google/wiki40b huggingface dataset:
לירן טל

ביוגרפיה

לירן טל נולד בגדרה בשנת 1977 בשם ערן עקיבא למשפחה יוצאת תימן. את קריירת השירה שלו התחיל עוד בבית הספר, כששר בטקסים ובמקהלת בית הספר. בגיל 12 התקבל ללהקת "פרחי גדרה".
בשירותו הצבאי היה חייל קרבי בגדוד 12 בגולני. לאחר השחרור החל להופיע במועדונים. ב-1999 זכה בפסטיבל 'כינור דוד. השתתף בתחרות בתוכנית 'המלך הבא' ששודרה ב-yes, וזכה במקום הראשון עם השיר "בדד".
מיד לאחר מכן החל להקליט חומרים לאלבום הבכורה.
טל החל להופיע כזמר הבית של מועדון 'סהרה' ברעננה.
בשנת 1999 החליף את שמו ל'לירן טל'.
בשנת 2000 הכיר לירן טל את השובלים בכרם התימנים והצטרף אליהם להופעות בחפלות בכרם, הוא שר עם אהובה עוזרי, דובלה, ושמעוני ומשה בן מוש.
המפיק אביגדור בן מוש החתים אותו באותה תקופה בחברת התקליטים "בן מוש הפקות" .
ב-2004 עבר לירן טל לניהולו של המפיק והאמרגן אדיר שלום .
ב 2004 הוציא לירן טל את אלבומו הראשון, "ילד פרא", שהלהיט הגדול מתוכו היה הדואט עם ישי לוי "אהבה זמנית" (מילים: שוש מולא, לחן: שמואל אלבז). האלבום כלל גם את השיר "שמרי את לבך" (מילים: דורון דוידסקו, לחן: הלנה לוי).  שזכה להשמעות רבות בערוץ 24, וגרסת כיסוי לשירם של אריק איינשטיין ושלום חנוך "איך זה את", שבוצע במקור באלבום המשותף של השניים - "מוסקט". משה דנינו עיבד את שירי האלבום. 
בשנת 2006 הוציא טל את אלבומו השני, "את ביתי", עם שירים שכתבו לו עוזי חיטמן, אהוד מנור, ירון כהן, אילן גולדהירש, נורית הירש ועוד. את השירים עיבד נדב ביטון. האלבום כלל בלדות אישיות בניחוח מזרחי. הלהיט הגדול ביותר באלבום היה "הטעם לחיי" (מילים: מיכאל ועקנין, לחן: שמעון בוסקילה).
העבודה על האלבום גרמה לשיתוף פעולה בין לירן טל לנורית הירש שאהבה את קולו הייחודי של לירן טל והזמינה אותו להצטרף אליה להופעות בהיכלי תרבות יחד עם התזמורת הפילהרמונית של פתח תקווה.
ביוני 2007 הוציא את אלבומו השלישי "אין סוף לאהבה". בשיר "האוצר" שיתף פעולה עם הראפר אם סי מנצור. האלבום כלל גם שני רמיקסים לשני להיטים מאלבומיו הקודמים, "אהבה זמנית" ו"הטעם לחיי". באלבום בלטו שיר הנושא (מילים: יוסי גיספן, לחן: שמעון בוסקילה), "חכי עד שאגיע" (מילים ולחן: יקיר גובס), ו"מעבר למסך" - דואט עם סגיב כהן, שגם כתב והלחין. ציקי ואריק זנטי עיבדו את שירי האלבום.
בשנת 2008 הוציא טל את הדואט "אחד כמוני" (מילים: רמי לב, ליאור פרחי), בו שיתף פעולה עם חיים משה; הדואט זכה להצלחה, הושמע רבות ברדיו ובוצע בתוכניות טלוויזיה שונות. ב-2009 הוציא טל את הסינגל "עד הקצה", אותו כתב יחד עם קובי חן. השיר עד הקצה יוכנס לאלבום הרביעי.
בשנת 2010 נפרד לירן טל ממנהלו האישי ופתח חברת הפקות בשם Ateam הפקות מוזיקליות, והמשיך להופיע במועדונים, חתונות ואירועים פרטיים. אסף חומרים והקליט שירים לאלבום הרביעי.
בשנת 2011 יצאו השירים "ישראלי" "אוהב אותך", "לעולם לא תצעדי לבד" ו"נאחז בכל מילה", האחרון למילים של ארקדי דוכין, וזיו רובינשטיין, לחן של דוכין ועיבוד של יעקב למאי. השירים זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. במקביל השתתף בפרויקט ובאלבום "שני צדדים למטבע", בו חידש את השיר "אהבנו" של אביב גפן וכן חידש את "האיש ההוא" של שלמה ארצי.
במרץ 2012 הוציא את "אהבת אמת", שיר פופ ים תיכוני, למילים של יוסי גיספן, לחן של עדי לאון, עיבוד והפקה מוזיקלית של תמיר צור. בסוף 2012 הוציא טל מחרוזת להיטים נוסטליים - "חלפו ימיי" בעיבוד והפקת מוזיקלית של הקלידן יוסי יוסף.
כריסטופר ג'אדג'

ביוגרפיה

כריסטופר ג'אדג' נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה להורים ממוצא אפרו-אמריקני ואינדיאני משבט צ'רוקי,] ולו אח אחד.
הוא התקבל לאוניברסיטת אורגון באמצעות מלגת פוטבול. הוא החליף מספר פעמים את המקצועות שהחליט ללמוד באוניברסיטה ולבסוף בחר בתקשורת וקולנוע כמקצוע ראשי ופסיכולוגיה כמקצוע משני.

