google/wiki40b huggingface dataset:
נאורו במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של נאורו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והיא הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה נאורו עד כה. המשלחת כללה 4 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת הגיעה להישג בענף האיגרוף בה היא זכתה במדליית כסף בקטגוריית משקל זבוב (עד 51 ק"ג) בנים. המשלחת סיימה במקומות האחרונים בענפים אתלטיקה והרמת משקולות.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שני ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. בניגוד לאולימפיאדת הנוער הקודמת המשלחת לא זכתה במדליה וסיימה במקומות האחרונים בענפים אתלטיקה והרמת משקולות.
ליאו אריה מאיר

קורות חייו

מאיר נולד בסטניסלב שבמזרח גליציה, באימפריה האוסטרו-הונגרית, לשושלת רבנים חסידיים, צאצא לרבי מאיר מפרמישלאן. בשנת 1913 החל ללמוד באוניברסיטת וינה לימודי אמנות המזרח (עם התמחות במזרח המוסלמי ותולדות תרבותו), וקיבל תואר דוקטור ב-1917. במקביל הוכשר גם בבית המדרש לרבנים בווינה, והחל לפעול במסגרת תנועת "השומר" (לימים "השומר הצעיר").
בשנת 1917 סיים מאיר את לימודיו והחל לעבוד כעוזר הוראה וספרן במכון למדעי המזרח באוניברסיטה. בשנת 1919 שב לעיר הולדתו ולימד בבית הספר התיכון, אך על רקע מלחמת פולין-אוקראינה עבר לברלין והועסק במחלקה המזרחנית של הספרייה הממלכתית בעיר.
מאיר עלה לארץ ישראל בשנת 1921 והחל לעבוד במחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי: כמפקח (1921–1929) וכמנהל הארכיון (1929–1933). לאחר פרישתו מהמחלקה מונה מאיר במינוי של כבוד לממונה על הכתובות הערביות והמוסלמיות ואוסף המטבעות האסלאמיים במוזיאון הממשלתי בירושלים.
במקביל, צורף מאיר בשנת 1925 לסגל המרצים הראשון של המכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית. בשנת 1932 הוא קודם לדרג פרופסור מן המניין, ובשנים 1943–1945 כיהן כרקטור האוניברסיטה. תחום עיסוקו האקדמי התמקד באמנות וארכאולוגיה של המזרח התיכון. הוא ניהל במשותף עם אלעזר ליפא סוקניק את חפירות החומה השלישית בירושלים.
מאיר זכה להוקרה ויוקרה מקצועית, ובין היתר כיהן כנשיא החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה (1940–1950) ונשיא כבוד של החברה המזרחנית הישראלית. כמו כן הוא נבחר לחבר המועצה הארכאולוגית הממשלתית, חבר ועד החברה הארצישראלית לפולקלור, חבר אגודת הארכאולוגים בלונדון וחבר כבוד בחברה האמריקנית להרלדיקה. בשנת 1948 הוענק לו תואר MBE, ובשנת תשי"ט (1959), זמן קצר לאחר מותו, זכה בפרס ישראל למדעי הרוח.
נפטר בשנת 1959 בירושלים, ערירי.
המוזיאון לאמנות האסלאם נקרא על שמו.
טראני

היסטוריה

יישוב מתקופת האימפריה הרומית בשם טוּרֶנוּם הסמוך לעיר המודרנית טראני מצוין במפת פויטינגר. בהמשך, נשלטה העיר על ידי הלומברדים והביזאנטים. האיזכור הראשון לשם טראני הוא מהמאה ה-9. בתקופת מסעי הצלב התפתחה העיר, והנמל שבה הפך לאחד החשובים בנמלי הים האדריאטי. במהלך המאה ה-13, בתקופת שלטונו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בוצרה ופותחה העיר והגיעה לשיא פריחתה. בהמשך, נכללה העיר בשטחה של ממלכת נאפולי. בשלהי המאה ה-15 פלש לאזור צבאו של שארל השמיני, מלך צרפת, אך בראשית המאה ה-16 סולקו הצרפתים על ידי צבא ממלכת אראגון. בעת המלחמות הנפוליאוניות ידעה טראני תקופת אי שקט ונסיגה כלכלית. לאחר איחוד איטליה, נכללה טראני בשטחה של ממלכת איטליה.
Bat Conservation International

