן מבקש ממנו שיחפש גרוטאות. יום אחד מביא לו פארס חלק מפסל - ראש של גמל. באומן מתרגש ומבקש מפארס להביא לו עוד ממצאים אבל לאחר שפארס מביא לו גרוטאות חסרות ערך הוא מתרגז עליו ומקבל התקף אפילפטי.
פארס מטפל בו ו"מתנחל" בצריף למורת רוחו של באומן שלא סובל אותו מבחינת תרבות (מוזיקה קלאסית לעומת מוזיקה ערבית), אוכל ומשחקים (שחמט לעומת ששבש) ורצונו לנטוע במקום פרדס בשטח שהיה שייך לאביו לפני 1948.
לחצר מגיעה בקרוון נייד, ג'ינה, נזירה לשעבר (לורנס בוברד) שהגיעה מאיטליה לארץ הקודש לעשות טובה לאנשים ולכפר על חטאיה לאחר שנזרקה מהמנזר.
באומן ופארס מתלהבים מיופיה ומפסיקים לריב. פארס מוצא גם את הגוף של הגמל אך הכנפיים חסרות. בינתיים מתכנן ובונה פארס שהוא "כמעט אינג'נר" את המגדל עליו הם מניחים את הפסל. ג'ינה מביאה להם כנפיים מאחד המנזרים אך הן לא מתאימות והם מחליטים להוריד את הכנפיים מ"מסעדת אנג'ל" שסימלה הוא פסל מלאך מכונף. הם מבקשים זאת מבעל המסעדה ישראל (גבי עמרני) ומבניו רפאל (יגאל עדיקא) וגבריאל (גדי רבינוביץ) אבל נענים בשלילה.
בפעולה משותפת הם גונבים את הכנפיים בלילה ומרכיבים אותן על הגמל. כעת יש להם גמל מעופף מושלם על מגדל והם חוגגים. ראש העיר מגיע למקום ומבקש לקנות את הפסל ולהציבו לפני בית העירייה אך באומן מגרש אותו וכן את הקבלן גולדשטיין שרוצה לשלם לו סכום גדול כדי להרוס את הצריף והחצר לשם בניית מגדל מגורים.
בלילה מגיעים למקום ישראל ובניו ודורשים בחזרה את הכנפיים. באומן ופארס עולים על המגדל אך מסרבים. בניו של ישראל שופכים דלק מסביב לבנין אך לאחר שמגיעה למקום משטרה הם בורחים והסיגר של ישראל נופל ומצית את המקום. המגדל עולה באש, באומן ופארס קופצים ובאומן רואה את הלהבות אופפות את הגמל שמתחיל להתרומם ולעוף מעל בתי תל אביב.
דניאל ברן

ביוגרפיה

ברן החל את שירותו הצבאי ביחידה 8200 של אגף המודיעין. שירת בתפקידי פיקוד ביחידות המחשוב השונות של אגף התקשוב. ב-2010 מונה למפקד מעו"ף, מחלקת המערכות והפרויקטים של יחידת לוטם. הוא ייסד את מחלקת הגנה בסייבר באגף התקשוב ועמד בראשה. במרץ 2013 מונה למפקד יחידת לוטם. בנובמבר 2015 מונה לראש חטיבת ההתעצמות, חטיבה חדשה שהוקמה באגף התקשוב ובאחריותה יחידת לוטם, מנהלת מעבר צה"ל דרומה ומחלקת אמצעי הלחימה של האגף. שירת בתפקיד עד יוני 2016. בדצמבר 2016 קיבל את פרס הרמטכ"ל לכתיבה צבאית על מאמרו "כך נהגנו תמיד- תובנות אישיות מתהליכי השתנות והסתגלות". שפורסם בכתב העת "בין הקטבים" בהוצאת מרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
ב-2017 הקים ברן, ביחד עם שלושה שותפים נוספים, את "אוטוריו" (באנגלית: OTORIO), חברת אבטחת מידע המספקת שירותי הגנת סייבר לתשתיות קריטיות, בה הוא משמש כמנכ"ל.
ברן בוגר תואר שני בטכניון, נשוי ואב לשלושה.
יואל אליצור (חוקר מדעי היהדות)