קריירה

אחד מתפקידו הראשונים של ג'אדג' היה תפקיד אורח בפרק "תחיה ותלמד" בסדרה "מקגייוור". הוא השתתף גם בסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר" בתפקיד אורח של פועל.
ג'אדג' מוכר בעיקר בזכות גילום דמותו של טילק מסדרת המדע בדיוני "סטארגייט SG-1", חייזר שהצטרף לצוות SG-1 לאחר שהיה יד ימינו של אפופיס, אל השקר והאויב העיקרי של בני כדור הארץ בימיה הראשונים של הסדרה. למעשה היה זה שיתוף הפעולה השני בין ג'אדג' לריצ'רד דין אנדרסון ("מקגייוור"), ששיחק בדמותו של ג'ק אוניל, מפקד הצוות. ג'אדג' גם כתב תסריט לארבעה פרקים מן הסדרה. 
בין השאר דיבב ג'אדג' את דמותו של מגנטו בסדרת האנימציה "אקס-מן: הדור הבא".

חיים אישיים

ג'אדג' נשוי ויש לו שני בנים ושתי בנות.
ים סוף (אתר מקראי)

פירוש השם

השם "ים סוף" הוא ייחודי ללשון העברית ואינו קיים בלשונות אחרות. השם מופיע במקרא, אך מיקומו הגאוגרפי אינו ברור מהכתוב שם, והוא אינו מופיע בכל מקור עתיק חוץ-מקראי כלשהו.

זיהוי ים סוף היום

מספר רב של היסטוריונים וגאוגרפים משערים כי ים סוף היה נמצא במזרח הדלתא של נהר הנילוס, לא רחוק מארץ גושן המקראית, שם בתקופת המקרא היה אגם גדול אך רדוד בשם ימת בלה, בדומה לימת תימסח או האגמים המרים בעת המודרנית. ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי התקיים אגם מאוד גדול וכנראה מלוח בתקופת הברונזה התיכונה בין מערב חצי האי סיני לבין ארץ גושן (שבירתה לרב מזוהה כאווריס).
ישנם פרשנים הסבורים שהים המוזכר בסיפור זה הוא מפרץ סואץ או מפרץ אילת של הים האדום. אחרים סבורים כי מדובר באחד האגמים שבקרבת הים התיכון - כגון ימת ברדוויל.
מעיין פרילוק

ביוגרפיה

מעיין נולדה בחיפה ולמדה במגמה ריאלית בתיכון אליאנס. היא בתו של יעקב פרילוק, בעלים ומנכ"ל משותף של רשת "KSP מחשבים". את שירותה הצבאי עשתה בדובר צה"ל.
עם סיום שירותה הצבאי, התקבלה ללימודי משחק בבית הספר לאומניות הבמה "בית צבי". כעבור כשנה וחצי פרשה מ"בית צבי" והתקבלה ללימודי כלכלה ומינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. תוך כדי לימודיה החלה לעבוד בתוכניות "הזירה הכלכלית" ו"תיק שיווק", ששודרו במקביל בטלוויזיה החינוכית ובערוץ 2.
בשנה האחרונה ללימודיה, התקבלה לתוכנית מצטיינים של קרן מילקן והחלה לעבוד בייעוץ כלכלי אצל השר משה כחלון ששימש אז חבר כנסת מטעם מפלגת הליכוד. המחקר המרכזי בו עסקה כעמיתת הקרן, התמקד בשקיפות בעמלות הבנקים. בד בבד עברה לשמש כתבת לענייני כלכלה וצרכנות ב"חדשות הוט" באזור ירושלים.
בשנים 2008–2010 שימשה ככתבת כלכלה בערוץ הכנסת והגישה את פינות הכנסת בתוכניות הבוקר של קשת בהנחיית טלי מורנו ודן שילון.
בשנת 2011 עברה לערוץ 10 והחלה את דרכה ככתבת טכנולוגיה וחדשנות בתוכנית "לילה כלכלי", ובהמשך הגישה בה את פינת "סטארט אפ ניישן".
בתחילת דרכה בערוץ עבדה מעיין במקביל במהדורה המרכזית ובהמשך עברה לתוכניות אחרות. ביניהן, "הכל כלול" בהנחיית סיון כהן.
בשנת 2017, עת הוחלט על סיום שידורה של התוכנית "לילה כלכלי", עברה פרילוק ל"קשת 12" והחלה לסקר שם את תחום החדשנות, הצרכנות והרשתות החברתיות בתוכניות "חדשות האוכל", "חי בלילה", ובתוכניות הבוקר בערוץ.
תוך כדי עבודתה בתקשורת, הקימה פרילוק את "Priluk Apartments" - מיזם להשכרת דירות לתיירים לתקופות קצרות, אותו היא מנהלת בשיתוף עם אחותה.
פרילוק נשואה לאביחי שכטר, המכהן כסמנכ"ל ב-"KSP מחשבים", ולהם שני ילדים משותפים.
אלפבית שומרוני

