google/wiki40b huggingface dataset:
תהילים כ'

מקבילה ארמית

החל משנות השמונים של המאה העשרים זוכה המזמור לתשומת לב מחקרית רבה, בעקבות גילויה של מקבילה חוץ מקראית קדומה, בקטע מתוך פפירוס הכתוב כולו ארמית בכתב דמוטי (Papyrus Amherst 63, טור 12, שורות 11–19). הפפירוס, לקט של טקסטים דתיים, התגלה בלוקסור (תבאי העתיקה) שבמצרים כבר בסוף המאה ה-19, אך במשך עשרות שנים לא הצליחו החוקרים לפענחו בשל שיטת הכתב החריגה. ההערכות לגבי זמנו של הטופס נעות בין המאה הרביעית למאה השנייה לפני הספירה.
ישנם הבדלים רבים בין המזמור שבפפירוס לבין מזמור כ' שבתהלים. ככלל, המזמור שבפפירוס קצר יותר מזה המקראי, ונראה שהוא פגני וסינקרטי באופיו. אין הוא מזכיר את המלך כלל. למרות ההבדלים, הדמיון בין שני המזמורים מובהק ואין ספק כי קיימת ביניהם זיקה ספרותית. חוסר ההתאמה של הכתב המצרי לתעתוק שפה שמית כארמית הוליד מחלוקות רבות בפענוח הקטע, ומכאן גם סברות שונות בנוגע לפרשנותו, לקביעת אופיו ורקעו התרבותי, ולבעיית היחס בינו לבין המזמור שבתהלים.

בליטורגיה היהודית

מכיוון שפרק זה מכיל בתוכו את המילים "יַעַנְךָ ה' בְּיוֹם צָרָה" נהוג שלא לאומרו בשבתות, חגים וימי שמחה אחרים (עיין לקמן לגבי איזה ימים הוא לא נאמר). כמו כן נהוג שלא לאומרו בעיתות צער (כדוגמת בית האבל).
מזמור זה אינו מופיע בסדר רב עמרם גאון וגם לא בסדר התפילה של הרמב"ם. בנוסח איטליה הוא נאמר כחלק מתחנון של שני וחמישי. בקהילות אשכנז, נוהגים שלא לאומרו בראש חודש, חול המועד, חנוכה, פורים ושושן פורים, י"ד וט"ו של אדר א' בשנה פשוטה (פורים קטן), תשעה באב, ערב יום כפור וערב פסח, ובקצת קהילות גם בערב ר"ה, ערב סוכות, ערב שבועות ואסרו חג. בקהילות הספרדים כמו גם בחסידויות מסוימות (כגון חסידות חב"ד) נהוג להימנע מאמירת "למנצח" בכל יום שאין אומרים בו תחנון.
יש הרואים באמירת מזמור זה כתפילה ללידה קלה. במאה ה-18 היו שנהגו לומר מזמור זה באוזני יולדת תוך שהם מחליפים את הפנייה "יַעַנְךָ" (בזכר) לפנייה "יַעַנֶךְ" (בנקבה), אך יעקב עמדין והחיד"א התנגדו לכך.
איון של אלקטרון ופוזיטרון

באנרגיה נמוכה

כאשר תהליך ההתנגשות של אלקטרון-פוזיטרון נעשה באנרגיות נמוכות, האפשרות הסבירה ביותר היא שיווצרו פוטונים של קרני גמא. שימור התנע הקווי והאנרגיה שבמערכת אינו מאפשר יצירה של פוטון יחיד ועל כן יווצרו לפחות שני פוטונים. עם זאת, כלל זה אינו בהכרח תקף במקרה של אלקטרון הקשור בחוזקה לאטום.
במקרה הנפוץ ביותר יווצרו שני פוטונים, שלכל אחד מהם אנרגיית המנוחה של אלקטרון (והפוזיטרון; 0.511MeV). כאשר נתבונן בהתנגשות זאת במערכת ייחוס בה התנע הקווי הכולל מתאפס לפני האיון, כלומר מערכת בה מרכז המסה נמצא במנוחה, קרני הגמא שיתקבלו יהיו מכוונות לכיוונים מנוגדים (כלומר, הזווית ביניהם תהיה זווית שטוחה, בת 180 מעלות).
יצירתם של שלושה פוטונים נפוצה גם כן, כיוון שבמצבים מסוימים של תנע זוויתי, הדבר הכרחי על מנת לשמר את המטען הכולל. כמו כן, אפשרי ליצור מספר גדול יותר של קרני גמא, אך כיוון שהתהליך מורכב יותר, ההסתברות לכך קטנה עם כל פוטון נוסף.

