google/wiki40b huggingface dataset:
צ'זנה

היסטוריה

צ'זנה הייתה בראשיתה עיר אומברית או אטרוסקית, ונקראה קַייסֶנָה (Caesena). אחרי תקופה קצרה תחת שלטון גאלי, היא נכבשה בידי הרומאים במאה השלישית לפני הספירה. היא שימשה כמושבו של חיל מצב רומי בגלל מיקומה האסטרטגי, ונחרבה בקרבות בין גאיוס מריוס ללוקיוס קורנליוס סולה. פליניוס הזקן מזכיר את היינות המקומיים כטובים ביותר.
צ'זנה הייתה על הגבול בין אקסארכיית רוונה ובין הלומברדים. היא ניתנה על ידי כובשיה הפרנקים במתנה למדינת האפיפיור בשנת 754, ועברה פעם אחר פעם מרשותם של האפיפיורים לרשות בישופות רוונה. לתקופה קצרה (1183–1198) הייתה צ'זנה עיר מדינה עצמאית. לאחר מכן הייתה במשך תקופה ארוכה מושא לסכסוך בין האפיפיורים לבין קיסרי האימפריה הרומית הקדושה. אחרי תקופה קצרה שבה נשלטה על ידי בית אוֹרְדֶלָאפִי מפורלי, נכבשה שנית באכזריות על ידי חילות האפיפיור, לאחר מצור ארוך. ב-1377 התקוממה העיר שנית במסגרת מלחמת שמונת הקדושים. הפעם נכבשה העיר על ידי כוחותיו של רובר, קרדינל ז'נבה (מאוחר יותר האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי), שפעל עדיין כשליחו של האפיפיור גרגוריוס האחד עשר. רובר היה אחראי לרציחתם של בין 2500 ל-5000 אזרחים, מעשה שקיבל את השם "מרחץ-הדמים של צ'זנה". כעבור שנה ניתנה העיר לגאלֵאוֹטוֹ הראשון מאלאטסטה.
בין השנים 1379 ל-1465 התאוששה העיר ושגשגה בשלטון בית מאלאטסטה, שבנו מחדש את המבצר (Rocca Malatestiana) המשקיף על העיר. ספריית מלאטסטיאנה, שנבנתה ליד המבצר על ידי מלאטסטה נובלו (1429), נחשבת לדוגמה משובחת של ספרייה רנסאנסית, ויש בה כתבי-יד יקרי ערך. אחרי מותו של נובלו (1465) חזרה צ'זנה לשלטון מדינת האפיפיור, אבל נכבשה שנית על ידי שליט מקומי, צ'זרה בורג'ה, בשנת 1500, ונעשתה לבירת הדוכסות שלו, שהייתה חזקה מאוד אך לא החזיקה מעמד זמן רב. בשנת 1535 יצא ממנה דוד די רוסי, סוחר וחבר הקהילה היהודית, אל ארץ ישראל.
לאחר מכן הפכה צ'זנה לעיר משנית בחשיבותה במדינת האפיפיור. האפיפיורים פיוס השישי ופיוס השביעי נולדו בעיר, וכמו כן שימש פיוס השמיני כבישוף העיר, מה שהעניק לה את הכינוי "עיר שלושת האפיפיורים". במהלך מלחמות נפוליאון איבדה העיר רבים ממנזריה וכנסיותיה. כמה מאזרחיה מילאו תפקידים חשובים בעת איחוד איטליה במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה.
במלחמת העולם השנייה הייתה צ'זנה ליד הקו הגותי (חזית קרבות מרכזית באיטליה) וספגה הפצצות רבות.
ב-1992 הפכה העיר לבירה-במשותף של הנפה, נוסף לעיר פורלי. כיום, עיקר פרנסתה של העיר על התיירות.
סמוליאני

יהודי סמוליאני

בתחילת המאה ה-20 התקיימה בעיירה קהילה יהודית בת כ-1,700 נפש. הרב יחזקאל אברמסקי כיהן בה כרב בצעירותו, בסביבות שנת תרע"ד. בין השנים תרע"ה-תרפ"ג כיהן בה הרב יוסף אליהו הנקין, עד שנאלץ להגר לארצות הברית מלחץ הקומוניסטים.
בין מלחמות העולם הצטמצמה הקהילה היהודית בעיירה לכ-900 איש. עם כיבוש העיירה בתחילת יולי 1941 בידי הגרמנים, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה.
ב-8 במרץ 1942 רוכזו קרוב ל-800 יהודי העיירה והפליטים היהודים שהגיעו אליה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם ביישוב, בו מתו רבים מהם מרעב ומקור, תוך הוצאה להורג של יהודים שנמצאו לא כשירים לעבודה.
ב-5 באפריל 1942 רצחו גרמנים ושוטרים מקומיים את כ-560 היהודים שנותרו בגטו בסמוך לעיירה.
אורי מסר