האלפבית השומרוני הוא צורה מיוחדת של האלפבית העברי הנמצא בשימוש בידי העדה השומרונית.
כתב זה הוא התפתחות וגרסה מאוחרת לאלפבית העברי העתיק שהיה בשימוש במשך תקופת הברזל, ימי ממלכת יהודה וממלכת ישראל.
בטבלה שמשמאל ניתן לראות צורות שונות בהתפתחות הכתב השומרוני מן הכתב העברי העתיק (עמודה I).
גם בכתב השומרוני, קיימים שני סוגי כתב: דפוס - אותיות גדולות, וכתב - אותיות קטנות. האותיות הגדולות מופיעות בספר תורה, ואילו האותיות הקטנות משמשות בדרך כלל לספרי התפילה.
לעיתים משתמשים השומרונים בכתב זה גם לצורך כתיבת טקסטים חילוניים, כגון כתבות בעיתון השומרוני ואף בשלטי רחוב.
אותיות האלפבית: אלף ࠀ, בית ࠁ, גימל ࠂ, דלת ࠃ, הא ࠄ, וו ࠅ, זין ࠆ, חית ࠇ, טית ࠈ, יוד ࠉ, כף ࠊ, למד ࠋ, מים ࠌ, נון ࠍ, סמך ࠎ, עין ࠏ, פא ࠐ, צדי ࠑ, קוף ࠒ, ריש ࠓ, שין ࠔ, תו ࠕ.

הכתב השומרוני במסורת חז"ל

על הרפורמה בכתב העברי, שהתרחשה לאחר מרד בר כוכבא, שבמהלכה זנחו היהודים את הכתב העברי הקדום כליל (אשר מאז שבי ציון בתקופה הפרסית הוא שימש רק לצורכי פולחן או לביטוי לאומיות) ועברו להשתמש באלפבית הארמי המרובע, ואילו השומרונים חזרו להשתמש בכתב העברי הקדום (וזנחו את השימוש בכתב הארמי המרובע ה"יהודי", אשר אף הוא היה בשימוש יומיומי אצלם בתקופה הפרסית והרומית הקדומה), מסופר בתלמוד הבבלי:
בתחילה נתנה תורה לישראל בכתב עברי ולשון הקודש, חזרה וניתנה להם בימי עזרא בכתב אשורי ולשון ארמי, ביררו להן ישראל כתב אשורית ולשון הקודש והניחו להדיוטות כתב עברי ולשון ארמי. מאן הדיוטות אמר רב חסדא - כותאי. מאי כתב עברי אמר רב חסדא - כתב ליבונאה
— תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין כ"א, ע"ב
רסיסים

תקציר העלילה

בחלק הראשון של הספר, יעקב ביר הוא ילד יהודי בן 7 החי עם משפחתו בפולין. כשהנאצים מסתערים על בית המשפחה, הוא נמלט מגורלם של הוריו ואחותו, בלה, שנרצחים, כשהוא מתחבא מאחורי הטפט בארון. משם הוא בורח ליער. לאחר זמן מה, הוא נתקל בארכאולוג, אתוס רוסוס, שחופר באתר בביסקופין. אתוס מבריח את יעקב לאי זקינתוס ביוון. אתוס הוא גם גאולוג, והוא מוקסם מעץ ואבנים עתיקים. יעקב לומד יוונית ואנגלית, אך מגלה שככל שהוא לומד שפות חדשות, הן מוחקות מזכרונו את העבר. 
אחרי המלחמה, אתוס ויעקב מהגרים לטורונטו, שם לאחר כמה שנים יעקב פוגש את אלכסנדרה בספריית המוזיקה. אלכס היא אישה אינטנסיבית, פילוסופית ואשפית של משחקי מילים. יעקב ואלכס מתחתנים, אבל הקשר נכשל כי אלכס מצפה שיעקב ישתנה בקצב מהיר, ושינטוש את העבר שלו. יעקב חושב ללא הרף על זכרונותיו מאחותו, בלה, במיוחד אלה בהם היא מנגנת בפסנתר. בסופו של דבר הם מתגרשים. יעקב פוגש ומתחתן עם מיכאלה, ובעזרתה הוא מסוגל להרפות מבלה. יחד הם עוברים ליוון להתגורר בבית שעבר מדור לדור במשפחת רוסוס.
החלק השני של הספר מסופר מנקודת מבטו של בן, פרופסור קנדי ממוצא יהודי, אשר נולד בקנדה להורים ניצולי שואה. בשנת 1954 בית המשפחה באונטריו נהרס על ידי הוריקן הייזל. בן הופך למומחה להיסטוריה של מזג האוויר, ומתחתן עם בחורה בשם נעמי. הוא מעריץ גדול של שירתו של יעקב, ובמיוחד האופן שבו הוא מתמודד עם נושא השואה, כאשר בן עצמו מתקשה להתמודד עם הזוועות שההורים שלו וודאי סבלו. בסופו של הסיפור, בן נשלח כדי להחזיר מביתו ביוון את כתביו של יעקב, שם בן מבלה שעות בנבירה בעברו של יעקב.
אתלברט, מלך סאסקס

