google/wiki40b huggingface dataset:
אבי פיאמנטה

ביוגרפיה

נולד בירושלים לגניה וליהודה פיאמנטה, ששימש כאיש שב"כ, בגיל 4 עברה משפחתו לתל אביב. בילדותו ניגן על פסנתר. הוא למד בכפר הירוק, היה עורך את התוכניות המוזיקליות בכפר, ומופיע שם באופן קבוע.
הוא נשוי ליהודית להם 9 ילדים, ב-1999 נפטר בנו, לוי. הוא מתגורר בכפר חב"ד.

קריירה מוזיקלית

בשנות השבעים החל להופיע עם אחיו יוסי שניגן על אורגן בהופעות כשהוא מנגן עם חליל צד, (ופעמים אף עם אורגן ופסנתר חשמלי), בסוף שנת 1974, הקימו השניים את להקת פיאמנטה והוציאו מספר אלבומים בשם הזה. 
ב-1977 הופיע יוסי ואבי עם סטן גץ בכמה מופעים בישראל והחלו בשיתוף פעולה, בסוף שנות ה-70 בעצת האחרון עברו האחים פיאמנטה לניו יורק והופיעו איתו יחד, והכינו איתו אלבום שלא יצא בסוף. שם הם התחילו בחזרה בתשובה, אבי החל להתקרב לחסידות חב"ד, והיה מגיע למרכז חב"ד, מאז תחילת השמונים החל להופיע עם אחיו פעמים רבות לפני הרבי מנחם מנדל שניאורסון במעמד "כוס של ברכה" בתהלוכת ל"ג בעומר ובשמחת בית השואבה בשכונת קראון הייטס.
בתחילת שנות ה-90 חזר אבי לישראל, והופיע בעיקר בישראל ובמקביל, שמר על הפופולריות שלו בקרב יהודי ארצות הברית, ובפרט בקרב חסידות חב"ד בשכונת קראון הייטס.
הופיע במשך השנים עם מרדכי בן דוד, ישי ריבו, אברהם פריד, אריאל זילבר ועוד.
זעמן זיתני

התגוננות

כאשר הנחש מרגיש מותקף ומאויים, הוא פולט נוזל לבן ומסריח מפתח הביב שלו, ואף מרבה לנשוך, אך כמו שנכתב לעיל, נשיכה זו אינה מסוכנת, ולא חודר שום ארס אל תוך גוף האדם.
יחסי דרום אפריקה–זמביה

היסטוריה

מאז שמדינת זמביה קיבלה עצמאות ב-1964 ועד לשנת 1990, היחסים בין שתי המדינות לא היו קיימים. זמביה תמכה בביטול האפרטהייד בדרום אפריקה, וגם סייעה במלחמה נגד המורדים. בשנות ה-80 המאוחרות, זמביה סיפקה מקלט למנהיגי הקונגרס הלאומי האפריקני, שמרכזו היה בלוסקה. לאחר סיום האפרטהייד, היחסים בין המדינות השתפרו, דבר שהוביל למספר ביקורים של מנהיגי שתי המדינות.
הנשיא דאז קאונדה, ביקר בדרום אפריקה בפעם הראשונה בפברואר 1992, באותה שנה, שתי המדינות הקימו את היחסים הדיפלומטיים שלה ולאחר מכן החלו לדון על קשרי הסחר ביניהן. הנשיא דה קלרק ביקר בלוקסה באמצע שנת 1993, ביקרו הראשון של ראש ממשלת דרום אפריקה. בשנת 1994, המשיכה דרום אפריקה להיות המקור החשוב ביותר ליבוא של זמביה, בעיקר מכונות ומוצרים שונים.

יחסיים כלכליים

בשנת 2015, היקף הסחר מזמביה לדרום אפריקה היווה 7.7% מכלל היצוא של המדינה. היקף הסחר מדרום אפריקה לזמביה היוו 31% מכלל הייצוא של המדינה, מה שהופך את דרום אפריקה לשותפה כלכלית של זמביה. זמביה מייצאת בעיקר מוצרי חקלאות ותעשייה כגון אורז, בוטנים, ירקות, כותנה, כימיקלים ועוד. דרום אפריקה מייצאת בעיקר מוצרי תעשייה כגון פלטינה, זהב ועוד. בתחילת שנות ה-2000, השקיעה חברת המלונות סאן אינטרנשיונל הדרום אפריקאית, כ-56 מיליון דולר בזמביה על מנת לבנות את מלון זאמבזי סאן.
טקסס לג'נדס

2006-2009: קולורדו 14'

