google/wiki40b huggingface dataset:
תיאטרון טגנקה

תיאטרון טגנקה (ברוסית: Театр на Таганке) הוא תיאטרון השוכן בבניין בסגנון אר נובו בכיכר טגנקה במוסקבה. התיאטרון נוסד בידי יורי ליובימוב ב-1964 והמשיך את המסורת של תיאטרון האם שלו "תיאטרון וכטנגוב" וחקר את התיאטרון האפי של ברטולט ברכט. ההרכב הראשון היה מבוסס על הסטודנטים של לובימוב שבשנת 1964 סיימו את הלימודים.
תחת לובימוב, נסקה הפופולריות של התיאטרון במוסקבה, השחקנים המובילים בו היו ולדימיר ויסוצקי ואלה דמידובה. חברים ידועים אחרים בלהקתו של לובימוב היו ואלרי זולוטוכין, וניאמין סמחוב, לאוניד פילאטוב, ניקולאי ארדמן (המפורסם בשל עבודתו עם וסבולוד מיירהולד בשנות העשרים) היה אחראי על הרפרטואר של התיאטרון. מי שהיה אחד מבמאי הבית של התיאטרון משך קרוב לשני עשורים (עד סוף שנות השמונים) הוא יפים קוצ'ר, שכיום חי ופועל בישראל. התיאטרון היה פופולרי מאוד אך התיאטרון הסתבך בצרות עם השלטונות הסובייטים, שהחרימו רבות מהפקותיו של לובימוב, עד שהם שללו את אזרחותו הסובייטית של לובימוב והוא גלה למערב ב-1984.
כשאנטולי אפרוס, במאי דגול אחר, התמנה לעמוד בראשו של התיאטרון במקומו של לובימוב, השחקנים הראשיים החרימו וביזו אותו. לאחר מותו של אפרוס שלוש שנים מאוחר יותר, ניקולאי גובנקו, קומוניסט אדוק, התמנה לעמוד בראש הלהקה. לובימוב שב לתיאטרון ב-1989, דבר שהביא לפיצול הלהקה, כשגובנקו וקבוצתו פרשו מהתיאטרון ויצרו את "קהילת שחקני טגנקה" (Содружество актеров Таганки).
ביוני 2011, לפני שהחלה ההצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" בצ'כית, פרי עטו של ברטולד ברכט, סירבו שחקני התיאטרון להשתתף אלא אם כן ישלמו להם. לובימוב בן ה-93 שילם את הכסף ועזב את התיאטרון. "נמאס לי מהחרפה הזו, ההשפלות האלה, חוסר הרצון לעבוד, המרדף אחר הכסף." הוא אמר. שניים מהשחקנים הבולטים של התיאטרון, דמיטרי מזחביץ' ואלה סמירדן, כמו גם כמה מעובדי המנהלה, עזבו ביחד עם לובימוב. למנהל התיאטרון מונה ולרי זולוטוכין, משחקני הדור הראשון.
המכולת של דוד חיים

העלילה

הסדרה מתחילה אחרי שני הסרטים של דוד חיים ("דוד חיים" ו"דוד חיים 2") והדוד חיים ובובו מנסים לעבוד כמו שצריך במכולת, חבריהם הם ויקה השכנה שכל פעם שצריכים אותה היא כבר כאן, ופיוטר המחשב שוויקה הרכיבה, בינתיים פנצ'ר ופופיק מהסרט השני עושים הרבה צרות לדוד חיים במהלך הסדרה אבל דוד חיים וחבריו תמיד מערימים עליהם, במהלך כל פרק יש בעיה ואז דוד חיים פותר אותה באמצעות שיר.
תיקו

תֵּיקוּ (מארמית: תֵּקוּ – תַּעֲמֹד) הוא מונח תלמודי המורה על אי-הכרעה, המושאל גם לתחומים אחרים, בעיקר ספורט.

במשחקים שונים

המונח תיקו במשחקים תחרותיים הוא מצב שבו משחק מסתיים בשוויון או ללא הכרעה לאחד הצדדים. 
במשחקי הליגות הישראליות בכדורגל (כמו גם במדינות רבות ברחבי העולם) ניתנת נקודה אחת לכל קבוצה עבור תיקו, לעומת 3 נקודות למנצחת ו-0 למפסידה. בעבר ניתנו 2 נקודות לניצחון, ושיטת ניקוד זו עדיין נהוגה בכדוריד ובהוקי קרח.
בתחרויות שבהן חייבת להיות הכרעה, כמו אלה המתקיימות בשיטת גביע (המפסיד יוצא), נוהגים להוסיף לִזמן המשחק הרגיל תקופה נוספת הנקראת "הארכה", ואם גם בסיומה אין הכרעה – עורכים דו־קרב בעיטות או בְּעִיטות עונשין (פנדלים).
בשחמט ניתנת עבור תיקו חצי נקודה לשני השחקנים, בעוד שניצחון מקנה לרוב נקודה, ואילו הפסד – 0 נקודות.
בכדורסל אין מצב של תיקו. במקרה של שוויון בתום הזמן הרגיל, משחקים עוד 5 דקות של הארכה, ואם עדיין יש שוויון – משחקים עוד הארכות עד שמושגת הכרעה. במספר מקרים מצומצם מאוד קרה שבכל זאת משחק כדורסל הסתיים בשוויון.
בהימורי הווינר מיוצג תיקו באות X.
בקרבות גלדיאטורים לא היה נהוג מצב של תיקו, אך בקרב בין ורוס ופריסקוס הכריז טיטוס באופן חריג על תיקו.
חסימת כבישים כמחאה

