google/wiki40b huggingface dataset:
סאטירה

סאטירה היא טכניקה ספרותית ואמנותית ששמה דבר מה (רעיון, התנהגות, מפלגה וכו') ללעג, ובדרך זו מביעה דעה, לרוב במטרה לגרום או למנוע שינוי. 
לרוב, שימוש בסאטירה מעורר צחוק, אך מטרתה המרכזית היא הביקורת באמצעים קומיים.
יצירות יכולות להכיל קטעים סאטיריים, מבלי להיות סאטירות באופן מוחלט. טום ג'ונס, ספרו של הנרי פילדינג, מכיל, למשל, קטעים סאטיריים רבים, אולם הוא ספר קומי בעיקרו. כמו כן סאטירות אינן מוגבלות בהכרח לספרות, תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה. ניתן למצוא סאטירות גם בציור ובקריקטורות. כך, למשל, ציוריו של ג'ורג' גרוס, אקספרסיוניסט גרמני, הן סאטירה חברתית בוטה על גרמניה של רפובליקת ויימאר וגרמניה הנאצית.
סאטירות חוברו עוד ביוון הקלאסית וברומא. ידועות במיוחד הן הסאטירות של פטרוניוס, גאיוס לוקיליוס ויובנליס. המאה ה-18 הביאה, יחד עם עליית הרומן לפריחה מחודשת של סוגה זו.

טכניקות בסאטירה


בסאטירה של אמנות הבמה (כיום בעיקר טלוויזיה, אך גם תיאטרון וקולנוע) אחד מהכלים המרכזיים הוא החיקוי הפארודי של אנשי ציבור ומושאי הסאטירה. מחד, החיקוי נועד להיות דומה למושא החיקוי, הן במראה והן בצורת הדיבור (בין השאר שיהיה קל לזיהוי על ידי הקהל); ומאידך - החיקוי הוא לרוב מלעיג ומקצין את אישיותו ומאפייניו של מושא החיקוי. דוגמה למאפיין שנוטה להיות מוקצן בחיקוי הוא שימוש במטבעות לשון וביטויים שמזוהים עם מושא החיקוי באופן מוגזם.
עובד מחפוד

עובד מחפוד (1971 - 7 בפברואר 2009) היה סוכן שחקנים ודוגמנים ובעל סוכנות כשרונות.

חייו

מחפוד החל את דרכו כסוכן כשרונות בשנות ה-90 וייצג כוכבים כגון נטלי עטיה, ליאון רוזנברג, מיטל דוהן, קרין מגריזו, קארין אופיר, אסי עזר, אפרת בוימולד, אליענה בקייר ומיכל אמדורסקי. 
במהלך השנים הוא חווה מספר נפילות עסקיות, כאשר השקיע את כספו במחזמר "לאהוב את רונה" ונקלע לחובות כבדים. כדי לשוב לפעילות הוא מכר את חלקו בעסק למלהקת עטרה צחור-דיין. בשנת 2005 הוא קנה בחזרה את חלקו ומיתג עצמו מחדש תחת השם "עובד מחפוד אינטרנשיונל 2005", אך גם ניסיון זה לא צלח.
האמנים שעבדו איתו תיארו אותו כאדם צבעוני, נוצץ, בעל אופי סוער ומזג חם. למרות שהיה ידוע ביחס האישי לשחקנים, עזבו אותו במהלך השנים רוב כוכביו הגדולים, וכל עזיבה כזו לוותה ברעש תקשורתי גדול. בשנת 2006 נקלע מחפוד לעימות עם הבמאי מנחם גולן והשניים הגישו תביעות הדדיות לבית המשפט.
ב-7 בפברואר 2009 בלילה נמצא מחפוד מת סמוך לביתו שבנתניה, לאחר שנפל מהקומה הרביעית של דירתו.
ישיבת תפארת ישראל

ישיבת תפארת ישראל היא ישיבה ליטאית בחיפה. הישיבה החרדית הראשונה שנוסדה ביישוב החדש.
ראש הישיבה ומייסדה היה הרב דב מאיר רובמן, חניך ה"תלמוד תורה" בקלם שכיהן קודם לכן כראש ישיבת "אור תורה" בווילקומיר שבליטא, וצוות הישיבה הורכב מרבנים בוגרי הישיבות בסגנון הליטאי באירופה שעלו ארצה, חלקם שימשו בעצמם כראשי ישיבות באירופה.

היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת ה'תרפ"ה-1925 בחיפה ולמדו בה תלמידים בודדים. בתקופה זו מלבד ישיבות היישוב הישן לא נוסדו ישיבות מחוץ לארבעת ערי הקודש. ומחוץ לירושלים הייתה רק ישיבה אחת שנוסדה בליטא ועלתה לארץ - ישיבת כנסת ישראל בחברון. הרב רובמן שכיהן כבר כראש ישיבה באירופה, שאף לייסד ישיבה בסגנון הליטאי ביישוב החדש, ועם הגיעו לחיפה החל בביצוע תוכניותיו. בספטמבר 1927 הוכנסו לישיבה שני ספרי תורה בחגיגה גדולה.
עם הקמתה, נועדה הישיבה לתלמידים מסיימי בית ספר יסודי ולמדו בה במשך ארבע השנים המקבילות ללימודי תיכון. שפת ההוראה בישיבה בתקופה הראשונה הייתה יידיש. במשך הזמן איפשרה הנהלת הישיבה לתלמידים לעבור במסגרת הישיבה את מבחני הבגרות.
בשנים שלאחר הקמתה נדדה הישיבה בין צריפים ודירות מגורים, עד שקיבלה מוועד שכונת הדר הכרמל מגרש בגאולה, לאחר פעילות של הרב יהושע קניאל, הרמן שטרוק ואחרים מאנשי השכונה, עליו נבנה משכנה הנוכחי של הישיבה. הבניין תוכנן בידי יהודה אברהם סלובס ונבנה בפיקוח האדריכל פרופ' יוחנן רטנר מהטכניון, ואבן הפינה הונחה ביוני 1935.
בשנת 1966 למדו בישיבה למעלה מ-100 בחורים, ובישיבה הגבוהה "תפארת הכרמל" למעלה מ-50 בחורים.
מראשית שנות ה-80, לאחר פטירתם של רבני הישיבה, חדלה הישיבה מלתפקד במתכונתה המקורית, ומוסדותיה פעילים מאז במתכונת של בית מדרש, ובו שיעורי תורה מזדמנים. בימי החופשות מתקיימת במקום "ישיבת בין הזמנים" ובה מועברים הרצאות תורניות. במאה ה-21 עומד בראש מוסדות הישיבה, הרב שמחה זיסל שפירא בנו של הרב רפאל שפירא ונכדו של המייסד הרב רובמן.
רבים מבוגרי הישיבה כיהנו ומכהנים במשרות רבניות ותורניות.

ישיבת תפארת הכרמל

בראשית שנות ה-60 הקים ראש הישיבה, מוסד המשך בשם "ישיבת תפארת הכרמל" שכלל ישיבה גדולה וכולל אברכים. מוסד המשך נוסף של הישיבה היה "ישיבת ירחי כלה" שהופעלה החל משנת 1963 בחודשי חופשת הקיץ, ונועדה לאנשים עובדים, בדרך כלל בוגרי ישיבות, שרצו ללמוד במתכונת ישיבתית.

צוות הישיבה

בראשות הישיבה עמד מייסדה הרב דב מאיר רובמן ואחרי פטירתו, חתנו הרב רפאל שפירא. המשגיח היה תלמיד נובהרדוק, הרב שבתי נחומוביץ (נפטר ה'תשל"א) שניהל קודם לכן באירופה את הישיבה הנובהרדוקאית בשוק העברי (יברסקי בזאר) בקיוב, ואת ישיבות נובהרדוק בזולטניש, צ'רקאסי ושדליץ. אחריו כיהן כמשגיח הישיבה, הרב חיים זייצ'יק.
כר"מים כיהנו בישיבה: הרב צבי יהודה מלצר; הרב אליהו שלמה ליס (נפטר ניסן תשכ"ג), גיסו של הרב רובמן שכיהן לצדו כראש ישיבה; הרב מאיר אריה סגל (נפטר תשמ"ג), מחבר "אמרי שפר" שכיהן קודם לכן באירופה כראש ישיבת נובהרדוק באוסטרוב מזובייצקה; הרב יצחק דוד אתרוג הרב תנחום דונין. כבוחנים בישיבה שמשו הרב אתרוג והרב ברוך מרקוס.
חסן אגבאריה

