google/wiki40b huggingface dataset:
טוטו וולף

טוטו וולף (בגרמנית: Torger Christian "Toto" Wolff; נולד ב-12 בינואר 1972 בווינה) הוא נהג מרוצים לשעבר מאוסטריה, וכיום משקיע המשמש מנכ"ל ובעלים שותף של קבוצת מרצדס AMG המתחרה בסבב הפורמולה 1, וכראש חטיבת המרוצים של מותג מרצדס-בנץ.
במהלך קריירת המרוצים שלו כנהג זכה וולף בשנת 1994 בניצחון קטגורייה במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג, והתחרה באליפות העולם למכוניות GT של ה-FIA.

מרוצי מכוניות

וולף החל את קריירת המרוצים שלו בשנת 1992 כאשר השתתף באליפות פורמולה פורד האוסטרית. בשנים 1994–1993 התחרה במקביל גם באליפות הפורמולה פורד הגרמנית וזכה למספר ניצחונות ולמקומות בפודיום.
בשנת 1994 התחרה במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג וזכה בניצחון קטגוריית ה-2,500 סמ"ק במכונית הב.מ.וו M3, ובשנת 2001 סיים במקום השני בדירוג הכללי בסדרת המרוצים למכוניות טורינג של ה-FIA. בשנת 2002 החל להשתתף באליפות העולם למכוניות GT של ה-FIA וסיים את העונה יחד עם הנהג השותף פיליפ פטר במקום השישי בטבלה לאחר שהצמד ניצח במרוץ אחד בגרמניה. בשנת 2003 החל להתחרות באליפות איטליה למכוניות GT, ניצח במרוץ שנערך במונצה, וסיים במקום השני במרוצים שנערכו במסלולים בוללונגה, אימולה ובאוסטריה. בשנת 2004 סיים במקום השלישי במרוץ 1000 המיילים של אינטרלאגוס. בשנת 2006 סיים במקום השני באליפות אוסטריה בראלי, וניצח במרוץ 24 השעות של דובאי.
בשנת 2009 רשם טוטו וולף את שיא ההקפה המהירה ביותר בכל הזמנים למכונית עם מנוע אטמוספירי ללא מגדש טורבו במקטע הנורדשלייפה בנורבורגרינג, לאחר שהקיף את המסלול ב-7:03 דקות במכונית פורשה 911 RSR.

פורמולה 1

וולף הצטרף למועצת המנהלים של קבוצת ויליאמס F1 בשנת 2009 לאחר שרכש 15 אחוזים ממניות השליטה בקבוצה. בשנת 2012 מונה למנכ"ל קבוצת ויליאמס.
בינואר 2013 עזב וולף את קבוצת ויליאמס והצטרף לקבוצת מרצדס AMG בתפקיד מנכ"ל הקבוצה ומקביל להצטרפותו רכש כ-30 אחוזים ממניות השליטה בקבוצה. בסוף עונת 2013 קודם לראש חטיבת המרוצים של מרצדס-בנץ ובאחריותו כל פעילויות הספורט המוטורי של המותג. מאז הגיע בשנת 2013 החל באופן בולט שדרוגה המהיר של הקבוצה ובסוף עונת 2014 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. לטוטו וולף תפקיד מפתח במרצדס-בנץ ורבות מן ההצלחות של הקבוצה בשנים האחרונות מיוחסות לו ולכישורי ניהולו. בשנת 2014 מכר 10 אחוזים ממניות קבוצת ויליאמס שברשותו ובשנת 2016 מכר את חמשת האחוזים הנותרים.

עסקים

במקביל למרוצי המכוניות החל טוטו וולף לעסוק בפיננסים ובשנת 1998 הקים את חברת ההשקעות מארצ'פיפטין (Marchfifteen) ובשנת 2004 הקים את חברת מארצ'סיקסטין (Marchsixteen). במקור שתי החברות התמקדו בתחומי האינטרנט והטכנולוגיה ובשנת 2003 התרחבו להשקעות בתחום התעשייה. הונו של וולף מוערך בכ-400 מיליון פרנקים שווייצרים.

חיים פרטיים

טוטו וולף נשוי לנהגת המרוצים הסקוטית סוזי וולף.  אשר התחרתה שבע עונות באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM) ושימשה כנהגת פיתוח בקבוצת הפורמולה 1 של ויליאמס. הזוג מתגורר בעיר ארמטינגן בשווייץ.
עלעול חול

עלעול חול (גם תימרת אבק או שד אבק) היא תופעה מטאורולוגית בה נוצרת מערבולת אוויר, הנראית כצינור חול דק בקוטר כמה מטרים. גובהו אינו מתנשא מעל למאה מטרים.
בתוך צינור זה אוויר, אבק וחול אשר נשאבו מהקרקע מסתחררים ועולים. לרוב עלעול חול נוצר ביום צחיח וחם. לעיתים נדירות ביותר עלולה התופעה לגרום להעפת מכוניות וגגות, אך בדרך כלל עלעול החול מתקיים זמן קצר מאוד והוא קטן מכדי להסב נזק חמור.
חיים אבולעפיה (השני)