Bat Conservation International (‏BCI; "שימור עטלפים בינלאומי") הוא ארגון לא-ממשלתי וקרן צדקה העוסקת בשימור עטלפים ובתי הגידול שלהם באמצעות פעולות שימור בטבע, חינוך והסברה, מחקר ושתדלנות ציבורית. BCI משתף פעולה עם ארגוני טבע רבים אחרים, בהם שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית. 
BCI נוסד ב-1982 בידי חוקר ומשמר העטלפים הנודע ד"ר מרלין טאטל . זמן קצר לאחר היווסדו קבע את מטהו באוסטין, טקסס, עיר שהפכה לסמל לשימור עטלפים בעקבות המהפך התודעתי שחוללו טאטל ועמיתיו בקרב התושבים בנוגע לאוכלוסיית ענק (בת מיליון וחצי פרטים) של עטלפים מהמין אשף מקסיקני שהתנחלה מתחת לאחד הגשרים הראשיים בעיר - גשר שדרת הקונגרס על שם אן ריצ'רדס  - מאיום שצריך להדביר לאטרקציה תיירות שחביבה על המקומיים והתיירים הזרים כאחד. מאז עסק הארגון במאמצי שימור, מחקר וחינוך רבים. הוא שיתף פעולה עם גורמים רבים אחרים, פרסם מאמרים וספרים, ארגן סדנאות, העניק מלגות מחקר וכן תמך הן במחקר תאורטי והן במחקר מעשי אקולוגי בכל רחבי ארצות הברית ומאוחר יותר גם ברחבי העולם. 
נכון ל-2016 מעסיק BCI צוות של 30 ביולוגים, מחנכים ואנשי מנהלה. בארגון תומכים חברים מיותר מ-60 מדינות ברחבי העולם.
צקאלטובו

בריאות ונופש

צקאלטובו מוכרת כעיירת נופש בזכות מעיינותיה המינרליים החמים, שעשירים ברדון ובקרבונט ומשמשים כמרחצאות מרפא בבריכות שאוגרות את מימיהם; למרות ההרכב שלהם, המים המינרליים זכים וחסרי ריח. טמפרטורת המים נעה בין 33 ל-35 מעלות.
המים המינרליים של צקאלטובו משמשים לטיפולי ספא בנוירופתיה פריפרית, מחלות גפיים, מחלות עור, מחלות דם ולב, הפרעות מטבוליות, הפרעות במערכת האנדוקרינית, מחלות של מערכת הרבייה הנשית, שיגרון, פוליו ושיתוק מוחין.
המערות הקארסטיות שבסמוך לצקאלטובו מיטיבות בזכות מיקרו-האקלים שלהן עם חולי אסתמה, דלקת ריאות, תעוקת לב, היפרטוניה ונוירוזה.
בפארק הנופש של צקאלטובו שתולים עצים ושיחים שמשתייכים ללמעלה מ-150 זנים; בעיירה ישנו אגם מלאכותי, שנוצר בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי סכירתו של הנהר צקאלטובוסצקאלי.
בתקופת השלטון הסובייטי בצקאלטובו הוקמו תשע בריכות של מים מינרליים ו-19 סנטוריומים ובניינים להשכרת חדרים (פַּנסיונטים); לרווחת החולים והנופשים מרוסיה פעל קו רכבת מהיר מוסקבה-צקאלטובו.
משנת 1993 מרבית הסנטוריומים והפנסיונטים של צקאלטובו מאוכלסים על ידי 9,000 פליטים מהסכסוך הגאורגי-אבחזי.
נכון לשנת 2014 בצקאלטובו פועלים הסנטוריום "אוֹאזיס", הפנסיונט "צקאלטובו", בית המלון "סַכַּרתווֵלוֹ" וכן שלוש מהבריכות של המים המינרליים; בעיירה ישנה מרפאה וגם מכון לחקר אסתמה, אלרגולוגיה ואימונולוגיה קלינית.