ביוגרפיה

אגבריה נולד בשנת 1967 וגדל בכפר זלפה הנמצא במועצה המקומית מעלה עירון, עד שבכיתה ט' עבר ללמוד בתיכון בחיפה. את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון, שני ושלישי השלים בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה של האוניברסיטה העברית ברחובות. במהלך לימודיו בפקולטה לחקלאות ברחובות שימש רכז בפרויקט החונכות פר"ח במחוז שפלה וגם רכז הפרויקט לילדי אסירים באותה במסגרת. 
בשנת 1999 החל את לימודיו במחזור ח' של בית ספר מנדל למנהיגות חינוכית.
בשנת 2001 החל לעסוק בחינוך קהילתי דרך החברה למתנ"סים ושימש מנחה לבתי ספר קהילתיים עד לשנת 2004. בנוסף, שימש אגבריה כמרצה לבני נוער בבתי ספר במגזר העברי בנושא "הערבים במדינת ישראל", מנחה בית מדרש יהודי-ערבי במדרשה אשר במכללת אורנים ויועץ ארגוני בשתי"ל. לאחר מכן נכנס לתחום הדרכה במשרד החינוך, שם תפקד כמדריך מחוזי לתחום המדעים ויועץ לתוכניות לימודים. לאורך שנותיו במשרד החינוך עסק בליווי מנהלים וצוותי חינוך, בהובלת תהליכי שינוי וליווה תהליכי כתיבת תוכניות עבודה ישוביות. בין היתר, ליווה שלושה יישובים (ג'סר א-זרקא, פוריידיס ובאקה אל-גרבייה) בבניית תוכניות עבודה ישוביות לקידום הישגים במסגרת תוכנית החומש של משרד החינוך בשיתוף עם המפקחים הכוללים של משרד החינוך במחוז חיפה. בהמשך ריכז את ההדרכה בחברה הערבית במחוז חיפה. 
בשנת 2007 התמנה אגבריה לתפקיד מנהל חטיבת הביניים בג'סר א-זרקא וכיהן בתפקיד זה שלוש שנים. מאז 2010 משמש אגבריה כמנהל בית הספר הדו לשוני "יד ביד – גשר על הוואדי" בכפר קרע (בוואדי ערה). בבית הספר לומדים כ-330 תלמידים יהודים וערבים, והחינוך וההוראה בו מתנהלים בשפות עברית וערבית. בנוסף לכך, אגבריה מלווה מנהלים בהיבט הפדגוגי-ארגוני במשרד החינוך, והוא חבר צוות בפורום מנהלי בתי הספר הדו-לשוניים בארץ.
בנובמבר 2017 נבחר ד"ר חסן אגבריה לתפקיד מפקח כולל במחוז חיפה. בתפקיד זה ד"ר חסן אגבריה מפקח על בתי ספר יסודיים ביישובים ערערה-עארה, בסמ"ה וג'סר אלזרקא.
אגבריה נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בכפר זלפה.
X-פטנט

"X-פטנט" הוא שם כולל לכל הפטנטים שניתנו על ידי משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית בין התאריכים יולי 1790 (כשניתן פטנט אמריקאי ראשון) ליולי 1836. המספר המדויק של הפטנטים שניתנו בתקופה זו אינו ידוע, אך ההערכה היא שישנם 9,957 פטנטים. כל הרשומות נהרסו בשרפה שאירעה בדצמבר 1836, כשכל הפטנטים היו באחסון זמני. הממשלה לא שמרה עותקים או רישומים נוספים בזמנו, לכן העותקים היחידים שנשארו לשחזור היו בידי הממציאים.

משרד הפטנטים וסימני המסחר אמריקאי ביומיו המוקדמים

וועדת הפטנטים של ארצות הברית הוקמה בשנת 1790. שלושת חבריה הראשונים היו מזכיר המדינה תומאס ג'פרסון, מזכיר המלחמה הנרי נוקס, והתובע הכללי אדמונד רנדולף.
הממציא הראשון שקיבל פטנט בארצות הברית ב-31 ביולי 1790 היה סמואל הופקינס מפיטספורד, שבוורמונט. הוא קיבל פטנט שעסק בשיפור של  "תהליך חדש לייצור אשלג במכונה".
חוק הפטנטים הראשון דרש יצירת מודל מיניאטורי עובד של כל אמצאה המוגשת למשרד. שינוי ראשון לחוק הפטנטים נעשה בשנת 1793. השינוי הביא מערכת רישום פשוטה, כאשר על מנת לקבל פטנט, היה צריך לשלם אגרה של 30 דולר. וועדת הפטנטים הוחלפה בפקיד במשרד הממשלתי ראשי. במאי 1802 ג'יימס מדיסון, מזכיר המדינה, הפריד את משרד הפטנטים מתוך משרד ממשלתי ראשי של ארצות הברית ומינה את ד"ר ויליאם תורנתון בראשו.
בזמן מלחמת 1812, משרד הפטנטים היה הבניין הממשלתי היחיד ששרד בפריצה הבריטית אל וושינגטון. ויליאם תורנתון, שהיה עסוק בזמן הפריצה לבניין  בבניית כלי מוזיקלי, שכנע את הקצינים הבריטים שלא להרוס ולשרוף את הבניין, שכן, אם יהרסו את בניין משרד הפטנטים וישרפו את מסמכי הפטנטים המצויים בו, זה יהרוס את האוצר האינטלקטואלי המשותף של האנושות.

שריפת 1836

ב-15 בדצמבר ארעה שריפה במשרד הפטנטים, כאשר כל הפטנטים היו באחסון זמני עד שייבנה בניין חדש חסין יותר לאש. תחנת כיבוי אש הייתה בקרבת מקום, אך הצינורות והמשאבות היו קפואים ולמכבי האש לא הייתה אפשרות למנוע את האובדן.