אתלברט או את'לברט (באנגלית: Aethelbert או Æðelberht) היה מלך ממלכת סאסקס במהלך המחצית הראשונה של המאה השמינית.
ישנה סברה כי אתלברט היה בנם של אתלסטאן אשר מלך לפניו, ושל רעייתו של אתלבטאן, אדלדרית'.
פרטים מועטים ידועים על מלכותו, אולם נשתמרו מספר צווים מלכותיים שהוציא. כמו כן ידוע כי תקופת מלכותו חפפה עם תקופת כהונתו של סיגפרת' מסיסלי כהגמון, שכן סיגפרת' חתום על צו מלכותי שאינו נושא תאריך, אשר הוציא אתלברט. בצו זה מכונה אתלברט בכינוי "מלך הסאסקסונים" (Ethelbertus rex Sussaxonum). סיגפרת' החל את כהונתו כבישוף השלישי של סיסלי בשנת 733 וכיהן בתפקיד זה בשנת 747 עד נכח בסינוד קלופשו. מועד פטירתו של סיגפרת' אינו ידוע.
צו נוסף הנושא את שמו של אתלברט ואת הכינוי "מלך הסאקסונום הדרומיים" (Adelbertus rex Australium Saxonum) נותר עד ימינו אולם היסטוריונים סבורים כי צו זה הוא זיוף מאוחר.
זהב (שיר)

רקע וכתיבה

השיר פורסם ב-29 בינואר 2017, כארבעה חודשים לאחר שפורסם הסינגל "סתם", זהב היה השיר החמישי שכתבו הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, וכן החמישי שהפיק מוזיקלית ג'ורדי (ירדן פלג). לטענתו, השיר עצמו נכתב כשמונה חודשים לפני שהחלו בעבודה עליו. התגלעו מחלוקות רבות אם לפרסם אותו, לאחר שחבר הצמד, סטטיק התנגד לשיר. בסופו של דבר הוחלט כי השיר ייצא לאור. 
סגנון השיר הוא פופ ים-תיכוני. האלמנטים המאפיינים את השיר הם סגנון הפופ האמריקאי של שנות ה-50.

קליפ וידאו

הווידאו קליפ של השיר צולם באולפן ובוים על ידי רומן בוצ'אצקי, המביים הקבוע של הצמד את הקליפ. בקליפ השתתפו מפורסמים כגון דניאל מורשת ואסי עזר.
בתחילת הקליפ, ניתן לראות את דניאל מורשת, כדמות סדרן נותן הוראות לפועל אשר מתקן את שלט הכיתוב "זהב". לאחר מכן, סטטיק וג'ורדי יושבים על ספסל בעוד שסטטיק מתחיל את קצב השיר על ידי ביטבוקס וג'ורדי נענה לו "קל!". סטטיק מבקש מג'ורדי לשים גיטרות והבית הראשון של השיר מתחיל. מקהלת הגברים בשיר מזכירים את הפופ האמריקאי בשנות החמישים, לצד ההווה הישראלי על ידי שימוש במילים כמו "שכונה" ו"כל המדינה".
הקליפ ומילות השיר עוסקים סביב בחורה, אשר סטטיק ובן-אל מנסים להרשים אותה על ידי ריקודים, סלטות, פרחים ועוד. בסופו של הקליפ, הבחורה נעמדת לצד אסי עזר כאשר שניהם מחזיקים ידיים.
נכון לפברואר 2019, הקליפ עומד על 44 מיליון צפיות בעמוד היוטיוב הרשמי של הצמד, קליפ זה הוא השלישי הנצפה ביותר לאחר טודו בום וסלסולים.
ג'ייסון טייטום

נעורים וקריירת מכללות

טייטום נולד בסנט לואיס שבמיזורי, בנם של ג'סטין טייטום וברנדי קול.  הוא גדל עם אמו במשפחה חד-הורית. אביו שיחק כדורסל באוניברסיטת סנט לואיס ובהולנד. סנדקו של טייטום הוא לארי יוז ששיחק עם אביו באוניברסיטה.
בשנתו האחרונה בתיכון הוביל את נבחרת בית הספר לזכייה באליפות מיזורי לתיכונים לעונת 2015/2016. הוא נבחר לשחקן השנה בתיכונים ולמשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בליגת המכללות שיחק בעונת 2016/2017 באוניברסיטת דיוק. הוא סיים את העונה עם ממוצע של 16.8 נקודות, 7.3 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. בתום העונה נבחר לחמישיית שחקני העונה הראשונה בליגת ה-ACC אליה משתייכת דיוק.

קריירה מקצועית

טייטום נבחר במקום השלישי בדראפט ה-NBA של שנת 2017 על ידי בוסטון סלטיקס. הוא השתלב בחמישייה הפותחת של הקבוצה החל מתחילת העונה וזכה לתואר רוקי החודש באזור המזרח עבור חודש דצמבר. בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA. בפלייאוף היה הקלע המצטיין של הקבוצה עם 18.5 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את בוסטון עד לגמר אזור המזרח בו הפסידה הקבוצה 3–4 לקליבלנד קאבלירס.
בשנת 2019, זכה באתגר הכישורים של ה-NBA.