ביוגרפיה

מסר קיבל תואר בוגר במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1978 ייסד, יחד עם אהוד אולמרט, משרד עורכי דין בשם "אולמרט ושות'", שהמשיך לפעול תחת ניהולו של מסר גם לאחר פרישתו של אולמרט ב-1988. משרד זה, שמאוחר יותר שינה את שמו ל"מסר-ריבלין ושות'", ייצג מגוון לקוחות בולטים במשק הישראלי ובהם קואופרטיב אגד, הסתדרות העובדים הלאומית (בראשות אברהם הירשזון), חברת פלאפון תקשורת ואנשי העסקים יעקב נמרודי וארקדי גאידמק.
במהלך שנת 2010 החליטו עו"ד מסר ועו"ד ריבלין על פירוק השותפות, ועו"ד מסר הקים משרד חדש בירושלים בשותפות עם עו"ד שלומית סוסיד, שנקרא "מסר-סוסיד ושות'".
מסר היה יועצו, חברו ואיש סודו של אהוד אולמרט לאורך דרכו הפוליטית. בשנת 1992 היה ממנהלי הקמפיין לבחירת אולמרט לראשות עיריית ירושלים, שהוביל לזכייתו של אולמרט. עם מינויו של אולמרט לתפקיד ממלא מקום ראש הממשלה, היה מסר חבר בפורום יועציו, יחד עם אורי שני וטל זילברשטיין.
מסר שימש במספר תפקידים ציבוריים ובהם חבר בהנהלת קבוצת הפועל ירושלים, יו"ר בית הספר מוסררה לצילום וממנהלי עמותת "התקווה" לסיוע לנזקקים.

חשדות לגבי מעורבות בפלילים-לכאורה

בשנת 2008 נקשר שמו לפרשיית שחיתות שבה, על פי החשדות, סייע מסר ושימש כמתווך בהעברת כספים שלא כדין מאיש העסקים משה טלנסקי עבור אהוד אולמרט בתקופות שבהן כיהן כראש עיריית ירושלים, וכשר התמ"ת. קודם לחשיפת שמות המעורבים בפרשה, פורסם בתקשורת הישראלית תצלום בו נראה מסר משוטט באמצע נתיבי איילון. ביולי 2012 זיכה בית המשפט המחוזי את אולמרט מההאשמות נגדו בפרשה זו, אולם לבסוף הורשע בערעור ונדון למאסר של 8 חודשים.
באפריל 2010 התפרסם כי מסר נעצר בחשד למעורבות בפרשת שוחד הקשורה לפרויקט הולילנד, הפרשה הוגדרה על ידי שופט בית המשפט בראשון לציון "החמורה בתולדות ישראל". בנובמבר הודיעה פרקליטות מחוז ירושלים על סגירת התיק מחוסר ראיות.
מסר נשוי לעו"ד דוידה לחמן-מסר, ששימשה עד 2008 כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה לעניינים כלכליים-פיסקאליים, ואב לשלושה. מתגורר בשכונת טלביה שבירושלים ובקיסריה.
ישראל סחרוב

ישראל סחרוב (17 בפברואר 1912 - 4 בפברואר 2007) היה תעשיין, איש עסקים ואיש ציבור ישראלי.  מייסד הקרן לביטחון ישראל (לב"י) והיושב-ראש הראשון שלה. יקיר תל אביב.

ביוגרפיה

נולד בירושלים, דור שלישי בארץ, בן יצחק מרדכי סחרוב, שהיה סוחר עצים גדול, ורבקה לבית בן טובים. למד בבית הספר תחכמוני בתל אביב ובבית ספר תיכון למסחר. בשנים 1928 עד 1932 שהה במצרים ועבד במסחר בעצים. בשובו לארץ ישראל עסק במסחר עצים והיה מראשי הקהילה העסקית בארץ ישראל. התגייס להגנה והיה מפקד פלוגה בתל אביב. במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט היה אחראי על פעילות ההגנה בחלק הצפוני של תל אביב. במלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא הבריטי. 
לאחר קום המדינה הרחיב את עסקיו. היה ממייסדי חברת הביטוח סהר ותעשיות עץ לבוד (תע"ל). היה איש מנהל בכיר, ובין תפקידיו: יושב-ראש התעשייה האווירית (מונה ב-1977, התפטר ב-1982 וחזר לתפקיד ב-1983 עד 1985), יושב ראש מספנות ישראל, יושב-הראש הראשון של בזק (כיהן עד 1985) ויושב-ראש כימיקלים לישראל. במקביל היה פעיל במספר גופים ציבוריים, בין היתר בלשכת המסחר תל אביב יפו וכן בתנועת מכבי ישראל. 
באמצע שנות ה-70 פרש מעסקיו הפרטיים והקדיש את זמנו לפעילות ציבורית. היה מייסד קרן לב"י והיושב-ראש הראשון שלה. בין שאר תפקידיו הציבוריים: יושב-ראש הנהלת בית הספר לאמנויות תל אביב ויושב-ראש הנהלת של המרכז התיאטרוני בנווה צדק. היה דירקטור בחברות ציבוריות רבות. בתחילת שנות ה-80 הוצע לו על ידי ראש הממשלה מנחם בגין תפקיד שר האוצר ונגיד בנק ישראל, אך הוא דחה את ההצעות. 
בשנת 1994 קיבל את פרס יקיר תל אביב.
נפטר בגיל 95, ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