קולורדו 14' הוקמה בשנת 2006 בעיר ברומפילד, קולורדו והצטרפה לליגה בעונת 2006/07 בשיתוף פעולה עם הקבוצות דנוור נאגטס, ניו ג'רזי נטס וטורונטו ראפטורס. בעונת הבכורה השיגה הקבוצה 28 ניצחונות והעפילה לפלייאוף בו הגיעה עד לגמר, אך הפסידה לדקוטה ויזארדס לאחר הארכה. לקראת עונת 2007/08 החליפה הקבוצה עשרה מתוך 12 שחקני הסגל שלה. למרות השינוי הרחב בסגל ולמרות שבמהלך העונה 5 שחקנים נקראו לקבוצות NBA הצליחה הקבוצה לשפר את מאזנה בניצחון נוסף ולהעפיל לפלייאוף, אך שוב הפסידה בחצי הגמר.
במהלך עונת 2008/09 קבעה הקבוצה שיא ליגה כשקלעה 147 נקודות בניצחון 119-147 על ריו גראנדה ואלי וייפרס ובהמשך העונה שיפרה את השיא כשניצחה את אלבקרקי ת'אנדר בירדס בתוצאה 127-155. את העונה הרגילה סיימה הקבוצה בראשות הבית הדרום-מערבי עם 34 ניצחונות. בפלייאוף גברה על אירי בייהוקס ואוסטין טורוס והגיעה לסדרת הגמר מול יוטה פלאש, אותה ניצחה בשני משחקים וזכתה בתואר האליפות הראשון של הקבוצה. בסיום העונה הודיעה הנהלת הליגה על העברת הקבוצה לפריסקו, טקסס שתחל לפעול בעונת 2010/11 לאחר עונת של השעיית פעילות.

2009-הווה: טקסס לג'נדס

ב-5 בנובמבר 2009 הודיעה הקבוצה על מינוי ננסי ליברמן לתפקיד מאמנת הקבוצה, האישה הראשונה שמונתה לתפקיד בקבוצת כדורסל מקצוענית בארצות הברית. בעונת הבכורה המחודשת של הקבוצה הצליחה להעפיל לפלייאוף, אך הודחה בסיבוב הראשון אחרי שלושה משחקים נגד טלסה 66'. בארבע העונות הבאות לא הצליחה הקבוצה לסיים את העונה במאזן חיובי או להעפיל לפלייאוף.
יחסי דרום אפריקה–סן מרינו

היסטוריה

ב-1 באפריל 2017, שגרירות דרום אפריקה באיטליה, שהוסמכה לסן מרינו, יוצגה בטקס מינוי קפטני המחוז של סן מרינו על ידי המזכירה הראשונה: גב' מופו אוליפנט, אוליפנט הגיעה לאירוע משום שזו הפעם הראשונה ששתי נשים נבחרות לכהן בתפקיד זה, וזו פעם נדירה בכלל שאישה נבחרת להיות ראש מדינה.
גם שר החוץ המלטזי ושר התרבות הצ'כי השתתפו באירוע.
בשולי האירוע התקיימה פגישה עם שר התרבות וההשכלה, החינוך, המחקר, המידע, החדשנות הטכנולוגית והספורט הסן מרינזי, מארקו פודצ'צ'י, בה התקיימו דיונים על תחומים ונושאים בהם ניתן להגביר את שיתופי הפעולה בין סן מרינו לבין דרום אפריקה. שני המנהיגים הצהירו כי שיתוף הפעולה יוגבר בהמשך.

יחסים כלכליים

בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לדרום אפריקה סחורה בשווי 607 אלף דולר אמריקאי, הסחורה כללה בעיקר ציוד רפואי, לאחר שנה זו אין נתונים על הסחר בין שתי המדינות. בשנת 2014 ייצאה דרום אפריקה לסן מרינו סחורה בשווי 550 אלף דולר אמריקאי, הסחורה הייתה צמר כבשים בלבד, לאחר שנה זו אין נתונים על הסחר שבין שתי המדינות.
הר אלקינס

גילוי ההר

הר אלקינס מופה לראשונה על ידי קרטוגרפים נורווגים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר במימונו וביוזמתו של לארס כריסטנסן, בשנים 1937–1936. 
הממפים להר בשם "יוקלן" שמשמעותו "הקרחון". 
ההר מופה שנית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו במסגרת סקר אווירי שבוצע על ידי משלחת החקר האוסטרלית הלאומית לאנטארקטיקה בשנת 1956. משלחת סקר שיצאה מתחנת מוסון בשנת 1960, בפיקודו של סיד קרבי, ובה היה גם טרנס ג'יימס אלקינס סקרה את ההר.

מקור השם

ההר נקרא על שמו של הפיזיקאי חוקר היונוספירה טרנס ג'יימס אלקינס, ששהא עם משלחת החקר האוסטרלית הלאומית לאנטארקטיקה, בתחנת מוסון בשנת 1960.

הטיפוס על ההר

קבוצת החקר שיצאה מתחנת מוסון בשנת 1960, וכללה את טרנס ג'יימס אלקינס, סידני לורימר קירבי ונביל ג'וזף קולינס היו הראשונים שהעפילו לפסגת ההר.