שחזור X-פטנטים

הקונגרס של ארצות הברית העביר מיד חוק המסייע בשחזור הפטנטים שניתנו ונשרפו באש. כ-2800 פטנטים שוחזרו, ו-1989 נמצאים אונליין.
לאחר שרפת 1836 הוכנסה מערכת מספור שמשמשת עד היום. כאשר פטנט שוחזר וניתנה לו תעודת פטנט, משרד הפטנטים נתן לו מספר חלקי (למשל: 2960½X, issued on June 2, 1818; 8736¾X, issued on March 27, 1835) על מנת לשמור על סדר נכון. רוב פטנטים בעלי מספר חלקי מוגדרים כ X-פטנטים, אך לא כולם.
לפני קרות השריפה, פטנטים היו מזוהים בשם ותאריך. מאז, כל הפטנטים שניתנים מקבלים מספר החל ב-1. הפטנטים ששוחזרו אמנם ממוספרים מ-1 גם כן, אך בסוף המספר יש "X" נוסף. באופן כללי, מוסיפים "X" בסוף המספר, חוץ מהפטנט הראשון שבו ה "X" קודם למספר. כך נוצר השם X-פטנט.
-פטנטים אחרונים שוחזרו בשנת 2004 מהארכיון של דרטמות' קולג'. מתוך 14 פטנטים ששוחזרו, 10 שייכים לסמואל מורי, כולל פטנט ראשון ידוע של מנוע בעירה פנימית.
קצף

קצף הוא חומר שנוצר על ידי לכידת בועות גז רבות בנוזל או במוצק.

מובנים שונים של המונח

השם קצף לעיתים ניתן לתופעות דומות לזו שתוארה מעלה, כמו למשל קצף קוונטי. השימוש הנפוץ בשפה המדוברת הוא לקצף גומי, לפּוֹלִיסְטִירֶן או לקצף תעשייתי אחר.

שימושים תעשייתיים

למן תחילת המאה ה-20 החלו להשתמש בסוגים שונים של קצפים מוצקים המיוצרים באופן מיוחד. צפיפות החומר הנמוכה של קצפים אלו הפכה אותם למבדדי חום ולמכשירי ציפה מעולים, בנוסף לכך הקלות והדחיסות שלהם הפכו קצפים אלו לאידיאלים למטרות אריזת חומרים ולמטרות מילוי. ניתן למצוא מספר קצפים נוזליים גם בשימוש לכיבוי אש, במיוחד אש הנוצרת משמנים.

קצף כתוצר לוואי

במקרה זה משמעותו של המונח היא "נוזל תוסס", הנוצר כתוצר לוואי שבדרך כלל אינו רצוי בייצור מרכיבים שונים. לדוגמה, קצף הוא בעיה משמעותית בכימיה תעשייתית, במיוחד בתהליכים ביוכמיים. מרכיבים ביולוגיים רבים, לדוגמה חלבונים, מייצרים בקלות קצף בתסיסה. קצף יוצר בעיה משום שהוא משנה את זרימת הנוזל וחוסם את מעבר החמצן מן האוויר (לכן מונעים נשימה מיקרובית בתהליכי תסיסה). מסיבה זו, נהוג להוסיף תרכובות הגורמות אנטי-הקצפה, כמו שמני סיליקון, על מנת למנוע בעיות כאלו.
אם יש צורך בהקצפה, גורם הקצפה יכול לעזור.
קצף סביב הפה יכול להיות סימפטום לכלבת אצל בעלי חיים. בצירוף קצף ים משתמשים כדי לתאר את הקצף שנוצר על פני המים מפעולת הגלים. בדרך מסוימת, לחם מותפח הוא קצף, משום שהשמרים גורמים ללחם לתפוח על ידי ייצור בועות קטנות של אוויר בבצק.

מבנה הקצף

קצפים שאנו פוגשים בחיינו אינם מסודרים בדרך כלל והם מורכבים מבועות בגדלים שונים. המחקר העוסק בצורות אופטימליות של קצף קשור קשר הדוק לבעיות מתמטיות של ריצוף המרחב ושל בעיית מינימום שטח הפנים. תאוריות על מבנה האתר הביאו את לורד קלווין לשאול מהי הדרך לרצף את המרחב בתאים שווי נפח, באופן ששטח הפנים של כל תא יהיה הקטן ביותר האפשרי. בעיה זו ידועה היום בשם בעיית קלווין, וטרם נמצא לה פתרון שלם. קלווין הציע פתרון מסוים לבעיה, שבו כל התאים בעלי צורה אחידה, אלא שלא ידוע האם זהו אכן הסידור הטוב ביותר. מבנה וייר-פלן (שגילו הפיזיקאים Denis Weaire ו-Robert Phelan, ולו שטח פנים השווה ל-0.997 מזה של הסידור של קלווין) נחשב למבנה תא היחידה הטוב ביותר של קצף המסודר בצורה מושלמת, אם כי גם לטענה זו טרם נמצאה הוכחה. במבנה של ווייר ופלן משתתפים, לסירוגין, שני פאונים מעוגלים קמעא: אחד הוא דמוי תריסרון, ולשני שתי פאות מנוגדות בצורת משושה ו-12 פאות בצורת מחומש. 
קצפים מוצקים יוצרים מחלקה של חומרים תאיים הנדסיים קלי משקל. ניתן לסווג את הקצפים לשני סוגים, בהתבסס על המבנה הנקבובי שלהם. הסוג הראשון של הקצף נקרא קצף בעל מבנה תא פתוח. קצף זה מכיל נקבוביות המחוברות אחת לשנייה ויוצרות יחדיו רשת מחוברת. סוג הקצף השני לא מורכב מנקבוביות מחוברות והוא נקרא קצף בעל מבנה תא סגור. באופן נורמלי, קצפי התא הסגור הם בעלי כוח דחיסה גבוה יותר הודות למבנה שלהם. מחלקה מסוימת של קצפים בעלי תאים סגורים ידועה כקצף סינתטי, המכיל חלקיקים חלולים המשובצים באריג מרושת.
קצפים בעלי מבנה התא הסגור הם בעלי יציבות ממדית גבוהה יותר, מקדם ספיגת לחות נמוך וחוזק גבוה יותר בהשוואה לקצפים בעלי מבנה תא פתוח. משתמשים בכל סוגי הקצפים במידה רבה כחומר מרכזי בתרכובות במבנה סנדוויץ'.
כאשר אור עובר בקצף, הוא נשבר פעמים רבות עקב מספר הדופנות הגבוה בין הבועות. וכאשר האור חוזר מגיעות הקרניים לעין והוא נראה לבן.
פרוקרוסטס