נבחרת ארצות הברית

ב-2013 השתתף עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 16 שזכתה באליפות האמריקות שהתקיימה בפונטה דל אסטה שבאורוגוואי, באוגוסט 2014 השתתף עם נבחרת הנוער עד גיל 17 של ארצות הברית שזכתה באליפות העולם שהתקיימה בדובאי. ב-2015 זכה עם הנבחרת באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה ביוון, בטורניר רשם ממוצע של 13.9 נקודות ו-4.6 ריבאונדים למשחק.
יו (כלי)

יו (בסינית: 卣) הוא כלי ברונזה דמוי קדרה, בעל מכסה. כלי זה שימש בסין בתקופת שושלת ג'ואו ושושלת שאנג בפולחן לצורך מתן מנחה נוזלית. לעיתים הכלים הם בעלי עיטורים זואומורפיים (בעלי דמויות חיות) - בעיקר דמויות ינשופים.
רמת עמידר

היסטוריה

השכונה נבנתה בשנת 1950 עם בתים דו קומתיים ("בתי תותח" - על שם שיטת היציקה בה נבנו) ואכלסה תושבים עולים ניצולי שואה ממוצא פולני ומזרח אירופאי, אך גם עולים מתימן ומצרים. נשמעו טענות שהשכונה נבנתה במיוחד כ"שכונת יוקרה" לעולים אלה מאחר שלא "ראוי היה" לאכלס קבוצה זו במעברות שהוקמו אותה עת. כמו כן כללה השכונה במזרחה קבוצה של יוצאי בולגריה ששוכנו כולם בצריפי עץ שנקראו צריפים שוודיים שיובאו אז לצורך אכלוס מהיר וקליטת העלייה. אוכלוסייה זו כללה בעלי מקצועות חופשיים, דוקטורים ומשכילים שנקלטו במהירות במשרות ניהוליות במוסדות ובעיריות. בתחילת שנות החמישים מיד עם קבלת השילומים מגרמניה, רבים מתושבי השכונה שהייתה מרוחקת ממרכז רמת גן עזבו אותה. חלקם היגרו לארצות הברית ולקנדה וחלקם לרמת גן ולגבעתיים. במקום המזרח אירופאים שיצאו, החלו רוכשים את הדירות יוצאי המעברות מהסביבה (מעברת מפדה - נוה יהושע, סקיה ועוד)]. 
כבר בשנת 1953 נחשבה רמת עמידר "שכונת פועלים" בתוך רמת גן האזרחית וכנגד עיריית רמת גן הועלו טענות על הזנחת השכונה, בכך שאין מספיק פועלי ניקיון בשכונה, חיוב התושבים לממן תשתיות ביוב בניגוד למצב בשכונות אחרות "לא פועליות", ועל כך שאין מספיק תאורה בלילות. 
לאחר עזיבת האוכלוסייה החזקה, וכניסת מפוני המעברות ליחידות הדיור שהתפנו בשנות השישים, השכונה כבר נחשבה לשכונה ברמה סוציו-אקונומית נמוכה. בתקופה מסוימת פעלו בה גורמי פשע שכונו בתקשורת "כנופיית רמת עמידר". החל משנות השבעים של המאה העשרים נבנו בשכונה מספר רחובות עם בתי קומות אליהם נכנסו להתגורר זוגות צעירים ומשפרי דיור מחוץ לשכונה. בסוף שנות השבעים במסגרת פרויקט שיקום השכונות שופצו והורחבו בתים רבים. תחנת כיבוי האש של רמת גן נמצאת בפאתי השכונה. בין תושבי השכונה בעיקר יוצאי תימן ויוצאי רומניה, ובתי כנסת של עדות אלו נמצאים בשכונה. בעבר התגוררו בשכונה רבנים חשובים, ביניהם הרב יוסף קורח.