טיפוס הרים

פסגת הר אלקינס גבוהה מזו של כל הר ביבשת אוסטרליה - לרבות מהר קוסצ'יושקו (שגובהו 2,228 מטרים), שהוא אחד משבע הפסגות. בשל הקושי להגיע אליו, הוא לא הפך להר פופולרי לטיפוס הרים.
גולאבי גאנג

גוּלַאבִּי גאנג (תרגום: "הכנופיה הוורודה", בהינדית: गुलाबी, באנגלית: Gulabi Gang) היא קבוצה של נשים הודיות פעילות במקור מבמדלקאנד, אוטר פרדש אך מ-2012 פעילות בכל רחבי צפון הודו.
הקבוצה הוקמה על ידי סמפט פל דווי, אם לחמישה, ועובדת משרד הבריאות לשעבר אשר נישאה בכפייה בתור ילדה (child bride), כתגובה למקרים רבים של הטרדה ואלימות נגד נשים בהודו. הן מבקרות גברים מכים ופועלות באיומים לריסון פעולותיהם. הן לובשות סארי ורוד, צבע המסמל עוצמה, ונושאות מקלות במבוק לצורך האיומים. רובן ממצב סוציו-אקונומי נמוך ומהקאסטה הנמוכה ביותר - "דלית".
שורשי הארגון אשר יסדה סמפט פל דווי הם משנת 1980, אז החלה את פועלה. אך רק ב-2006 הפכה הכנופיה לארגון המוכר היום, ואז נבחר הלבוש הוורוד והכנופיה נקראה בהתאם. למרות שעיקר הפעילות של הגולאבי גאנג היא במדינות אוטר פרדש ומאדיה פרדאש, ישנן נשים מרחבי הודו ואפילו מרחבי העולם שהצטרפו לשורות הארגון, והיקף הפעילות כוללת, בהערכה, כ-270,000 נשים. 
למרות שהמטרה העיקרית של הסיורים היא מניעה בדרך איומים, אין הנשים בוחלות גם בתקיפה פיזית של גברים אם אלו מאיימים עליהן. בנוסף לסיורים, הכנופיה מתעמתת גם עם שוטרים או פקידים רשמיים אשר מסרבים לטפל בתלונות אונס או אלימות מינית ומגדרית אחרת. 
בשל האופי הפעילות של הגולאבי גאנג, אשר לוקחת את החוק לידיהן של חברות הכנופיה למען זכויותיהן של נשים, נחשבת הכנופיה כממשיכת דרכה של פולאן דווי, אשר בתקופה שהייתה פורעת חוק נקמה בגברים אשר פגעו בה ובנשים אחרות. 
הארגון נמנע מהתקשרות עם כל גוף חיצוני, בין עם ממשלתי או ארגונים ללא כוונת רווח, והפעילות בו מתמקדות בפעילות מקומית ועממית.
במרץ 2014 חל פיצול בארגון, כאשר הוועד המנהל הצביע להסיר את סמפט פל דווי מתפקידה, בטענה שהיא ניצלה את מעמדה לקידום אישי, ואולם לסמפט פל דווי יש תמיכה רחבה מאוד בין חברות הארגון, והיא לא קיבלה את ההחלטה. בינתיים הארגון ממשיך לתפקד בערוצים מקבילים.
קרנאטקה

טופוגרפיה, גאוגרפיה ואקלים

העונה המומלצת לביקור במדינה היא בחודשים אוקטובר עד מרץ. אפריל עד יוני היא התקופה החמה, כאשר יוני ידוע כחודש לח במיוחד. בין יוני לספטמבר מתקיימת במדינה תקופת המונסון. 
במדינה חופים רבים ויערות עד. עיר הבירה של המדינה היא בנגלור, העיר השלישית בגודלה בהודו, בה מתגוררים כ-5.5 מיליון בני אדם.

היסטוריה

ההיסטוריה קרנאטקה של מגיעה עד לתקופה הפלאוליתית. זאת כתוצאה מעדויות ארכאולוגיות שכללו זהב וציורי קיר, שבין השאר קושרים את האזור לתרבות עמק האינדוס. בשלב מסוים האזור נשלט (כמו שאר הודו) על ידי האימפריה המאורית ואימפריות נוספות אשר ביססו את המרכז השלטוני באזור קרנאטקה.
הספרות והאדריכלות המקומיות פרחה במהלך המאה ה-11. בסוף המאה ה-17 האזור נכבש על ידי האימפריה המוגולית. במאות השנים שלאחר מכן האזור נכבש שוב על ידי האימפריה המרתית והאימפריה הבריטית אשר סיפחה את קרנאטקה לראג' הבריטי בשנת 1799. בשנת 1830 פרץ מקומי אשר דוכא על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית. בסוף המאה ה-19 תנועת העצמאות צברה תנופה.
מדינת קרנאטקה המודרנית הוקמה בשנת 1956, כתוצאה מתכנון ארצי של מדינות הודו.

