google/wiki40b huggingface dataset:
טיטן 2

טיטן 2 LGM

הטיטן 2 LGM הוא טיל המשך לטיל טיטן 1. הטיל בגרסה זו (שהייתה גרסת הייצור המקורית) פותח כטיל בליסטי בין־יבשתי, כדי להגביר את יכולת ההרתעה של ארצות הברית. הטיל פותח על ידי חברת גלן ל. מרטין לפי חוזה בינה לבין חיל האוויר האמריקאי. הטיל היה יכול לשאת משקל כפול מאשר קודמו, טיטן 1. 63 הטילים הראשונים שקיבל פיקוד האוויר האסטרטגי של ארצות הברית הוצבו בבסיס חיל האוויר ונדנברג וסביב שלושה בסיסים נוספים של חיל האוויר האמריקאי. מספר תאונות התרחשו עם הטיל כאשר היה במבנה השיגור שלו. התאונה החמורה ביותר התרחשה ב־1965, כאשר הטיל התפוצץ בתוך המבנה בו הוצב וגרם למותם של 53 אנשים, רובם אזרחים.
הטיל האחרון נוטרל ב־5 במאי 1987. את הטילים מאחסנים כיום, מנוטרלים, בבסיס חיל האוויר האמריקאי דייוויס־מונטנה. רק טיל אחד ומבנהו הושארו במקומם והם משמשים כ'מוזיאון לטיל טיטן'.

טיטן 2 23G

הטיטן 23G או טיטן 2 SLV הוא שדרוג של הטיל טיטן 2. לטיל היה אפשר להוסיף שלב שלישי, בדרך כלל עם מנוע Star-37XFP-ISS או Star-37S. הטיל מדגם זה שימש משנת 1988 עד 2003. הטיל מדגם זה שימש לשיגור לוויינים.

טיטן 2 GLV

הטיל מדגם זה פותח על מנת לשגר לחלל את שתים־עשרה החלליות של תוכנית ג'מיני, חלק מתוכנית החלל האמריקאית על ידי נאס"א. הטיל שוגר מ־LC-19 בנמל החלל קייפ קנוורל. הטיל הראשון שיגר את ג'מיני 1 ב־8 באפריל 1964.
TV10 (שוודיה)

היסטוריה

מתחילת שידוריו הערוץ תפס את זכויות השידור על כל אירועי הספורט מערוצי הטלוויזיה האחרים של Viasat. עם זאת, בשנת 2011 החלו ערוצים TV3 ו-TV6 לשדר ספורט שוב. הערוץ משדר אירועי ספורט כמו פוטבול ב-NFL, כדורסל, איגרוף וליגת האלופות. בערוץ משודרות פרסומות באופן חלקי, והוא ממומן גם מכספי מפעילי הטלוויזיה שמשדרים אותו.

זמינות

ל-70% ממשקי הבית הערוץ זמין, בעוד ערוצים TV3 ו-TV6 זמינים ל-85% ממשקי הבית.
אפיאנוס

אפּיאנוס מאלכסנדריה (ביוונית: Ἀππιανὸς Ἀλεξανδρεύς, בלטינית: Appianus Alexandrinus; חי במאה ה-2 לספירה) היה היסטוריון יווני בעל אזרחות רומית, שחי בזמן שלטונם של הקיסרים טראיאנוס, אדריאנוס ואנטונינוס פיוס.

חייו

מעט ידוע על חייו של אפיאנוס. הוא כתב אוטוביוגרפיה, אולם זו אבדה כמעט לגמרי. המידע עליו מתומצת מתוך כתביו שלו ומתוך מכתב מחברו, קורנליוס פרונטו.
אפיאנוס נולד באלכסנדריה שבמצרים לאחר שנת 90 של המאה ה-1 לספירה. לאחר שהחזיק במשרות החשובות בפרובינקיה הרומית של מצרים, עבר לעיר רומא בסביבות שנת 120, שם עבד כפרקליט. בחיבורו "היסטוריה רומית", הוא מעיד על עצמו שהוא "טען (בבית המשפט) ברומא בפני הקיסרים". קיסרים אלה היו ככל הנראה אדריאנוס או מרקוס אורליוס ובוודאי אנטונינוס פיוס, מאחר שאפיאנוס נשאר במצרים לפחות עד סוף שלטונו של טראיאנוס (שנת 117).
בשנת 147, לכל המוקדם, הוא מונה למשרת פרוקוראטור , כנראה במצרים, בהמלצת חברו, מרקוס קורנליוס פרונטו, אינטלקטואל ידוע מאד. זאת ידוע מתוך מכתבו של פרונטו, ממנו עולה כי הבקשה בשמו של אפיאנוס לקבל את דרגת הפרוקוראטור נעשתה במהלך השלטון המשותף של מרקוס אורליוס ואחיו, לוקיוס ורוס (בשנים 147–161). למרות שאפיאנוס זכה במשרה, לא ברור אם הייתה זו משרה אמיתית או תואר כבוד בלבד. מכיוון שמשרת הפרוקוראטור הייתה פתוחה למעמד הפרשים בלבד, החזקתו בה יכולה ללמד על הרקע של משפחתו.
אפיאנוס היה נאמן באופן בולט לרומא האימפריאלית והעריך את הסדר שהשליטה בכל רחבי העולם התרבותי. הוא התנגד לחוגים יווניים שטפחו בלבם רגשות אנטי-רומאיים. אך עם זאת, כיליד מצרים, הוא התגאה בעברה המפואר של שושלת המלוכה התלמיית במצרים.
תאריך נוסף שידוע על חייו, הוא שחיבורו, "היסטוריה רומית", הופיע בזמן כלשהו לפני שנת 162.
אפיאנוס מת לאחר שנת 160. תאריך מותו המדויק אינו יודע אולם הוא מוערך בסביבות 165 לספירה.