חינוך ותרבות

בשכונה בית ספר ממלכתי "מכל"ל". בית הספר הוקם בשנת 1951 מיד עם הקמת השכונה. (מכל"ל = מזכרת כבוד לקדושי לודז') ממלכתי דתי "שלום" ומוסד לחינוך מיוחד. בצמוד לשכונה התקיים עד סוף שנות ה-90 של המאה העשרים בית ספר תיכון אורט שכלל "אורט בנים" למקצועות טכנולוגיים (מכונות, אלקטרוניקה וחשמל), "אורט בנות" (מזכירות, אופנה ואדריכלות), "אורט נגרות" ו"אורט יהלומים". בקמפוס שפונה הוקמו "תיכון מקיף רמת גן" ומכללת רמת גן.
בין בוגרי בית הספר מכל"ל ברמת עמידר בשנות ה-50 ניתן למצוא את יצחק קאול מנכ"ל "כלל" ויו"ר חבר הנאמנים של המכללה למנהל, מפיק הטלוויזיה אהרון גולדפינגר, הבמאי פנחס גולדנברג, חבר הכנסת ד"ר אבי דואן, ד"ר יצחק ספורטה, הסופר אלכס פז-גולדמן, הסופרת והמשוררת ומנהלת מכללת לוינסקי ד"ר פנינה פרנקל [יבורסקי], שחקן הכדורגל ויקי פרץ. מבית הספר הדתי צמח שופט בית משפט השלום ציון קפאח.
בשכונה קיימת ישיבת ההסדר (ישיבת רמת גן). במרץ 2007 נחנך בניין הישיבה החדש. רבים מתלמידי הישיבה נשואים וגרים עם משפחותיהם בשכונה.
בשכונה ישנו מתנ"ס קהילתי פעיל ושני סניפים של תנועות נוער, אחד של תנועת "בני עקיבא" והשני הוא סניף של תנועת הנוער "המכבי הצעיר".
כמו כן נמצא בשכונה אולם תיאטרון ותרבות הנקרא "בית ראסל" ובסמוך אליו מרכז ספורט (קאנטרי רמת גן) הכולל בריכת שחיה, אולם כושר ומגרשי טניס. שניהם בצמוד לגן "אלי כהן" הגן המרכזי של השכונה.

ספורט

בשכונה קיים מגרש כדורגל. קבוצת הכדורגל מכבי רמת עמידר התאחדה עם הכח מכבי רמת גן בקיץ 2005 תחת השם הכח עמידר רמת גן.
תרזה רייט

תולדות חייה

נולדה בהארלם, ניו יורק וגדלה בניו ג'רזי. הוריה נפרדו בילדותה.
סמואל גולדווין גילה אותה בשעה ששיחקה בברודוויי במחזה "Life With Father" ושיבץ אותה בתפקיד אלכסנדרה, בתה של בטי דייוויס בסרט "השועלים הקטנים" ("The Little Foxes", ‏1941) על תפקיד בכורה זה זכתה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא הייתה מועמדת לפרסי אוסקר לתפקידיה בשני סרטיה הבאים, לתפקיד הראשי ב"גאוות היאנקים" ולתפקיד המשנה ב"גברת מיניבר", בו זכתה. היא השחקנית היחידה שזכתה במועמדויות לאוסקר על שלושת הסרטים הראשונים בהם שיחקה.
בשנת 1946 הופיעה בשני תפקידים שזכו להערכה, שרלוט ניוטון ב"צל של ספק" של היצ'קוק ופגי סטיבנסון ב"שנות חיינו היפות ביותר" של ויליאם ויילר. ב-1947 כיכבה במערבון העגמומי "רדוף" עם רוברט מיצ'ם לפי תסריט של בעלה הראשון, ניבן בוש. בשנת 1950 שיחקה בסרטו של פרד זינמן "הגברים", לצד מרלון ברנדו בתפקיד הבכורה שלו. עד סוף שנות החמישים הופיעה בעוד עשרה סרטים, אך בהצלחה פחותה.ב-1957 הופיעה בסרט הסוף המאושר בבימויו של ריצ'רד ברוקס. הופעתה האחרונה בקולנוע הייתה בסרט מוריד הגשם (1997).
ב-1957 הופיעה בסרט הטלוויזיה "The Miracle Worker" ("עושה הנפלאות") במסגרת סדרת "Playhouse 90" של CBS, עליו זכתה במועמדות לפרס אמי. ב-1960 זכתה במועמדות נוספת לפרס על הופעתה בסרט "סיפורה של מרגרט ברק-וייט" ("The Margaret Bourke-White Story", שעסק בחייה של הצלמת מרגרט ברק-וייט). בפברואר 1960 קיבלה שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד, אחד עבור כוכבות בקולנוע והשני עבור כוכבות בטלוויזיה. בין הופעותיה בטלוויזיה הופיעה בפרקים מתוך "אלפרד היצ'קוק מגיש" ו"בוננזה".
בתיאטרון הופיעה בהצגות "מרי מרי" ב-1962, "מעולם לא שרתי לאבי" (1968), "מותו של סוכן" (1975) ו-"Morning's at Seven"‏ (1980). הופעתה האחרונה על במת התיאטרון הייתה בינואר 1992 במחזה "על זמן שאול".
רייט נפטרה מהתקף לב בבית החולים של אוניברסיטת ייל בניו הייבן בגיל 86.
אל תיקח ללב!

עלילה

בנימין הוא פיזיקאי צעיר. יחד עם חברו הם רוקדים ושרים בטברנה מקומית, ונהנים עם אשתו של הטבח. לֵווַאן הוא רופא מבוגר שרוצה שבנימין יישא את בתו לאישה, אבל היא בורחת עם קצין צבא. 
דאנליה הזמין את מיטב השחקים הגאורגים לקחת חלק בסרטו, וחטנג קיקבידזה הוא בנימין, סרגו זכריאדזה הוא דוקטור לוואן, סופיקו צ'יאורלי היא סופיקו, גוּגִי כַּוותַארַאדזֶה (גאו') הוא לוּקָה, דודו אבשידזה  הוא גנרל וַאמֵח וַחווַארִי, אריאדנה שנגליה  אשת הגנרל, וריקו אנג'פרידזה האישה המרשעת, ססיליה תַאקַאִישווִילִי דודה דוֹמנָה, המשרתת של לוואן, איפוליטה חוויצ'יה (גאו') - סנדרו, אַבֵּסַלוֹם לוֹרִיָה כסַוולֶה הכימאי, קרלו סקנדלידזה כעורך דין, זוראב קפיאנידזה משרת, קוטה דאושווילי ככומר, באדור צואלדזה הבעל, ליה גודזה האישה, השחקן המפורסם יבגני לאונוב 
שיחק בסרט בתפקיד החייל אגור, אנסטסיה ורטינסקיה כמרי ופרונזיק מקרטצ'אן כאסיר.
ישיבת מעלות