ספורט

בצקאלטובו פועל מועדון הכדורגל "סַמגוּרַלי", שנוסד בשנת 1945 בשם "מֵדיקי". קבוצת "סמגורלי" צקאלטובו משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); אצטדיון הקבוצה יכול להכיל 12,000 צופים.
משה קפשאלי

ביוגרפיה

קפשאלי נולד בשנת 1420 בקנדיה שבאי כרתים לרבי אליהו. הוא היה עשיר, בעל השפעה, מיודד אישית עם הסולטאן מהמט השני ובעל גישה חופשית לחצר הסולטאן, אשר ראה בו את נציג היהודים בממלכתו. הסולטאן העריך מאד את הרב והעניק לו מושב בדיואן לצידו של המופתי. קפשאלי מילא גם תפקיד של פקיד ממשל, בכך שמונה לאחראי על גביית המיסים מהקהילה היהודית ועל מינוי רבנים אזוריים ברחבי האימפריה. בהמשך מונה אף להיות שופט אזרחי. כך יצר לעצמו קפשאלי עמדת כוח שאין עליה עוררין גם בתוך הקהילה היהודית.
הרב ניהל מלחמת חורמה בניצני ההתבוללות של חלק מצעירי הקהילה, אשר נהגו להתרועע עם היניצ'רים ולחקות את דפוסי התנהגותם. בחסות הסולטאן, הטיל עליהם קפשאלי עונשים חריפים. סמכותו התורנית של הרב לא הוכרה על ידי הקהילות היהודיות בכל האימפריה ופסיקותיו זכו להערכה באיסטנבול ופרבריה ובאזורי הבלקן, בעיקר בקרב הקהילות הספרדיות. הקהילה הרומניוטית הגדולה שהתגוררה בסלוניקי לא ראתה בו סמכות רוחנית.
במהלך חילופי השלטון של 1481, ניצלו צעירים מתבוללים מקרב הקהילה היהודית את המצב ובמהלך מהומות רחוב שהתחוללו באיסטנבול, ניסו להתנקש ללא הצלחה בחייו. קשריו הטובים לא פחות של קפשאלי עם ביאזיט השני סייעו בקליטת מגורשי ספרד ופורטוגל ברחבי האימפריה, בעיקר בחלוקה הוגנת של נטל המיסים בין משפחות עניות לאמידות ובפתרון סוגיות הלכתיות הקשורות בחופש הפולחן.
במהלך כהונתו, נתגלה עימות חריף בין הרב קפשאלי לבין מחליפו לעתיד הרב אליהו מזרחי בן אברהם שכונה הרא"ם. בין התלמידים שהעמיד הרא"ם, היו גם תלמידים קראים וזאת למורת רוחו של הרב קפשאלי. עם זאת, על אף הוראתו של הרב קולון (המהרי"ק), שלא לציית לרב קפשאלי בתפקידו כסמכות התורנית העליונה, נמנע הרא"ם בעצת רבו הרב יהודה מינץ, מלהביע עמדה בסוגיה. ב-1495, לאחר מות הרב קפשאלי, מונה רבי אליהו מזרחי בן אברהם לתפקיד הסמכות התורנית העליונה באימפריה העות'מאנית.
אוניית הוד מלכותה

אוניית הוד מלכותו/ה (בר"ת: אה"מ; באנגלית: His/Her Majesty's Ship‏ (HMS)) הוא תואר הניתן לאוניות חיל הים במונרכיות מסוימות, אם באופן רשמי או לא.