חיבורו

יצירתו ההיסטורית הגדולה ששרדה, "רומאיקה" (Ῥωμαικα), הידועה בשמה הלטיני "היסטוריה רומאית" (Historia Romana), נכתבה ביוונית ב-24 ספרים, לפני שנת 165. יצירה זו היא אוסף של מונוגרפיות היסטוריות. היא מספקת תיאור של עמים שונים וארצות שונות משחר ההיסטוריה ועד שילובם באימפריה הרומית. הספרים דנים בעיקר במלחמות רומא, והחיבור הוא מקור חשוב לידיעותינו על מלחמות האזרחים ברומא במאה ה-1 לפנה"ס.
מתוך יצירה זו נשמרו כמעט בשלמותם כ-10 ספרים, המתארים את המלחמה הפונית השנייה (ספרים 7-6), המלחמות בצפון אפריקה (ספר 8), המלחמות הסוריות (ספר 11, "סיריאקה"), מלחמות מיתרידטס (ספר 12) ומלחמות האזרחים של סוף הרפובליקה הרומית (17-13). רק קטעים בודדים נשמרו מחיבוריו על מלחמותיה הקדומות של רומא לפני המלחמה הפונית השנייה (5-1) והמלחמות נגד הממלכות ההלניסטיות (10-9). כל ספריו שדנים בתולדות רומא מהקמת הקיסרות (24-18) אבדו לחלוטין.
החלקים החשובים ביותר בחיבורו של אפיאנוס הם חמשת הספרים 13–17 על מלחמות האזרחים, מכיוון שהם המקור המקיף והמדוקדק היחיד שיש בידינו על תקופה היסטורית משמעותית ביותר, שבמהלכה הפוליטיקה הרומאית סערה בשל סכסוך בין סיעות.
בחיבור בולט במיוחד המבנה האתנוגרפי. אפיאנוס ככל הנראה השתמש בו כדי להקל על התמצאות קוראיו במהלך האירועים, שהדבר היחיד שמאחד אותם הוא הקשר שלהם אל רומא.
מקורותיו של אפיאנוס אינם ברורים, מאחר שהוא מציין את מקור המידע שלו רק בנסיבות מיוחדות.
קרמונה (נפה)

גאוגרפיה

נפת קרמונה גובלת ב נפת ברגמו וב נפת ברשה בצפון. 
.במזרח היא גובלת בנפת מנטובה . בדרום היא גובלת בנפת פארמה ובנפת פיאצ'נצה .במערב היא גובלת בנפת לודי ובנפת מילאנו.
אהקטל

אהקטל או אהקאטל (eʔˈeːkatɬ) הוא אל הרוח במיתולוגיה האצטקית.
אהקטל מתואר כנחש בעל נוצות ולעיתים מכונה אהקאטל קצלקואטל. בשל אופיו - כאל הרוח, הוא יוצג לרוב כפסל בעל שני ראשים שפיהם מקושרים ודרכם יכלה רוח לנשוב.
סיפור הבריאה האצטקי מספר כי כאשר השמש הרביעית הושמדה (על מנת להשמיד את בני האדם), התאספו האלים בטאוטיווקאן, שם קפצו נאנאהואצין וטקיזטקאטל לתוך מדורה, והפכו להיות השמש והירח. הם נותרו נייחים במקומם עד שאהקטל נשף עליהם והתחיל את תנועתם בשמיים.
שלמה קונין

קורות חייו

קונין נולד בשכונת ברונקס שבניו יורק למנחם מנדל ורחל קונין. בשנת 1965 נשלח על ידי הרבי מליובאוויטש לקליפורניה ופתח שם את אחד מבתי חב"ד הראשונים.
כיום פועלים תחת הנהלתו למעלה מ-180 שלוחים באזור החוף המערבי שמפעילים כ-50 בתי חב"ד.
הרב קונין מפורסם בזכות ה'טֶלֶתוֹן', תוכנית טלוויזיה שנתית בת 6 שעות המוקלטת באולפן בהוליווד ומשודרת ברשתות הטלוויזיה ברחבי ארצות הברית ובאתרי אינטרנט. התוכנית מגייסת מדי שנה מיליוני דולרים עבור מוסדות חב"ד ועבור פעולות הומניטריות כגון המרכז לגמילה מסמים בלוס אנג'לס, עזרה בדיור, במזון ובייעוץ חינוכי.
הרב קונין פעיל בהשבת אוסף שניאורסון מרוסיה לספריית חב"ד ופעל במהלך משפט הספרים בשנת 1985.
סאמולי ארו

סאמולי ארו (פינית: Samuli Aro; נולד ב-11 באפריל 1975 בג'ארבנפה שבדרום פינלנד) הוא רוכב מרוצי אופנועי אנדורו פיני שזכה חמש פעמים בתואר אלוף עולם באנדורו וחמש פעמים ניצח, כשהוא רוכב במסגרת נבחרת פינלנד, את מרוץ אנדורו ששת הימים הבינלאומי (ISDE).