ביוגרפיה

רבי חיים אבולעפיה (השני) נולד בחברון לרבי משה אבולעפיה. נצר למשפחה יהודית ענפה של רבנים ואישי ציבור ממגורשי ספרד, שמוצאה מן האזור ההיסטורי קסטיליה שבספרד. אבי השושלת  בארץ ישראל, רבי חיים אבולעפיה (הראשון), שימש כדיין בצפת, עבר לחברון ולבסוף התיישב בירושלים. היה ראש משלחת הרבנים שיצאה ב-1662 לתהות על טיבו של נתן העזתי ולפי דברי השבתאים, הוא זה שהביא לגירושו של שבתי צבי מארץ ישראל.
נפטר ב-1670. נינו של רבי חיים אבולעפיה הראשון, רבי משה אבולעפיה, היה אביו של ר' חיים אבולעפיה (השני).
בצעירותו עקרה משפחתו לירושלים, שם למד בישיבת בית יעקב ויגה, מיסודו של רבי ישראל יעקב חגיז, שבראשה עמד אז רבי משה גלנטי (השני), שם למד גם מפי רבי שלמה אלגאזי, רבי אברהם אמיגו ורבי יצחק הכהן רפפורט. למד בחברותא עם הרב חזקיהו דה-סילווה.
בשנת 1699 נסע לסלוניקי שביוון והשתקע שם. בשנת 1712, נסע לאיזמיר שבטורקיה, שם הוסמך לרבנות. הוא
נתבקש על ידי יהודי חברון לצאת כשד"ר, למסע גיוס תרומות בטורקיה עבורם, בתקופה בה הם נלחצו תחת עול תשלום המיסים שהוטל עליהם מהממשל.
לאחר שש שנים בטורקיה, חזר לארץ ישראל, השתקע בצפת וכיהן כרבה של העיר. באותה עת הזדמן לעיתים קרובות אל העיר טבריה החרבה והשוממה כמה עשרות שנים, כדי להשתטח על קברות הצדיקים בה ובסביבותיה. בין תלמידיו נמנה ר' חיים מודעי שנחשב לראש חכמי צפת.
אחרי פטירתו של ר' ישראל בנבנישתי, ראש קהילת איזמיר, נענה רבי חיים אבולעפיה לבקשת ראשי הקהילה, וחזר לאיזמיר לכהן כרב הקהילה. בין השנים 1721 ל-1740 כיהן כרבה של איזמיר, שם זכה לכבוד רב ולהערכה אף בקרב התושבים המוסלמים. ר' משה ירושלמי, בן דורו הצעיר, כותב עליו שהיה "מפורסם מאד בכל הארצות... שאין דומה לו בכל ארץ תוגרמה, וגם הישמעאלים והערבים נוהגים בחכם זה כבוד, כי הם יודעים שגדול הדור הוא".
דמוגרפיה של הולנד

צפיפות האוכלוסייה

צפיפות האוכלוסין בהולנד גבוהה, בהולנד חיים כ-17,032,845 איש ב-41,526 קמ"ר. צפיפות של 410 איש לקמ"ר.
כפתרון לבעיית הצפיפות, נוהגת הולנד לייבש שטחים ממימיה הטריטוריאליים ולהופכם ליבשה. 
למרות העובדה שהולנד היא מדינה צפופה, אין בה עיר אחת שיש בה יותר ממיליון איש. ארבע ערים גדולות הן: (אמסטרדם, רוטרדם, האג ואוטרכט) שהם חלק מהמטרופולין רנסטאד שמונה כ-7 מיליון איש.

שיעורי לידה ותמותה

כמו בשאר מדינות אירופה, אוכלוסיית הולנד מתבגרת ושיעורי הלידה הולכים ופוחתים. תוחלת החיים גדלה בזכות התפתחות הרפואה והולנד קלטה הגירה. למרות התפתחויות אלו ובנוסף לריבוי הטבעי הקטן שלאחר מלחמת העולם השנייה הייתה עלייה קטנה ביותר במספר התושבים בהולנד: הריבוי הטבעי ב-2005 היה הקטן ביותר מאז 1900.
בעיות הדמוגרפיה האלו יחד עם השלכות מדיניות של הביטוח הלאומי גרמו לבעיה: מספר האנשים בגילאי העבודה הולך ופוחת. בנוסף לכך גרמה מדיניות הפנסיה לבעיה אחרת: בעוד שמספר האנשים העובדים למען גיל הפנסיה ילך ויפחת יהיו יותר אנשים שיקבלו את הפנסיות. כיום מנסים לפתור את הבעיה באמצעות רפורמות במדיניות הפנסיה.
ב-2006 היו בהולנד 185,124 לידות ו-135,809 מיתות. 101,489 היגרו באותה שנה למדינה בעוד כ-132,682 היגרו ממנה למדינות אחרות. 16.4% מהלידות בהולנד בשנת 2003 היו להורים לא ממוצא הולנדי.

הגירה שלילית

בשנות ה-50 היגרו 560,000 איש מהולנד למדינות אחרות בעיקר לארצות הברית, דרום אפריקה, ניו זילנד, אוסטרליה וקנדה. ב-2005 היגרו 121,000 איש מהולנד. ישנה הגירה שלילית לעבר שכנותיה של הולנד: בלגיה, גרמניה, ובריטניה.