חסימת כבישים היא צורת מחאה, שהמשתמשים בה משבשים את התנועה הסדירה של כלי תחבורה בכביש. השיבוש נעשה על ידי שימוש בגוף החוסמים, על ידי העמדת כלי רכב או על ידי הצבת חפצים הגורמים לחסימה. לעיתים החסימה היא מטרה בפני עצמה, כחלק מהמחאה, ולעיתים נועדה לשבש פעילות צבאית או משטרתית.

אמצעים לחסימות כבישים

חסימת כבישים נעשית בצורות מגוונות, על ידי מפגינים הנמצאים על הכביש, או באמצעות חפצים גדולים שהמפגינים מציבים על הכביש. לעיתים, המפגינים מבעירים את החפץ על מנת להקשות על המשטרה להזיז אותו.
תנועת Reclaim the Streets, שהחלה את דרכה בלונדון, מארגנת מסיבות ברחוב או על כבישים מהירים על מנת לשבש את תנועת המכוניות הסדירה, מתוך דעה שבשטח הציבורי יש מקום לפעילויות מגוונות ולא רק לתנועת מכוניות.
מדי שנה, כחלק מהתנגדות לקיום ועידת ארגון המדינות המתועשות, יוצאים אלפי פעילים בניסיונות לשבש את תנועת המנהיגים ופמלייתם לוועידה. המפגינים חוסמים כבישים ומסילות רכבת ואף ניסו להשבית פעילות של נמל תעופה. חלק גדול מהמפגינים משתמש בפעולה ישירה לא אלימה בשילוב עם מוזיקה או הומור.
על מנת להאט את תנועת המכוניות הסדירה, אך לא לעבור על החוק, פעילים רבים משתמשים בטקטיקת מסה קריטית, בשיטה זו, המפגינים רוכבים באיטיות על אופניים, באופן שמעכב את תנועת המכוניות אך לא חוסם אותה. שימוש בטקטיקה מבוצע בעיקר על ידי פעילי איכות הסביבה, אך היא נלקחה גם לתחומים אחרים כגון מאבק בכיבוש או מאבק למען זכויות בעלי חיים. סיסמתם של המפגינים היא "אנחנו לא חוסמים את התנועה, אנחנו התנועה!".
לעיתים קורה שהפגנה שקטה הופכת למהומה והמפגינים ללא כל תכנון מוקדם חוסמים את נתיב המכוניות.

יחס ותגובות לחסימת כבישים

במדינות שונות חסימת כבישים אסורה על פי חוק, ואינה נכללת ברישיון לעריכת הפגנה. אף שלא ניתן רישיון לחסימת כבישים כמחאה, הפגנה מרובת משתתפים עשויה להביא לחסימת כבישים כדי להגן על ביטחון המפגינים. בקרב מפגינים ישנם חילוקי דעות האם חסימת כבישים היא כלי מחאה לגיטימי או לא]. הדעה הרווחת בארגוני מחאה היא שחסימת כבישים אינה בגדר מחאה אלימה]. ההתנגדות לחסימת כבישים נובעת משיבוש התנועה, מעיכובם של נהגים ובזבוז זמנם בשהיה לא רצויה.
לוגאנו

גאוגרפיה

העיר שוכנת למרגלות הרי האלפים ולחופו של אגם לוגאנו, בשפך נהר קסרטה, בין הר סאן סלבטורה (925 מטרים) להר ברה (912 מטרים). האקלים בלוגאנו הוא אקלים סובטרופי גשום, חם וממוזג יותר מהאקלים בחלקיה האחרים של שווייץ.