פרוקרוסטס (ביוונית: Προκρούστης) המכונה גם "המותח [אשר מעצב את המתכת]", היה במיתולוגיה היוונית נוכל ושודד מאטיקה, אשר נודע במנהגו לתקוף אנשים ולמתוח או לכרות את רגליהם, כדי שיתאימו לגודלה של מיטת מתכת. סיפורו של פרוקרוסטס מתקשר ומקביל לסיפור הידוע בתרבות היהודית לגבי מיטת סדום. בפרט, בשפה האנגלית משמש המושג 'Procrustean bed' (מיטה פרוקרוסטית) במשמעות זהה לזו של המושג 'מיטת סדום' בשפה העברית, ובא במקומו.

במיתולוגיה היוונית

במיתולוגיה היוונית, פרוקרוסטס היה בנו של פוסידון, אשר החזיק מבצר במרומי הר קורידאלוס, ב'דרך הקדושה' שבין אתונה ואלוסיס. במבצר הוא החזיק את מיטת המתכת שלו, אליה הוא הזמין כל עובר אורח להעביר את הלילה, ועליה הוא היה מותח את אותם עוברי אורח כך שיתאימו למיטה. בגרסאות מאוחרות יותר של הסיפור, נאמר כי אם האורח היה גבוה מדי, פרוקרוסטס היה כורת את האורך העודף. כמו כן, איש מעולם לא התאים למיטה בדיוק, שכן הוא החזיק בסתר שתי מיטות שונות. פרוקרוסטס המשיך במשטר הטרור שלו עד אשר הוא נתפס בידי תסאוס, אשר "התאים" אותו לאותה המיטה. הריגתו של פרוקרוסטס הייתה הרפתקאתו האחרונה של תסאוס במסעו מטרויזן לאתונה.
שבע בקיר

סדר השלבים

7-6-5-4-3-2-1
6-5-4-3-2-1
5-4-3-2-1 וכו', כאשר השלב 5 בשרשרת שמתחילה בשלב 7 נקרא: "5 של 7",השלב 3 בשרשרת שמתחילה בשלב 6 נקרא: "3 של 6" וכו'.לאחר מכן חוזרים על השלבים ב"דום" (בלי להזיז רגל אחת), ולאחר מכן בלי להזיז אף רגל, עם יד אחת, רגל אחת וכדומה.

כללים מיוחדים

כשהכדור פוגע בקיר, עליו לפגוע בנקודה הגבוהה מגובה הראש.
סודות ההתבגרות

עונה 1

הדמות הראשית בסדרה היא צעירה בת 16 בשם איימי (שיילין וודלי), אשר יוצאת למחנה תזמורת, בו היא יוצרת מערכת יחסים עם ריקי ונכנסת להיריון. העונה עוסקת בקשיים שחווה איימי במסגרת החברה והמשפחה. הסדרה עוקבת גם אחר קורות חבריה בבית הספר תיכון. לאיימי שתי חברות טובות, לורן ומדיסון. היא מסוכסכת עם נערה בשם אדריאן. בן זוגה בתיכון הוא בן, ובמהלך העונה הם מחליטים להתחתן ומזייפים תעודות זהות. בתום העונה הראשונה נולד בנה ג'ון.

עונה 2

בעונה זו איימי מגלה שאמהּ בהריון. במקביל מתחילה אשלי, אחותה של איימי, ללמוד בכיתה י' בבית הספר התיכון של איימי. במהלך העונה, איימי וריקי נאבקים על המשמורת על בנם ג'ון, ולבסוף מחליטים שריקי ייקח את ג'ון מדי סוף שבוע. בטי וליאו מתחתנים.