קריירה

ארו החל להתחרות בשנת 1989 בתחום המוטוקרוס המקצועי והתחרה בתחום זה בלבד במשך 9 שנים. ב-1998 החל להתחרות גם באליפות העולם באנדורו (World Enduro Championship). הוא זכה בתואר הראשון שלו בשנת 2002 כשהוא רוכב בחסות קבוצת הוסקוורנה. בשנת 2003 עבר לרכב עבור KTM וסיים במקום השני אחרי סטפן מרימן, רוכב קבוצת הונדה. שנה לאחר מכן ב-2004, זכה בתואר אלוף העולם בקטגוריית E3. ב-2005 ו-2006 גרף ארו גם את אליפות קטגוריית ה-E2. ב-2007 סיים במקום השני אחרי מיקה אהולה, וב-2008 זכה שוב בתואר האליפות ב-E3. בכך הפך ארו לאחד מהרוכבים היחידים שמחזיקים בחמישה גביעי אליפות עולם באנדורו.

כיום

לאחר שהתחרה במהלך עונת 2009, בשורות קבוצת המרוצים הרשמית של KTM בקטגוריית ה-E3 של אליפות העולם באנדורו על גבי אופנוע שתי פעימות בנפח 300 סמ"ק, פרש ארו ממרוצים. ב-2010 חתמה עמו KTM הסכם להמשך ייצוג היצרנית באירועים שונים ברחבי העולם למטרות קידום מכירות ויחסי ציבור. 
באוקטובר 2010 הגיע סאמולי ארו לישראל, בהזמנתה של היבואנית המקומית, להשתתפות בהפנינג KTM שנערך במשך 3 ימים ברחבי הארץ. במסגרת האירועים, השתתף ארו עם רוכבי השטח המקומיים בקורס רכיבת מרוצים וכן ברכיבה משותפת עימם במסלולי השטח שבצפון ובדרום הארץ.
ברקהאד עבדי

חייו

עבדי נולד במוגדישו בירת סומליה וגדל בתימן. בגיל 14 עבר עם משפחתו להתגורר בארצות הברית בעיר מיניאפוליס. הוא למד ב"אוניברסיטת מדינת מינסוטה מונראד" ועבד כתקליטן וכנהג לימוזינה לפני שפנה לקריירת משחק.
בשנת 2013 פרץ עבדי לתודעה כשחקן קולנוע במותחן הפעולה של פול גרינגראס "קפטן פיליפס". בסרט שיחק גילם עבדי את עבדוואלי מוסה מפקד צוות החוטפים הסומלי, לתפקיד נבחר עבדי מתוך כ-700 נבחנים סומלים אמריקאים שבאו לאודישנים. עבדי היה לאחת מהתגליות המפתיעות של השנה, הוא הועמד למספר רב של פרסי מבקרים. בפברואר 2014 זכה עבדי בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-2015 השתתף בסרט הבריטי "עין בשמיים" לצד הלן מירן ואהרון פול. בשנת 2016 שיחק בסרט "גרימסבי", ובשנת 2017 השתתף בסרט "בלייד ראנר 2049", ובסרט "הפיראטים של סומליה" לצד אל פצ'ינו. בשנת 2018 השתתף בסרט "המסע המופלא של הפקיר". בשנת 2020 שיחק בסרט האירי-בלגי "נערה ממוגדישו", לצדה של אייז'ה נעמי קינג בגילומה של פעילת הזכויות הסומלית איפרח אחמד.
פיוטר סטוליפין

ביוגרפיה

סטוליפין נולד בעיר דרזדן בסקסוניה למשפחה שהייתה חלק מהאצולה הרוסית. מצד אביו, שבעת הולדתו שרת בשליחות בגרמניה, היה קרוב משפחה של המשורר מיכאיל לרמונטוב. מצד אמו היו לו שורשים גרמניים וקרבה משפחתית עם הדיפלומט הידוע, הרוזן אלכסנדר גורצ'קוב שהיה שנים רבות שר החוץ של רוסיה. אחיו הגדול של סטוליפין נהרג בדו-קרב וסטוליפין עצמו נפצע בזרועו הימנית כשניסה לנקום את מותו. החל משנת 1881 פיוטר סטוליפין למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. עם סיומו החל לעבוד בשרות הממשלתי ועלה בהדרגה בסולם התפקידים. ב-1902 מונה סטוליפין למושל הורדנה, הצעיר ביותר בתפקידו. לאחר מכן מונה למושל העיר סרטוב ועצר מהפכנים רבים במהלך מהפכת 1905. סטוליפין מונה לשר הפנים הרוסי, וכמה חודשים לאחר מכן, מונה למשרת ראש הממשלה על ידי הצאר ניקולאי השני, במקום קודמו בתפקיד, איוון גרומקין (1906) ונהיה לראש הדומה הראשונה.