יהדות

בעיר הייתה קהילה יהודית אורתודוקסית גדולה, אשר השתייכה ליהדות החרדית ובעל גוון חסידי. בחמישים השנים האחרונות הקהילה החרדית בלוגאנו הייתה במגמת ירידה קבועה. עד תחילת שנות ה-2000 פעל בלוגאנו מלון יהודי כשר אשר נסגר עקב הירידה בתיירות הדתית והחרדית לעיר. כל המשפחות החרדיות שנותרו הן זוגות מבוגרים. משפחות צעירות בעלות ילדים התגוררו בעיר עד סוף שנות ה-90. עד אז פעל בלוגאנו בית ספר חרדי פרטי שהשתייך לקהילה.
בין רבני העיר: הרב שלמה זלמן פרידמן (בנו של הרב ישראל חיים פרידמן מראחוב), הרב משה אליעזר וייס (כיום רב קהילת "מחזיקי הדת" בווינה), ורבי בן ציון רבינוביץ, האדמו"ר מביאלה,

תחבורה

שדה התעופה של לוגאנו משמש בעיקר לטיסות פנים אך גם לטיסות בינלאומיות. טיסות מישראל מגיעות לשדה התעופה מלפנסה שבמילאנו, כ-100 ק"מ מהעיר, אך לא מגיעות לשדה התעופה של לוגאנו.
רכבת המגיעה ממילאנו עוברת דרך לוגאנו בדרכה אל ציריך. בתוך העיר אין מטרו אך יש אוטובוסים וחשמליות.
Death of a Ladies' Man

רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי לאונרד כהן, והולחנו על ידי פיל ספקטור.
אגואיזם אתי

אגואיזם אתי (מצרפתית, égoïsme) היא גישה בפילוסופיה של המוסר, המציבה במרכז את האדם הפועל, וגורסת את העיקרון המוסרי לפיו על כל אדם לפעול כדי לקדם את תועלת עצמו, כפי שהוא תופש אותה. האגואיזם האתי מתיר כך את הסתירה האפשרית בין פעולה של אדם לקידום ענייניו האישיים, ועקרונות מוסריים אחרים, התובעים ממנו לדחות את קידום ענייניו לטובת עניינם של אחרים, או להתחשב בעניינים אחרים אלו. האגואיזם האתי דוחה את הרעיון לפיו ניתן לנקוב בעקרונות נורמטיביים אובייקטיביים כלשהם, ודבק בתפישה לפיה עקרונות נורמטיביים חייבים להיות סובייקטיביים ותלויים בתפישתו של כל אדם בנפרד. גם זרמי משנה של האגואיזם האתי, דוגמת ההדוניזם האתי, קובעים עקרון סובייקטיבי (להרבות בהנאות ולהמעיט בכאבים). במובן זה, ניתן לראות באגואיזם האתי תורה נורמטיבית חסרה, שכן היא נעדרת תכתיב שאינו תלוי בתפישה הסובייקטיבית של האדם הפועל. היפוכו של האגואיזם הוא האלטרואיזם, הדוגל בהעדפת הזולת על פני האינדיבידואל. 
הקושי העיקרי עמו מתמודד האגואיזם האתי כתורה נורמטיבית (כלומר, כתפישה לגבי הפעולה הרצויה של בני-אדם בעולם, בניגוד לאבחנה שבני אדם פועלים באופן אגואיסטי) היא כי הדוגל בו נאלץ כמעט תמיד לאמץ שני רעיונות נלווים: א) כי כאשר כל בני האדם יפעלו באופן אגואיסטי תהיה התוצאה מועילה לא רק לאינדיבידואל הפועל אלא גם לחברה בכללה (כלומר, מסקנה תוצאתנית). ב) כי פעולה אגואיסטית מסוגים מסוימים (לדוגמה, התנהגות מקיאווליסטית, מרמה או שקר) תניב תוצאות טובות פחות לאינדיבידואל הפועל, ומשום כך שכיחותה תרד ולא תעלה. דחיית העקרון הראשון מפחיתה את הכדאיות של רוב בני האדם לאימוץ התנהגות נורמטיבית המודרכת על ידי אגואיזם אתי, ואילו דחיית העקרון השני מובילה לערעור מוחלט של האגואיזם האתי כתפישה נורמטיבית.

הזרמים באגואיזם

באגואיזם קיימים שני זרמים עיקריים:

האגואיזם האינדיבידואלי

הערך העליון בו הוא טובת האגואיסט ולכן כל מעשה אנושי, של האגואיסט ושל זולתו, יישפט על ידי האגואיסט כטוב, אם הוא תורם לטובת האגואיסט, וכרע אם הוא מזיק לה. 
מבחינת יכולת ההכרעה בסכסוכים, זוהי תורת מוסר מושלמת, שבה כל מעשה אנושי נשפט על ידי האגואיסט בהתאם לתרומתו לטובתו הוא בלבד, כך שאין לו שום קושי להכריע סכסוכים לטובתו האישית גרידא. חסרונה העיקרי הוא בסיכוי המועט שלה להתקבל על ידי אחרים, שכן הצד האחר בסכסוך יראה עצמו נפגע, בהכרח, מפתרון שכולו לטובת צד אחד בלבד. חשיפת תורה הנוטה כולה לצד המחזיק בה תביא לכך, שגם הצד האחר בסכסוך יאמץ אותה לעצמו ויתעקש להכריע לטובתו הבלעדית בניגוד לגישת האגואיסט, המבקש להציב את עצמו במרכז.
אלפרד נובלו