עונה 3

בעונה זו אדריאן משקרת ואומרת כי איננה בהריון. ג'ורג' ואן פרודים ואן גרה בדירה משלה בעוד ג'ורג' גר עם איימי ואשלי. אשלי לומדת בביתה במקום בבית ספר. בעלה של קת'לין באומן נשלח לזימבבואה למשימה רפואית במסגרת עבודתו והם נפרדים. ג'ייק ומדיסון חברים. הוריו של ג'ק מודיעים לו כי הם מתכוונים לעבור לפניקס, אך מכיוון שהוא עומד לסיים את בית הספר התיכון, הוא יישאר עם חבר; ג'ק גר בסתר במרתף של גרייס ביחד עם טום. איימי מתחילה להשתתף בפרויקט מיוחד למוזיקה כדי לקבל בסופו מלגה, ומתברר לה שהפרויקט מיועד לנערות שהן בהיריון או לאימהות. בן מגלה שאדריאן בהריון, מספר לאיימי בניו יורק, והיא לא מדברת איתו תקופה ארוכה. בן ואדריאן מתחתנים. איימי וריקי הופכים לבני זוג. אדריאן מגלה שהתינוקת שלה מתה.

עונה 4

ריקי ואיימי מתגוררים יחד בדירה של ריקי, עם ג'ון. אדריאן בדיכאון בשל מות העובר ומסתגרת בביתה, עד שבטי מעודדת אותה. אדריאן ובן נפרדים כשהיא מגלה כי היא עדיין מאוהבת בריקי. אשלי וטובי חברים ויוצאים לטיול משותף מחוף לחוף. גרייס נוסעת לזימבבואה ופוגשת את דניאל, והם הופכים לבני זוג. ג'ייק ומדיסון נפרדים. ריקי, אדריאן וג'ק מסיימים את בית הספר התיכון. ריקי מציע נישואים לאיימי והיא מסכימה. ג'סי מארגן מסיבת סיום לבוגרי התיכון; אדריאן באה עם בן זוגה החדש עומר, בן פוגש את דילן, והאקסית של דניאל רוצה לחזור אליו. ריקי מתנשק עם אדריאן והיא מבינה שהיא כבר לא אוהבת אותו. בבוקר שלמחרת לורן תופסת את מדיסון וג'סי במיטה ביחד, ואליס תופסת את הנרי עם אדריאן.

עונה 5

ריקי ואיימי נוסעים כדי להתחתן; בגלל הכומר הם מוותרים על החתונה, אך מודיעים למשפחה ולחברים שהתחתנו. אליס ובן מקיימים יחסי מין. ג'ורג' חוזר להיות חבר של קטלין. אשלי עוזבת לאיטליה כדי ללמוד בישול.
אודון

אודון הוא תבשיל אטריות עבות מחיטה מלאה, שמקורו במטבח היפני. 
אטריות אודון מוגשות כשהן חמות, בקערת מרק. בהעברה למטבח הישראלי, בצורה הפשוטה והבסיסית הן מוגשות כמרק אטריות. אולם בצורתן המסורתית, הן מהוות חלק עיקרי ממרקם טעמים המוגשים ביחד. בצורה המסורתית מוגשות אטריות אודון עם ציר דאשי, כאשר בקערות נפרדות מוגשים בצל ירוק, מירין (ליקר אורז מהמטבח היפני), טמפורה ורוטב סויה חם. ניתן לשלב רק חלק מהמרכיבים או להוסיף מרכיבים נוספים לפי הטעם. 
יחודו של תבשיל אודון, בניגוד למרקים ומאכלי אטריות בסגנון אירופי, הוא בכך שמרכיביהם לא משתדכים יחד במהלך הבישול או ההגשה. למעשה, הכנתם הנכונה היא בנפרד, בכלי בישול נפרדים, כאשר כל אחד מהם שומר על טעמו ועל אופיו הייחודי. מרכיבי המנה מוגשים בקערות נפרדות, והמפגש שלהם ביחד נעשה לראשונה בצלחתו של הסועד ובפיו.
אשכר ארבליך בריפמן

ביוגרפיה

נולדה ומתגוררת עד היום בחיפה. בתיכון, למדה במגמה לאמנות פלסטית בבית-הספר התיכון לאמנויות ויצ"ו חיפה. גדלה כבת יחידה להורים גרושים. אמה הייתה דוקטור לספרות ובצעירותה של אשכר חלתה אמה במחלה קשה.
במהלך שירותה הצבאי בצה"ל הכירה את בעלה. לאחר השחרור עבדה בעבודות מזדמנות, ואחר כך החלה לכתוב. היא פנתה לכעשר הוצאות ספרים, ולאחר תשע דחיות קיבלה "תשובה חיובית אחת שהושארה במשיבון לאחר שהיא כבר שכחה מכל העניין".
בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה, מטעם האוניברסיטה הפתוחה. בשעות הפנאי שלה היא מציירת ומצלמת. נשואה לדורון ארבליך, מהנדס תוכנה, ואם לשלוש בנות.