משפחתו

לישראל סחרוב היו שלושה אחים: יחזקאל סהר, שהיה המפכ"ל הראשון של משטרת ישראל, התעשיין ואיש תע"ש אליהו סחרוב ואיש העסקים אהרון סחרוב, וכן שתי אחיות: זהובית ומרים.
סחרוב היה נשוי ללאה ליפשיץ, אחותו של אריה לובה אליאב. בתו תמר נשואה לעורך הדין  גיל מקוב, צאצא למשפחת מקוב מרחובות. בניהם הם עורכי הדין אריאל ודן מקוב.
סכר

סֶכֶר הוא מחסום מלאכותי הנבנה לרוחבו של נתיב זרימת מים, למטרת בקרה על זרם המים, חסימתו או האטתו. הצבת סכר גורמת פעמים רבות ליצירת מאגר מים לפניו. רוב הסכרים הם בעלי אפשרות לכוון את זרם המים העובר דרכם או מעליהם.

מטרות הסכרים

סכרים נבנים על נהרות גם כדי לשלוט בכמות מימיהם ולאגור אותם לשם השקיה באזורים שחונים ובעתות מחסור בגשמים, או כדי למנוע הצפות. כמו כן למד האדם לנצל את המים הנופלים לצורך הפקת חשמל באמצעות תחנת כוח הידרואלקטרית. מפתחו של סכר כזה נופלים המים, צוברים תאוצה ובעוצמה רבה מסובבים טורבינות המפיקות אנרגיה חשמלית מן האנרגיה המכנית של זרימת המים.
סכרים אחדים, כגון סכר הובר בארצות הברית או סכר אסואן במצרים הם מפעלים יוצאי דופן בהיקפם של הנדסה אזרחית.
בהולנד נעשה בסכרים שימוש מיוחד. הולנד היא ארץ שטוחה למדי, וכמחצית מפני השטח נמצאים פחות ממטר מעל פני הים, מתוך זה הרוב נמצא למעשה מתחת לפני הים. מרבית האזורים הנמוכים מוגנים על ידי מערכת של סכרים המונעים ממי הים להציף אותם, ורבים מן האזורים האלו הם למעשה אזורים שההולנדים "כבשו" והיו בעבר מכוסים בים ויובשו על מנת לאפשר התיישבות.

סכרים בעולם החי

בונה, יונק גדול מסדרת המכרסמים, בונה סכרים ומשנה את סביבתו תוך כדי כך.
קתרין האן

ביוגרפיה

האן נולדה בווסטצ'סטר, אילינוי, לקארן וביל האן. גדלה במשפחה קתולית ממוצא גרמני, אירי ואנגלי. היא גדלה בקליבלנד הייטס, אוהיו. היא למדה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, בה סיימה תואר ראשון בתיאטרון. לאחר מכן למדה באוניברסיטת ייל, בבית הספר לדרמה.

עבודות מוקדמות

הופעת הבכורה של האן הייתה בסדרת הטלוויזיה לילדים (מופע עם בובות), "Hickory Hideout". בזמן שהשתתפה בפסטיבל תיאטרון, פגשה מנהל ליהוק של NBC, שהכיר לה את המפיק והיוצר טים קרינג, שיצר עבורה את התפקיד של "לילי לבווסקי" (Lily Lebowski) בסדרת הדרמה "Crossing Jordan" Crossing Jordan, ששודרה בין השנים 2001–2007. בשנת 2008 חתמה האן על חוזה טאלנט עם רשת הטלוויזיה פוקס.
בשנת 2003 האן שיחקה תפקיד משנה בסרט הקומדיה הרומנטית "איך להיפטר מבחור ב-10 ימים", לצדם של קייט הדסון ומתיו מקונוהיי. בשנה לאחר מכן, הופיעה בסרטים: "Win a Date with Tad Hamilton!", "והרי החדשות", "Around the Bend" ו-"Wake Up, Ron Burgundy: The Lost Movie". מאוחר יותר היו לה תפקידי משנה נוספים בקולנוע, ובהם הדרמה הקומית-רומנטית "A Lot like Love"‏ (2005) בכיכובם של אשטון קוצ'ר ואמנדה פיט, החופשה (2006) עם קמרון דיאז, דרמת ההרפתקאות-מדע בדיוני "The Last Mimzy"‏ (2007) לצדו של ריין וילסון, "Step Brothers" ו-חלון פנורמי (2008) בכיכובם של לאונרדו דיקפריו וקייט וינסלט, "The Goods: Live Hard, Sell Hard"‏ (2009), "How Do You Know"‏ (2010), "אחינו האידיוט" (2011) בכיכובו של פול ראד ו-"Wanderlust"‏ (2012).
בשנת 2008 שיחקה האן את תפקיד "גלוריה" בהצגה "בואינג-בואינג" (Boeing-Boeing), שעלתה ב-Longacre Theatre בברודוויי.
בטלוויזיה, האן כיכבה לצד האנק עזריה בסדרה הקומית "Free Agents" ב-2011. היו לה תפקידים חוזרים בסדרות "מצויד" ו"בנות". בשנים 2012–2015, היא הופיעה בתפקיד חוזר בסדרה הקומית "מחלקת גנים ונוף", כג'ניפר בארקלי, מנהלת הקמפיין של בובי נופורט (פול ראד, לצדו שיחקה גם בסרטים "How Do You Know" ו-"Wanderlust"), היריב של לזלי נופ (איימי פולר). על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס הטלוויזיה של בחירת המבקרים (Critics' Choice Television Awards) על תפקיד האורח הטוב ביותר בסדרה קומית.