באנרגיה גבוהה

כאשר תהליך ההתנגשות מתרחש באנרגיות גבוהות, כלומר לאלקטרון, לפוזיטרון או לשניהם יש אנרגיה קינטית הניתנת להערכה, עשויים להיווצר חלקיקים כבדים יותר מאשר פוטונים, מאחר שיש מספיק אנרגיה קינטית במהירויות היחסיות על מנת לספק את מסת המנוחה של חלקיקים אלה. לחלופין, ניתן ליצור פוטונים אשר יופיעו עם אנרגיות גבוהות יותר.
באנרגיות הקרובות למסת המובילים של הכוח החלש (הבוזונים W ו Z) או גבוהות ממנה, ניתן להשוות את חוזק הכוח החלש ואת הכוח האלקטרומגנטי. כתוצאה מכך, נעשה קל יותר ליצור חלקיקים כמו ניטרינו, אשר מגיבים באופן חלש בלבד אחד עם השני. זוגות החלקיקים הכבדים שביותר שנוצרו עד עכשיו על ידי איון אלקטרון ופוזיטרון במאיץ חלקיקים הם הזוגות  ו-. החלקיק הבודד הגבוה ביותר הוא הבוזון Z. 
לאור זאת יש הרוצים] ליצור מאיץ חלקיקים שיפעל באנרגיות גבוהות בהרבה, כך שאנרגיית ההתנגשות תהיה בסדר הגודל של בוזון ההיגס. בוזון היגס הוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים. בוזון ההיגס ושדה ההיגס שהוא יוצר מספקים השערה הניתנת לאישוש למקור המסה בחלקיקי היסוד.
בעבר נערכו ניסויים ליצירת הבוזונים במאיץ ה-LEP (באנגלית: Large Electron Positron Collider) שבמרכז המחקר CERN, אך כשהבינו שאין אפשרות למצוא בעזרתו את בוזון ההיגס כיוון שהאנרגיות בו פעול נמוכות מדי, המתקן עבר הסבה ל-LHC (באנגלית: Large Hadron Collider).

ספקטרוסקופיית איון פוזיטרונים

ניתן להשתמש באיון פוזיטרונים ואלקטרונים גם כדי לחקור חומרים מוצקים, בשיטה הנקראת ספקטרוסקופיית איון פוזיטרונים (באנגלית: Positron Annihilation Spectroscopy), בעיקר לשם מדידת המבנה הפנימי שלהם.

יצירת זוג

בתנאים מסוימים קיים תהליך הפוך לאיון, ובו פוטונים הופכים לזוג אלקטרון ופוזיטרון, בתהליך הנקרא יצירת זוג. בתהליך זה, חלק מאנרגיית הפוטונים הופכת למסת החלקיקים. על מנת שתהליך זה יתרחש, על אנרגיית הפוטונים להיות גבוהה מסכום מסות המנוחה של האלקטרון והפוזיטרון, ועל הפוטון להימצא בקרבת גרעין אטומי.
הגדרה אופרציונלית

הגדרה אופרציונלית, הגדרה אופרטיבית או הגדרה ביצועית היא הגדרה של מושג באופן שמשקף אותו באופן מקסימלי, כביכול. הגדרה אופרציונלית תמיד תכלול הסבר על השיטה שיש לבצע (האופרציה) כדי למדוד את אותו משתנה תאורטי במציאות, במחקר מדעי. הגדרה אופרציונלית חייבת להיות ברורה, ותוערך יותר אם תהיה קלה למדידה.
מושגים הזוכים להגדרה אופרציונלית עשויים להיות מושגים שמשמעותם המקורית אינה חד משמעית (כמו חוכמה), או תלויה בדעה (כמו איכות חיים או מידת הסימטריה הגופנית של אדם). אולם, גם מושגים חד משמעיים זוכים להגדרות אופרציונליות שקשה למדוד אותם. לדוגמה, תוצאת מדידת משקל במאזניים היא הגדרה אופרציונלית למסה, המושגים משקל ומסה אינם חופפים, אלא רק בעלי מתאם טוב בסביבה בה חיים רוב בני האדם.
פרנקו קוסטנסו

קריירה

קוסטנסו נולד בעיר ריו קוארטו שבפרובינציית קורדובה, ארגנטינה, החל לשחק בקבוצת הנוער של עיר הולדתו ועבר לאחר מכן לריבר פלייט. בארגנטינה נחשב קוסטנסו לשוער העתיד של ארגנטינה אך פציעות חוזרות פגעו בהתקדמותו. במדי ריבר זכה קוסטנסו בשלוש אליפויות בטרם עבר בקיץ 2005 לדפורטיבו אלבס מהליגה הספרדית.
קוסטנסו שיחק עונה אחת באלבס, ובסיומה ירדה הקבוצה ליגה. בסוף העונה עבר לפ.צ. בזל, אז אלופת שווייץ ואחד המועדונים המצליחים במדינה. הוא נחשב לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה ואהוד מאוד על אוהדי הקבוצה. יכולתו במהלך עונת 2007/2008 הביאה להתעניינות מצידן של קבוצות צמרת מאירופה. לקראת עונת 2008/09 מונה קוסטנסו כקפטן הקבוצה. בקיץ 2011 עבר לאולימפיאקוס היוונית, ולאחר עונה אחת במועדון פרש ממשחק פעיל.
בקיץ 2013, לאחר שנה שלא שיחק, החליט לחזור מפרישתו, וחתם בקבוצת אוניברסידד קאתוליקה מליגת העל הצ'יליאנית.
קוסטנסו היה שוערה הראשון של הנבחרת הארגנטינאית הצעירה וזכה איתה באליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1999. הוא ערך את הופעתו היחידה במדי הנבחרת הבוגרת בשנת 2003 במשחק הכנה לקופה אמריקה מול נבחרת אורוגוואי.
אבראהים האשם