דת

לפי ספר העובדות העולמי ב-2002 31% מהאוכלוסייה היו קתולים, 13% היו מאמינים בכנסייה ההולנדית הרפורמית, 7% קלוויניסטים, 5.5% מוסלמים ו41% הם חסרי דת. לעומת זאת לפי סקר שנערך בהולנד ב-2006 25% מהאוכלוסייה נוצרים, 3% מאמינים בדת אחרת (יהדות, אסלאם, הינדואיזם ועוד) ו26% מאמינים בישות כלשהי (אגנוסטים ועוד), 26% חסרי דת הומניסטים ו18% חסרי דת ולא הומניסטים.

שפה

השפה העיקרית בהולנד היא הולנדית בעת שפריזית מוכרת כשפה רשמית במחוז פריזלנד. מספר ניבים של סקסונית תחתית מדוברים בצפון ובמזרח המדינה. ניבים אלו מוכרים כשפה אזורית לפי הצ'רטר האירופאי למיעוטים. במחוז לימבור מדוברת גם לימבורגית.
לארוס גסטרונומיק

לארוס גסטרונומיק (בצרפתית: Larousse Gastronomique) הוא אנציקלופדיה לגסטרונומיה. רוב הספר עוסק במטבח הצרפתי, והוא מכיל מתכונים של תבשילים צרפתיים וטכניקות בישול. הרבה מהתבשילים וחומרי הגלם הלא-צרפתיים מוזכרים במהדורות המאוחרות, והם מתרבים במספרם ממהדורה למהדורה. הספר יצא לאור בידי הוצאת לארוס, המו"ל הצרפתי המוביל של מילונים ואנציקלופדיות.
רכס בארקר

היסטוריה

שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד, והוא נקרא על שם ג'יימס בייקר, מפקד בבסיס סקוט בשנת 1972.
קליפרטון

היסטוריה

האי התגלה ב-2 באפריל 1711 על ידי הצרפתים מרטן דה שאסירון ומישל די בוקאז'. מקסיקו הסמוכה אליו לא הכירה בריבונות צרפת בתחילה.
ב-1906 רכשה חברת British Pacific Island Company את הזכויות לכריית גואנו באי. החברה, בשיתוף עם הממשלה המקסיקנית, הקימה באי מכרות, מחנה עובדים ומגדלור. ב-1914 חיו באי כ-100 גברים, נשים וילדים. האוכלוסייה תוספקה פעם בחודשיים על ידי אוניית אספקה מאקפולקו. ואולם עם פרוץ המהפכה המקסיקנית פסקה האספקה להגיע והתושבים נותרו ללא מזון וציוד. אוניית המערכה האמריקנית לקסינגטון ביקרה בקליפרטון בשלהי 1915 והציעה לפנות את כל התושבים. ואולם המושל המקסיקני קפטן ארנאוד טען שהפינוי אינו נחוץ.
עד 1917 כל הגברים, להוציא שומר המגדלור, נספו. רובם מצפדינה והשאר מתקריות שונות. קפטן ארנאוד ועוד שלושה גברים טבעו כשיצאו בקאנו לעבר אונייה חולפת במטרה להזעיק עזרה. שומר המגדלור, שנותר לבדו עם 15 נשים וילדים, הכריז על עצמו "מלך" והחל במסע אונס ורצח - עד שנהרג על ידי אחת הנשים שנותרו. מייד לאחר מותו, ב-18 ביולי 1917, נאספו הניצולים, ארבע נשים ושבעה ילדים, על ידי ספינת התותחים האמריקנית יורקטאון. מאז לא נעשו עוד ניסיונות ליישב את האי, אם כי הוא היה מאוכלס לפרקי זמן קצרים בשנות ה-30 של המאה ה-20 ובשנות ה-40 של המאה ה-20.
לאחר בוררות בינלאומית בה זכתה צרפת בשנת 1931, הכירה מקסיקו בריבונות הצרפתית ב-1959. בשנים 1944-1945 היה האי כבוש על ידי ארצות הברית.
למרות ממדיו הקטנים והמשאבים המוגבלים שבו, אוכלוסיית החי של האי מונה בין השאר סרטנאים (כ-11 מיליון סרטנים ממשפחת ה-Gecarcinidae), עופות, המנצלים את בידודו לקינון (באי נמצאת מושבת ה-Sula dactylatra הגדולה בעולם), זוחלים, הכוללים נחשי ים מסוג Pelamis platurus, ובעבר היו במקום גם צבי ים ירוקים ודגים. באי צמחייה יבשתית מועטה.
רוטב טריאקי

רוטב טֵרִיָאקִי (או טָרֵיָאקִי, ביפנית 照り焼き, או テリヤキ או てりやき) משמש במטבח היפני לתיבול דגים, מאכלי ים, בשר ועופות צלויים בגריל או בתנור. הרוטב בעל טעם מתוק, מכיל רוטב סויה, מירין וסוכר שנותן לדג או לבשר ציפוי מבריק.