יצירתה

ארבליך בריפמן חיברה את סדרת ספרי הנוער המצליחה "ווינטר בלו, ילדת פיות", המגוללת את סיפורה של ילדה בת 14 החיה במקביל בשני עולמות: עולם בני האדם, בו היא חיה ככל ילדה אחרת בת גילה, ועולם סודי ופלאי - ארץ קסם. בשנת 2004 ראה אור הספר הראשון: "ווינטר בלו ילדת פיות - אבני הכוח", ונכון ל-2017 יצאו שבעה ספרים מהסדרה. הסדרה כולה התפרסמה בהוצאת ידיעות ספרים, במסגרת "פרוזה עשרה".
ארבליך בריפמן כתבה גם ספרים שאינם שייכים לסדרת "ווינטר בלו" כגון: "אניס, מכשפה מתחילה" ו"ליר הדרקון ושעון החול". כמו כן, הוציאה לאור ספרים שאינם מתחום הפנטזיה, בהם "כוכבים נופלים", שראה אור ב-2008, בהוצאת ידיעות ספרים, וכן ספר לפעוטות בשם "אמא, נכון?", שנכתב בהשראת בתה, אשר כתבה ואיירה, וראה אור בהוצאת "ידיעות אחרונות".
ספרה הראשון למבוגרים "עיני אוניקס" ראה אור בהוצאת "דני ספרים" בשנת 2017.
הנדר

הַנֵּדֶר הוא שירו של המנהיג הציוני  זאב ז'בוטינסקי. נכתב בשנת תרצ"ד 1934, בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת. 
ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, השיר היה ועודנו אהוד בקרב אנשי התנועה הרוויזיוניסטית וחניכי תנועת הנוער בית"ר, ונהוג לקרוא אותו בכינוסים, טקסים, אזכרות והתקהלויות חגיגיות.
לואי מארי דה קאפארלי

ביוגרפיה

קאפארלי נולד למשפחת אצולה ממוצא איטלקי, בדרום צרפת. התחנך בבית הספר המלכותי להנדסה במזייר והיה לקצין הנדסה. ומונה בשנת 1792 כקצין תותחנים בצבא של הריין. באותה השנה בעקבות סירובו להכיר בהדחתו של המלך לואי ה-16, נאסר למשך 14 חודשים. שב לצבא בשנת 1795 והיה למפקד גדוד ועסק בבניית ביצורים. ב-17 בדצמבר 1795 הוא נפגע מפגז במעבר נאהה, אושפז לתקופה ארוכה ואיבד את רגלו השמאלית. למרות זאת, הוא קודם לדרגת גנרל חטיבה, והצטרף לצבא הצרפתי שיצא למצרים, בפיקוד נפוליאון. במצרים השתתף בשיפור הגנת קהיר, ובשיפור התחבורה בין אלכסנדריה לנילוס. 
קאפארלי השתתף בקרבות בארץ ישראל, כולל כיבוש יפו. ב-1799 הוא תכנן את הסוללות והעמדות ששימשו את הצרפתים במצור על עכו. במהלך המצור הוא נפצע שוב מכדור של צלף טורקי, ונאלצו לקטוע את זרועו הימנית עד למרפק, אולם לאחר כשבועיים הוא נפטר מנמק. 
קאפארלי היה בין הדמויות הציוריות בצבאו של נפוליאון. בטרם הגיעו לעכו, איבד את רגלו באחד הקרבות של צבא צרפת באירופה. במסע נפוליאון למצרים ולארץ ישראל, כונה "רגל של עץ" או "האבא של הקביים". כאשר הצבא נקלע למצב רוח קודר, נהגו לומר: "הוא לא חושש - רגל אחת שלו באירופה".

קברו של קאפארלי

במפת ז'אקוטן משנת 1799 מופיע מקום קברו באזור עכו, באזור בו שוכנים בשנות האלפיים המכללה האקדמית גליל מערבי וכפר הנוער מנוף. המהנדס ב. דיכטר, אשר חקר את תולדות העיר עכו, אכן מצא בקצה שטחה של המכללה מספר קברים נטושים, שלא דמו לקברים מוסלמים. הקברים היו ללא זיהוי, כנראה במטרה למנוע חבלה בהם. במקום היה קבר בולט, והמסורת המוסלמית שהשתמרה במקום, זיהתה את המקום כ"קבר קאפארי". באישור רשות העתיקות ומשרד הבריאות, ובנוכחות נציגי צרפת הוסרה המצבה מהקבר, והתגלה בו שלד ללא רגל שמאל וללא זרוע ימין. ממשלת צרפת הציבה במקום אנדרטה המנציחה את קאפארלי בכבוד הראוי לו. 
על האנדרטה שהוקמה על קברו נכתב:
ובחלק התחתון התרגום לערבית ולעברית:
אחת לשנה, בתחילת נובמבר, מתקיים ברחבת הקברים טקס זיכרון צבאי, בנוכחות שגרירה של צרפת בארץ, הקונוסול שלה בחיפה ואישים נוספים.