ביוגרפיה

אבראהים האשם נולד בשכם בשנת 1888. למד משפטים באיסטנבול ולאחר מכן לימד בדמשק. בימי שלטונו של פייסל בסוריה היה נשיא בית המשפט הגבוה בדמשק. עם ראשיתו של המנדט הצרפתי בשנת 1920 עבר לירדן. הוא היה שר הכספים של ירדן וכן היה שר המשפטים בממשלת ירדן מספר פעמים, בשנות ה-20. במחצית השנייה של שנת 1932 עלה שמו כמועמד לראשות הממשלה. 
האשם היה חבר בוועידת השייכים שהייתה ידועה כמפלגת העם הירדני. התמנה לראשות ממשלת עבר הירדן המנדטורית בידי האמיר עבדאללה באוקטובר 1933, וסיים את כהונתו הראשונה באוקטובר 1938. נמנה עם האליטה המשכילה ממוצא פלסטיני ששלטה בפוליטיקה הירדנית בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. כהונתו השנייה של האשם החלה עם תום מלחמת העולם השנייה, ב-19 במאי 1945. במהלך כהונה זו קיבלה ירדן את עצמאותה מידי בריטניה, ובכך נעשה האשם לראש הממשלה הראשון של ממלכת ירדן ההאשמית. את כהונתו השנייה סיים בפברואר 1947.
בשנת 1951 היה האשם יושב ראש הסנאט הירדני ולאחר רצח המלך עבדאללה ביולי 1951, האשם היה מהחברים בוועדה שמינתה את נאיף (בנו השני של עבדאללה) לעוצר. האשם אף תמך במינויו של נאיף למלך, אך לבסוף גבר הפלג שתמך בטלאל, והוא התמנה למלך בספטמבר 1951. האשם התמנה בנובמבר 1951 למועצת העוצרים שכיהנה בעת העדרו של טלאל לרגל נסיעותיו אל מחוץ לירדן.
האשם התמנה בפעם השלישית לראש ממשלה בזמן מלכותו של חוסיין בעקבות משבר ברית בגדד בשנת 1955. ראש הממשלה היזאע אל-מג'אלי רצה לצרף את ירדן לברית שיזמה בריטניה, אך הדבר גרר מהומות מצד האופוזיציה הסוציאליסטית בממלכה. בעקבות זאת התפטר אל-מג'אלי והאשם מונה במקומו ב-21 בדצמבר 1955, אולם מינויו לא הרגיע את הרוחות והוא נאלץ להתפטר בראשית ינואר 1956. החליפו סמיר א-ריפאעי, שהכריז סופית על אי-הצטרפותה של ירדן לברית בגדד. בממשלתו, כיהן האשם כסגן ראש הממשלה. בפברואר 1956 הוא מונה ליושב ראש הסנאט ועזב את הממשלה. 
בהמשך אותה שנה התמנה האשם בפעם הרביעית לתפקיד ראש הממשלה, הפעם כראש ממשלת מעבר לאחר נפילת ממשלתו עולת-הימים של סעיד אל-מופתי. הוא כיהן בתפקיד מיולי עד אוקטובר של 1956. ב-29 באוקטובר נערכו בחירות בהן זכה ראש המפלגה הלאומית הסוציאליסטית סולימאן א-נאבולסי. ממשלתו של נאבולסי נקלעה למשבר ביחסיה עם המלך חוסיין, ששיאו בקשר צבאי להפילו באפריל 1957 ("קשר זרקא"). לאחר כישלון הקשר, חוסיין קטע את מדיניותו הליברלית, פיטר את נאבולסי, והוציא את כל המפלגות אל מחוץ לחוק. ב-24 באפריל מינה את האשם לעמוד בראש ממשלה שהייתה פרו-האשמית באופן מובהק.
בעקבות הקמת קע"ם האנטי-מלוכנית, כאיחוד של מצרים וסוריה, בפברואר 1958, הגיעו עיראק וירדן להסכם על איחוד פדראטיבי ביניהן, במאי 1958. האשם התפטר מתפקיד ראש ממשלת ירדן ומונה לסגן ראש ממשלת האיחוד. ב-14 ביולי 1958, בזמן שהותו בבגדאד בתפקיד זה, פרצה בעיראק המהפכה של עבד אל כרים קאסם, שבמהלכה נרצח מלך עיראק פייסל השני. באותו יום האשם נתפס בשדה התעופה של בגדאד יחד עם שר ההגנה הירדני, ושניהם נרצחו בידי בלינץ' של תומכי המהפכנים, יחד עם שר שלישי, כלוצי אל כיירי.
אנה ברגנדהאל