סטוליפין כראש ממשלה

סטוליפין התמנה לתפקיד ראש הממשלה כאשר מהפכת 1905 עדיין נותרה טרייה בזיכרון הציבור. לאחר התמנות סטוליפין לראש הממשלה, הוא פיזר את הדומה השנייה ושינה את החוקים כדי שיהיו דומות שמרניות יותר. אולם לסטולפין, הפוליטיקאי המשופשף, היו תוכניות משלו לרפורמות. כך הנהיג סטוליפין רפורמות אגרריות וכן ניסה להטיב עם הפועלים.
בתקופת שלטונו של סטוליפין הוצאו להורג אלפי רדיקליים. לכן דבק בגרדומים הכינוי עניבתו של סטוליפין.

הישיגיו של סטוליפין

סטוליפין הצליח להוציא לפועל רפורמות אגרריות והצליח לדכא זמנית את רוח המהפכה.
הרפורמות שהנהיג סטוליפין לא שרדו את מהפכת אוקטובר ואת מלחמת האזרחים ברוסיה.

ההתנקשות

ב-14 בספטמבר 1911 נורה סטוליפין בידי דמיטרי בוגרוב, פעיל מהתנועת הסוציאליסטית רבולוציונית, יהודי מומר במוצאו, שהיה גם סוכן האוכרנה, בעת שיצא מבית האופרה בקייב. בוגרוב נתלה 10 ימים בלבד לאחר ההתנקשות. סבורים כי בוגרוב לא פעל מאידאולוגיה שמאלנית, אלא נשלח בידי גורמים מלוכניים שהתנגדו לרפורמות שהנהיג סטוליפין.
אוהדי "הנזיר" הרוסי גריגורי רספוטין - שסטוליפין דאג להרחיקו מהחצר הצארית - סיפרו כי ניבא את מותו כאשר רץ מאחורי הזוג המלכותי מחוץ לבית האופרה באומרו "המוות מאחוריו! המוות רוכב אחריו!". רספוטין בעצמו נרצח 5 שנים לאחר מכן.
דוררת

דוררת (שם מדעי: Verticillium Wilt, בעברית ידועה גם בשם "קמילת הוורטיציליום") היא מחלה פטרייתית קשה הפוגעת ביותר מ-300 סוגים של צמחים.
עוזי מחניימי

עוזי מחניימי (נולד בשנת 1952) הוא עיתונאי ישראלי המתגורר בלונדון.

ביוגרפיה

נולד בישראל, בנו של תת-אלוף גדעון מחניימי שהיה לוחם פלמ"ח וממייסדי חיל המודיעין. את שירותו בצה"ל עשה ביחידה 504 של חיל המודיעין. לאחר שירותו הצבאי למד במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים, כמו כן למד ערבית וספרות עברית.
עם סיום לימודיו החל לעבוד עבור העיתון על המשמר והיה שליחו בלונדון, לשם היגר. לאחר כמה שנים עבר לעיתון ידיעות אחרונות והיה כתב לענייני ערבים, ובשנת 1996 החל לכתוב עבור העיתון הבריטי סאנדיי טיימס והוא מסקר עבורו את ישראל והמזרח התיכון. בתחילת עבודתו העיתונאית בשירות העיתון התגורר במשך כשנה בעמאן.
מחניימי מפורסם בשל חשיפותיו הרבות בענייני צבא וביטחון ישראלים. בין היתר חשף בעיתונו את שמה של סוכנת המוסד שריל בנטוב שהייתה מעורבת בחטיפתו של מרדכי ואנונו, ובעקבות הכתבה שפרסם, ספג ביקורת קשה בישראל מפי בכירים במערכת הביטחון ואף נבדקה אפשרות לפתוח נגדו בחקירה. 
מחניימי נשוי ואב לשתי בנות.
Old Town Road

רקע

השיר נכתב על ידי מונטרו היל, טרנט רזנור, אטיקוס רוס וקלוואה ראוקמה והופק על ידי YoungKio, רזנור ורוס. השיר הוא בסגנון היפ הופ אשר משלב את סגנונות הקאנטרי והראפ. בנוסף לכך, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הקליפ של השיר אשר עלה לערוץ היוטיוב של ליל נאס X זכה להצלחה רבה ונכון ליולי 2019 צבר הקליפ למעלה מ-218 מיליון צפיות.

רקע

בדצמבר 2018, יום אחרי יציאת השיר המקורי, ליל נאס X פרסם באתר טוויטר שהוא רוצה את ביילי ריי סיירוס בשיר שלו.
ביילי ריי סיירוס ענה לליל נאס בכך שאמר שהוא אהב את השיר "Old Town Road" בפעם הראשונה ששמע אותו.
הרמיקס היה שישה עשר שבועות ברציפות במקום ה-1 במצעד בילבורד הוט 100.

רקע

ב-9 באפריל 2019, יאנג ת'אג העלה טיזר לרמיקס. 2 ביולי, ליל נאס X העלה טיזר לרמיקס. ב-11 ביולי, יום לפני יציאת הרמיקס, ליל נאס X פרסם את עטיפת הרמיקס והודיע שהרמיקס הולך לצאת יום למחרת.
יאנג ת'אג זכה להביא את הקאנטרי ראפ למיינסטרים עם המיקסטייפ שלו Beautiful Thugger Girls.