הממלכה המאוחדת

צוללות של הצי המלכותי נושאות את התחילית צוללת ה"מ (HM Submarine). באופן דומה, היאכטה המלכותית בריטניה, אשר הייתה מגוייסת לצי המלכותי, נודע כיה"מ בריטניה. יתר האוניות נקראות אוניות הוד-מלכותו או הוד-מלכותה. התחילית אה"מ ניתנת גם לבסיסי חוף, כמו אה"מ "אקסלנט" ב-Whale Island שבהמפשייר.
קנוט החמישי, מלך דנמרק

חייו

קנוט היה בנו של מגנוס הראשון, מלך שוודיה. לאחר התפטרותו של אריק הראשון, מלך דנמרק ב-1146, הכריזו אצילי יוטלנד על קנוט כעל מלך, בעוד שאצילי זילנד וסקונה הכתירו את סוון השלישי.
בשנים הבאות ניסה קנוט לשווא להביס את סוון בזילנד כדי ששליטתו תהיה מלאה בכל שטחי דנמרק. ב-1147 איחדו השניים את כוחותיהם לטובת מסע הצלב הוונדי, שבסיומו התחדשה יריבותם. ב-1150 הביסו סוון וולדמר, בנו של קנוט לאברד, את קנוט ביוטלנד וזה נמלט ומצא מקלט אצל חותנו, סוורקר הזקן, מלך שוודיה. קנוט ניסה מספר פעמים לכבוש את הנחלה שאיבד, אך ללא הצלחה ופנה לפרידריך ברברוסה לעזרה. ב-1152 הושגה פשרה על פיה היה קנוט למלך שותף לסוון. אף על פי כן, סוון החליט שלא לכבד את העסקה.
כעת בא קנוט בברית עם ולדמר ועם סוורקר, שבתו, הלנה, נישאה לקנוט. סוון נמלט מדנמרק ב-1154, קנוט כרת ברית עם ולדמר והשניים היו למלכים שותפים. לאחר שובו של סוון לדנמרק ב-1157 הושגה פשרה בין השלושה בעקבות הלחצים שהופעלו מהאצולה הדנית. השלושה הוגדרו כשליטים שותפים וקנוט קיבל את השליטה על זילנד. במהלך משתה השלום שנערך ברוסקילדה ב-9 באוגוסט 1157, ניסה סוון להרוג את שני יריביו. קנוט נרצח, ככל הנראה על ידי אחד מלוחמיו של סוון.
אחותו למחצה של קנוט, סופיה, נישאה לולדמר, שזמן קצר לאחר הטבח, הוא נקם בסוון בקרב הערבה האפורה והרג אותו. כך זכה ולדמר בשליטה המלאה על כל דנמרק.
אוליבר סיפל

חייו

סיפל היה חייל מארינס, שירת במלחמת וייטנאם, גר בסן פרנסיסקו עם בן זוג ועבד בעבודות מזדמנות, בהן ברמן.

סיכול ההתנקשות

ב-22 בספטמבר 1975 נורה הנשיא פורד בסן פרנסיסקו על ידי שרה ג'יין מור. מור החטיאה כי הכוונות של האקדח, שאותו קנתה באותו יום, לא היו מאופסות. כשעמדה לירות את היריה השנייה קפץ עליה אוליבר סיפל, הסיט את ידה והכדור שנורה לא פגע בנשיא. אדם אחד נפצע מריקושט.

חשיפת זהותו המינית של סיפל בעקבות ההתנקשות

סיפל היה ידוע כהומוסקסואל בקרב הקהילה הגאה של סן פרנסיסקו, אך איש מבני משפחתו או מחבריו לעבודה לא ידע שהוא הומו. העיתונאים שסיקרו את סיכול ההתנקשות בנשיא גילו את דבר זהותו המינית. סיפל לא רצה שסיפורו יסוקר ולא רצה להתפרסם בתור מציל הנשיא, כדי למנוע פרסום זהותו המינית.
מספר עיתונאים וכן הרווי מילק, הפעיל לזכויות הקהילה הגאה, עשו לסיפל אאוטינג. מילק הסביר זאת בכך ש"הציבור צריך לדעת שהומואים הם לא רק מתאבדים מאחורי דלתות סגורות ואנסי ילדים [מילק לא התכוון לומר שהם כאלה. הוא רק התכוון לדימוי השלילי שלהם] אלא גם גיבורים". העיתונאי הרב קאן  טען שבחשיפת זהותו המינית של סיפל יש הוכחה לכך שהומוסקסואלים אינם "חלשים ולא-גיבורים מטבעם", כפי שרווח בדימויים הציבורי.