2013 - הווה

ב-2013 שיחקה האן את התפקיד הראשי הראשון שלה, בסרט הדרמה הקומית "עונג אחרי הצהריים" (Afternoon Delight), על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גות'הם לסרטים עצמאיים (Gotham Independent Film Awards) בקטגוריית הפריצה הטובה ביותר.
 בהמשך אותה שנה, הופיעה האן לצדה של ג'ניפר אניסטון בלהיט "אנחנו המילרים", וכיכבה לצדם של בן סטילר וקריסטן ויג ב"חייו הסודיים של וולטר מיטי". ב-2014 כיכבה בסרט הקומדיה "Bad Words" לצדו של ג'ייסון בייטמן, בדרמה הקומית "This Is Where I Leave You" ובסרט "מצחיקה שכזאת" לצדו של אוון וילסון.
ב-2014 לוהקה האן לדרמה הקומית האפלה "טרנספרנט", עליה הייתה מועמדת עם כל צוות השחקנים לפרס גילדת שחקני המסך. ב-2015 כיכבה לצד סטיב קוגן בדרמה הקומית "Happyish". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד. באותה שנה האן כיכבה לצדם של ג'ורג' קלוני ויו לורי בסרט ההרפתקאות מדע בדיוני "בחזרה למחר", וכיכבה בלהיט האימה "The Visit".
ב-2016 כיכבה לצד ויגו מורטנסן בדרמה הקומית "קפטן פנטסטיק" שהוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, וכיכבה לצדן של מילה קוניס, כריסטינה אפלגייט, קריסטן בל וג'יידה פינקט סמית' בסרט הקומדיה "אמהות רעות".

חיים אישיים

ב-3 בינואר 2002 נישאה האן לשחקן אית'ן סנדלר . יש להם שני ילדים: לנרד (יליד 2006) ומיי (ילידת 2009).
ת'אד קוקרן

ביוגרפיה

קוקרן נולד בעיירה פונטוטוק שבמיסיסיפי. ב-1959 סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה ובמדע המדינה באוניברסיטת מיסיסיפי. הוא התנדב לתוכנית שירות המילואים של צי ארצות הברית וסיים קורס קצינים בבית הספר למשפטים של הצי בניופורט שברוד איילנד. שירת במשך שנה וחצי, עד ינואר 1961, כקצין המשפטים של הסיירת הכבדה USS MACON וכמוסמך לקצין משמרת. הוא השלים שנתיים של שירות צבאי במטה מחוזי של הצי בניו אורלינס. ב-1965 סיים תואר במשפטים באוניברסיטת מיסיסיפי. במהלך התואר זכה למלגה מטעם רוטרי ללימודים באוניברסיטת דבלין שבאירלנד. במהלך חופשות הקיץ שירת בצי האמריקאי כמרצה בבית הספר לקצינים וקודם לדרגת לוטננט. בתום לימודי המשפטים עבד במשרד עורכי הדין Watkins & Eager שבג'קסון והפך לשותף לאחר שנתיים וחצי.
ב-1972 נבחר לנציג המחוז הרביעי בבית הנבחרים של ארצות הברית. שימש חבר ועדת התשתיות והתחבורה בבית הנבחרים ונבחר לכהונות נוספות ב-1974 וב-1976 כשהוא זוכה ברוב של 76%.
ב-1978 זכה בבחירות לסנאט של ארצות הברית. ניצח גם בבחירות לכהונות נוספות ב-1984, 1990, 1996, 2002, 2008 וב-2014. במערכת הבחירות ב-2014 נתקל בהתמודדות קשה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, מול מועמד תנועת מסיבת התה כריס מקדניאל, וניצח רק בסיבוב השני ברוב של 51%. במהלך הבחירות היה נתון לביקורת מצד יריבו על רומן שניהל כביכול עם עוזרתו הפוליטית בשעה שרעייתו גוססת, במהלך הקמפיין פרצו מספר מתומכי מקדניאל לבית האבות בו אושפזה רעייתו של קוקרן וצילמו אותה כשהיא על ערש דווי. בבחירות הכלליות זכה ב-60% מקולות המצביעים.
קוקרן כיהן כראש הוועידה הרפובליקנית בסנאט השנים 1991 עד 1997. בשנים 2003 עד 2005 כיהן כיו"ר ועדת החקלאות של הסנאט. משנת 2015 כיהן כיו"ר ועדת ההקצבות של הסנאט, כמו כן כיהן כחבר בוועדת החקלאות, תזונה וייעור וכחבר בוועדת הכללים והמינהל של הסנאט. היה בסוף כהונתו הסנאטור השלישי מבחינת הוותק בסנאט לאחר פטריק ליהי ואורין האץ'.
בשנת 1964 נישא לרוז קלייטון שנפטרה בדצמבר 2014. לזוג שני ילדים. במאי 2015 נישא לקיי וובר ששימשה במשך שנים עוזרתו בסנאט.
נפטר ב-30 במאי 2019.
הקריסטל האפל: עידן המרד