פרטים

השם מורכב משני שמות: האחד טרי (照り) שפרושו ציפוי מבריק שמזכיר לק, שהוא בעצם המרקם הסירופי, שנוצר עם המסת הסוכרים והגעה לקרמליזציה. והשני הוא יָאקִי (焼き), מונח בשיטת הבישול צלייה.
 השימוש העיקרי ברוטב טריאקי ביפן הוא כמרינדה של דגים פירות ים ממשפחת הסרטנאים ובשר חזיר אשר נצלה על הגריל. בישראל ובארצות הברית הוא משולב בעיקר עם עופות ובשר בקר.
הכנת הרוטב לא מורכבת ונמשכת זמן קצר במיוחד (בערך - 10 דקות).
האוונג'רס מתפרקים

עלילה

הסיפור מתחיל כאשר חיישני האבטחה של אחוזת האוונג'רס מזהים פולש, המתגלה כג'ק לבבות. כאשר איש הנמלה הולך לקבל את פניו, נוצר פיצוץ שהורג את איש הנמלה ואת ג'ק, ומחריב חצי מאחוזת האוונג'רס. ויז'ן האנדרואיד מרסק את מטוס הקבוצה, ותוקף את ניצולי הפיצוץ בכך שמשחרר יחידות אולטרון. במהלך המתקפה, הענקית הירוקה נכנסת למצב של טירוף והורסת את ויז'ן. איירון מן מתנהג כשיכור ומאיים להרוג את שגריר לטבריה, וגיבורים אחרים כדרדוויל מגיעים למקום. לפתע, צי ספינות של הקרי מגיע, והוקאיי מקריב את חייו למען הקבוצה.
לבסוף, דוקטור סטריינג' מגלה כי מכשפת השני היא זו שעמדה מאחורי המתקפות הללו, אך לא ידוע האם מעשיו של ויז'ן הם באשמת מכשפת השני או בגלל פרוטוקול ראשוני של אולטרון. מה שעמד מאחורי מעשיה של מכשפת השני היה שיגעונה כתוצאה מאובדן ילדיה, שנשמותיהם היו חלקים מנשמתו של השד מפיסטו. כל שימוש בכוחותיה - שינוי מרקם המציאות - הביא אותה קרוב יותר ויותר למצב של טירוף, עד שהאמינה כי האוונג'רס גזלו ממנה את ילדיה. לאחר שקפטן אמריקה מנסה להסביר לה את חומרת המצב, האוונג'רס ודוקטור סטריינג' משאירים את מכשפת השני במצב טראנס בעזרת שימוש בעין של אגאמוטו - קמע הכוח בו משתמש דוקטור סטריינג'. מגנטו לוקח אותה תחת חסותו, ומודה על טעויותיו.
מתגלה כי טוני סטארק התדרדר לאלכוהוליזם, והיות ששיקום האחוזה עלה הון תועפות, הוא יפסיק לממן את קבוצת האוונג'רס. "תעשיות סטארק"  נפגעה, קבוצת האוונג'רס נאלצה להתפרק, ואלפי אזרחים התאספו וחלקו כבוד אחרון לקבוצה שהגנה עליהם במשך שנים.

השלכות

בעקבות אירוע זה, הרצת האוונג'רס הראשית הוחלפה בהרצת האוונג'רס החדשים, ופורסם גיליון תחת השם Avengers: Finale המסכם את האירוע. בעקבות האירוע הוקמה קבוצת האוונג'רס הצעירים, שחבריה קשורים לאוונג'רס: סטאטור היא בתו של איש הנמלה, סקוט לאנג; ויקאן וספיד הם גלגולי הנשמות של בניה של מכשפת השני; איירון לאד הוא גרסה צעירה מהעתיד החלופי של קאנג הכובש; פטריוט הוא נכדו של איזאיה בראדלי ומעין ממשיך דרכו של קפטן אמריקה, האלקלינג הוא בנו של מאר-וול, וקייט בישופ היא מחליפתו של הוקאיי.
עלילת האירוע המשיכה בדפי אקסקליבר, בהם מגנטו וצ'ארלס אקסבייר ניסו להרגיע את מכשפת השני ללא הצלחה, מה שהוביל לאירועי בית אם. האירוע נחשב לראשון בסדרה ארוכה של אירועים עגומים: בית אם, השמדה, ענק הכוכב, מלחמת אזרחים, ענק מלחמת העולם, אקס-מן: תסביך משיח, אנו עומדים מופרדים, פלישה סודית, הייעוד הגלוי, שלטון אפל, אקס-מן: אוטופיה, אקס-מן: מלחמת המשיח, אומת אקס ונקרושה, כשכולם מובילים למצור, עידן הגיבורים ואקס-מן: הביאה השנייה. 
חברי האוונג'רס שנהרגו הוחזרו כולם לחיים; הוקאיי חזר לחיים הודות לאירועי בית אם, ג'ק לבבות הוחיה על ידי פרויקט פגסוס, ויז'ן נבנה על ידי איירון מן לקראת אירוע הפחד עצמו ואיש הנמלה חולץ מהפיצוץ על ידי מסע בזמן של חברי האוונג'רס הצעירים.
אנדי קואן

ביוגרפיה

קואן נולד בפורט לודרדייל, פלורידה. התאמן בהדרכתו של ג'ק נלסון ולמד באוניברסיטת טנסי.

אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה קואן ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 51.25 שניות, לפני ולדימיר בורה מברית המועצות (51.32 שניות) ובן ארצו שיאן העולם הטרי ג'ים מונטגומרי (51.44 שניות), במשחה שליחים 4x100 חופשי בשיא עולם חדש בתוצאה של 3:24.85 דקות, לפני מערב גרמניה (3:29.55 דקות) ואיטליה (3:31.85 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא אליפות חדש נוסף של 3:49.00 דקות, לפני מערב גרמניה (3:51.85 דקות) ובריטניה (3:52.80 דקות).

שיאן עולם

בתחרות שחייה שנערכה בפורט לודרדייל ב-3 באוגוסט אותה שנה קבע קואן במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 51.11 שניות, שיפור במאית השנייה לשיא העולם הטרי בן החודש וחצי של מונטוגומרי (51.12 שניות). שיא זה החזיק מעמד 20 ימים ונשבר על ידי מונטגומרי בתוצאה של 50.59 שניות.
קואן החמיץ את אולימפיאדת מונטריאול (1976) באלפית השנייה. ב-1979 הוא שבר את פרקי ידיו בתאונת דרכים ונותח ולמרות זאת הצליח לנצח את ראודי גיינס באליפות המכללות וניראה בכושר מעולה לאולימפיאדת מוסקבה (1980), אך החמיץ אותה הפעם בשל החרם האמריקאי. הוא ניסה שוב להשתתף במשחקים האולימפיים אך החמיץ את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ב-44 מאיות השנייה.
בספטמבר 2014 התגלה שהוא סובל מתסמונת גייאן-בארה. קואן נפטר ב-20 במרץ 2017 בבוקה רטון, פלורידה מסרטן כבד.
לואיזה יוליאנה, רוזנת נסאו

ביוגרפיה

לואיזה יוליאנה נולדה בדלפט ב-31 במרץ 1576, לוילם הראשון, נסיך אורנז' ולאשתו השלישית שארלוט דה בורבון, בתם של לואי, דוכס מונפנסייה וז'קלין דה לונגווי. לאחר שאביה נרצח בשנת 1584, היא וכמה אחיותיה גודלו על ידי אמם החורגת לואיז דה קוליני.
ב-23 ביוני 1593 התחתנה לואיזה יוליאנה עם פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה 8 ילדים. בשנת 1610 מת בעלה פרידריך, ולואיזה יוליאנה שלטה כעוצרת הנסיכות בשם בנה פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עד לשנת 1611. לאחר מכן התגוררה לואיזה יוליאנה בקניגסברג, עד מותה ב-15 במרץ 1644.
הלגיון השלישי אוגוסטה

תקופת הרפובליקה

הלגיון גויס בשנת 43 לפנה"ס בידי הקונסול גאיוס ליוויוס פאנשה ואוקטביאנוס (לימים הקיסר אוגוסטוס). הלגיון לחם לצד אוקטביאנוס במלחמת האזרחים של רוצחי יוליוס קיסר, אולם היסטורית השירות המדויקת שלו מבוססת על השערות בלבד. ייתכן שהשתתף גם בקרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס, וככל הנראה הוא השתתף במערכה של אוקטביאנוס כנגד סקסטוס פומפיוס בסיציליה. בשנת 36 לפנה"ס נלחם אוקטביאנוס בלפידוס באפריקה, וכנראה הלגיון השלישי לקח חלק במערכה כי ידוע שהוא היה מוצב באפריקה לפחות משנת 30 לפנה"ס.