ג'וזף אלפרד נובלו (באנגלית: Joseph Alfred Novello;‏ 1810 - 17 ביולי 1896) היה מו"ל מוזיקה אנגלי, בנו הבכור של וינסנט נובלו ויוצר בית ההוצאה נובלו ושות' ככוח מהפכני רב-עוצמה בעולם ההוצאה לאור של מוזיקה. 
אלפרד נובלו נולד בלונדון, בנו הבכור של נגן העוגב והמלחין המפורסם וינסנט נובלו. הוריו הביאו לעולם אחד-עשר ילדים, ששניים מהם מתו בינקותם, שניים מתו בילדותם, ובן אחד, הצייר פיטר אדוארד, מת בצעירותו. בן אחד וחמש בנות שרדו והמשיכו במסורת המוזיקלית המשפחתית. הנודעת בבנות הייתה זמרת הסופרן קלרה נובלו. בשנת 1811 ייסד וינסנט נובלו את בית ההוצאה למוזיקה נובלו ושות' הנושא את שמו, שהוציא דפי תווים על בסיס מנויים מביתו הפרטי והמשיך בכך עד שבנו ג'וזף אלפרד נובלו, בן התשע-עשרה, לקח לידיו את העסק בשנת 1829. לפני שהחל ביוזמה העסקית הזאת, הופיע אלפרד בשירה כזמר בס מקצועי.
אלפרד נובלו קידם ובנה את העסק להצלחה מסחרית כבירה. עומדת לזכותו העובדה, שהיה הראשון להציע למכירה ספרי תווים במחיר מוזל (לכדי רבע מן המחיר הקודם לקונה הקמעונאי) ולחדול מן הנוהג של מכירת תווים למנויים בלבד. בשנת 1836 החל נובלו להוציא את "העולם המוזיקלי", שבועון שהיה הראשון שהוקדש כולו למוזיקה; הוצאתו נמשכה עד 1891. משנת 1841 נעזר בעבודתו בהנרי ליטלטון, שהיה לשותפו בשנת 1861, אז שונה שם הפירמה לנובלו ושות'. עם פרישתו של אלפרד נובלו והשלמת המכירה בשנת 1866, היה ליטלטון לבעלים היחיד. לאחר מיזוג עם בית הוצאה אחר שונה שם ההוצאה לתקופה קצרה ואז חזר להיות נובלו ושות'. עם מותו של הנרי ליטלטון בשנת 1888, המשיכו שני בניו לנהל את העסק. לפני פרישתו, נקט אלפרד נובלו עמדה פעילה נגד "המיסוי על ידע" בבריטניה ומילא תפקיד משמעותי בביטול המס על מודעות בשנת 1853 וביטול מס הבולים על משלוח עיתונים בשנת 1855, שהביאו להוזלה משמעותית במחיר העיתונים לקוראים.
לאחר פרישתו מעסק ההוצאה לאור של מוזיקה, עקר אלפרד נובלו לגנואה ועסק להנאתו בנגינת מוזיקה לעוגב ובהלחנתה, וכן בחקר הידרודינמיקה. כמו כן הוציא כמה פטנטים על בניית אוניות ועבד עם ויליאם פראוד. הוא מת בגנואה.
קרא לי בשמך (סרט)

עלילה

אליו פרלמן (טימותי שאלאמה), נער יהודי-איטלקי בן שבע-עשרה, מתגורר בכפר איטלקי עם הוריו. אביו, פרופסור לארכאולוגיה, מזמין סטודנט יהודי-אמריקאי, אוליבר (ארמי האמר), להתארח בבית המשפחה במהלך קיץ 1983 ולעזור לו בעבודתו האקדמית. אליו מוצא מעט במשותף עם אוליבר, אך השניים מתחילים לבלות זמן רב זה עם זה, ואליו מוצא את עצמו נמשך יותר ויותר לאוליבר. אליו מתוודה בפני אוליבר בדבר רגשותיו כלפיו, אך אוליבר משיב לו, בעדינות, שהוא לא צריך לפעול על פיהם. כאשר השניים הולכים יום אחד לשחות יחד, אליו מנשק את אוליבר על השפתיים. אוליבר מנשק את אליו בחזרה, אך מסרב להמשיך מעבר לכך. לאחר מספר ימים של נתק, השניים נפגשים שוב ועושים אהבה בפעם הראשונה. אליו ואוליבר ממשיכים להתקרב זה לזה ומקיימים יחסי מין לעיתים קרובות תוך שמירה בסוד על מערכת היחסים ביניהם. הם הופכים להיות אינטימיים יותר ויותר זה עם זה, הן מבחינה פיזית והן מבחינה נפשית.
עם תום השהות של אוליבר באיטליה, בני הזוג מוצאים את עצמם נתקלים בחוסר ודאות ובגעגועים. הוריו של אליו, מודעים לקשר בין השניים, ממליצים שיצאו יחד לברגמו לפני שאוליבר יחזור לאמריקה. השניים מבלים שלושה ימים רומנטיים ביחד, אחר כך אוליבר עוזב, ואליו שבור הלב חוזר הביתה. אביו של אליו, שמבחין במצוקתו, מספר לו שהיה מודע לרומן שלו עם אוליבר ומייעץ לאליו למצוא תענוג באבל, שכן האהבה האמיתית, כמו זו שאליו ואוליבר חולקים, היא נדירה.
בחנוכה, אליו מקבל שיחת טלפון מאוליבר, שמבשר לאליו ולמשפחתו שהוא עומד להתחתן. אחרי שיחת הטלפון, אליו מתיישב ליד האח, נסער ונרגש, בעוד הוריו וצוות הבית מכינים ארוחת ערב חגיגית.
תחנת הרכבת נחל שורק