הרמיקס של דיפלו

הרמיקס הרשמי השני לשיר, "(Old Town Road (Diplo Remix", יצא ב-29 באפריל 2019.
אתר של מוזיקת קאנטרי "The Boot" תיאר את הרמיקס הזה בתור "רמיקס לרמיקס" כייוון שהרמיקס מכיל גם את קולותיו של בילי ריי סיירוס מהרמיקס הקודם.

הרמיקס של RM

הרמיקס השני לשיר, "Seoul Town Road (Old Town Road Remix)", יצא ב-24 ביולי 2019. הרמיקס כולל הופעת אורח של הראפר הדרום קוריאני RM מלהקת הבנים BTS. ליל נאס X הצהיר ש"Seoul Town Road" הוא הרמיקס האחרון לשיר. הרמיקס הינו הרמיקס היחיד לשיר שאינו כולל הופעת אורח של בילי ריי סיירוס.

הרמיקס של קאפקייק

ראפר אמריקאי, קאפקייק הוציא רמיקס לא רשמי ל-"Old Town Road" בשם "Old Town Hoe", ב-17 באפריל 2019. הרמיקס מציג את המילים "I'm gonna ride 'til I can't no more" באופן מיני מפורש. קליפ לרמיקס יצא מאוחר יותר במאי 2019. ליל נאס X הגיב לטובה על הרמיקס.
מפלצות וחיות אגדיות

סוגי ארכיטיפוס למפלצות קלאסיות

המפלצת הקלאסית היא יצור חייתי ולא-אנושי, שמזונו מורכב בעיקר מבני אדם. בדרך כלל מדובר ביצור גדול ומפחיד, בעל זרועות ארוכות וגמישות, טפרים חדים ולוע גדול במיוחד, נוטף ריר, ומלא בשיניים חדות. המראה החיצוני של מפלצות מעורר בדרך כלל רתיעה, פחד וגועל.
מפלצות חיות בדרך כלל במערות, בלבירינתים, בטירות עתיקות ונטושות או במעבה יערות עבותים. הן מעדיפות אזורים חשוכים ואפלים, וקובעות את מקום משכנן על פי רוב באזורים שאינם מיושבים.
מפלצות משמשות בספרות ובקולנוע במספר תפקידים קלאסיים. ברוב היצירות הכוללות דמויות מפלצתיות, משמשות המפלצות באחד מהתפקידים הקלאסיים האלה, המפורטים להלן. יחד עם זאת, יצירות מודרניות מסוימות משתמשות בכוונה בדמויות מפלצתיות בתפקידים שונים לחלוטין, ואפילו הפוכים לארכיטיפוס המפלצת הקלאסי. דוגמאות לכך ניתן למצוא בסרטי הקולנוע שרק ומפלצות בע"מ. ייתכן שיצירות אלה משקפות את גישת התקינות הפוליטית, המקובלת בעת האחרונה.

המפלצת כאויב הכפר

המפלצת חייה במערה או במבוך באזור כפרי, מיושב בדלילות. כל כמה זמן (בדרך כלל, פעם בחודש) יוצאת המפלצת לטרוף אנשים מאוכלוסיית הכפרים המקומית. חלק מהמפלצות מסדיר הסכם קורבן, בו אנשי הכפר משאירים מספר נערים ונערות קשורים במקום מסוים לטובת המפלצת, והיא בתמורה אוכלת רק אותם ועוזבת במנוחה את השאר.
לכפר מגיע גיבור נודד ושומע על המפלצת המאיימת על הכפר. חמוש לרוב בחרב או בחץ וקשת יוצא הגיבור לצוד את המפלצת ולהרגה. הגיבור - או שנכנס למערה כדי להילחם במפלצת, או שהוא מציב לה מארב כאשר היא יוצאת לאכול את הקורבן שהכינו לה.
בסיומו של קרב קשה, הגיבור קוטל את המפלצת, בא על שכרו הנאה וזוכה לתהילת עולם.

המפלצת כשומר על אוצר או בן/בת ערובה

קוסם רשע או מלך אכזר מצליח לשים את ידיו על אוצר גדול, חפץ קסום רב עוצמה או דמות אהובה (בדרך כלל נסיכה יפה). הוא מחביא את שללו במבוך, מערה או טירה נטושה, ומציב מפלצת שתפקידה הוא לשמור על השלל מפני זרים.
גיבור נודד או אביר שהוטלה עליו משימה קדושה מוצא את מקום המחבוא, הורג את המפלצת וזוכה בשלל.

המפלצת כגיבור

ישנם גם מפלצות שהן מצילות אנשים, כדוגמה גודזילה - דינוזאור ענק ורדיואקטיבי שתחילה הורס את טוקיו אך הופך בהמשך למושיע של כדור הארץ המגן עליו מפולשים חיצוניים. מפלצות נוספות המגנות על כדור הארץ הם אנגירוס, רודן ומות'רה.
וליד טאהא

ביוגרפיה

נולד בכפר קאסם ומתגורר בה. בעל תואר ראשון במדע המדינה בהצטיינות מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב. השלים תואר שני במדע המדינה עם התמחות בביטחון מאוניברסיטת תל אביב.
היה מחנך ומנהל רשת הגנים ובתי הספר אל-הודא ברמלה.