תקציר העלילה

עלילת הסדרה עוקבת אחרי שלושה גלפלינגים - ריאן, בריאה ודיט - לאחר שהם מגלים את הסוד שמאחורי כוחם של גזע הסקקסיס, ומתחילים במסע להתחיל במרד ולהציל את עולמם.

הפקה

במאי 2017, הוכרז כי חברת ג'ים הנסון תפיק סדרת פריקוול עבור הסרט "הקריסטל האפל", בשיתוף פעולה יחד עם נטפליקס. צילומי הסדרה, שנכתבה על ידי ג'פרי אדיס, ויל מת'יוס וחאווייר גרילו-מרקסואך, החלו בבריטניה בנובמבר 2017 עם לואיס לטרייר כבמאי.
בכנס הקומיק-קון שנערך בניו יורק בשנת 2018, לטרייר חשף כי הסדרה כולה מופקת עם בובות ולא עם אנימציה ממוחשבת, למעט השימוש במסכים ירוקים על מנת להסיר את הבובנאים. ב-17 בדצמבר 2018, יום השנה ה-36 ליציאת הסרט המקורי לאקרנים, נחשפו צוות המדבבים של הסדרה, וכן מספר תמונות קידום של הדמויות הראשיות. הסדרה עתידה לעלות לשידור באוגוסט 2019.
הפקעה של מקרקעין בישראל

הפקעה של מקרקעין בישראל היא העברה כפויה בתמורה או ללא תמורה של מקרקעין. ההפקעה מתבצעת בהתאם לחוק הישראלי על ידי רשויות המדינה לצורכי ציבור בלבד. ההפקעה יכולה להתבצע על ידי הועדה המקומית לתכנון ובנייה, החברה הלאומית לדרכים (מע"צ), חברת החשמל ורשויות ציבוריות אחרות למטרות שהוגדרו בחוק כמו דרכים, גנים, שטחי נופש, שמורות טבע, ספורט, נמלים וכו'.

פיצויי ההפקעה

כל הרשויות המפקיעות חייבות בתשלום מלא עבור "מחוברים" (שהם מבנים, גידולים, מתקנים וכל דבר אחר המחובר חיבור של קבע לקרקע). בנוסף חייבות הרשויות המפקיעות בפיצוי עבור הקרקע בניכוי חלק ממנה שבה הכיר החוק.
החלק שאינו חייב בפיצוי בהפקעות לפי חוק התכנון והבניה הוא עד 40% משטח החלקה.
החלק שאינו חייב בפיצוי בהפקעות לפי פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) הוא עד 25% משטח החלקה.

הפקעה שלא התממשה

הרשות המפקיעה עלולה לייעד המקרקעין להפקעה ולא לממש את ההפקעה בפועל (המימוש מתבצע על ידי תפיסת החזקה במקרקעין בפועל וניצולם למטרת ההפקעה). במקרה שכזה בעליו של המקרקעין אינו יכול לנצל את הנכס לבניה ואינו יכול למכור אותה עקב רמת סחירותה הנמוכה ומאידך אינו מקבל פיצוי כלל שכן המקרקעין טרם הופקעו. במקרים אלו, עשוי בית המשפט ליתן סעד לבעלי המקרקעין באמצעות ביטול ההפקעה או חיוב הרשות להפקיע בפועל.

הפקעה רגולטורית

מצב בו לא בוצעה הפקעה בדרך המקובלת להפקעה, אולם חקיקה או חקיקת משנה רוקנה למעשה את זכויות הקניין מתוכנן. במילים אחרות, מדובר במצב בו הרכוש אמנם נשאר בידי בעליו, אולם השימוש בו הוגבל בצורה מהותית המצמצמת מאוד את יכולת הבעלים לעשות בו שימוש. 
הפקעה רגולטורית יכול שתהיה בעוצמות שונות. כך למשל, תיתכן הפקעה רגולטורית בשל קביעת דרך כדרך ללא מוצא (הפקעה חלקית מאוד של זכויות הבעלים בסביבה). דוגמה קיצונית אחרת היא הכרזה על שטח מסוים כשמורת טבע מבלי להפקיעו. התוצאה תהיה כי הקניין בקרקע ישאר בידי בעליו, אולם השימוש אשר יוכל לעשות בקרקע יהיה זניח.
הפסיקה הישראלית טרם הבהירה האם הפקעה רגולטורית תחשב כהפקעה לכל דבר ועניין לרבות לעניין פיצויים.
סונאטות ופרטיטות (באך)