מיקום וחשיבות

לתחנת הצומת היו כמה מרחבי משנה שהשתרעו על פני כחמישה קמ"ר בין מה שמזוהה בימינו כמורדות מושב יסודות בצפון-מערב למורדות מושב טל שחר.

המרחב העות'מאני

תחנת ואדי צראר הייתה לעות'מאנים מרכז הספקה חיוני שדרכו הוזרמו אמצעי קיום ולחימה אל דרום הארץ וירושלים, ומכלול השירותים הטכניים למערכות הרכבת הצבאית.
דרומה לתחנה בתחנת הרכבת א-תינה התפצלו שתי שלוחות: האחת נסללה ב-1915 - השלוחה המצרית לכיוון תעלת סואץ כחלק מהניסיון השני של הצבא העות'מאני לשלול מן הבריטים את חופש השיט בתעלה והשנייה מסילת הרכבת מואדי צראר לעזה, נסללה באביב 1917 לתמיכה בקו ההגנה העות'מאני/גרמני עזה-באר שבע. מזרחה התפצלה המסילה לירושלים מקטע ממסילת הרכבת יפו-ירושלים.

המרחב הבריטי

הצבא הבריטי השתלט על תחנת הרכבת, "תחנת הצומת" בפי הבריטים, ב-14 בנובמבר 1917, אחרי הקרב על גבעות מע'אר.

המבנה

בניין התחנה הוקם ב-1915 על ידי השלטונות העות'מאנים כבניין תקני. בנינים דומים הוקמו בתחנות הרכבת במסעודיה, טולכרם, באר שבע ועוד. במקור נבנה גג מעל התחנה אך הוא הוחלף לגג בטון שטוח בתקופת המנדט. הבריטים חידשו ב-1931 את השם הערבי של התחנה. ב-4 באוקטובר 1938, בתקופת המרד הערבי הגדול, נפגעה התחנה וכן הגשר על נחל שורק שלידה.
התחנה פעלה עד 1998 אז נסגרה כשהקו הישן לירושלים נסגר. במקום הקו הישן נפתח קו חדש, כפול, במרחק של כ-10 מטר מהקו הישן ובקרבת התחנה הישנה הוקמה תחנת רכבת תפעולית. המקום משתמש למפגש רכבות בקו תל אביב-ירושלים. 
בניין התחנה הישן עמד בשממונו מאז סגירתו. ב-2010 זכתה רשות הניקוז "שורק-לכיש" במכרז לשיקום התחנה והפיכתה לאתר תיירות אולם מעבר להקפת המבנה בגדר לא נעשה דבר והוא ממשיך בהתפוררותו.
בקרבת התחנה נמצא קרון עץ (כנראה מתקופת המנדט) וכן קטר ומספר קרונות (מתקופות מאוחרות יותר) שהונחו על גבי פסים חדשים.
יחסי אוסטרליה–בחריין

סקירה כללית

היחסים בין אוסטרליה לבחריין הם יחסים ארוכים והיסטוריים המבוססים על היחסים הכלכליים הפוריים המתקיימים בין שתי המדינות. היחסים בין שתי המדינות מתקיימים במסגרת התוכנית האסטרטגית של אוסטרליה עם מדינות המפרץ, כל המדינות באזור מרוויחות מהיחסים עם אוסטרליה ואוסטרליה מרוויחה מכל המדינות באזור.
אוסטרליה הקימה קונסוליה כללית במנאמה שבבחריין בשנת 1964. הקונסוליה ייצגה את אוסטרליה בבחריין ונתנה שירותים קונסולריים מטעמה למשך כ-23 שנים, היא ננטשה בשנת 1986 - ביום שנת החמש עשרה לקבלת העצמאות של בחריין מבריטניה. לאוסטרלים יש גישה לכל הנמלים שבבחריין וספינות אוסטרליות חופשיות לעגון שם מתי שרק יצטרכו.
רוזה, ארכידוכסית אוסטריה