ביוגרפיה

נולדה בסטוקהולם, אך גדלה בנישפינג ובקטרינהולם. לברגנדהאל יש שורשים אירים מצד סבתה שנולדה וגרה באירלנד, והופעתה הראשונה של ברגנדהאל בפני קהל הייתה בקתדרלה ביורק כשהייתה בת 8, אז שרה את השיר "My Heart Will Go On" של סלין דיון.
היא הייתה חלק מתוכנית המוזיקה "Super Troupers" בערוץ TV4 השוודי בשנת 2004, וכן היא השתתפה בעונה החמישית של תוכנית המציאות איידול, הגרסה השוודית לאמריקן איידול, שם הגיעה לחמישיית המועמדים הסופיים. בשנת 2009 היא חתמה על חוזה עם חברת ההקלטות Lionheart Records ואלבום הבכורה שלה יצא ב-14 באפריל 2010. בשנת 2010 היא ייצגה את שוודיה באירוויזיון שנערך בנורווגיה.

איידול 2008

ברגנדהאל התקבלה לעונה החמישית של תוכנית הטלוויזיה "איידול" כאשר היא שרה באודישנים את השיר "Have a Heart" של בוני רייט. הביצוע קיבל שבחים רבים מצוות השופטים שהורכב מלילה באד, אנדרס באג ואנדראס קרלסון. במהלך התחרות היא שרה שירים כמו מאמה מיה של להקת אבבא, Bleeding Love של ליאונה לואיס ו-The Best של בוני טיילר. ברגנדהאל הגיע למקום החמישי בתחרות בה ניצח לבסוף קווין בורג.

מלודיפסטיבלן ואירוויזיון

בשנת 2009 ברגנדהאל קיבלה הצעה מכריסטיאן לאגרסטורם ובובי לוגרן להקליט שיר לתחרות המלודיפסטיבלן 2010. היא השתתפה בתחרות עם השיר "This Is My Life" שנכתב והופק על ידי לאגרסטורם והולחן על ידי לוגרן. השיר ניצח בתחרות עם 214 נקודות, ובכך זכתה ברגנדהאל לייצג את שוודיה באירוויזיון 2010 שנערך בעיירה בארום, הסמוכה לבירה אוסלו. השיר הגיע למקום הראשון במצעדי המוזיקה בשוודיה ב-5 במרץ 2010.
ברגנדהאל הגיעה למקום ה-11 בשלב חצי הגמר, ובכך הייתה לנציגה הראשונה של שוודיה שלא עלתה לשלה הגמר באירוויזיון מאז החל שלב החצי הגמר בשנת 2004. השיר "This Is My Life" היה הבלדה הראשונה שניצחה במלודיפסטיבלן מאז שנת 1998.
לאחר האירוויזיון ברגנדהאל השתתפה בתוכנית המוזיקה "Allsång på Skansen", וכן יצאה לסיבוב הופעות על-מנת לקדם את האלבום שלה.
פרנק סטילוול

חייו

סטילוול למד באוניברסיטת מלבורן והצטרף למשלחת האוסטרלו-אסייתית לאנטארקטיקה (1914-1911) כגאולוג. במשך 17 חודשים שהה באנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון. הוא הוצב בבסיס העיקרי במפרץ קומונוולת'.
לאחר המשלחת עבד סטיליוול בברוקן היל, ניו סאות ויילס, מ-1919 עד 1921, כעוזר לגאולוג ד"ר ארנסט קלייטון אנדרוז. הוא מיפה את שדה הזהב של קלגורלי, מערב אוסטרליה, 1928-1927.
סטיליוול הצטרף לחברה המלכותית של ויקטוריה בשנת 1910 וכיהן כנשיאה בשנים 1954-1953.
סימן V

סימן V (וי) או סימן הניצחון  היא מחווה גופנית הנעשית באמצעות כף יד המופנית קדימה, שבה האצבע המורה ואצבע האמה מתוחות ומופרדות אחת מהשנייה, בעוד האצבעות האחרות קמוצות, המחווה נועדה ליצג את האות הלטינית V/ 
במחווה זו  (270C + U ✌ יד ניצחון ביוניקוד) נעשה שימוש בשפות סימנים רבות על מנת לייצג את האות V. יש לסימן זה משמעויות שונות, תלוי בהקשר התרבותי ובסיטואציה בה הוא מוצג. בין היתר נעשה שימוש בסימן הv כדי לייצג את המילה "ניצחון" (באנגלית ובשפות אירופיות נוספות האות הראשונה במילה ניצחון, Victory, היא V), אחד הגורמים העיקריים להפצת המחווה בציבור הרחב הוא השימוש בה על ידי כוחות בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה ומנהיגיהן. 
כאשר המשתמש במחווה מפנה את גב היד קדימה,  בבריטניה ובתרבויות הקשורות לאימפריה הבריטית המחווה נתפסת כמחווה התקפית  וכעלבון. מאז שנות ה-60, כאשר "סימן V" אומץ באופן נרחב על ידי תרבות הנגד של ילדי הפרחים, הוא מובא גם כדי לשמש כסמל לשלום (בדרך כלל עם כף יד כלפי חוץ). במחווה נעשה שימוש גם בתמונות מצולמות, בעיקר ביפן.
PNAS