היסטוריה

בשנת ה'תשל"ה (1975) בעקבות הפיגוע במעלות עלתה דרישה לחיזוק העיירה הפגועה, והוחלט על הקמת ישיבת הסדר שבה התלמידים ישלבו בנוסף ללימוד התורה גם גרעין שיחזק את העיירה. הישיבה הוקמה תחת מרכז ישיבות בני עקיבא וקיבלה חיזוק גדול מראשי ישיבת כפר הרא"ה הרב משה צבי נריה והרב אברהם צוקרמן, בנוסף להם תמך בהקמת הישיבה הרב אריה בינה שאף שלח אליה קבוצה גדולה של תלמידים מישיבת נתיב מאיר שעמד בראשה. בנוסף לשתי קבוצות אלו הגיעה גם קבוצה גדולה מישיבת נחלים ומישיבת בני עקיבא נתניה. בראשות הישיבה עמד באותה תקופה הרב שמואל דיקמן ששימש בנוסף לכך כדיין בחיפה.
בשנת ה'תשל"ט התמנה לראשות הישיבה הרב חיים אליעזר מילר מקריית מוצקין. אחד הר"מים שלימד באותה תקופה בישיבה, הוא הרב ברוך גיגי, לימים ראש ישיבת הר עציון.
בשנת ה'תש"ן התמנה לראשות הישיבה הרב יהושע ויצמן.
מנהל הישיבה בשנים תשל"ט–תשע"ה היה משה ברח"ד.
בשנת 2014 הוענק לישיבה ולרב ויצמן פרס היצירה התורנית ע"ש הרצי"ה.

דרך חינוכית

הרב ויצמן מוביל בישיבה ובשלוחותיה גישה הנקראת 'תורת ארץ ישראל'. על פי דרך זו, המסתמכת על דברים שכתב הראי"ה קוק, לימוד הגמרא נעשה באופן של חיפוש והעמקה בקווים מחשבתיים המתחברים לפרטי הסוגיות ההלכתיות. בשיעוריו מבאר הרב ויצמן מחלוקות ראשונים בסוגיות הלכתיות בעזרת פיסקאות מהזוהר, מכתבי הרב קוק, ומכתבי הגות ומחשבה נוספים. הרב ויצמן מסביר שזוהי דרכה של תורת ארץ ישראל, וקורא לכל לומדי התורה לאמץ את שיטתו הלימודית.
בישיבה פועלת "תוכנית חו"ל" המיועדת לבני התפוצות הבאים ללמוד בישיבות בארץ.
תחנת הרכבת לוד – גני אביב

היסטוריה

עם הקמת שכונת גני אביב בלוד באמצע שנות ה-90, הובטח לתושבים על ידי עיריית לוד ומשרד השיכון כי תקום תחנת רכבת בסמוך לשכונה. לתחנה הוצעו גם השמות הבאים: "לוד צפון" ו"פאתי לוד".
אבן הפינה לתחנה הונחה ב-8 במאי 2002, אך תוכניות הבניה הוגשו לוועדת התכנון רק בתחילת שנת 2003 ואושרו במהלך אותה שנה. בעקבות חילוקי דעות כספיים בין הרכבת ומשרדי התחבורה והאוצר, העבודות לבניית התחנה החלו רק לקראת סוף שנת 2005. התחנה נכללה כבר בלוחות הזמנים שהוציאה רכבת ישראל בשנת 2007 אך היא נפתחה בפועל רק ב-10 במאי 2008.
ריצ'רד איסאי