ביוגרפיה

רוזה נולדה בזלצבורג ב-22 בספטמבר 1906 לפטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה ולמריה כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות, בתם של הנסיך אלפונסו, רוזן קזרטה ומריה אנטונייטה, נסיכת שתי הסיציליות. רוזה גדלה בילדותה בזלצבורג ובווינה עם אחיה, אולם לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרה משפחתה לשווייץ, והם התגוררו בלוצרן.
ב-1 באוגוסט 1928 התחתנה רוזה עם פיליפ אלברכט, דוכס וירטמברג, שהיה נשוי קודם לכן לאחותה הלנה, ארכידוכסית אוסטריה, ונולדו להם 6 ילדים. בשנת 1975 מת בעלה פיליפ אלברכט, וב-17 בספטמבר 1983 מתה רוזה בביתה בפרידריכסהאפן.
ג'ייק פול

ביוגרפיה

נולד בקליבלנד, באוהיו שבארצות הברית לפמלה אן סטפיק ולגרגורי אלן פול. פול גדל בעיירה ווסטלייק, באוהיו שבארצות הברית, ובגיל 17, בשנת 2014 עבר ללוס אנג'לס עם אחיו הגדול לוגאן פול כדי לקדם את הקריירה שלו.
פול החל את קריירת הבידור שלו בסרטונים שהעלה לרשת החברתית Vine החל מספטמבר 2013, בהיותו בן 16. עד סגירתה של הרשת בשנת 2016, היו לג'ייק פול 5.3 מיליון עוקבים ו-2 מיליארד צפיות ב-Vine.
בשנת 2015 החל פול לשחק בתפקיד ראשי בתפקיד דירק בסדרה "ביזארדבארק" של ערוץ דיסני. בינואר 2015 הוזמן פול לבית הלבן כחלק מאירוע בנושא מדיה חברתית. כתעלול לערוץ הוולוג שלו ב-YouTube, התחבא פול בשירותים של מעון נשיא ארצות הברית והתגנב החוצה מהבית הלבן ב-3:30 בבוקר.
ב-17 בינואר 2017 דיווח פול שהרוויח מ-team 10 מיליון דולר אמר בתור בעל השפעה בתחום השיווק.
ב-30 במאי 2017 הוציא פול את השיר "It’s Every Day Bro", שזכה למעל 70 מיליון צפיות ביוטיוב במהלך החודש הראשון ליציאתו, והפך לשיר השני בכמות ה-dislike שצבר. השיר הגיע למקום ה-94 ב-Billboard Hot 100.

היפרדות מדיסני

ב-22 ביולי 2017, במהלך צילומי העונה השנייה של הסרט "ביזארדבארק". הודיעה ערוץ הדיסני, על עזיבתו של פול, בהצרה "אנחנו בכובד לב הסכמנו שג'ייק פול יעזוב את תפקידו בערוץ הדיסני "ביזארדבארק", בשם חברת ההפקות, וצוות ההסרטה וההפקה, אנו מודים לג'ייק על העבודה הטובה בסדרות הטלוויזיה ב18 חודשים האחרונים, ואנו מאחלים לו בהצלחה בהמשך דרכו". הקראת ההודעה לוותה בתחקיר של חדשות KTLA 5 אודות תלונות שכניו של פול לגבי הרעש, המסיבות, זיקוקים ואלפי מעריצים תחת ביתו.
פול אישר לאחר מכן את החדשות בדף הטוויטר שלו, באומרו כי הוא רוצה להתמקד בעסקיו שלו, ערוץ יוטיוב שלו, עסקיו ועוד דברים שרצה להתמקד בהם.

חיים אישיים

ג'ייק ניהל מערכת יחסים עם אליסה ווילוט מקיץ 2015 עד פברואר 2017, לאחר מכן היה עם אריקה קוסטל מאפריל 2018 עד נובמבר 2018, וכעת הוא נמצא במערכת יחסים עם טנה מונגאו.
ב-2019 הם התארסו.
מאפיית רחוב אלווראדו

היסטוריה

המאפייה החלה בשנת 1977 כמאפייה קואופרטיבית שעובדיה הם בעליה ומעורבים בניהול וקבלת ההחלטות בה.
מייקל מור עקב בסרטו משנת 2009,קפיטליזם-סיפור אהבה,אחרי המאפייה וקואופרטיב נוסף על מנת לחזק את טיעונו,שיש אלטרנטיבה לשיטה הקפיטליסטית ושעסקים שמנוהלים באופן "סוציאליסטי"(כלומר בעלות ציבורית-קואופרטיבים או חברות בבעלות המדינה) יכולים להצליח ולהיות עדיפים על פירמות קפיטליסטיות.
מאפיית רחוב אלווארדו מייצרת כ-40,000 כיכרות לחם ביום. אחד ממוצרי הבולטים הוא לחמניות חיטה מופחתות קמח.
שאלה של שפיות