PNAS (ראשי תיבות באנגלית של Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, "ידיעות האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית") הוא כתב עת מדעי. 
PNAS הוא כתב העת הרשמי של האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, שמושבה בוושינגטון הבירה. כתב העת יוצא לאור מאז שנת 1914. המאמרים שבו מתקבלים בהליך של ביקורת עמיתים, והם עוסקים בפיזיקה, מדעי החברה, מתמטיקה ובעיקר—ביולוגיה ומדעי הרפואה.
PNAS נחשב לאחד מכתבי העת היוקרתיים ביותר, ומדד ההשפעה שלו פחות רק מזה של Nature ו-Science. בדומה לשני כתבי העת הללו יוצא PNAS לאור אחת לשבוע. בניגוד למודל העסקי של רוב כתבי העת המדעיים, ב-PNAS נהוג "תוכן חופשי מעוכב": לאחר פרסומו של מאמר קיימת אפשרות לצפות בו באינטרנט רק לבעלי מנוי או באמצעות תשלום ישיר; לאחר ששה חודשים מזמן פרסום המאמר נפתחת הגישה אליו לציבור הרחב, כך שרובם המוחלט של המאמרים באתר חופשיים לקריאה. באפשרותם של מחברי המאמרים לשלם אגרה ולהפוך את מאמריהם לחופשיים באופן מיידי (בדומה לכתב העת PLoS). כל תוכן האתר של PNAS חופשי באופן מיידי ב-144 מדינות מתפתחות.
T-34 (סרט)

עלילה

בשנת 1941, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, במהלך הקרב על וולוקולמסק הסמוכה למוסקבה, מגיע סגן ניקולאי איוושקין, שאך זה סיים את קורס הקצונה, לחזית סמוך לכפר נפיודובקה. הוא ניצל בקושי מירי של טנק גרמני לעברו ומגיע לנקודת הפיקוד של היחידה הסובייטית שאליה נשלח. ביחידה שולחים אותו לפקד על הטנק היחיד שבשירות היחידה, טנק T-34 החדש. אל הכפר מגיע טור טנקים נאצי של יחידה שריון גרמנית בפיקודו של האופטמן קלאוס יגר מחטיבת השריון ה-11 של הורמאכט ובקרב נגדם איוושוקין וצוותו מצליחים להפציץ ולהשמיד את טור הטנקים הנאצי, שסופג פגיעה קשה. אבל קלאוס יגר, עם הטנק היחיד שברשותו, מצליח לבלום את הטנק הסובייטי ולהרוג את כל אנשי הצוות, למעט שני חיילי השריון איוושקין ונהג הטנק ואסיליונוק שנופלים בשבי.
באביב 1944 איוושוקין וחיילים סובייטים אחרים שנפלו בשבי מובלים אל תורינגיה ומחנה הריכוז SIII. איוושקין ברח מהמחנות כבר שבע פעמים, מוחזק בבידוד ונחקר ללא הרף על ידי הגסטאפו. יגר, שמקודם לדרגת שטנדרטנפיהרר אס-אס, נפגש עם רייכספיהרר אס אס היינריך הימלר ומציע את האסטרטגיה החדשה שלו להדרכת לוחמים כיצד להיאבק בטנקי האויב באמצעות השבויים הסובייטיים. הוא נשלח לפקד על מחנה אורדרוף ולהפוך אותו למרכז אימונים עילי של כוחות השריון. הוא מאלץ את איוושוקין לשמש כמפקד טנק ללא חימוש, על מנת לשמש כ"בשר תותחים" בתרגיל שאמור להוכיח את עליונותו של טנק הפנתר הנאצי. איוושוקין מפקד על שבויי מלחמה והם מקבלים טנק T-34 דגם 85, שאנשי צוותו מתו בתוך הטנק וגופותיהם נותרו בו. בעודם קוברים את גופות החיילים בקבר אחים מחביאים אנשי הצוות גם ששה פגזים ומתכננים בריחה.
למחנה מגיעים בכירים מהמטה הכללי הנאצי. איוושקין משתמש בתרגיל כהזדמנות לבריחה ותודות לגבורת חבריו והבלבול במחנה, מצליח להוציא משימוש טנק פנתר ויורה על מגדל הפיקוח בו ניצבים אנשי הפיקוד הצבאי הנאצי ומנצל את ההמולה כדי לברוח. עם הטנק הם נמלטים לגבול עם הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה, כ-350 ק"מ משם, כאשר אחריהם דולק יגר, ועמו תריסר "פנתרים".