כלכלה

בקרנאטקה נמצאת בירת ההייטק של הודו - העיר בנגלור (Bangalore). כמו כן יש בה יעדי תיירות פופולריים כחוף אום (Ohm Beach), מייסור (Mysore), "בירת התרבות של קרנאטקה", האמפי (Hampi) המהווה אתר מורשת עולמי, ואחרים.
התמ"ג המקומי הוערך בכ-115.86 מיליארד דולר בשנת 2014. תרומתה של קרנטקה לתמ"ג ההודי בשנים 2014-2015 הייתה 7.54%. קרנטקה היא המדינה השישית בהודו מבחינת הצמיחה הכלכלית. בשנים 2013-2014 שיעור האבטלה במדינה היה 1.8% לעומת השיעור הארצי שעמד על כ-4.9%. בשנים 2011-2012 עמד שיעור העוני של בקרנאטקה על כ-20.91% לעומת 21.92% בכל הארץ.
56% מהאוכלוסייה עוסקת בחקלאות במישרין או בעקיפין. 64.6% מכלל משטח המדינה הוא מעובד. בנוסף על כך, בקרנטקה ממוקמות חברות ממשלתיות רבות כגון תעשיות חשמל כבדות בהראט, הארגון ההודי לחקר החלל,  BEML והתעשייה האווירית ההודית. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 ישנו ניסיון לחזק את ההיי-טק במדינה, ובשנת 2007 פעלו בקרנטקה למעלה מ-2,000 חברות כאלו. קרנטקה היא גם המדינה המובילה בהודו בכל הקשור לביוטכנולוגיה. רוב החברות העוסקות בביוטכנולוגיה בהודו ממוקמות במדינה.

תחבורה

כמו בשאר חלקי הארץ, ההובלה האווירית בקארנטקה היא עדיין מגזר צעיר אך מתחזק. מרכז החברה קינגפישר איירליינס ממוקם במדינה. רשת רכבות בקרנטקה היא באורך כולל של כ -3,089 ק"מ. בקרנאטקה יש 11 נמלים. תאגיד התחבורה הציבורית מסיע בממוצע כ-2.2 מיליון נוסעים מדי יום ומעסיק כ-25,000 איש. 

דמוגרפיה

נכון לשנת 2011, התגוררו במדינה כ-61,095,297 תושבים, מתוכם 50.7% גברים ו-49.3% נשים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 319 קמ"ר ו-38.67% מהאנשים גרים באזורים עירוניים. שיעור האוריינות הוא 75.36%-82.47% מהגברים ו -68.08% מהנשים היו קרוא וכתוב. 
בשנת 2007 עמד שיעור הילודה על 2.2%. שיעור תמותה עמד על כ-0.7%, תמותת תינוקות בכ-5.5% ושיעור תמותת אמהות של 0.2%.
באזור בילקופה נמצא המיעוט הטיבטי הגדול ביותר מחוץ לטיבט מאחר שממשלת הודו התירה בו התיישבות פליטים שנמלטו משלטון הרפובליקה העממית של סין.
השפות הרשמיות המדוברות במדינה הן קאנדה השייכת למשפחת השפות הדראווידיות (65% דוברים את השפה) ואנגלית. שפות מדוברות נוספות הן אורדו (10.54%), טלוגו (7.03%), טמילית (3.57%), מראטהית (3%), הינדית (2.56%), קונקאני (1.46%) ומלאיאלאם (1.33%).
ז'וזף בודה דה בואמורטיה

ביוגרפיה

משפחת בואמורטיה עברה מעיר הולדתו של המלחין, טיונוויל (שבחבל לורן) לעיירה מץ, בה רכש את השכלתו המוזיקלית מאת ז'וזף וואלט דה מונטיניי, מלחין-מוטטים ידוע באותה עת. ב-1713 המשפחה עברה יחד עם מונטיניי לפרפניאן (על גבול קטלוניה), שם מצא בואמורטיה תעסוקה אצל המפקח המלכותי על הטבק. הוא נישא למארי וואלט, בתו של צורף עשיר וקרובת משפחתו של מורהוּ מונטיניי.
בשנת 1724 עבר בואמורטיה יחד עם מארי אשתו לפריז, שם פצח בקריירת הלחנה מפוארת. הוא היה מלחין פורה; קובצי יצירותיו הראשונים יצאו לאור בפריז כבר בשנת 1724. עד 1747 הוא הספיק לפרסם יותר ממאה קובצי יצירות בתחומי המוזיקה האינסטרומנטלית והקולית. יצירותיו, בייחוד הקוליות, היו להצלחה כבירה באותם ימים. בתוצאה מכך התעשר בואמורטיה, ולא נזקק לחסותו של פטרון, כנזכר מעלה.
מת ב-1755 ברואסי א-ברי.

