יונית לוי

ביוגרפיה

לוי נולדה בירושלים ליורם לוי שעלה מברית המועצות, ולנעמי (לבית רוטנברג) שעלתה מרומניה. בגיל שנה עברה עם משפחתה לשיקגו שבארצות הברית. כשהייתה בת תשע שבה עם בני משפחתה בחזרה לישראל והתגוררו בשכונת הגבעה הצרפתית בירושלים. בעלת תואר בספרות אנגלית מאוניברסיטת תל אביב ובהיסטוריה מהאוניברסיטה העברית.
לוי החלה את דרכה העיתונאית בגלי צה"ל, בתפקיד כתבת ובהמשך עורכת חדשות החוץ. בשלב מסוים שימשה מגישה מחליפה בתוכנית הרדיו "מה בוער".
ב-11 באוקטובר 2011 נישאה לוי לאיש הטלוויזיה, עידו רוזנבלום. בשנת 2013 נולד בנם הבכור, בשנת 2015 נולדה להם בת ובשנת 2018 נולדה להם בת נוספת. הזוג מתגורר בתל אביב.

קריירה

לאחר תפקידיה ברדיו עברה לחדשות ערוץ 2 והייתה עורכת חדשות החוץ ומגישה. החלה בעבודתה בטלוויזיה לראשונה בשנת 1999, כאשר דיווחה על מלחמת קוסובו מגבול קוסובו. נשלחה לניו יורק בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001 וסיקרה משם בהרחבה את הנושא. הגישה מבזקי חדשות קצרים בכל שעות היממה והייתה אחראית על מבזק החדשות הרחב ב"אולפן שישי". בנוסף, שימשה מגישה במבזקי חדשות מיוחדים. מונתה לעורכת המשנה של המהדורה המרכזית.
לקראת סוף שנת 2002 הודיעה מיקי חיימוביץ' על פרישתה מהגשת המהדורה המרכזית ומעברה לחדשות 10, ולוי נבחרה להחליפה כמגישה לצדו של גדי סוקניק. בחירתה של לוי בת ה-25 להגשת המהדורה המרכזית הנצפית בישראל נחשבה בעיני רבים כמפתיעה, שכן היא הייתה צעירה יחסית לסוקניק וגם חסרת ניסיון. לוי הגישה את מהדורתה הראשונה ב-22 בדצמבר 2002 לצדו של גדי סוקניק. באוגוסט 2007 הודיע סוקניק על פרישתו מהגשת המהדורה המרכזית. אל יונית לוי, שבהתחלה נותרה כמגישה לבדה, הצטרף דני קושמרו כמחליף לסירוגין וכשותף להגשה בשידורים מיוחדים.
בצד תפקידה כמגישה, לא חדלה לוי מלתפקד גם כעיתונאית בשטח: נשלחה לסקר את טיסתו של אילן רמון לחלל בינואר 2003, ערכה כתבת מעקב אחר משפחה שפונתה מגוש קטיף ותיעדה את החודשים האחרונים שלהם כתושבי הגוש בזמן שלפני יישום תוכנית ההתנתקות שהושלמה ב-2005. בשנת 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה נשלחה לא אחת למלא תפקידי "כתב שטח" במהלך שעות היממה במקומות אליהם נורו קטיושות. בנוסף, הגישה לוי מספר פעמים את המהדורה המרכזית מהשטח: במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות שידרה את המהדורה המרכזית מנווה דקלים, עם פרוץ מלחמת לבנון השנייה ביולי 2006 נשלחה לעמדת השידור בצפון ומשם הגישה במשך מספר שבועות, ב-2009 במהלך מבצע עופרת יצוקה שידרה את המהדורה המרכזית מיישובי הדרום ומגבול רצועת עזה, ביולי 2011 שידרה משדרות רוטשילד בהפגנה של מחאת האוהלים, ובמבצע עמוד ענן וצוק איתן שידרה עם דני קושמרו לסירוגין מעוטף עזה.
ב-2009 במהלך מבצע עופרת יצוקה, כאשר לוי העבירה את משדר החדשות של ערוץ 2 לאורך המבצע לצד דני קושמרו לסירוגין באולפן ובגבול רצועת עזה, חתמו כ-35,000 איש על עצומה הקוראת להדחתה מתפקיד מגישת החדשות המרכזית בערוץ 2, בטענה כי היא אינה אובייקטיבית בדיווחיה, וכי היא מגלה אמפתיה לפליטי עזה בעודה מתעלמת מסבלם של מיליון תושבי הדרום. העצומה עוררה דיון תקשורתי בנושא והביאה את חברת החדשות של ערוץ 10 לפרסם הודעת תמיכה בלוי באופן חריג.
במהלך כל שנותיה כעיתונאית עסקה לוי באופן נרחב בסיקור הנעשה בארצות הברית. בין היתר סיקרה את פיגועי 11 בספטמבר, את מערכת הבחירות בשנת 2004 שבה נבחר ג'ורג' ווקר בוש בפעם השנייה לנשיאות ואת מערכת הבחירות בשנת 2008 בה נבחר ברק אובמה לנשיא ארצות הברית. בסוף שנת 2009 הכינה כתבה מורחבת על סיכום העשור בארצות הברית. באותו העשור הספיקה לראיין שלושה נשיאים בארצות הברית: ברק אובמה בעודו מכהן, ג'ורג' ווקר בוש בעודו מכהן וביל קלינטון לאחר סיום תפקידו.
בין הראיונות הבולטים שערכה היו הראיון עם ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר, אותו ראיינה יחד עם הכתב המדיני של חדשות ערוץ 2 אודי סגל, והראיון עם מייסד חברת "מיקרוסופט" ביל גייטס, לצד סוקניק. כמו כן בשנת 2013 קיימה ראיון עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה. נוסף על כך קיימה ראיונות עם כמה ראשי ממשלות בישראל ועם שרים בכירים. לוי הגישה את המשדרים המרכזיים של שידורי הבחירות בשנים 2003, 2006, 2009, 2013, 2015 ו - 2019.
על פי סקר דעת קהל שערכה חברת שילוב Millward Brown בעבור TheMarker ופורסם בתום מבצע עופרת יצוקה, יונית לוי נתפסת כמגישה האמינה ביותר, אולם בפער קטן, עם 8% מהקולות. אחריה במקומות השני השלישי בסקר, יעקב אילון ורוני דניאל עם 7% כל אחד.
בשנת 2012 נבחרה על ידי nrg מעריב למגישת החדשות השנייה הטובה ביותר, בשוויון עם תמר איש-שלום ולאחר עמיתה דני קושמרו.