מימון ותמיכה

ב-10 ספטמבר 2015, הודיעה חברת הפקות הסרטים "Mars Media" על מעורבותה בהפקת סרט המלחמה "T-34". מאוחר יותר הצטרף לפרויקט המפיק לאונרד בלווטניק, משקיע, הבעלים של אולפני "AMEDIA" ווורנר מיוזיק גרופ, שבחר את הסרט הזה מתוך מספר רב של הצעות, בשל מניעים אישיים (ניצחון המלחמה הוא חלק מההיסטוריה משפחתית, סבו של המפיק — לחם בחזית) וסיבות אחרות, כגון: ליהוק שחקנים צעירים מהשורה הראשונה וצוות הפקה רב ניסיון ומעורבותו של המפיק רובן דישדישיאן.
הבמאי והתסריטאי אלכסיי סידורוב הגדיר לעצמו את המשימה "לספר את הסיפור של המלחמה שיהווה השראה לצעירים ולא יגרום למחלוקת עבור מי שעדיין חי את המלחמה בזיכרון".

קדם הפקה

בסרט השתתפו מספר טנקים, כולל טנקים מדגם T-34 אמיתיים שנהרסו במהלך המלחמה וחודשו ושופצו לקראת הצילומים. בנוסף, ובאמצעות גרפיקה ממוחשבת הוצגו בסרט כמה כלי רכב סובייטים ונאציים כדוגמת Sd.Kfz. 251, וטנק הפנתר.
מעצב ההפקה של הסרט קונסטנטין פחוטין במשך חודש, בנה כפר שלם בשדה ליד הכפר סטרלקובקה, במחוז קלוגה. אף על פי שהבתים נהרסו כבר בתחילת הסרט עוצב כל אחד בסגנון מיוחד משלו, כולל קישוטים ואביזרים שנבחרו בקפידה.

צילומים

צילומי הסרט החלו ב-23 בפברואר 2017 ונמשכו 61 יום. הצילומים התרחשו במוסקבה ובמחוז קלוגה שברוסיה ובפראג וערים נוספות בצ'כיה. הסרט זכה לתמיכת קרן הקולנוע הרוסי וחתום על חוזה הפצה עם רשת הטלוויזיה רוסיה-1.
אברהם שינדלר

הרב אברהם שינדלר (נולד ב-16 בנובמבר 1958) הוא דיין חרדי-ישראלי, המכהן מאז יולי 2016 כחבר בית הדין הרבני הגדול בירושלים. קודם לכן כיהן כדיין בבית הדין הרבני האזורי בנתניה וברחובות.

ביוגרפיה

למד בצעירותו בישיבת עטרת ישראל אצל הרב ברוך מרדכי אזרחי. נישא לשרה מיכל, בתו הסופר החרדי יוחנן דוד סלומון, נכדו של יוחנן דוד סלומון. 
לאחר נישואיו החל ללמוד לדיינות במכון אריאל, לצד הרב דוד לאו. התמנה לדיין ב-9 בספטמבר 1997. שימש בדיינות את הדיינים עזרא בצרי וזלמן נחמיה גולדברג. התמנה לדיין בבית הדין הרבני ברחובות, ולאחר מכן בבית הדין בנתניה, שם כיהן עד לבחירתו לכהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול ביולי 2016.
חדר מכונות (אונייה)

חדר המכונות באוניה הוא החלק בו נמצא המנוע הראשי, גנרטורים וחלקי מכונות נוספים. צמוד לחדר המכונות ימצא בדרך כלל חדר הבקרה, אשר בו נמצאים המכונאים ובו מוצג מידע לגבי מצב המנוע, הדלקים, השמנים וטמפרטורות שונות. בימות עבר, בספינות מונעות במנועי קיטור, היה צמוד לחדר המכונות מחסן הפחם של האוניה ועובדי חדר המכונות היו מזינים כל העת את דוודי הקיטור בפחם, עבודה שנחשבה מפרכת ומסוכנת בשל חומו של חדר המכונות והגזים שנפלטו לחללו בתהליך הבעירה.

סכנות בחדר המכונות

סכנות בחדר המכונות מתחלקות לשני סוגים, סכנות לעובדים והמבקרים במקום וסכנות לציוד והמבנה.

סכנות לציוד והמבנה

אחת הסכנות הגדולות ביותר היא שריפה, השילוב של טמפרטורה גבוהה, דלקים ושמנים, ואוורור רב, יוצרים סכנת שריפה אשר עלולה לאיים על כל האוניה ועל אנשי הצוות. מסיבה זו בחדר המכונות קיים ציוד כיבוי רב, אשר אמור למנוע את השריפה ולהחיש את הטיפול בה במקרה שהיא פרצה.
חוזה לך ברח