מוזיקה ויצירות

בואמורטיה היה המלחין הצרפתי הראשון אשר כתב על פי מודל קונצ'רטו איטלקי, בששת הקונצ'רטי לחמישה חלילים אופוס 15 (1727). הוא היה גם המלחין הצרפתי ראשון אשר כתב קונצ'רטו סולו לכלי, הקונצ'רטו לצ'לו (או ויול או בסון, 1729). כמו כן, מרבית את מרבית יצירותיו כתב לחליל, ואת רובן פרסם. יצירותיו לחליל ולבסון הן, בדרך כלל, המבוצעות מבין יצירותיו כיום. לחליל אף כתב ספר הדרכה, שאבד מכבר. בואמורטיה כתב בין השאר את אופוס 91 שלו לצ'מבלו אובליגטו ולחליל, יצירה מאוחרת, בהשראת יצירות דומות אשר כתב המלחין הידוע ז'אן פיליפ ראמו "יצירות קונצרטנטיות לצ'מבלו". את אופוס זה הקדיש לחלילן ידוע שהיה גם מלחין, מישל בלאווה. יצירה נוספת הראויה לציון היא סרנדה לתזמורת, יצירה אותה נוהגים לבצע מפעם לפעם. בואמורטיה וראמו, אשר חיו ופעלו בשלהי תקופת הבארוק (ה"רוקוקו") בימיו של לואי החמישה-עשר, המשיכו לדגול במסורת הצרפתית, בהלחינם מוזיקה מלאת יופי ותחכום, אשר הוערכה רבות על ידי ציבור מאזיני המוזיקה בצרפת.
התאורטיקן ז'אן-בנז'מן דה לה בורד במאמרו "על מוזיקה עתיקה וחדשה" בשנת 1780 על בואמורטיה: "
"Bienheureux Boismortier, dont la fertile plume peut tous les mois, sans peine, enfanter un volume.
(אשרי בואמורטיה אשר עטו השופע, הוליד ללא שום פגע, יצירה חדשה מדי חודש). נאמר שלביקורת כזו, היה עונה בואמורטיה בפשטות "אני מרוויח כסף".
עקורים

עקורים (באנגלית: Internally displaced persons - IDPs) הם בני אדם שאולצו לנטוש את מקום מגוריהם הקבוע עקב נסיבות מסוימות, בעיקר עקב מלחמות, אך אינם פליטים. נכון ל-2006 יש בעולם כ-24.5 מיליון עקורים ב-52 מדינות, כמחציתם באפריקה.
דו"ח האו"ם "Guiding Principles on Internal Displacement" (קווים מנחים לגבי סוגיית העקורים) מגדיר עקורים כך:
"עקורים הם אנשים או קבוצות אנשים שאולצו להימלט או לעזוב את מקומות מגוריהם הקבועים בעיקר כתוצאה מעימות מזוין או כתוצאה מניסיון להימנע מעימות כזה, ממצבי אלימות כלליים, מהפרת זכויות אדם, מאסונות טבע או מעשה ידי-אדם, אשר לא חצו גבולות בינלאומיים מוכרים."
למרות ההגדרה המכלילה, הנטייה היא להתייחס כעקורים בעיקר לבני-אדם שנפגעו מעימותים אלימים, ולמעשה להתייחס כעקור לכל מי שהיה מוגדר כפליט אילו חצה גבול בינלאומי. אין התייחסות בחוק הבינלאומי לעקורים, ואין אמנות המסדירות סוגיה זו. ב-1992 מינה מזכ"ל האו"ם דאז, בוטרוס ראלי, את פרנסיס דנג, פרופסור למשפט בינלאומי באוניברסיטת ג'ון הופקינס, לשמש כמרכז הנושא מטעמו במסגרת האו"ם, והוא כיהן בתפקיד עד שנת 2004. במסגרת תפקידו הוציא דנג את הדו"ח לעיל, המפרט את חובותיהן של המדינות שבשטחן מתגוררים עקורים.
נציבות האו"ם לפליטים מרכזת נתונים על עקורים בעולם מאז 1989. בדו"ח משנת 2014 צויין כי מספר העקורים בעולם הוא 38.2 מיליון, המספר הגבוה ביותר מתוך הנתונים הקיימים. המדינות המובילות במספר העקורים הן סוריה (7.6 מיליון עקורים במלחמת האזרחים בסוריה), קולומביה (6 מיליון עקורים במלחמת האזרחים בקולומביה), עיראק (3.6 מיליון), הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (2.8 מיליון), סודאן (2.2 מיליון), דרום סודאן (1.6 מיליון) פקיסטן (1.4 מיליון), ניגריה (1.2 מיליון) וסומליה (1.1 מיליון).
יעקב (יקי) ראובן