פעילות ציבורית

היה חבר התנועה האסלאמית, ראש התנועה בכפר קאסם וחבר מועצת השורא המקומית. כיום חבר בעיריית כפר-קאסם, מנהל מחלקת החינוך, וחבר הוועדה העממית בעיר.
התמודד על המקום השני ברשימת רע"ם לכנסת העשרים מול עבד אל-חכים חאג' יחיא, אך הפסיד בהפרש של קול אחד.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 התמודד בשנית מול חאג' יחיא ונבחר להיות נציג הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית בסיעת רע"מ. שובץ כנציגה במקום ה-6 בסיעת הרשימה המשותפת לכנסת ה-22, ונבחר, לאחר שהרשימה קיבלה 13 מנדטים.

חיים אישיים

נשוי ואב לשלושה.
פס קנדי

פס קנדי (באנגלית: Canadian pale) בווקסילולוגיה הוא הפס האמצעי האנכי (פאל בהרלדיקה) בדגל תלת-פסי אנכי, אשר מכסה מחצית משטח הדגל, וזאת לעומת שליש משטח הדגל בעיצוב תלת פסי מסורתי. רוחבו של הפס מאפשר את שיבוצו של מטען במרכז הדגל. השם הוצע על ידי ד"ר ג'ורג' סטנלי ונכנס לשימוש לראשונה כאשר אליזבת השנייה, מלכת קנדה הכריזה על דגל קנדה החדש ב-28 בינואר 1965. על פניו אמור המונח לתאר רק דגלים קנדיים, אך בשימוש כללי המונח מתאר גם דגלים שאינם קנדיים אשר נושאים את אותן פרופורציות.
הפס הקנדי הוא עיצוב נפוץ בדגלים קנדים אזוריים ועירוניים שעוצבו לאחר 1965. מספר דוגמאות לכך הם דגל הטריטוריות הצפון-מערביות ודגלי הערים אדמונטון, אלברטה; קורנוול, אלברטה וברלינגטון, אונטריו.

היישום בווקסילולוגיה

הפס הקנדי הקלאסי הוא ריבוע אמצעי שנמצא במרכז הדגל אשר יחס אורך/גובה שלו הוא 1:1. המונח הווקסילולוגי משמש לתיאור כל רצועה מרכזית שרוחבה מחצית מרוחב הדגל גם אם צורתה אינה ריבוע. המונח פס קנדי משמש, גם אם שלא כהלכה, לתיאור דגלים שאינם קנדיים. דגל סנט וינסנט והגרנדינים (ביחס של 7:11) וההצעה לדגל טאיוואן (ביחס של 3:5) מתוארים כדגל פס קנדי.
המונח משמש לתיאור כללי יותר של דגל אשר הרצועה המרכזית שבו רחבה יותר ללא קשר לשאלה האם היא מכסה מחצית מרוחב הדגל או לא. על פי התיאור הכללי דגל טריטוריית האי נורפוק (שבו יחסי הפסים הם 7:9:7) ודגל מדינת איווה (בו יחסי הפסים אינם מוגדרים אך רוחבו של הפס המרכזי אינו כפול מרוחב שני הפסים הצדדיים) מתוארים לעיתים כנושאי "פס קנדי".
דגלים אשר מתארים פס אופקי אשר רוחבו הוא כרוחב מחצית הדגל מתוארים כנושאי פס ספרדי.
קונסטנדינוס קוואפיס

קורות חיים

קוואפיס נולד בשנת 1863 באלכסנדריה שבמצרים למשפחה זעיר-בורגנית. בשנת 1870 נפטר אביו. בין השנים 1872–1879 התגוררה המשפחה בלונדון ובמנצ'סטר שבאנגליה, ובין השנים 1882–1885 התגוררה בקונסטנטינופול, שם התוודע קוואפיס אל מקורות יווניים וביזנטיים. הוא החל לכתוב בשפה האנגלית שירי אהבה ותרגומים. בתום השהות בקונסטנטינופול חזר קוואפיס לאלכסנדריה ומיעט לצאת ממנה עד למותו. הוא הועסק כעיתונאי ואחר כך כפקיד במשרד ההשקיה שבמיניסטריון העבודות הציבוריות, שם עבד משנת 1892 ועד תחילת שנות העשרים של המאה ה-20. בשנים אלו פרסם שירים בכתבי עת בשפה היוונית. 
את שירתו של קוואפיס בתרגום לעברית ניתן לקרוא בספר:
קוואפיס, קונסטנדינוס, כל השירים, תרגום יורם ברונובסקי, הוצאת כרמל, ירושלים, 1993.
ויקי ואני