"חוֹזֶה לֵךְ בְּרַח" הוא ביטוי תנ"כי. נעשה בו שימוש בשירה ובפזמונאות העברית המודרנית.
בספר עמוס מסופר על הנביא עמוס שמנבא נבואות זעם נגד בית המלוכה ובני המעמד העשיר בממלכת שומרון. נבואותיו מרגיזות את אמציה כהן בית אל, אשר לועג לנביא עמוס, שבא מממלכת יהודה, ומתרה בו להתרחק מהשומרון, והנביא עונה לו בנבואת זעם קשה על ביתו ועל עתיד ממלכת ישראל:
וַיֹּאמֶר אֲמַצְיָה אֶל עָמוֹס חֹזֶה לֵךְ בְּרַח לְךָ אֶל אֶרֶץ יְהוּדָה וֶאֱכָל שָׁם לֶחֶם וְשָׁם תִּנָּבֵא: וּבֵית אֵל לֹא תוֹסִיף עוֹד לְהִנָּבֵא כִּי מִקְדַּשׁ מֶלֶךְ הוּא וּבֵית מַמְלָכָה הוּא: וַיַּעַן עָמוֹס וַיֹּאמֶר אֶל אֲמַצְיָה לֹא נָבִיא אָנֹכִי וְלֹא בֶן נָבִיא אָנֹכִי כִּי בוֹקֵר אָנֹכִי וּבוֹלֵס שִׁקְמִים: וַיִּקָּחֵנִי ה' מֵאַחֲרֵי הַצֹּאן וַיֹּאמֶר אֵלַי ה' לֵךְ הִנָּבֵא אֶל עַמִּי יִשְׂרָאֵל: וְעַתָּה שְׁמַע דְּבַר ה' אַתָּה אֹמֵר לֹא תִנָּבֵא עַל יִשְׂרָאֵל וְלֹא תַטִּיף עַל בֵּית יִשְׂחָק:לָכֵן כֹּה אָמַר ה' אִשְׁתְּךָ בָּעִיר תִּזְנֶה וּבָנֶיךָ וּבְנֹתֶיךָ בַּחֶרֶב יִפֹּלוּ וְאַדְמָתְךָ בַּחֶבֶל תְּחֻלָּק וְאַתָּה עַל אֲדָמָה טְמֵאָה תָּמוּת וְיִשְׂרָאֵל גָּלֹה יִגְלֶה מֵעַל אַדְמָתוֹ.
— ספר עמוס, פרק ז', פסוקים י"ב-י"ז
במאה ה-20 בשנת 1910, השתמש המשורר חיים נחמן ביאליק בביטוי ובסיטואציה התנ"כית ככותרת לשיר "חוזה לך ברח", הנחשב לאחת מיצירותיו החשובות. השיר נכתב בתקופה של מצוקה אישית וציבורית, לאחר שביאליק חש כי פועלו הציבורי אינו זוכה לאהדה גדולה בקרב האנשים אליהם הוא פונה, והוא מבקש לפרוש לעולמו הפרטי.
בתחילת שנות ה-70 כתב הפזמונאי יעקב רוטבליט פזמון הנושא את השם "חוזה לך ברח". הוא הולחן על ידי המלחין שלום חנוך וביצע הזמר אושיק לוי.
להקת הגרובטרון ביצעה את שירם של רוטבליט וחנוך אך בשילוב עם פזמון בהשראת מוזיקת פלמנקו ספרדית. התוצאה היא משחק מילים משעשע עם המילה "חוזה", שהיא גם שם נפוץ בספרדית ("José", התרגום הספרדי לשם העברי "יוסף").
דנה לפידות (אלבום)

רשימת השירים באלבום

1. מוניות 

2. הפוכים

3. תחנות החיים 

4. מוצ"ש 

5. מרחב אחר 

6. כולך 

7. משוגעת

8. חצות 

9. רוחות של קיץ

10. בובת קברט

11. מילים קטנות 

12. ברגע
עודד בר מעוז

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1990 שובץ בחטיבת הנח"ל. בנח"ל עבר בר מעוז הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש כמפקד צוות בבה"ד 1 ולאחר מכן שימש מפקד מחלקה בפלוגה המסייעת של גדוד 931, וכמפקד פלוגה בגדוד והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון.
לאחר מהומות מנהרת הכותל ב-1996 הוטל על בר מעוז להקים ולפקד על פלוגת החוד של גדוד חרוב. שישה מחיילי הפלוגה נהרגו קודם לכן בלחימה, ובר מעוז שיקם את הפלוגה והוביל אותה בפעילות מבצעית ביהודה ושומרון. 
בשנת 2001 מונה לסגן מפקד גדוד 932 ולחם במבצע חומת מגן. בשנת 2003 השתלם במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וסיים את לימודיו בהצטיינות. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של עוצבת הפלדה ובשנת 2005 מונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים באש שבבסיס צאלים. בשנים 2007–2009 שימש בר מעוז כמפקד גדוד 931 ובהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת יהודה. 
בשנת 2011 השתלם בר מעוז במשך שנה בקורס מתקדם לפיקוד ומטה במכללה הרב חילית לפיקוד ומטה (Joint Services Command and Staff College) של צבא בריטניה. בשנים 2012–2014 שימש כראש ענף תורה וכשירויות במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי ולאחר מכן הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת הבטיחות וביקורת איכות של זרוע היבשה. בשנת 2017 החליט הרמטכ"ל גדי איזנקוט להרחיב את היקפי הסמכות והאחריות של התפקיד והוא מונה לקצין בטיחות ראשי לצה"ל. בספטמבר 2018 סיים את תפקידו.
בר מעוז נשוי למיטל ואב לארבע בנות. בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בדיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב.
אנדרה באזאן