ביוגרפיה

אליצור נולד בירושלים לחוקר המקרא יהודה אליצור ולסופרת הילדים רבקה אליצור. למד בבי"ס ממ"ד "דוגמה", בישיבת "נתיב מאיר" ובישיבת כרם ביבנה. את שירותו הצבאי עשה ב"סיירת שקד".
בשנים שלאחר מכן סיים תואר ראשון ותואר שני בחוג ללשון באוניברסיטה העברית בירושלים, לאחריהם כתב דוקטורט אינטרדיסציפלינרי בנושא "שמות מקומות עתיקים שנשתמרו בפי הערבים בארץ - הבחינה הלשונית". במחקרו בחר אליצור 177 שמות עתיקים של מקומות בארץ, שנשתמרו בפי הערבים, וניסח את החוקים הלשוניים השולטים בשינויים החלים בשמות הערביים שמקורם בשמות עבריים או ארמיים, ובכך יצר בסיס מדעי איתן לזיהויים של אתרים עתיקים. עבודתו, הנחשבת לעבודה יסודית וחלוצית בתחום מחקר זה, היוותה את הבסיס לספרו באנגלית: Ancient Place Names in the Holy Land: Preservation and History. הספר יצא לאור בגרסה עברית בשם "שמות מקומות קדומים בארץ ישראל: השתמרותם וגלגוליהם".
בנוסף פרסם אליצור למעלה משישים מאמרים מדעיים בתחומי עיסוקו, וערך את הספר "ישראל והמקרא" המכיל קובץ מאמרים של אביו, פרופ' יהודה אליצור. 
אליצור מרבה להביא בכתביו דברים בשם אביו, והוא מגדיר אותו כמתווה דרכו.
בהקדמה לספרו מעיד אליצור על עצמו, כי חקר ארץ ישראל אינו רק מקצוע אקדמי עבורו, אלא גם מורשת חינוכית אידאולוגית ומחוז חפץ רגשי: "שורשי, מקור התעניינותי בשדות המשולבים של הארץ, ההיסטוריה, אתרים ושמות מקורם בשולחנו של אבא... כשם שבעברית מקראית השורש יד"ע יש בו גם משמעות של להכיר וגם היחס היותר אינטימי שבין גבר לאשה, אבי לימד אותי לאהוב את ארץ ישראל מתוך שאדע אותה בכל משמעויותיה".
אחד ממחקריו המפורסמים של אליצור הוא בזיהוי ערים המוקפות חומה מימות יהושע בן נון, לדעתו, ערים רבות בארץ נחשבות למוקפות חומה, ועל כן חג הפורים צריך לחול בהם בט"ו באדר (ולא בי"ד אדר כמו בשאר הערים). בעקבות מחקריו הורה רבה של העיר לוד הרב נתן אורטנר לחגוג את חג הפורים בעיר גם ביום ט"ו. למאמריו של אליצור הייתה השפעה גם לגבי קביעת מועד פורים ביישובים נוספים (שילה ועוד). דעתו לא התקבלה לגבי מבוא חורון ומקומות נוספים.
אליצור פעיל למען ארץ ישראל השלמה במסגרות ציבוריות שונות: הוא נמנה עם מייסדי גוש אמונים ועם מקימי היישוב עפרה שבהרי בנימין, טיפח ועודד מסורת של טיולים בארץ בנימין ובסביבתה, יסד מניין מתפללים בבית הכנסת העתיק ביריחו וגרעין התיישבות סמוך ליריחו. אחת לחודש הוא מדריך סיור בהר הבית. בראשית 2015 עוכב על ידי משטרת ישראל, כאשר במסגרת הסיור השיב בקריאות "ה' הוא האלוקים", לקריאות "אללה אכבר" של מוסלמים שהקיפו את קבוצתו.
אליצור כותב מאמרים לעיתונות היומית בנושאים פוליטיים ואידאולוגיים העומדים על סדר היום, ומגיש פינה קבועה ברשת א' בנושא "מקום בפרשה". 
הוא מרצה במוסדות אקדמיים שונים: ראש החוג ללימודי ארץ ישראל במכללת הרצוג שבאלון שבות, מרצה בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית, וראש אשכול לימודי ארץ ישראל במכללה ירושלים. חבר באקדמיה ללשון עברית ומשמש כנציג מטעמה בוועדת השמות הממשלתית.

משפחתו

לאליצור ארבעה אחים: תמר בן-ארי, הפיזיקאי פרופ' שמואל אליצור, העיתונאי אורי אליצור וחוקרת התלמוד פרופ' ורד נעם.
הוא אב לשישה ילדים. הבכורה היא חוקרת התנ"ך ד"ר נילי סמט. בת נוספת היא רבקה ליימן, אוצרת במוזיאון ארצות המקרא בירושלים.