עלילה

ויקי (מגי אזרזר), חברת כנסת במפלגת התקווה, מורה מחליפה לגאוגרפיה בעברה, רצה לפריימריז של מפלגתה לאחר שיו"ר ומייסד המפלגה לעג לה שאחרי קדנציה אחת אף אחד לא יזכור אותה. בבוקר הפריימריז היא פוגשת את דדי (איתי זבולון), שעובד ככותב הספדים לראש העיר, בהלוויה של אביה. הוא מספר לה שחברתו זרקה אותו והיא משתמשת במילים בהם הוא תיאר את הרגשתו בנאום ההספד של אביה. ויקי מציעה לו עבודה ככותב הנאומים שלה. ההספד היה מרגש עד כדי כך שהתפרסם ברשתות החברתיות. בעקבות כך, יו"ר ההסתדרות סמסה לכל עובדיה להצביע בעד ויקי. ויקי מתמנה לשרת החינוך ודדי מסכים להיות כותב הנאומים שלה.
העלילה מתארת את היחסים של ויקי ודדי, את היחסים של ויקי עם אמה ועם אחיה, ואת היחסים שבין דדי לבין אביו ואמו.
אחת הדמויות בסדרה, היועצת הפוליטית וונדי, מגולמת על ידי נורית שלום, השחקנית החירשת הראשונה בתפקיד מרכזי בטלוויזיה הישראלית.
חיים חזקיהו מדיני

תולדות חייו

נולד בשם חזקיהו בירושלים, לר' אליהו רפאל מדיני, בן למשפחה וותיקה בירושלים. למד אצל הרב החכם באשי יצחק קובו ואצל הרב יוסף חיים בורלא. הוסמך להוראה כבר בגיל 13. נשא את רבקה לאשה בגיל צעיר ובחופתו שהתקיימה בחודש אלול היו "כמעט כל גדולי הדור, רבני, גאוני, תקיפי ארעא דישראל". בשנת תרי"ג מת אביו. ופרנסת אשתו, אמו אחיו ואחיותיו הוטלה עליו. עקב קשייו הכלכליים היגר לקושטא (איסטנבול) לגור אצל קרובי משפחתו שהיו עשירים. קרוביו לא סייעו בידו כפי שחשב, ופרנסתו לא הייתה מצויה. בשנת תרכ"ז נקרא להיות הרב הראשי בעיר קרסו-בזאר בקרים ברוסיה לקהילת קרימצ'קים - קהילה יהודית עתיקה בחצי האי קרים ודוברי טטרית ולקהילת האשכנזים המקומית. התפרסם מאוד באזור ונערץ גם על ידי נוצרים ומוסלמים מקומיים. שם החל בחיבורו האנציקלופדי "שדי חמד". בשנת תרכ"ח מת בנו יחידו ולזכרו חיבר את ספרו "אור לי". בשנת תרל"ח חלה במחלה קשה בעיניו וסכנה נשקפה לחייו, וכסגולה לרפואתו הוסיפו לו את השם "חיים". מאוחר יותר נרפא, אך ראייתו נחלשה. היו לו שלוש בנות, אותן השיא ללומדי תורה עוסקים במלאכה, אך לא ידוע דבר על צאצאיו.
שמו הלך למרחוק, ורבים פנו אליו בשאלות מגלויות רחוקות. וכך הוא מעיד על כך: "רבו טרדותי למעלה ראש לא במילי דמתא בלבד כי רובם באו מעלמא מכל קצווי ארץ ואינם רחוקים זה בכה וזה בכה בעניינים במינים ממינים שונים".
בשנת תרנ"ט (1899) החליט להתפטר ממשרתו ולעזוב את קרים, לאחר כשלושים ושלש שנה ברבנותו בשל רצונו להיקבר בארץ ישראל. בתחילה ישב בירושלים למשך שנתיים, ואחר-כך עבר לחברון. בהגיעו לעיר, פתח ישיבה בבית רומנו, ובה סיים את כתיבת האנציקלופדיה התלמודית הגדולה "שדי חמד". אחר פטירת הרב חיים רחמים יוסף פרנקו רבה של חברון בשנת תרס"ב התמנה לרב העיר ושימש בתפקיד עד יום פטירתו.
הרב מדיני קרא להרחבת הקהילות היהודיות בארץ: "עושו חושו להושיט יד למפעל הקדוש הזה – ישוב ארץ ישראל ואם ראשיתו עוד מצער, אחריתו ישגה אי"ה מאוד ובגלל זה נזכה לחזות ולחדות בגאולה האמיתית".
לאחר שהתעורר חשש על עתיד בית רומנו דאג למכור את הבית לרבי שלום דובער שניאורסון מליובאוויטש שקנה את כל השטח והקים בה את ישיבת תורת אמת. כיום ישיבת תורת אמת שוכנת בירושלים ואילו בבית רומנו שוכנת ישיבת שבי חברון בייפוי כח מאגודת חסידי חב"ד.
הרב מדיני היה מכובד מאוד בין הערבים, שחשבוהו לאיש אלוהים בשל מראהו הנאה, וזקנו שהיה יורד על-פי מדותיו, ויש אומרים, שהגיע עד ברכיו. כאשר הובא לקבורה בבית העלמין היהודי העתיק בחברון, ליווהו גם ערבים רבים ביראת כבוד. בלילה שלאחר הקבורה, התגנבו ערבים לבית הקברות, חפרו בקברו ורצו לקחת את גופתו ולדרוש עבורה דמי פדיון. הדבר נתגלה, והקהילה היהודית הציבה שומרים לשמור במקום, במשך תקופה ארוכה. צוואתו המפורטת נדפסה בראש החלק הארבע-עשר של ה"שדי חמד".
את ספריתו הענקית ששווייה הוערך בלמעלה משלשת אלפי פרנקים הוריש לטובת בית החולים משגב לדך.
על שמו שכונה ביישוב היהודי בעיר חברון, בי"ס יסודי ממלכתי-דתי במעלה אדומים, ורחובות בערי הארץ.