קאפארלי בקולנוע

הבמאי המצרי יוסוף שאהין, המרבה לעסוק בסרטיו בהיסטוריה של מצרים, נתן לדמותו של קאפארלי מקום מרכזי בסרטו "להתראות, בונפרטה". בסרט, קאפארלי, בניגוד לנפוליאון, מתייחס בהבנה ובסובלנות למוסלמים המקומיים, ואינו מנסה "לתרבת" אותם.
מוואי קיבאקי

ביוגרפיה

קיבאקי נולד בכפר הקטן גאטויאיני במרגלות הר קניה, בנפת אוטאהייה שבמחוז ניירי בקניה. משפחתו משתייכת לבני האתניה קיקויו.
הוא הוטבל לנצרות הרומית-קתולית ושמו בטבילה, אמיליו סטנלי, ניתן לו על ידי מיסיונר איטלקי.מאוחר יותר חדל כמעט להשתמש בשמות פרטיים אלה, אך נשאר קתולי מאמין.
אחרי שסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר על שם מנגו, הוא למד כלכלה, היסטוריה ומדע המדינה באוניברסיטת מקרירי בקמפלה שבאוגנדה. במהלך לימודיו היה גם ליו"ר תא הסטודנטים הקנייתים.
ב-1955 סיים קיבאקי כמצטיין בכיתתו ולכן קיבל מלגה ללימודים בבריטניה. אחרי שסיים תואר שני במימון ציבורי בבית הספר לכלכלה של לונדון הפך קיבאקי למרצה לכלכלה באוניברסיטת מקרירי, אך בתחילת שנות השישים התפטר מתפקידו כדי להפוך למנהיג בכיר בקאנ"ו - "האיחוד הלאומי האפריקאי של קניה" - התנועה הפוליטית המרכזית בקניה בסוף תקופת השלטון הבריטי, ומפלגת השלטון הראשונה לאחר עצמאות קניה ב-1963.
קיבאקי טיפס במהרה אל צמרת הפוליטיקה במדינה הצעירה ומונה לעוזר שר האוצר וליו"ר הוועדה הכלכלית המתכננת.
ב-1966 מונה לשר המסחר, ובעקבות ניצחונו של דניאל ארפ מוי לתפקיד הנשיא הוא מונה לסגן הנשיא כאשר הוא מחזיק בתפקיד שר האוצר עד 1982 אז מונה לשר החוץ. ב-1988 הוא איבד את משרתו לאחר שארפ מוי נחל כישלון וב-1991 הוא עזב את קאנ"ו והקים את המפלגה הדמוקרטית של קניה ששינתה את שמה להכוח הלאומי של קניה.
בשנים 1992 ו-1997 הוא הפסיד בבחירות לנשיאות וב-2002 אוחדה מפלגתו עם המפלגה הליברל דמוקרטית של קניה שמוזגה לשם הקואליצייה הלאומית והוא הפך לנשיא קניה באותה שנה.
בדצמבר 2007 התמודד שוב קיבאקי על הנשיאות מטעם גוש מפלגות שנקרא "מפלגת האחדות הלאומית", וכלל בתוכו בין היתר את קאנ"ו, מפלגת השלטון הוותיקה שנגדה התמודד קיבאקי ב-2002. יריבו העיקרי היה ריילה אודינגה, שעמד בראש "האופוזיציה הכתומה", גוש של מתנגדים לשלטון קיבאקי. קיבאקי הוכרז על ידי ועדת הבחירות המרכזית כמנצח, והושבע מיד לתקופת כהונה נוספת, אך האופוזיציה טענה שהתוצאות זויפו ושאודינגה הוא המנצח האמיתי. משקיפים זרים טענו שהבחירות התנהלו תוך אי-סדרים ובחוסר שקיפות, וקיים חשד ששני המחנות זייפו את התוצאות במחוזות שונים. ההאשמות בזיוף התוצאות עוררו גל של מהומות דמים אתניות קשות, כאשר בני הקיקויו, הקבוצה האתנית הגדולה והדומיננטית במדינה, מהתייצבו לצד הנשיא בעוד שבני לוּאוֹ, עמו של אודינגה, וקבוצות אחרות תמכו באופוזיציה. קופי ענאן, מזכ"ל האו"ם לשעבר, תיווך במשא ומתן לפתרון המשבר הפוליטי, והוביל להסכם שלפיו מונה אודינגה לראש ממשלה, תחת קיבאקי כנשיא, ומפלגתו זכתה לייצוג בקבינט.
ב-9 באפריל 2013 סיים קיבאקי את כהונתו כנשיא.
הוא נשוי ללוסי ואב לארבעה. התקשורת מייחסת לו מערכת זוגית נוספת וממושכת, שאף כללה נישואים רשמיים מסורתיים ולידת בת משותפת, עם פעילה פוליטית בשם מרי ואמבואי.