תקציר העלילה

קלאודיה דרייפר (ברברה סטרייסנד) היא זונת צמרת הנאשמה ברצח הלקוח שלה אלן גרין (לסלי נילסן). למעשה היא הרגה אותו מתוך הגנה עצמית לאחר שתקף אותה אבל השאלה המשפטית היא האם להכריזה כבלתי שפוייה ולהחזיקה בבית חולים לחולי נפש במשך 17 שנים או להכריז עליה כשפוייה וזכאית למשפט רגיל והוגן.
הוריה רוז קירק (מורין סטייפלטון) ואביה החורג ארתור קירק (קרל מלדן) מעוניינים שתוכרז כבלתי שפוייה כי זה ימנע משפט פומבי ומבייש.
גם רופא בית הסוהר הפסיכיאטר ד"ר הרברט מוריסון (אלי וולך) משוכנע כי לאור התנהגותה בבית הסוהר היא בלתי שפוייה.
לאחר שקלאודיה תוקפת את הסנגור שלה ופוצעת אותו, ממנה בית המשפט את אהרון לוינסקי (ריצ'רד דרייפוס) מהסניגוריה הציבורית, לסניגור בעל כורחו. התובע הוא עורך הדין מקמילן (רוברט ובר).
לוינסקי מתחיל לתחקר את קלאודיה ונתקל בהתחלה בהתנגדות קשה וחוסר שיתוף פעולה אבל עם הזמן היא מתחילה להתרכך ולוינסקי מתחיל להבין את קורות חייה של קלאודיה שהביאו אותה למצב זה.
בבית המשפט נחקרים ד"ר מוריסון והזוג קירק. אמה מספרת שקלאודיה גדלה יפה בבית מהמעמד הבינוני-גבוה אך מגיל שש החל להופיע שינוי בהתנהגותה והיא אינה מבינה למה. קלאודיה עזבה את הבית בגיל צעיר, התחתנה ולאחר שנתיים התגרשה והפכה לזונה.
נקודת המפנה היא כאשר לוינסקי חוקר את האב החורג ומתברר שעד גיל 13 הוא נהג לרחוץ אותה באמבטיה.
השופט סטנלי מרדוק (ג'יימס ויטמור) קובע לבסוף שקלאודיה שפויה ומסוגלת לעמוד לדין.
קלאודיה משתחררת על תנאי, עומדת לדין ומזוכית.
TCAS (מערכת למניעת התנגשות באוויר)

תיאור המערכת

מערכת TCAS מבוססת על שליחת אותות חקירה בתדר 1030 מגה־הרץ וקבלת תשובות ממשיבים בתדר 1090 מגה־הרץ. מחזור כזה של חקירה ותשובה יכול להתבצע כמה וכמה פעמים בשנייה, כאשר הקצב נקבע לפי כמה "קרובה" בזמן האפשרות להתנגשות - כלומר, כאשר המטוסים האחרים רחוקים ולא "מאיימים" קצב החקירות יהיה נמוך וכאשר המטוסים האחרים קרובים וזמן המפגש איתם קרוב יותר - קצב החקירות יגבר בהתאמה.
מערכת TCAS תתריע רק ממטוסים שהפעילו מערכת זיהוי עמית־טורף במוד C או במוד S. למטוסים שמפעילים מוד S יש מזהה מטוס ייחודי המורכב מהודעה בת 24 ביט. בשלב שני, במידה ולשני הצדדים יש מערכת TCAS, המערכות "יתאמו ביניהן" תמרון מניעת התנגשות - כדי שלא יקרה מצב בו לשני הצדדים מתקבלת אותה התרעה. כיום ההתרעה מוגבלת רק למישור האנכי - כלומר "טפס, טפס", "הנמך, הנמך" או הנחיה כלשהי באשר לשיעור ההנמכה או הנסיקה רצוי.
חישובי המערכת מתבצעים, בקרוב, לפי "זמן להתנגשות" ובהתאם, בהתייחס למטוסים במהירויות ביניים - המערכת תהיה "מודעת" לנתיבים בטווח של כמה עשרות ק"מ (20 מייל ימי), אם הנתיבים מהירים והם נתיבי "הד - און", כלומר, המטוס השני טס על קו הטיסה שלנו וכוון הטיסה שלו הוא בדיוק מולנו. לעומת זאת, המערכת תתייחס למטרות שנמצאות מאחורינו וטסות באותו כוון שלנו, רק כאשר הטווח בין המטוסים קטן משני מייל בערך, כפי שאפשר לאות באיור שלהלן.
המערכת תתייחס רק למטוסים שהפרש הגובה כלפיהם קטן מ־850 רגל לצורכי "אתרעה כללית" ומ־600 רגל, לצורכי התרעת התנגשות.