תקופת הקיסרות

בין השנים 17-24 לספירה, הלגיון השלישי השתתף בדיכוי המרידה של טאקפארינס בנומידיה. בתקופה זו, מפקד הלגיון השלישי היה הפרומגיסטראט של הפרובינקיה אפריקה, וכך היה הלגיון השלישי ללגיון היחיד בצבא הרומי אשר מפקדו היה גם חבר סנאט. ייתכן שההיסטוריון מרקוס ויליוס פטרוקולוס היה מפקד הלגיון לזמן מה. הקיסר קליגולה סבר שמסוכן מדי שסנאטור יפקד על לגיון, ולכן שינה את התקן. בתקופתו של נירון, פיקד על הלגיון לוקיוס קלאודיוס מקר, אשר התנגד לנירון ותמך במרד של גלבה. מקר אף סחף אחריו גם את הלגיון הראשון מקריאנה ליבראטריקס כאשר גלבה עלה לשלטון בשנת 69, הוא חשש מאלו שהעלו אותו לשלטון, והורה בחשאי על רציחת שני מפקדי הלגיונות. במהלך מלחמת האזרחים הידועה כשנת ארבעת הקיסרים, תמך הלגיון השלישי בתחילה בוויטליוס, אולם לאחר מכן העניק את תמיכתו לאספסיאנוס. עם זאת, הוא לא לקח חלק בקרבות. הלגיון השלישי נותר באפריקה במשך שנים רבות, והשתתף בדיכוי מרידות שונות של מקומיים. יחידות משנה של הלגיון נשלחו לסוריה בשנת 115, וסייעו לקיסר טראיאנוס במערכתו כנגד האימפריה הפרתית. בין 132-136 לקחו חלק יחידות של הלגיון בדיכוי מרד בר כוכבא בארץ ישראל. שלושים שנה לאחר מכן השתתפו יחידות משנה של הלגיון גם במסעותיהם למזרח של לוקיוס ורוס וקרקלה. 
בשנת 175 העביר מרקוס אורליוס חלק מחיילי הלגיון להונגריה כדי להשתתף במלחמות כנגד המרקומנים. אותם חיילים סופחו לאחר מכן אל הלגיון השני אדיוטריקס אשר ספג אבדות קשות. הלגיון השלישי השתתף ככל הנראה במלחמת האזרחים שפרצה בשנת 193 עם רציחתו של הקיסר פרטינקס, וצידד בספטימיוס סוורוס אשר הוכתר כקיסר מאוחר יותר. הנחה זו מבוססת על כך שסוורוס העניק ללגיון את הכינוי "פיא וינדיקס" (Pia Vindex - "הנוקם הנאמן"). עם זאת, אין לכך עדות נוספת. בתקופתו של סוורוס, השתתפו חיילי הלגיון בבניית מבצרים רבים בנומידיה, אשר חלקם קיימים עד ימינו. במלחמת האזרחים בשנת 238 הידועה כשנת ששת הקיסרים, צידד הלגיון במקסימינוס, ונלחם כנגד גורדיאנוס הראשון ובנו גורדיאנוס השני. המלחמה הסתיימה בניצחונו של גורדיאנוס השלישי, אשר היה נכדו של גורדיאנוס הראשון ואחיינו של גורדיאנוס השני. גורדיאנוס הורה על פירוק הלגיון השלישי עוד באותה שנה (238). חמש עשרה שנים מאוחר יותר, הוקם הלגיון השלישי מחדש בהוראתו של הקיסר ולריאנוס. ולריאנוס אף העניק ללגיון את הכינוי "איטרום פיא איטרום וינדיקס" (Iterum Pia Iterum Vindex - "שוב נאמן, שוב נוקם"). הלגיון השתתף בקרבות כנגד "חמשת העמים" - פדרציה של שבטים ברברים אשר התנגדה לשלטון הרומי באפריקה. המאבק נמשך עד 260, התחדש בשנת 289, והמרד דוכא סופית רק בשנת 297. הלגיון נעלם מהרשומות לקראת סוף המאה ה-4 ותחילת המאה ה-5.
סמלי הלגיון לאורך השנים היו גדי ופגסוס.
ז'ראר רבאה

ז'ראר רבאה (בצרפתית: Gérard Rabaey; נולד ב-6 בינואר 1948) הוא שף שווייצרי.

ביוגרפיה

נולד בקן, נורמנדי תחתית, צרפת. עם הגיעו לשארה (Charrat), שווייץ, הוא נטל את הפיקוד על המסעדה "Mon Moulin" וב-1978, ביחד עם אשתו, נעשה הבעלים של "l'Auberge de Veytaux".
ב-1980 קנה הזוג מלון הרוס במונטרה והסב אותו למסעדת עילית ששמה לה פון דה ברן (Le Pont de Brent). רבאה קיבל את מדליית העיר פריז מידיו של ז'אק שיראק ב-1989. הוא השתתף בסלון הגסטרונומי בלוזאן לצד פרדי ז'ירארדה ב-1990. הוא זכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום ב-1998 וב-2004 נבחר בשנית (הראשונה הייתה ב-1989) לשף השנה של מדריך הגו מיו. באותה שנה פרסם את ספרו הראשון "Le Pont des délices" והשתתף בתוכנית הבישול "L'école des chefs" בערוץ הטלוויזיה השווייצרי Télévision suisse romande.
במרץ 2010 הכריז שהוא ואשתו יפרשו בסיום 2010 אחרי למעלה משלושים שנות פעילות. הוא מייעד את סגנו סטפן דקוטר (Stéphane Décotterd), השף הנוכחי שעבד עמו למעלה מעשר שנים, ליטול פיקוד על המסעדה ביחד עם אשתו החל מ-3 בינואר 2011. במדריך מישלן לשנת 2011 מדורגת המסעדה בשני כוכבים.
המנון הפנינה

