פר הרמה

התאמות לקור

לפר הרמה יש התאמות בולטות לסביבה ההררית הקפואה בסקוטלנד. יש לו פרווה כפולה ויוצאת דופן, המורכבת משיער חיצוני שמנוני וארוך יותר מכל זן בקר אחר שקיים הנראה כלפי חוץ, ומתחתיו פרווה פלומתית ועבה הצמודה לעור. זהו הגורם המכריע בהסתגלות פרי הרמה לתנאים הקיצוניים בהרים, שבהם יש כמויות משקעים גבוהות, סופות שלג ורוחות חזקות מאוד. המיומנות שלהם בחיפוש אחר מזון מאפשרת להם לשרוד באזורים הרריים תלולים שבהם הם ניזונים מסוגי צמחים רבים שזני בקר אחר נמנעים מהם. פרי הרמה נוהגים גם לחפור בשלג עם הקרניים הגדולות שלהם על מנת לחשוף צמחים שקבורים תחת מעטה השלג העבה. אף שרוב זני הבקר באירופה מתמודדים טוב יחסית עם טמפרטורות נמוכות, פר הרמה נחשב לטוב מכולם בהתאמה לקור, ומתואר כ"סובלני לקור כמעט כמו אייל הצפון החי באזור הארקטי". עם זאת, הוא הרבה פחות סובלני לחום עקב הפרווה העבה, ובוודאי שלא מתקרב להסתגלות לחום כמו הזבו למשל המצוי בדרום אסיה. פר הרמה התאקלם בהצלחה במדינות שבהן יש חורפים קשים וקפואים באופן משמעותי מסקוטלנד כדוגמת נורווגיה וקנדה.

אקולוגיה

הרבייה מתרחשת בכל השנה עם שיאים בחודשי מאי ויוני, ומשך ההריון הוא 277–290 ימים; הפרות ממליטות לראשונה בגיל שנתיים או שלוש. ברוב המקרים נולד עגל יחיד, אך ידועים גם לידות של תאומים. העגל דומה בחודשים הראשונים לדובון או כבש קטן עקב הפרווה העבה שמכסה את קווי המתאר של גופו, אך בניגוד להוריו, אין לו עדיין את הפוני האופייני במצח וניתן להבחין בנקל בעיניו. אף על פי שלפרי הרמה יש מזג רגוע וצייתן בדרך כלל, הפרות מאוד מגוננות על צאצאיהן ועשויות לתקוף עקב כך אדם שיתקרב לעברם, והגזע באופן כללי מגיב בתוקפנות לנוכחות כלבים. הפרה מניקה את העגל בחלב עם אחוזי שומן גבוהים מאוד, מה שהוביל באופן מסורתי את האדם להשתמש בה כפרת חלב. תוחלת החיים הממוצעת של פר הרמה ארוכה יותר ממרבית גזעי הבקר האחרים, והיא מגיעה עד ל-20 שנים.
קפלים חצי פראיים של פר הרמה, נחקרו במשך תקופה של 4 שנים. נמצא שלבקר בקפל, יש מערכת חברתית ברורה המבוססת על היררכיה דומיננטית כדי להקטין את התוקפנות בין הפרטים. המדרג החברתית תלוי רבות בגיל ובמין, כאשר בראש המדרג נמצאים הפרטים המבוגרים ובתחתית המדרג העגלים. לזכרים יש מעמד גבוה משל הנקבות, וזכרים צעירים יקבלו מעמד גבוה יותר משל פרות בוגרות לאחר הגיעם לגיל שנתיים. עגלים של פרות הנמצאות במדרג גבוה יקבלו מעמד גבוה יותר מעגלים בני גילם, אף על פי שההתערבות של האם מינימלית. הפרטים בעדר נוהגים להפגין ידידות כלפי בני מינם באמצעות ליקוק, והזכרים עשויים לעשות משחק נגיחות.