מחאתו של סיפל, הידרדרותו ומותו

סיפל תבע את מילק וכן מספר אנשי תקשורת בשל חשיפת זהותו. הוא טען שלא משפחתו ולא מעסיקיו לא ידעו שהוא הומו, והחשיפה פגעה בו מול משפחתו וגרמה לפגיעה בו במקום עבודתו. הוא הפסיד בכל תביעותיו. לימים עלה במשקלו בצורה מופרזת, הגיע למשקל 140 קילו, הפך לאלכוהוליסט, סבל מסכיזופרניה (אם כי ייתכן שאת ההידרדרות במצבו הנפשי אפשר לייחס לשירותו במלחמת וייטנאם) ומת מסיבוכים של דלקת ריאות בגיל 47. נקבר בבית הקברות הלאומי שער הזהב.
כשמת סיפל, שלח פורד מכתב תנחומים למשפחה. לימים נטען שהסיבה לכך שפורד לא הזמין את סיפל אל הבית הלבן אלא רק כתב לו מכתב הוקרה, הייתה זהותו המינית. בשנת 2001 הכחיש זאת פורד בתוקף.
נחל ייטב

היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל II. בחירבת עוג'ה אל פוקא, במוצא הוואדי, נמצאו שרידי חומות ומגדלים מתקופה זו.
במלחמת העולם הראשונה ואדי עוג'ה היה הגבול בסוף 1917 ותחילת 1918 בין הטורקים לבריטים. הבריטים ישבו מדרומו והטורקים מצפונו. קו החזית בין הבריטים והטורקים בארץ ישראל השתרעה בין הירקון (שגם קרוי עוג'ה בערבית) ממערב לואדי עוג'ה ממזרח. קו זה כונה "קו שתי העוג'ות". ב-‏21 בפברואר 1918 נכבשה יריחו על ידי צבאו של הגנרל אלנבי. ב-8 במרץ 1918, החלה פעולה, שתוכננה להתבצע בר זמנית במספר גזרות, לכיבוש האזור שמצפון ליריחו, אל מעבר לוואדי אל-עוגיה העשיר במים והשתלטות על רכס הגבעות שמצפון לוואדי. הכוח התרכז בתל א-סולטן ונעה בשעות החשיכה לואדי אל עוג'ה. לאחר הרעשה ארטילרית החלה ההתקפה הבריטית ממערב על רכס אבר תולול, שנבלמה לזמן מה, כוח אחר תקף את הרכס מדרום מזרח ובשעות אחר הצהריים המוקדמות של ה-‏9 במרץ הושלמה ההשתלטות על ואדי אל עוגיה ועל הרכס החולש עליו מצפון, מזרחה משם, כוח בריטי קטן תפס את שפך ואדי עוג'ה אל נהר הירדן. ניתן למצוא המון שרידי פגזים מקרב זה בגבעות שמשני צידי הנחל עד לטווח של כ-2 ק"מ ממנו.

מסלול הנחל

הנחל מתחיל צפונית ליישוב כוכב השחר. ושם נמצאת תחנת שאיבה של חברת המים הפלסטינית. אורך הנחל הוא 24 ק"מ במדבר שומרון ובקעת הירדן. תחילתו של המסלול כ-350 מטרים מעל גובה פני הים במורדות רמת חצור (ג'בל עסור), ומכאן הוא יורד לצפון-מזרח ומתרחב לאחר קילומטרים אחדים לבקעה ושמה בקעת סאמיה. הנחל עובר ברובו בתחום שמורת נחל ייטב וכוכב השחר חולף לכל אורך קניון הנחל והמפלים, ומגיע לעין עוג'א. חורבת סמיה היא תחילת מסלולו של נחל עוג'א. יובליו העליונים של הנחל יורדים מהר בעל חצור, שיא הגובה בשומרון 1,016 מטרים מעל פני הים, והוא נשפך לירדן בגובה 330 מטרים מתחת לפני הים. שמות קטעי הנחל בערבית הם ואדי סאמיה, ואדי א-לסם וואדי אל עוג'א.