המנון הפנינה הוא כתב יד עתיק, שיש המייחסים אותו לשליח תומאס הקדוש. הוא נמצא בשני מקורות עתיקים, האחד כנספח לספר האפוקריפי "מעשי תומאס", שניכרות בו תפיסות גנוסטיות ונכתב כפי הנראה בראשית המאה השלישית באדסה ביוונית. השני כנספח למעשי תומאס בסורית שנכתב כנראה במאה ה-10. הנוסח בסורית נקרא המנון השליח תומאס בהודו ומייחס אותו לשליח תומאס בעודו כלוא בהודו טרם מותו. חוקרים אחרים מניחים שזהו המנון עתיק יותר שהועלה על הכתב בתקופה בה נכתב "מעשי תומאס" ושולב במקרה בספר.
ההמנון מספר את סיפורו של ילד שנשלח מהמזרח למצרים כדי למצוא פנינה הנמצאת אצל תנין ולהחזיר אותה. במהלך המסע ליוו אותו שני מדריכים, כאשר הוא הגיע למצרים וארב לתנין שיירדם על מנת שיוכל לחלץ משם את הפנינה, הוא התחבר עם נער שהגיע אף הוא מהמזרח. הוא פותה על ידי אנשים מצרים לאכול מאכל שהשפיע עליו לשכוח את מוצאו ואת משימתו. אולם מכתב שנשלח מאביו, מלך המלכים, הזכיר לו מי הוא ומהי משימתו, הוא לקח את הפנינה וחזר למולדתו. בדרך הוא עבר בבבל והגיע לעיר הנמל "מישן" שלחוף החידקל (כנראה ל-Χαρακηνή) שם המתינו לו בגדי המלכות שלו, אותם הוא לבש וחזר לארמון המלך.
ההמנון מתפרש בדרך כלל כאלגוריה גנוסטית של המצב האנושי, הנשמה שנשלחת מהמזרח (ממלכת האור) אובדת בעולם החומר בו אנו חיים ושוכחת את מוצאה ואת משימתה שהיא החזרת יסוד רוחני. מצב עניינים זה עשוי להשתפר על ידי מסר התגלות שמקורו אלוהי (האב הגדול) המועבר על ידי שליח. הנשמה מתעוררת, מבצעת את המוטל עליה וזוכה לחזור לממלכת האור.
מנגנון זרימת אוויר

חניכה ריאתית

החניכה הריאתית היא חניכה המתחילה בריאות, רובם המוחלט של הגאי השפות האנושיות מתבצע תוך חניכה ריאתית, כל התנועות ורובם של העיצורים נוצרים במנגנון הריאתי המחוצן. זאת ועוד בשפות רבות כל ההגאים הם ריאתיים מחוצנים.

חניכה גרונית

החניכה הגרונית היא חניכה המתחילה בגרון, מאחר שהחללים העליונים במערכת הקול קטנים מאוד מהריאות לא ניתן לבצע עיצורים מקורבים או תנועות עם חניכה גרונית.
בביצוע חניכה גרונית מחוצנת יורדת פיקת הגרון כמו בעת ניסיון לשיר תו נמוך, נסגרים מיתרי הקול כמו בעת הגיית עיצור סדקי סותם, נחסם בסיס חיתוך בחלל הפה ואז עליית פיקת הגרון גורמת להיווצרות לחץ חיובי בחלל הפה מאחורי הסתימה.
בביצוע חניכה גרונית מפונמת עולה פיקת הגרון, כמו בניסיון לבצע תו גבוה, לאחר מכן נחסם בסיס חיתוך בחלל הפה, אז יורדת פיקת הגרון תוך יצירת לחץ שלילי בחלל הפה מאחורי הסתימה.

חניכה וילונית

החניכה הווילונית היא חניכה המתחילה בחך הרך (הווילון), עיצורים סותמים וילוניים-מפונמים מוכרים כעיצורים מצוצים. העיצור החכי המצוץ (צקצוק לשון) מסמן בהרבה שפות אירופאיות ובעברית הבעת רגשי צער. העיצור המכתשי מצוץ צדי משמש רבות את פרשי הסוסים כדי להאיץ את סוסיהם.
בביצוע חניכה וילונית מפונמת נוצרת סתימה בחלל הקדמי של הפה ולאחר מכן מתקרב גב הלשון אל החך הרך ונע עוד אחורנית כך שנוצר לחץ שלילי בחלל הפה שלאחר החסימה הראשונה וכשהחסימות נפתחות האוויר נע מהחוץ פנימה.
לא ניתן לבצע עיצורים סדקיים, אפיגלוטיים, לועיים או ענבליים בחניכה וילונית מאחר שבסיסי חיתוך אלו מופיעים מאחורי האיבר החונך. כמו כן משום שחלל האוויר הזמין לחניכה הווילונית אינו גדול דיו נחשבת הגיית עיצורים חוככים ועיצורים מקורבים כבלתי אפשרית. מאחר שהחניכה הווילונית מתבצעת מעל מיתרי הקול, ניתן לייצר רק עיצורים אטומים בחניכה זאת.
קתי גריפין

ביוגרפיה

גריפין נולדה באוק פארק, אילינוי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא אירי. לאחר שסיימה את לימודיה עברה ללוס אנג'לס, שם התחילה בקריירת מופעי סטנד אפ ואף החלה להופיע בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, ביניהן "הנסיך המדליק מבל אייר", "סיינפלד", "של מי השורה הזאת בכלל?" ו"המופע של דרו קארי". לבסוף זכתה בתפקיד קבוע בסדרה הקומית "סוף סוף סוזן". 
תוכנית המציאות בכיכובה, "שחקנית סוג ז'", זכתה בפרס אמי ב-2007 וב-2008. 
גריפין היא גם מדבבת עבור סדרות אנימציה.
ב-2010 הוציאה אוטוביוגרפיה בשם "Official Book Club Selection".
במאי 2017 עוררה גריפין סערה לאחר מעוררת מחלוקת של הנשיא דונלד טראמפ, בו הצטלמה עם בובה בדמות ראשו הכרות. הדבר עורר סערה רחבה בארצות הברית ובכלי התקשורת, אף על פי התנצלותה מצדה של גריפין מספר פעמים. בעקבות השערורייה, הודיעה רשת CNN כי פיטרה את גריפין מתפקידה כמנחת טקס השנה החדשה של הרשת.
איחוד דרום אפריקה

רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

העשורים השני והשלישי: שנות משבר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

רשויות השלטון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פרדריק לורז

פרדריק "פרד" לורז (באנגלית: Frederick "Fred" Lorz;‏ יוני 1884 - 4 בפברואר 1914) היה אתלט אמריקאי, אלוף מרתון בוסטון (1905).

ביוגרפיה

לורז נולד בניו יורק. את אימוניו ערך בשעות הערב והלילה ובמשך היום עבד בתור בנאי.
במרתון בוסטון שנערך ב-1904 סיים לורז במקום חמישי ובכך הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת סנט לואיס (1904). באולימפיאדה הוא חצה ראשון את קו הסיום בריצת המרתון ואף חגג את "ניצחונו" כשהצטלם כאלוף האולימפי עם אליס רוזוולט, בתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט; אך הוא נפסל לאחר שהתברר שרימה בתחרות, ומדליית הזהב הועברה לתומאס היקס, אף הוא מארצות הברית, שחצה שני את קו הסיום. 
התנאים בריצה זו היו קשים. הריצה התנהלה בדרך עפר בין הגבעות ולוותה בעננים של אבק שהעלו הרכבים שליוו את הרצים. הטמפרטורה באותו היום הייתה חמה ועמדה על 32 מעלות צלזיוס ובנוסף הייתה רק תחנה לשתיית מים אחת במחצית הדרך. בריצה השתתפו טובי רצי המרתון מארצות הברית, בהם סמי מלור (אלוף מרתון בוסטון ב-1902), ג'ון לורדון (אלוף מרתון בוסטון ב-1903) ומייק ספרינג (אלוף מרתון בוסטון ב-1904); שלושתם לא הצליחו לסיים את הריצה. רק 14 רצים מתוך 32 הצליחו לסיים את הריצה. מאוחר יותר התברר שלורז רימה בתחרות: הוא הפסיק לרוץ עקב תשישות לאחר 14.5 ק"מ, והמשיך בנסיעה ברכב עם מאמנו לאורך 17.7 ק"מ, עד שמכוניתם הפסיקה לעבוד והוא המשיך בריצה ונכנס ראשון לאצטדיון. לאחר שצופים בתחרות דיווחו על התרמית, הוא הודה מיד, ומדלית הזהב הועברה להיקס. להגנתו טען לורז שעשה זו כבדיחה. הוא הורחק על ידי איגוד האתלטים החובבים מהשתתפות בתחרויות לכל ימי חייו, אך לאחר שהתנצל והתברר שלא תכנן להונות, הוא הורשה להתחרות שוב.

אלוף מרתון בוסטון

במרתון בוסטון שנערך בשנת 1905 זכה לורז במקום הראשון בתוצאה של 2:38:25 שעות. הוא המשיך להשתתף במרתון בוסטון וב-1908 סיים במקום השביעי.
ב-4 בפברואר 1914 נפטר לורז בברונקס מדלקת ריאות.
מארש החתונה

מארש החתונה הוא כינוי לקטע מוזיקלי אשר נהוג להשמיע באירועי חתונה, בשלב שבו נכנסים בני הזוג העומדים להינשא אל האולם לתשואות המוזמנים הממתינים להם, וצועדים ביחד או כאשר הם מלווים בשושבינים אל טקס הקידושין.
מארש החתונה נבחר בדרך כלל על ידי בני הזוג בהתאם למסר מסוים אשר אותו הם רוצים להעביר למוזמנים, טעמם האישי וגילם של בני הזוג, אופיו של הטקס (דתי או חילוני), והמסורת המקובלת בחוג החברתי שאליו הם משתייכים.
בתרבות המערבית מתקשר מארש החתונה בעיקר עם שני קטעים מוזיקליים ייחודיים:

מארש החתונה של מנדלסון

הקטע נכתב בידי המלחין פליקס מנדלסון בשנת 1842 עבור ההצגה "חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר. הקטע נקרא במקור "סוויטה של מוזיקת ליווי" (Op. 61), והוא מקובל ביותר בארצות הדוברות אנגלית. את מעמדו כקטע המוזיקלי המועדף קיבל לאחר שהושמע בטקס הנישואין של ויקטוריה, הנסיכה המלכותית עם פרידריך השלישי, קיסר גרמניה ב-25 בינואר 1858. הכלה הייתה בתה של המלכה ויקטוריה, אשר מנדלסון היה המלחין המועדף עליה. הדרך המקובלת להשמעת מארש החתונה של מנדלסון היא באמצעות עוגב בכנסייה.