סונאטות ופרטיטות לכינור סולו (רי"ב-1001-1006) הן סט של שש יצירות שהלחין המלחין יוהאן סבסטיאן באך.
הם מכונות לפעמים כ- סונאטות ופרטיטות לכינור סולו בהתאם לכותרותיו של באך בכתב היד של היצירה: ("Partia") ("Partien") היה נפוץ באזורים דוברי גרמנית בתקופתו של באך, ואילו "חלקו" הוצג בסדרה זו במהדורה של באך גזלשאפט משנת 1879, שהפכה להיות משהו סטנדרטי באותה תקופה.
הסט מורכב משלוש סונטות דה קייסה (סונאטה כנסייתית) ושלוש פרטיטות בצורת ריקוד מחולות. הסט הושלם עד 1720, אך לא פורסם עד 1802. היצירות פורסמו באופן מלא בשנת 1803. גם לאחר פרסום זה, התעלמו במידה רבה ממנו עד שהכנר יוסף יואכים החל לבצע את היצירות.
כיום, הסונטות והפרטיטות של באך הן חלק חיוני ברפרטואר הקלאסי של הכינור, והן מבוצעות לעיתים קרובות ומתועדות. שישה סולו לכינור ללא ליווי קונטינואו, כפי שכינה אותם באך, אשר הקים היטב את היכולת הטכנית של הכינור ככלי סולו. היצירות שימשו לעיתים קרובות ארכיטיפים לכלי כינור סולו על ידי דורות של מלחינים מאוחרים יותר, ביניהם יוג'ין ישעיה, ובלה ברטוק. יש הסבורים שהמשמעות המילולית של הכותרת "סולו סאי" של הכותרת (אתה לבד) היא התייחסות מכוונת למותה הפתאומית של אשתו הראשונה, מריה ברברה באך. תאוריה זו נפוצה בקרב מוזיקאים, אך לא בקרב חכמי באך, אם כי נראה שהסימן החריג לשנת ההשלמה על עמוד השער מצביע על תשלום מחווה לאשתו.
אחד מהמופעים המפורסמים ביותר של הסונאטות והפרטיטות הוא הכנר והמלחין ג'ורג'ה אנסקו, שראה את היצירה כ-"ההימלאיה של הכנרים", והקליט את כל הסונאטות והפרטיטות בסוף שנות הארבעים.

כתבי יד ומהדורות שפורסמו

באך, י. (2001), Günter Haußwald; פיטר וולני, עורכים, שלוש סונטות ושלוש פרטיטות לכינור סולו, BWV 1001-1006 (Urtext), Bärenreiter, ISMN 979-0-006-46489-0. הקדמה מאת פיטר וולני, דפים VIII-XII.
ג'נט אוונס

ביוגרפיה

אוונס נולדה בפולרטון, קליפורניה, וכבר בתור ילדה הגיעה להישגים מרשימים בשחייה. בגיל 11 היא החזיקה בכמה שיאי גילאים ארציים למשחים ארוכים. ב-1987, היא שברה את שיאי העולם במשחים ל-400 מטר ול-800 מטר, שיאים שקבעה טרייסי ויקהאם מאוסטרליה 9 שנים וחצי קודם לכן וכן ב-1500 מטר חופשי שיא שהחזיק מעמד 8 שנים ונקבע על ידי קים ליינהן בת ארצה. היא ניחנה בסגנון ייחודי בשחיית החתירה כשל "טחנת רוח".
אוונס למדה בתיכון אל דוראדו בפלסנטיה, קליפורניה ואחר כך באוניברסיטת דרום קליפורניה. היא שחתה עבור אוניברסיטת סטנפורד בשנים 1990 ו-1991, אך בגלל חוקים חדשים (מי שהתאמן יותר מ 20 שעות שבועיות, נמנעו לימודיו) נאלצה לעזוב על מנת להתאמן למשחקים האולימפיים.

השיאים העולמיים "הנצחיים"

השיאים העולמיים שלה ל-400 מטר ו 800 מטר חופשי החזיקו מעמד 4 אולימפיאדות. השיא העולמי במשחה 400 מטר חופשי היה שריר וקיים במשך כמעט 18 שנים, עד 13 במאי 2006, עת נשבר על ידי הצרפתייה לורה מנאודו. ביוני 2007 השחיינית האמריקאית קייט זיגלר שיפרה את שיאה העולמי במשחה 1500 מטר חופשי שעמד על 15:52.10 דקות והעמידה אותו על 15:42.54 דקות. שיאה העולמי האחרון במשחה 800 חופשי בזמן של 8:16.22 דקות שנקבע בשנת 1989 החזיק מעמד 19 שנים ונשבר באולימפיאדת בייג'ינג על ידי רבקה אדלינגטון, הבריטית בזמן של 8:14.10 דקות. שיא זה היה אחד השיאים שהחזיקו הכי הרבה זמן אחרי השיא העולמי של השחיינית ההולנדית וילי דן אודן במשחה 100 מטר חופשי מ 1936 ועד 1956.
טראווניק