הנצחתו

בשנת ה'תשע"ב שוחזר ביתו של הרב מדיני בעלות של 3 מיליון דולר, בידי ישיבת שבי חברון השוכנת סמוך לביתו. השחזור כלל את חדרי המגורים, חדר הלימוד של הרב, וכן הספרייה, אשר ריכזה אז כ-10,000 ספרים יקרי ערך שנתרמו לאחר פטירתו של הרב לבית החולים "משגב לדך". במקום יכולים מבקרים ללמוד על גדול התורה מתוך אותו בית בו הוא שקד על מפעלו.
הרצח בגן מאיר

הרצח בגן מאיר הוא אירוע פלילי חמור שהסעיר את מדינת ישראל בסוף שנות הארבעים וקבע תקדים חשוב במשפט הפלילי הישראלי.

הרצח והאונס

גן מאיר בתל אביב, הגובל ברחוב המלך ג'ורג', ניטע בשנת 1944 לזכרו של ראש העיר מאיר דיזנגוף. בעיר מעוטת הגנים (בימים שלפני גן העצמאות ופארק הירקון), הפך הגן עד מהרה לאתר להתבודדות של זוגות אוהבים. ב-21 באוגוסט 1949, בשעה אחת לפנות בוקר, טיילו בגן שני צעירים, דניאל פקטורי ונעמי שטיין. דניאל פקטורי היה בן 25, מוזיקאי ומלחין, שהתגורר בקיבוץ גן שמואל. נעמי שטיין הייתה בת 22. השניים היו אח ואחות מאותו אב, עורך דין נודע בשם מרדכי שטיין, שהקים את תנועת השמאל הרדיקלי הטרוצקיסטית "תנועת הכוח השלישי". פקטורי היה בנה של הביולוגית והמחנכת איטה פקטורית (אחותו של הבוטנאי אליעזר פקטורובסקי) ובנו החורג של הבוטנאי פרופ' אלכסנדר איג (אחותו מאמו, אליעזרה (לוסי) אֵיג-זקוב, היא זמרת אלט ומתרגמת מאנגלית).
לפי פסיקת בית המשפט, באותה עת שוטט בגן אדם בשם דוד יעקובוביץ. למרות שמו היהודי, היה האיש יווני נוצרי מקפריסין, ששמו כריסטוס ניקולאידס, אשר הגיע לארץ ישראל במסגרת הצבא הבריטי, הציג עצמו כיהודי, אימץ בהתאם את שמו היהודי ונשא לאשה צעירה יהודיה. האיש היה סוטה מין שנהג לתקוף זוגות המתבודדים בגן, להניס את הגבר במכות מקל ולבצע מעשה אונס באשה.
יעקובוביץ ניגש לדניאל ונעמי, הכה במקל בראשם, גרר את נעמי, שנאבקה עמו, ואנס אותה בכוח. הפעם גרמה תקיפת הגבר לפגיעה חמורה בגולגלתו. דניאל פקטורי הגיע בשארית כוחותיו כשהוא פצוע קשה לבית אמו והוחש לבית חולים, בו נפטר למחרת היום.
יעקובוביץ הגיע לאחר מעשה האונס לבית החלוצות הסמוך והזעיק את השומר למקום האירוע, בתואנה שמצא אשה פצועה בגן. השומר התקשר טלפונית למשטרה ונלווה ליעקובוביץ אל הגן שבו שכבה נעמי הפצועה. תוך כדי כך הגיעה למקום ניידת משטרה שהעבירה את נעמי למגן דוד אדום ומשם לבית חולים.

ריצוי העונש ולאחריו

ב-25 באוגוסט 1959, עשר שנים לאחר מעצרו, שוחרר יעקובוביץ ממאסרו, לאחר ניכוי שליש מתקופת המאסר בגין התנהגות טובה.
לאחר שחרורו מן הכלא חזר יעקובוביץ לחיי שוטטות ומעשי פריצה. בשנת 1960 הוא הועמד לדין בבית המשפט המחוזי בתל אביב באשמת פריצה, נדון לשישה חודשי מאסר בפועל והגיש על כך ערעור. ערעורו נדחה והוטל עליו גם להשלים את שליש תקופת המאסר שהופחתה מעונשו על הריגת דניאל פקטורי. לאחר שחרורו עזב את הארץ וגורלו לא נודע.
בשנת 2008, אמר עורך הדין אביגדור פלדמן בראיון לאילנה דיין, כי יעקובוביץ לא היה האשם האמיתי בפרשה: "הזרע לא שלו, לא נמצאו עליו כתמי דם, הזיהוי שלו לא היה זיהוי, אבל בית המשפט חיפש אשם. הרצח הזה היה רצח שהסעיר את תל אביב. פתאום העיר החביבה, הנחמדה, החמימה, פתאום חודר לתוכה כוח זדוני. חיפשו רוצח, מצאו את יעקובוביץ', הרשיעו אותו. עשרות עמודים על ההלכה המשפטית, תשומת לב מינימלית לעובדות. והעובדות הן שהוא אכן לא ביצע את הרצח".