קניון הנחל

מתחת לנחל נמצא קניון ענק שהאורך שלו הוא כ-7.5 ק"מ ויש בו מצוקים ומערות. בקטע של הקניון מצויים מספר מפלים נמוכים ולא גבוהים. נחשפים שם סלעים מיוחדים כגון סלעי גיר קשים וסלעי דולומיט, שהם יוצרים טור מצוקים ובהן חיים דורסים נדירים כגון: עיט נצי, בז צוקים, נשר, רחם, אח ועקב עיטי.

צמחייה

צמחיית נחלים שופעת וכוללת עבקנה שכיח, פלגית שיחנית, סמר חד, סוף מצוי ועצי תמר. מדרונות השמורה מכוסים בצמחייה ערבתית. בה בולטים רותם המדבר ושלהבית קצרת שיניים. אוכלוסייה גדולה של חצבים, אירוס שחום, חלמונית גדולה, יקינטונת מעורקת, צבעוני ההרים, עיריוני צהוב, נורית אסיה, העשב הנדיר ציפורנית חדת שיניים, סתוונית וכרכום חורפי. בפברואר פורח באזור מין נדיר ואנדמי לבקעה, יקינטונת מעורקת. בתקופה זו פורח במצוקים גם צבעוני ההרים. במרץ פורחים במצוקי הנחל אירוס שחום ועיריוני צהוב, וכן גדלים באזור צמר מפוצל ונורית אסיה. בנובמבר פורחת חלמונית גדולה מעל למפל הגדול בוואדי קיס. בשני הוואדיות שמובילים לנחל יש הרבה רקפות וקצת סתווניות. בוואדי אל קיס חלמוניות וגם קצת כרכומים חורפיים.

אתרים קדומים בנחל

בבקעת סאמיה יש מעיין גדול שלידו כמה אתרים קדומים (ח'ירבת סאמיה, ח'ירבת אל-קסר).
מדיולאנום

מדיולאנום (בלטינית: Mediolanum) הוא שמן בלטינית של מספר ערים רומיות, אך המשמעות החשובה ביותר הוא כשמה של מילנו העתיקה. ערים אחרות שנקראו מדיולאנום בתקופה העתיקה היו ויטצ'רץ' באנגליה וסנט בצרפת.

מדיולאנום כבסיסה של מילנו

פירוש המונח "מדיולאנום" הוא "מרכז המישור", אך הוא בעל שורשים קלטיים: בלטינית, המילה היא planum ולא lanum. מדיולאנום הייתה עיר קלטית, ולאחר מכן רומית חשובה במרכז צפון איטליה.
טיטוס ליוויוס מתאר את הקמתה על ידי האינסוברים, עם קלטי, לאחר מפלתם בקרבות נגד האטרוסקים בתקופת לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס. בין 225 ו-222 לפנה"ס תקפו הרומאים בראשות גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס את האינסובריים ובכלל זאת את מדיולאנום. העיר הפכה לעיר חשובה בקיסגאליה. בתקופת המלחמות הפוניות פרץ מרד נגד הרומאים בעיר, אבל השליטים הצליחו לדכא אותו ב-196 לפנה"ס.
בשנת 89 לפנה"ס קיבלו תושבי העיר זכויות חלקיות של אזרחי האימפריה וב-49 לפנה"ס זכויות מלאות. בתקופת סטראבון העיר הייתה חשובה כוורונה, אבל קטנה מפטביום. באופן הדרגתי עלתה חשיבותה של מדיולאנום והיא הפכה לעיר החשובה בפרובינקיה.
מערכת טלפוניה ניידת עולמית

מערכת הטלפוניה הניידת העולמית (באנגלית: Universal Mobile Telecommunication System ובר"ת: UMTS) היא אחת מטכנולוגיות דור 3 של הטלפוניה הסלולרית. היא מתבססת על טכנולוגיית W-CDMA, תוכננה על ידי הארגון 3GPP ומייצגת את התשובה האירופאית/יפנית לדרישות המופיעות ב-IMT-2000 של ITU עבור מערכות תקשורת סלולריות.
על מנת להבדיל את UMTS מטכנולוגיות רשת אחרות, UMTS משווקת לעיתים כ-3GSM, שם המדגיש את היותה שייכת לדור השלישי ואת העובדה שהיא תוכננה להחליף את תקן ה-GSM מהדור השני.