היסטוריה

שרידי יישוב מאורגן במקום מתוארכים לתקופת האימפריה הרומית. בהמשך, נשלט היישוב על ידי ממלכת בוסניה וממלכת הונגריה. באמצע המאה ה-15, בתקופת שלטונו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית הוכרע ממלכת בוסניה והאזור עבר לשליטת העות'מאנים. כדי לבסס את שלטונם ביצעו העות'מאנים טרנספר אוכלוסיות בכל רחבי הבלקן. במסגרת זו התיישבו באזור תושבים מוסלמים והועתקו ממנו תושבים נוצרים. ב-1697, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) כבשו האוסטרים את סרייבו בירת איילט בוסניה והעלו אותה באש. וכך, הפכה טראווניק לבירת האיילט. בתקופה זו התפתחה העיר והפכה למרכז כלכלי ותרבותי אזורי. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877) קיבלה האימפריה האוסטרו-הונגרית חסות על חבל בוסניה וסיפחה אותו בפועל.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה טראווניק בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. האזור הועבר לחזקת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה בהנהגת אנטה פאבליץ'. לאחר המלחמה נכללה טראווניק בשטחי יוגוסלביה. החל מ-1992, לאחר התפרקותה של יוגוסלביה נכללת טראווניק בשטחה של בוסניה והרצגובינה.
עלילת הספר "ימי הקונסולים", פרי עטו של הסופר היוגוסלבי איוו אנדריץ', מתרחשת בעיר על רקע ימי המלחמות הנפוליאוניות, עת הייתה תחת שליטת האימפריה העות'מאנית.

אקלים

בטראווניק השוכנת בגובה של 514 מטרים מעל פני הים שורר אקלים ממוזג יבשתי. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 9.6ᵒc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-19.5ᵒc ביולי ועד 1ᵒc- בינואר.

הקהילה היהודית

בשלהי המאה ה-17, לאחר כיבוש סרייבו והעלאתה באש על ידי האוסטרים הגיעו פליטים יהודים לטראווניק והקימו בה קהילה ספרדית קטנה. המשפחות הראשונות המתועדות בקהילה היו: עטיאש, מאסטרו, אלטרץ, גאון, קונפורטי ושֹלום (salom). בית עלמין יהודי הוקם ב-1762 ובית הכנסת הראשון הוקם ב-1768. ב-1860 חרב בית הכנסת בשריפה שפרצה בטראווניק.
ב-1860 הוקם בית הכנסת השני לקהילה וכן מקווה. חלק מבני הקהילה עסקו בסחר בבדים, פירות וירקות ובייצוא תוצרת חקלאית. מקצתם עסקו במלאכה זעירה והיו אומנים. בשלהי המאה ה-19, לאחר סיפוח האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית התיישבו בעיר גם משפחות של יהודים אשכנזים שהיו בעלי מעמד כלכלי איתן, חלקם עסקו במקצועות חופשיים וחלקם נשאו תפקידים פקידותיים במנגנון השלטון המקומי. לאחר מלחמת העולם הראשונה עזבו מרבית בני הקהילה האשכנזית את העיר. המשבר הכלכלי שפקד את ממלכת יוגוסלביה לאחר מלחמת העולם הראשונה לא פסח על יהודי טראווניק והייתה הגירה פנימית מהעיר לקהילות מבוססות יותר בסרייבו ובזאגרב. מספר בני הקהילה הלך וקטן בהדרגה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בטראווניק 261 יהודים. בין אוקטובר 1941 למרץ 1942 גורשו בני הקהילה בשלושה טרנספורטים למחנות הריכוז יאסנובאץ, קרושצ'יצה וסטארה גרדישקה. כמה עשרות מיהודי טראווניק שרדו את השואה, אך הפעילות הקהילתית בעיר לא חודשה. בן הקהילה מוני לוי לחם בשורות הפרטיזנים של טיטו ובהמשך שרת כגנרל בחיל הרפואה של צבא יוגוסלביה. בעיר התגוררה משפחת גאון ומבין בניה ניתן לציין את משה דוד גאון והרב סולומון גאון.
שרידי בית העלמין היהודי הישן עדיין מצויים בפאתי העיר. נכון ל-1999 היה בית העלמין לא מגודר ולא מתוחזק ונגרמו בו נזקים רבים. ב-2009 תועדו כ-300 מצבות פזורות על מדרון גבעה בו שוכן בית העלמין, והכיתוב עליהן היה בעברית ובלאדינו. בשנה זו גם תועד מבנה בית הכנסת אשר הוקם ב-1860.
ממציא