ביוגרפיה

ראובן, יליד 1976, גדל בבאר שבע והחל את לימודי המנדולינה כשהיה בן 8, אצל פרופ' שמחה נתנזון בקונסרבטוריון העירוני באר שבע (שאותה הוא מנהל כיום) ולאחר מכן למד אצל מר לב חיימוביץ'. בהמשך עבר לאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים שם למד תחת הדרכתו של פרופ' מוטי שמידט.
ראובן מופיע כסולן וכנגן אורח עם מיטב התזמורות בארץ, כולל התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הקאמרית הישראלית ואנסמבל המאה ה-21. הוא ניגן תחת שרביטם של גדולי המנצחים כגון זובין מהטה, מסטיסלב רוסטרופוביץ', אנטוניו פאפאנו, מנדי רודן וז'ולט נאג'.
ראובן שיתף פעולה עם הרכבים שונים כגון הרביעייה הירושלמית, אנסמבל ויוצ'ה ורביעיית קרמן. ראובן חבר בהרכב הבארוקדה, הקולקטיב הישראלי למוזיקת בארוק, עמם הוא מופיע לעיתים תכופות כסולן וכן באנסמבל מכתוב, אנסמבל יהודי-ערבי המנגן מוזיקה ערבית קלאסית ומזרח-תיכונית.
ראובן זוכה להופיע עם מגוון תזמורות במסגרת פסטיבלים ורסיטלים שונים ברחבי אירופה (צרפת, ספרד, איטליה, שווייץ ועוד). 
במהלך לימודיו באקדמיה ראובן זכה פעמיים בתחרות "קונצ'רטו" היוקרתית של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, וב-2004 זכה ראובן במקום הראשון בתחרות "פלקטרו ריוחה" היוקרתית בלה ריוחה, ספרד.
ראובן היה הראשון לנגן עם תזמורת ישראלית רפרטואר הנכתב במקור לכינור במקום הרפרטואר הקלאסי למנדולינה. ביצועיו לרפרטואר זה הקנו לו שם עולמי כנגן מנדולינה.
אחרי כל השנים

ביקורות ודירוגים

השיר זכה לביקורות חיוביות ממגוון אתרים. אתר "חריף" תיאר את השיר כ"אחד השירים הטובים ביותר שתשמע אוזנכם", דודי פטימר מאתר נענע10, תיאר את השיר כ"בוגר ואיכותי". מערכת mako מוזיקה, כתבה כי אדם "שר באופן מרגש ונוגע".
לוקהיד AC-130

מקור

במהלך מלחמת וייטנאם, המטוס Lockheed AC-130 נבחר להחליף את המטוס Douglas AC-47 Spooky כדי לשפר ולהגדיל את נשיאת התחמושת.

שדרוגים אחרונים ותכנונים

בשנת 2007, יזם פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר של ארצות הברית פרויקט שישדרג את כמות החימוש במטוס ואת כלי הנשק, ישפר את מפרט המטוס ועוד.

תכנון והנדסה

המטוס מבוסס על מטוס התובלה C-130 הרקולס. המטוס בעל מכ"מים רבים, חלקם מסוגי APG-63 ו-APG-70 ובעל מכ"ם מפתח סינתטי. קיבולת התחמושת שלו גבוהה וכמו כן קיבולת מכלי הדלק, דבר המאפשר טיסה לטווח של עד 2,200 ק"מ ברצף. לצורכי ניווט, המטוס מצויד במערכת ניווט אינרציאלית ו-GPS.
המטוס חמוש בתותח אוטומטי בקליבר 105 מ"מ מדגם הוביצר M102, תותח אוטומטי בופורס 40 מ"מ ותותח גאטלינג בקליבר 20 מ"מ מדגם M61A1 וולקן.

משתמשים

  ארצות הברית
קתדרלת סביליה

היסטוריה

הקתדרלה נבנתה על מה שהיה פעם מסגד אלמוחאד. בניית המינרט "לה חירלדה" החלה ב-1184. בניית המסגד הושלמה ב-1198. ב-1248 נכבשה סביליה על ידי פרננדו השלישי והמסגד נהפך לכנסייה. ב-1376 פגעה רעידת אדמה במגדל וצריחו הוחלף במגדל פעמונים.
ב-1401 הוחלט להרוס את המסגד ולבנות עליו קתדרלה. בשנת 1402 החלה בניית הספינה הראשית, שהושלמה ב-1432. באותה שנה החלה בניית החלק המזרחי, שנשלם ב-1467. ב-1433 אישר חואן השני את הריסת הקפלה המלכותית. ב-1467 החלה בניית הקמרונות ונוספו עוגנים למבנה. ב-1475–1478 נוספו ספסלי המקהלה. ב-1481 נוספו הדלתות במזבח הראשי, וב-1482–1526 יצר פייר דלקאר את ה-Retablo Mayor שמקשטת את המזבח הראשי. ב-1498 הושלמו הקמרונות והחלו בבניית הכיפות. הכיפה הראשית הושלמה ב-1506. ב-1511 קרסה כיפת התאורה, וב-1519 נשלמה בנייתה מחדש. ב-1515 הושלמו קמרונות בית המקהלה ושנתיים אחר כך קמרונות בית הרוחב. קפלת Capilla Real נבנתה בין השנים 1551–1575. ובין השנים 1558–1568 נערכו שיפוצים נרחבים במגדל הפעמונים "לה חיראלדה". ב-1888 קרסו הכיפה הראשית והקמרונות. הם נבנו מחדש לאחר מכן.
בשנת 1987 העניק אונסק"ו לקתדרלה מעמד של אתר מורשת עולמית.