ריצ'רד איסאי (באנגלית: Richard Isay,‏ 13 בדצמבר 1934 - 28 ביוני 2012) היה פסיכיאטר, פסיכואנליטיקאי, סופר ופעיל חברתי אמריקאי. הוא היה מרצה לפסיכיאטריה באוניברסיטת קורנל וחבר סגל במרכז להכשרה ומחקר הפסיכואנליטי באוניברסיטת קולומביה. איסאי נחשב לחלוץ ששינה את הדרך בה פסיכואנליטיקאים מתייחסים להומוסקסואליות בזכות מלחמתו כנגד מדיניות האפליה של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית (APA).
איסאי הוא בוגר מכללת האברפורד ובית הספר לרפואה ורפואת שיניים של אוניברסיטת רוצ'סטר. זמן קצר לאחר שסיים את התמחותו בפסיכיאטריה באוניברסיטת ייל, הוא השלים את ההכשרה במכון הפסיכואנליטי של ניו אינגלנד המערבית. לאורך הקריירה שלו, איסאי טיפל כפסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי בקליניקה פרטית והיה מרצה ומדריך של מטפלים, בין היתר במרפאה הפסיכיאטרית "פיין ויטני" ובמרכז הפסיכואנליטי באוניברסיטת קולומביה.
איסאי כתב על פסיכואנליזה והומוסקסואליות, בין השאר בספרו "להיות הומוסקסואל" (Being Homosexual: Gay Men and Their Development). בפרק אוטוביוגרפי של ספר אחר שכתב, "להפוך להומוסקסואל" (Becoming Gay: The Journey to Self-Acceptance) הוא מתאר את המאבק שלו בנטייה המינית שלו שנמשך 10 שנים. הוא עבר בעצמו טיפול פסיכואנאליטי, במהלכו התחתן, וכשסיים את הטיפול גילה שעדיין מקננות בו תשוקות הומוסקסואליות.
במשך שנים רבות, כגבר הומוסקסואל "בארון", כתב על הומוסקסואליות בכתבי עת והרצה על נושא זה. לבסוף הוא יצא מהארון והתגרש.
בספר "להפוך להומוסקסואל" הוא כותב שבעזרת האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות הוא איים לתבוע את האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית (APA) בעקבות מדיניות האפליה שלהם כנגד הומוסקסואלים. כתוצאה מכך, בשנת 1991 שינתה האגודה את המדיניות שלה בנוגע לקורסי ההכשרה שלה ואת עמדתה בעניין הומוסקסואליות ככלל. בשנה העוקבת אפשרו מוסדות הכשרה פסיכואנליטיים קידום מרצים ומדריכים מבלי להתחשב בנטייתם המינית.
בספרו "מחויבות וריפוי" (Commitment and Healing: Gay Men and the Need for Romantic Love) שיצא בשנת 2006, עסק איסאי בקושי של גברים הומואים להישאר זמן ממושך במערכות יחסים רומנטיות.
השערת abc

השערת abc היא השערה מרחיקת לכת בענף האנליזה הדיופנטית של תורת המספרים, שהציעו ז'וזף אוסטרלה (Joseph Oesterlé) ודויד מסר (David Masser) בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. ההשערה ידועה לפיכך גם בשם השערת אוסטרלה-מסר. ההשערה מכלילה משפטים חשובים והשערות מרכזיות בתחום, ובהם משפט פאלטינגס וגרסה חלשה של המשפט האחרון של פרמה. לפי ההשערה, אם a,b,c הם מספרים זרים המקיימים , אז הרדיקל  אינו קטן בהרבה מ-c. זהו נוסח עבור מספרים שלמים של משפט מייסון-סטותרס על פולינומים. 
באוגוסט 2012 הודיע המתמטיקאי היפני שיניצ'י מוצ'יזוקי (Shinichi Mochizuki) כי הוא פיתח גישה חדשה, "תורת טייכמולר בין-מרחבית" (inter-universal Teichmüller theory), המובילה לדבריו להוכחה של השערת abc. מומחים בגאומטריה לא קומוטטיבית העריכו שיש בגישה זו תוכן של ממש, אם כי קשה לראות בשלב זה יישומים אחרים של התורה. למרות שיתוף פעולה מסוים מצידו של מוצ'יזוקי, וכנסים שנערכו בניסיון לפענח את ההוכחה, הבעיה מתקדמת באיטיות. בסוף 2017 התקבלו מאמריו של מוצ'יזוקי לפרסום בכתב העת של ה-
Research Institute for Mathematical Sciences של אוניברסיטת קיוטו, שבו מוצ'יזוקי הוא העורך הראשי. מומחים מובילים עדיין אינם רואים בכך ראיה לנכונותה של ההוכחה .

ההשערה

לכל  יש לכל היותר מספר סופי של שלשות של מספרים זרים a,b,c המקיימות  ו- , כאשר  היא מכפלת הגורמים הראשוניים השונים של המכפלה abc. הגרסה האפקטיבית של ההשערה קובעת שאין פתרון למשוואה a+b=c עבור a,b,c זרים המקיימים .
עבור רוב המספרים, הרדיקל  הוא מסדר הגודל של n, ורק לעיתים נדירות הוא קטן בהרבה: זה קורה כאשר n מתחלק בחזקה גבוהה של גורם ראשוני. למשל, . משום כך, בדרך כלל יהיה הרדיקל של abc גדול מ-c. שלשות כמו  שבהן הרדיקל קטן, , הן נדירות למדי. יש אמנם מספר אינסופי של שלשות שעבורן , אבל על-פי ההשערה, אם מחזקים את האי-שוויון הזה מעט ודורשים , יש לו כאמור רק מספר פתרונות סופי.
בנגקוק איירווייז

תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1968 בשם "סאקול אייר", חברה לטיסות מונית.
בשנת 1986 החלה החברה לקיים שירות טיסות סדיר, ובכך הפכה לחברת התעופה התאילנדית הפרטית הראשונה.
בשנת 1989 פתחה החברה את שדה התעופה הפרטי שלה באי קו סמוי.
בשנת 2000 קיבלה החברה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם בואינג 717.