ממציא הוא אדם היוצר המצאות חדשות: בדרך כלל, מוצרים שונים שלא היו קיימים קודם לכן, והם משמשים לשימושים חדשים לחלוטין או מהווים שיפור למוצרים קודמים ששימשו למטלה דומה.
ממציאים רבים (אך לא כולם) הם מדענים. רובם מבססים את יצירתם על תגליותיהם של מדענים אחרים, מתנסים בשימושים מעשיים וצירופים של תגליות אלה, ובעזרת שיפורים וצירופים של מכשירים קיימים, יוצרים מכשירים שימושיים חדשים.
בין הממציאים המפורסמים ניתן למנות את ארכימדס, שהמציא את בורג ארכימדס וכלי נשק שונים; האחים רייט, שהמציאו את המטוס הראשון; צ'ארלס באבג', שנחשב לאבי המחשב; טים ברנרס לי, שהמציא את ה-World Wide Web; ארתור סי. קלארק, שהגה בספר מדע-בדיוני את הלווין הגיאוסינכרוני; רודולף דיזל, ממציא מנוע הדיזל; תומאס אדיסון, ממציא הנורה החשמלית, הפטיפון, והמצאות רבות אחרות; יוהאן גוטנברג, ממציא מכבש הדפוס; אלפרד נובל, ממציא הדינמיט; בלייז פסקל, ממציא מכונת החישוב; ורבים אחרים.
לא כל ההמצאות הן גדולות ומשנות סדרי עולם. ממציאים רבים מתגאים בהמצאות קטנות אך שימושיות מאוד, שהקלו על חיי אנשים רבים, או שיפרו את תרבות הפנאי. כך למשל יוהאן ואלר המציא את אטב הנייר, וארתור ויין הוא ממציא התשבץ.
מערכת הפטנטים הוקמה כדי לעודד ממציאים להמציא על ידי הבטחת מונופול לזמן מוגבל על המצאות שנמצאות חדשניות ומתקדמות המצאתית. כיום, יש הטוענים] כי מערכת זו מנוצלת לרעה (בעיקר בארצות הברית), ויש הקוראים לרפורמה במערכת הפטנטים או אף לביטולה. ממציא המעוניין בקבלת פטנט על המצאתו צריך לפנות לרשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר במדינה בה הוא מעוניין לקבל הגנה על המצאתו. מקובל שממציא שוכר את שירותיו של עורך פטנטים בכל הקשור להתנהלות מול רשות הפטנטים אך לרוב אין חובה לעשות כן כאשר מדובר ברשות פטנטים במדינתו של הממציא.
יש ממציאים שממציאים המצאות כחלק מעבודתם למשל במעבדות מחקר (למשל במעבדות בל). יש ממציאים שעושים זאת למען השגת מקור פרנסה נוסף, ויש ממציאים שממציאים המצאות בשביל לעזור לאחרים.
תומך (מתמטיקה)

במתמטיקה ובמיוחד באנליזה מתמטית, תומך של פונקציה הוא קבוצת כל הנקודות שבהן הפונקציה שונה מאפס. לעיתים מגדירים את התומך כסגור של קבוצה זו. פורמלית, עבור פונקציה  כאשר  שדה כלשהו, התומך מוגדר כך:
או בחלק מהמקרים כך:
כאשר הקו העליון מציין סְגוֹר.
בהקשר של תורת המידה ותורת ההסתברות, קיימת הגדרה שונה מעט: עבור התפלגות רציפה מעל מרחב מידה טופולוגי בעל סיגמא אלגברת בורל, תומך של התפלגות היא הקבוצה הסגורה הקטנה ביותר שהמשלים שלה הוא בעל מידה אפס ביחס להתפלגות הנתונה.
ניקולס גליבס

ביוגרפיה

גליבס נולד בשכונת האליוול שבעיר בולטון בלנקשייר. בשנים 1980 עד 1985 למד בבית הספר שארפלס. הוא התחיל להתעניין במשחק אחרי שאמו לקחה אותו לראות הצגה.

קריירה

הופעת הבכורה של גליבס בתיאטרון הייתה כניצב במחזה "דון קרלוס" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. הוא שיחק במחזות שונים בהם בתפקיד הראשי במחזה "מקבת'".
גליבס מופיע בתוכניות טלוויזיה מאז 1992. הוא גילם את ריק פאוול בסדרת הדרמה "Playing the Field". ב-2004 שיחק בתפקיד ריי פיירבורן בדרמה "Conviction" שצולמה ב-Salford Lads' Club. ב-2006 שיחק בתפקיד האב טום בדפורד בסדרה "משפחה וחיות אחרות". ב-2009 הופיע בתפקיד המדען ויטאקר בסדרת הטלוויזיה "ניצולים". הוא גילם את דמותו של סמל בילוש אנדי רופר בשתי העונות הראשונות של הסדרה "סקוט וביילי".

חיים אישיים

גליבנס נשוי לשחקנית לזלי שארפ, לבני הזוג יש שני בנים, והם חיים בלונדון. הוא מעריץ של להקת הסמית'ס ואוהד של קבוצת הכדורגל בולטון וונדררס.