ביוגרפיה

באזאן נולד באנז'ה בשלהי מלחמת העולם הראשונה. ב-1943 החל לכתוב בנושאים קולנועיים ובשנת 1951 הקים יחד עם ז'אק דוניו-ולקרוז (Jacques Doniol-Valcroze) וז'וזף-מארי לו דוקה (Joseph-Marie Lo Duca) את הירחון "מחברות הקולנוע". סביב כתיבת הירחון, באזאן קיבץ את מבקרי הקולנוע ז'אן-לוק גודאר, פרנסואה טריפו, קלוד שברול, אריק רוהמר וז'אק ריווט, שהפכו כעבור מספר שנים למבשרי "הגל החדש" בקולנוע הצרפתי והעולמי. באזאן נחשב למנטור שלהם. 
בנוסף, שקד באזאן גם על סדרה בת ארבעה ספרים שנקראה "מהו קולנוע?". הסדרה, שראתה אור רק לאחר מותו, ניסתה להסביר מהו קולנוע על ידי הגדרת כל דבר שהוא קולנועי ומה הופך אותו לכזה.

באזאן והריאליזם

בחייו האישיים, באזאן היה מאמין אדוק באל והדבר התבטא בהשקפותיו הקולנועיות. הוא נחשב לאחד מגדולי תומכי הריאליזם הקולנועי והתנגד לרעיונות הפורמליסטים שצמחו בקולנוע בשנות ה-20 ושנות ה-30 של המאה העשרים. תפיסתו הריאליסטית מתבטאת ברצונו לתת למצלמה, כגורם אובייקטיבי וללא מגע אדם (בשונה מהציור למשל) לחשוף את "יפי העולם" כהגדרתו, אותו יופי שהאל העניק לעולם וניתן לראות אותו רק כאשר המצלמה מנתקת אותו מהזמן והמרחב היומיומי בו הוא שרוי. 
באזאן טען שהמצלמה והקולנוע משחררים את האמנים מהמאבק הפסיכולוגי בין הצורך לשעתק את המציאות לצורך ליצור אסתטיקה ביצירה, זאת משום שהמצלמה יוצרת תחושת ריאליזם בכל מקרה ולאמן נותר להתעסק רק באסתטיקה. הוא העריך שימוש בעדשה רחבה, שוטים ארוכים וצילומים ש"נותנים כבוד למרחב ולזמן" כהגדרתו, לצורך תחושת הריאליזם אצל הצופה.
באזאן האמין כי רק מבקר שאוהב סרט מסוים צריך לכתוב עליו ביקורת, על מנת שזו לא תהיה ארסית, אלא בונה בלבד. שניים ממאמריו החשובים ביותר הם "הוויתה של הדמות המצולמת" ו"התפתחות השפה הקולנועית".
נפטר בנובמבר 1958 בנוז'אן-סור-מארן, שבפריז. טריפו, שלאחר הסתבכותו עם החוק בנעוריו, באזאן היה לאפוטרופוס שלו וקידם אותו בנושא הקולנוע, הקדיש לו את סרטו הארוך הראשון, "400 המלקות" שצילומיו החלו יום לפני מותו של באזאן.
הנסיך לורנץ מבלגיה, ארכידוכס אוסטריה-אסטה

ביוגרפיה

לורנץ נולד ב-16 בדצמבר 1955 בבולון-בילאנקור, לרוברט, ארכידוכס אוסטריה-אסטה, בנו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה, ולמרגרטה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, בתם של הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה ואן, נסיכת אורליאן.
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, התגייס לורנץ לצבא אוסטריה, ושירת בחטיבת גבירגסייגר, ובשנת 1980 הוסמך כקצין.
לורנץ למד כלכלה באוניברסיטת סנט גאלן בשווייץ ובאוניברסיטת אינסברוק באוסטריה, ולאחר מכן עבד בבנקים שונים בלונדון, פריז ורומא. בשנת 1983 הצטרף לורנץ לבנק הפרטי של גצווילר בבזל, והפך בסופו של דבר לשותף מנהל שם. בשנת 1993 הוא בילה שנה אחת כיועץ לסוויפט, חברה המספקת שירותים לתעשייה הפיננסית. בשנת 1995 מונה ליועץ לדירקטוריון בנק BNP פריבה בפריז. כמו כן בעבר היה לורנץ מנהל חברת UCB (חברה לניהול פסולת עולמית הממוקמת בצרפת) ושל חברת Ondeo Nalco (חברה לניהול מים בארצות הברית).
משנת 2004 משמש לורנץ כנשיא הכבוד של החברה המלכותית הבלגית להיסטוריה, ומשנת 2005 הוא משמש כפטרון של Europae Thesauri, חברה של אוצרות הקתדרלות והכנסיות האירופיות.
לורנץ שימש גם כסגן יושב ראש האגודה הסוציאליסטית של אלמנך דה גוטה, ומשנת 2015 הוא מכהן כחבר המועצה המלכותית של רומניה.