תיאור

אורכה הוא 115 מטר ורוחבה 76 מטר, גובה הספינה הראשית הוא 42 מטר. המזבח הראשי בה נחשב לגדול ביותר בעולם הנוצרי. בניית הקתדרלה החלה ב-1402 והסתיימה במאה ה-16.
הקתדרלה גבוהה ביותר וגם הקפלות הצידיות גבוהות. הספינה הראשית (הארוכה ביותר בספרד) מקושטת בפזרנות, ורבים הם קישוטי הזהב. במבנה דמוי הקופסה שלה, הקורו (Coro) בולט, והוא ממלא את החלק המרכזי של הספינה הראשית. הוא נפתח אל Capilla Mayor, שנשלטת בידי טבלת מזבח גותית, Retablo Mayor, ובה מגולפות 45 סצינות מחיי ישו, יצירת מופת של פייר דנקאר. זוהי אחת מיצירות המופת של הקתדרלה וככל הנראה המזבח הגדול והעשיר בעולם.
באוצר הקתדרלה מגוון תכשיטים, ציורים ופסלים. בקתדרלה נמצא קבר שנטען לגביו כי בו קבור כריסטופר קולומבוס.
בניין הקתדרלה נבנה על מה שהיה בעבר מסגד אלמוחאד ובה במספר אלמנטים של המסגד, המפורסם שבהם הוא ה"חירלדה" (Giralda), המינרט של המסגד שהפך למגדל פעמונים, ועליו הוצב פסל המייצג את האמונה. מגדל ה"חיראלדה" הוא אחד מסמליה של סביליה. מעלה המדרגות במגדל רחב ביותר והמדרגות רחבות ומתונות. מבנה זה נועד לאפשר את עליית שני פרשים רכובים על סוסים זה לצד זה לראש המגדל.
בניגוד לקתדרלות האחרות, אין לקתדרלה גג משופע על הקמרונות. לעומת זאת, יש בקתדרלה תמיכות דואות העוזרות לתמוך בספינה הראשית הגבוהה (42 מטר).
הקתדרלה נבנתה כדי לפאר את סביליה ולהציג לראווה את עושרה, שכן העיר נהפכה למרכז מסחרי חשוב אחרי גילוי אמריקה הודות לעובדה שנמל העיר וגילדת הסוחרים שלה קיבלו מונופול על סחר עם האמריקות.
פדרו סוביחאנה

פדרו סוביחאנה רזה (Pedro Subijana Reza; נולד ב-5 בנובמבר 1948) הוא שף ספרדי.

ביוגרפיה

סוביחאנה נולד בסן סבסטיאן, חבל הבסקים, ספרד. הוא למד ניהול בתי מלון בבית ספרו של השף לואיס איריזר (Luis Irizar) במדריד. 
ב-1975 הגיע למסעדת "אקלארה" (בבאסקית: Akelare) כשף וכעבור שנים רבות נהפך לבעליה. המסעדה שוכנת על הר איחלדו, צפונית-מערבית לסן-סבסטיאן. פירוש המילה אקלארה בבאסקית הוא "חגיגת מכשפות".
ב-1978 זכה בכוכב ב"מדריך מישלן האדום", ב-1979 זכה בפרס הטבח הטוב ביותר. ב-1981 זכה בשני כוכבים. ב-1982 וב-1997 זכה לפרס כשף הטוב ביותר בספרד ממועדון "גורמה". ב-1999 זכה לפרס השף הטוב ביותר. ב-2000 זכה לפרס האוכל של ספרד. הוא זכה לניקוד של 9.5 מ "Gourmetour" ב-2002, לניקוד של 4 מ-"Guía Campsa" באותה שנה.
הוא בעל תוכנית טלוויזיה "La Cocina de Pedro Subijana" המשודרת ברשת הטלוויזיה "ETB", מאז 1992 ועד היום שודרו 1,400 תוכניות. הוא מלמד בישול במספר מוסדות באירופה ובאמריקה. ב-2003 מונה לנשיא "Eurotoques" הבינלאומית.
המסעדה החזיקה בשלושה כוכבים ב"מדריך מישלן" ב-2004, ירדה לשני כוכבים ב-2005, הועלתה מחדש לשלושה כוכבים ב-2007 וממשיכה לשמור על הניקוד הזה מאז ועד היום (2010). המסעדה שייכת לרשת "רלה א שאטו". היא כלולה במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
סוביחאנה שייך לזרם "המטבח הבאסקי החדש", אליו שייך גם חואן-מארי ארזאק.
מאטי קרדאופל