מבנה המערכת

למערכת ה TCAS שלושה מכלולי חומרה:

מחשב המערכת

מחשב המערכת מקבל את נתוני המטוס שלנו, כמו ווקטור המהירות והגובה, הוא זה שקובע את לוגיקת ההתרעות והוא זה שמאפשר לטייס לבחור "מודי הפעלה שונים". מחשב המערכת בדרך כלל יהיה צמוד למשדר־מקלט וייתכן שיהיה מזווד ביחד עם מערכת הזיהוי עמית טורף.

אנטנות

מערכת ה TCAS מחייבת התקנת שתי אנטנות כיווניות, כדי לאפשר הבנת הכוון ממנו מגיעה התשובה לחקירה. אנטנה אחת על גב המטוס ואנטנה אחת בתחתיתו.

מערכת תצוגה לטייס

התצוגה לטייס, בדרך כלל, תהיה משולבת בתצוגת ה־EHSI (במטוסים מודרניים).
במטוסים מודרניים, E-Enabled, ייתכן שמערכת ה־TCAS תממומש במסגרת "חבילת אוויוניקה משולבת" על חלק מהכרטיסים האלקטרוניים שמממשים פונקציות נוספות במטוס.

תפעול המערכת

בדומה למערכות אחרות, למערכת TCAS יש מספר "מודי הפעלה" ובכללם:

מוד STBY

במצב זה המערכת נמצאת תחת מתח ואולם היא מתפקדת כמערכת זיהוי עמית טורף בלבד. המערכת לא תשדר חקירות במצב זה.

מוד משיב

במצב זה, המערכת לא תשדר אותות חקירה אבל פונקציות מערכת הזיהוי עמית טורף, כולל מוד S, תפעלנה כרגיל. במצב זה מטוסים אחרים יקבלו אתרעות ואולם המערכת לא תספק אתרעות למטוס.

אתרעות בלבד

במוד זה המערכת תתריע על "קונפליקטים" או תעבורה שמסכנת את המטוס - אבל לא תיתן הוראות הטסה למניעת התנגשות.

אוטומטי

במוד זה המערכת תעבוד במלואה ויתקבלו גם את אתרעות וגם הוראות הטסה למניעת התנגשות.

היבטי בטיחות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ממשקים למערכת ADSB

מערכת TCAS יכולה לקבל את נתוני התעבורה, ממערכת ADSB ולהשתמש בהם כדי להשפיע על קצב החקירות וכך לחסוך זמן בכדי לאפשר זמני מחזור גבוהים גם כאשר התעבורה צפופה
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

סטטוס התקנות ושילוב עם מערכות אחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
משפחת מנדלסון

משפחת מנדלסון היא משפחה מיוחסת שהשפיעה רבות בכלל יהודי גרמניה ובפרט בחוגי תנועת ההשכלה היהודית, ממשפחה זו יצאו אנשי ציבור, מדענים, מוזיקאים ופילוסופים בעלי שם עולמי.

מיוחסות המשפחה

משפחת מנדלסון הייתה מיוחסת לרבנים ופוסקי הלכה חשובים ביהדות אשכנז. משה מנדלסון אבי תנועת ההשכלה היהודית נחשב כאבי המשפחה המיוחסת בתולדות יהדות גרמניה. אמו של משה מנדלסון, ביילה רחל שרה הייתה מצאצאי הרמ"א, שמוקירו המהרש"ל שהרבה להתכתב עמו בשו"ת היה קרוב משפחתו. גם דניאל איציג, ששתיים מנכדותיו נישאו לשניים מבניו של מנדלסון, היה מצאצאי הרמ"א והש"ך. ייתכן שלמרות היותו משכיל, העובדה שהגיע ממשפחה מיוחסת סייעה לקשריו עם רבנים חשובים, אף שהם הסתייגו ממנו ומדעותיו - אפשר למנות את רבי שלמה דובנא שהיה שותפו בכתיבת הביאור, וכן רבי צבי הירש לוין ובנו רבי שאול ברלין.
ממשפחה זו ומצאצאיהם יצאו הרבה דמויות מרכזיות בתולדות יהדות גרמניה, שהתפרסמו הן בקרב היהודים והן בקרב הגויים. אך מרוב רצונם להידמות לגויים כאנשים משכילים המירו רוב צאצאי המשפחה את דתם. הן היהודים שנשארו ממשפחה זו והן המומרים, זכו להערכה גדולה בחייהם, כגון: יוסף מנדלסון שנשאר יהודי זכה להערכה גדולה בקהילה בברלין, ומאידך דורותיאה שלגל שהתנצרה זכתה להערכה גדולה בקרב אנשי ההשכלה הגרמנים.
בעלייה החמישית מגרמניה לארץ ישראל עלו גם ממשפחת מנדלסון, ועד היום הם נוטלים חלק בתרבות הישראלית.

מקור שם המשפחה

מנדלסון הוא שם משפחה יהודי שמקורו ביהדות אשכנז. פירושו בשפת היידיש בנו של מנדל או בנו של מנחם, שכן ביידיש מנחם נקרא מנדל.