היסטוריה

בקר הבית הוצג לראשונה על האי בריטניה על ידי חקלאים בתקופה הנאוליתית. לפר הרמה יש היסטוריה שתחילתה לפחות במאה ה-6 לספירה, והראיות הראשונות לקיומו בכתב מופיעות לראשונה במהלך המאה ה-12. הגזע פותח ברמות הסקוטיות ובאיים ההברידיים לחופיה המערביים סקוטלנד.
ספר הנתונים הראשון אודות הגזע מ-1885, מתאר שני זנים נפרדים של פר הרמה: אחד מהם שכונה קילואה או פר הרמה המערבי, היה נפוץ באיים הסקוטיים תחת תנאים סביבתיים קשים במיוחד; הם היו קטנים יותר ובעלי שיער ארוך יותר עקב הסביבה הקפואה שלהם הענייה במקורות מזון, וצבע פרוותם היה שחור. הזן השני היבשתי שהיה חי על הרמות הסקוטיות התאפיין במגוון צבעים כשהבולט שבהם הוא האדום, והוא היה גדול יותר מזן האיים עקב המרעה העשיר יחסית בצמחייה ובחומרים מזינים. בין שני הזנים נעשתה הכלאה במרוצת הזמן, כך שאין כיום הבדל מובהק בין פרי הרמה באיים לבין אלו היבשתיים, והם רשומים כזן אחד.
מאז תחילת המאה ה-20, פרי הרמה מיוצאים לחלקים רבים ברחבי העולם - במיוחד לאוסטרליה וצפון אמריקה, עקב העלות הנמוכה בהחזקתם ודרישות המזון המינימליות שלהם. ההערכה היא שיש כיום 15,000 פרי רמה ברחבי בריטניה הגדולה.

סקוטלנד

את פר הרמה היו מגדלים החקלאים הסקוטים במשך מאות שנים לבשר ולחלב, בדרך כלל בקבוצות קטנות ולא בקפלים המוניים. מקור השם "קפל" לעדרי פר הרמה, נובע מכך שבחורף נוהגים לכנס אותם בסקוטלנד לתוך מקלטי אבן פתוחים המכונים "קפל", על מנת להגן עליהם מהקור במהלך הלילה. הרישום של הגזע ("ספר העדרים") הוקם בשנת 1885, והוא ספר העדר העתיק ביותר בעולם - מה שהופך את פר הרמה לבקר הרשום העתיק בעולם. בשנת 1954, אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת הורתה לשמור קפל יצוגי של פר הרמה בטירת בלמורל המשמשת כמעון הקיץ שלה בסקוטלנד - שם הם מוחזקים עד היום.

אוסטרליה

פרי הרמה הראשונים יובאו לאוסטרליה באמצע המאה ה-19 על ידי מהגרים סקוטיים: המושל של אזור גלנגרי בסקוטלנד ארנס רונלדסון מקדונל הגיע לנמל אלברט בוויקטוריה בשנת 1841 עם המשפחה שלו, יחד עם קפל של פר הרמה; הוא הקים חוה בגראנמוט על נהר טארה. הסקוטי סמואל אמס שהיה בעל מכרות זהב וראש העיר של מלבורן, שחרר לבר קפל קטן של פרי רמה שחורים על האי צ'רצ'יל לחופי ויקטוריה אשר שרדו עד לשנות 1800 המאוחרות; במקומות אחרים כמו בניו סאות' ויילס שחרורים כאלו לא החזיקו מעמד זמן רב. ב-1988, הוקמה אגודת פר הרמה האוסטרלית; מאז, המספרים ברחבי היבשת גדלו ואף יוצאו משם לניו זילנד.

צפון אמריקה

הפרטים הראשונים של פרי הרמה הגיעו לקנדה ב-1880. מספרם היה זניח עד 1920 כאשר החל יבוא בקנה מידה גדול של הגזע יחד עם רבייה איטנסיבית. בשנת 1950, פרי הרמה יוצאו מקנדה לארצות הברית השכנה. אגודת פר הרמה הקנדית הוכרה באופן רשמי בשנת 1964, וכיום היא אחראית על רישום כל הפרים הגזעיים בקנדה. לקראת סוף 1990, הסחר בפרים בין קנדה לבריטניה היה בעלייה מתמדת, אך נעצר במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 עקב התפרצות מחלת הפרה המשוגעת שהובילה להפסקת יצוא בקר מבריטניה למדינות אחרות בעולם בשביל למנוע את התפרצות המחלה במדינות נוספות. כיום, פרי הרמה מצויים בעיקר במזרח קנדה. האוכלוסייה של הגזע בצפון אמריקה מוערכת בכ-11,000 פרטים.

אירופה

אגודת פר הרמה הדנית הוקמה בשנת 1987 כדי לקדם את שיטות העבודה המומלצות עבור הרבייה והטיפול בפרי הרמה ולקדם את קליטת הגזע בדנמרק. אגודת פר הרמה הפינלנדית נוסדה בשנת 1997 על מנת ליבא את הגזע באופן מסודר למדינה. בשנת 2016, היו כ-13,000 ראשי בקר בפינלנד.
פר הרמה יובא גם למדינות אחרות ברחבי אירופה, ביניהן: פולין, גרמניה, צרפת, שוודיה, נורווגיה, איטליה, הולנד, שווייץ, צ'כיה, בלגיה ואוסטריה.