ביוגרפיה

קרדאופל נולד בפברואר 1983 בעיירה אקסטר שבניו המפשייר. הוא בוגר של האקדמיה לסרטים בניו יורק (New York Film Academy) ולאחר מכן עבד כעוזרו האישי של השחקן לוק וילסון.
הוא החל להופיע בשנת 2008 בסרט הקומי "Drillbit Taylor" שבכיכוב אוון וילסון ובשנה שלאחר מכן בסרט הדרמה "Absolute Evil – Final Exit" כצלם. 
ב-2010 הופיע בסדרה הקומית סקראבס בתור פרנק. 
בשנת 2012 שיחק בסרט קרועים על כל הראש גם כצלם. כעבור שנתיים הופיע בסרט הקומדיה טיפשים בלי הפסקה 2 של האחים פארלי לצד ג'ים קארי וג'ף דניאלס. בסרט הוא משחק ממציא. בנוס הופיע בסדרות "Comedy Bang! Bang! (TV series)" ו-"סלפי" בתור צ'רלי.
ב-2015 הופיע בסרטו של קולין טרוורו עולם היורה בתור ג'וש, מפעיל של מתחם רכבי כדור משוריינים, הנאלץ לסגור אותו בשל מצב חירום. בנה שאחריה שיחר בסדרת קומדיית המצבים הבחורה החדשה בפרק בודד בתור קארל ובסדרה NCIS כקלרק.
בשנת 2017 הופיע בסדרה סדרה של צרות בתפקיד "האדם שהוא לא גבר ולא אישה", תפקיד בו שיחק בשתי עונות ובעונה השנייה של הסדרה דברים מוזרים בתור קית'. בנוסף הופיע בשנה זו בסרט הרומנטי חולי אהבה כסטו ובסרט הדרמה לוגאן לאקי של סטיבן סודרברג כקצין משטרה.
לומברדיה הקטנה

היסטוריה

בשנת 568 בהגיעם לפריולי, כבשו הלומברדים מידי הקיסר הביזנטי יוסטינוס השני את מרבית השטח מדרום להרי האלפים. בהתחלה אחיזתם לא הייתה החידה. השטחים הכבושים חולקו לפי מושגי התקופה לשתי ישויות חשובות:לומברדיה הגדולה - מהאלפים לטוסקנה של ימינו, ולומברדיה הקטנה, שכללה במאה השישית את השטחים הכבושים מדרום לפרוזדור שחיבר את האקסרכיה הביזנטית של רוונה עם רומא וחצה את חבלי מארקה ואחר כך אומבריה דרך הערים אורבייטו, קיוזי ופרוג'ה.
בעוד שלומברדיה הגדולה התפצלה לדוכסויות רבות ולנחלות מלכותיות בראשות גסטלדים, לומברדיה הקטנה ידעה לכל אורך שלטון המלכים הלומברדים (774-568) יציבות מנהלית ניכרת, כשהייתה מחולקת רק לשתי דוכסויות:ספולטו ובנוונטו שנוצרו מיד אחרי הגעת הלומברדים בשנות ה-570.
הדוכסים הלומברדים הראשונים באזור היו פרואלד הראשון בספולטו וזוטון בבנוונטו. בהתחלה הם השתלטו על האזורים הפנימיים והשאירו לביזנטים את השליטה על החופים. רק יותר מאוחר בימי המלך אגילולף (591-616) התפשטו הלומברדים גם אל החופים והשתלטו על כל החוף האדריאטי בין אוטרנטו למבצר הביזנטי אנקונה, על חופי הים היוני והים הטירני.עם זאת לא צלחה דוכסות בנוונטו לכבוש באופן קבוע את נאפולי, את סלנטו ואת הקצה של קלבריה (מדרום לקוזנצה ולקרוטונה), אף לא את רומא וסביבתה.
ברברית (צמח)

מאפיינים

הברברית היא שיח בעל עלים פשוטים, מסורגים או ערוכים בקבוצות בחיק הקוצים. הצמח נשיר בחורף. הפרחים נישאים באשכולות והם בעלי סימטריה משושה. הפרי הוא ענבה מאורכת שצבעה סגול-שחור לעת הבשלה. כל חלקי הצמח (למעט הפרי הבשל) מכילים את האלקלואיד ברברין ונחשבים במידה כזו או אחרת לרעילים.

שימושים

בימי הביניים הובא הצמח מלבנון ונפוץ ברחבי המזרח התיכון. הצמח שימש לחיזוק הקיבה והכבד, לריפוי דלקות קיבה, לגרימת עצירות, להפסקת שטפי דם, לריפוי צהבת, וכן שימש סם משלשל. בקרב בני העדה הפרסית בימינו משמשים פירות הצמח לצורך הכנת תכשיר לניקוי הדם ולטיפול בפצעי בגרות.
במדינות הקווקז השתמשו בצמח כתבלין בישול ובמאה העשרים הוא הפך לתבלין נפוץ בכל מדינות ברית המועצות.