מאפיינים

UMTS תומך בקצבי העברת נתונים של 1920Kbps (ולא 2Mbps כפי שרואים תדיר), אף על פי שכרגע משתמשים ברשתות יכולים לצפות לביצועים המגיעים לכל היותר ל-384kbps, ביפן נעשות הכנות לשדרוג ל-3mbps. בכל אופן זה עדיין מהיר יותר באופן משמעותי מהקצב הקודם - 14.4kbps שהתקבלו ב-GSM או ב-HSCSD. כמו כן מערכת זו מאפשרת גישה לאינטרנט ושירותי מידע ניידים נוספים.
לדור השלישי קדמו מערכות שונות מהדור השני כגון GSM, CDMA, PDC, PHS וכן טכנולוגיות נוספות שנפרשו במדינות שונות. כאשר מדובר ב-GSM ישנו מסלול התפתחות מהדור השני - ה-GPRS המוכר גם כדור 2.5. GPRS תומך בקצבי העברת מידע הרבה יותר טובים (עד למקסימום תאורטי של 140.8kbps, אף כי קצבים טיפוסיים קרובים יותר ל-56kbps) ועובד במיתוג מנות ולא במיתוג מעגלים. המערכת פרושה במקומות רבים בהם נעשה שימוש ב-GSM. ה-E-GPRS, או EDGE, היא התפתחות של ה-GPRS ומבוססת על "שיטות קידוד" חדשות. עם EDGE קצבי העברת החבילות יכולים להגיע באופן מעשי ל-180kbps. מערכות EDGE לעיתים נקראות דור 2.75.

UMTS בישראל

בתחילת שנת 2005 רשת פרטנר השיקה רשמית את הדור השלישי עם כיסוי של רוב הארץ, במאי 2006 השיקה גם סלקום את הדור השלישי, בתחילת שנת 2009 השיקה גם פלאפון תקשורת רשמית את הדור השלישי.
יושקה פישר

חייו

פישר נולד בעיר גראברון בגרמניה. משפחתו גרה כמה עשורים בהונגריה אך עזבה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר ברית המועצות כבשה אותה מידי הנאצים. פישר עזב את הלימודים ב-1965 ועבד כשנה כצלם. ב-1967 היה פעיל בהתאגדות סטודנטים גרמנית ומצא עבודה בחברת המכוניות "אופל". הוא פוטר מעבודה זו לאחר כמה הפגנות שנערכו על-ידו, ביניהן אחת שנערכה ב־1973 ובמהלכה הכה שוטר. בשנים 1976 עד 1981 עבד כנהג מונית ואחר-כך עבד בספריית קרל מרקס בעיר פרנקפורט.
לפישר יש תואר כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. גרוש ארבע פעמים, הוא נישא בחמישית ב-2005.

קריירה פוליטית

בשנים 1983 עד 1985 היה חבר הפרלמנט הגרמני מטעם מפלגת הירוקים הגרמנית ואף מונה לתפקיד השר לאיכות הסביבה במדינת הסה. הוא מונה שוב לתפקיד בשנת 1991 וכיהן בו עד 1994, אז שוב נבחר לתפקיד חבר פרלמנט.
בשנת 1998 הוביל את מפלגת הירוקים בבחירות ומונה על ידי קאנצלר גרמניה גרהרד שרדר לתפקיד ממלא מקום ראש הממשלה ושר החוץ של גרמניה. זהו התפקיד הבכיר ביותר אליו הגיע פוליטיקאי ממפלגת הירוקים בגרמניה. אף ברוב מדינות העולם האחרות לא הגיעו פוליטיקאים ירוקים לתפקידים כה בכירים.
בבחירות שנערכו ב-2002 הוביל את מפלגתו לניצחון סוחף; שרדר נדרש לקולות הירוקים על-מנת להקים קואליציה. בבחירות שנערכו בספטמבר 2005 צמצמה מפלגת הירוקים את כוחה והפכה למפלגה הקטנה ביותר בפרלמנט הגרמני ופישר פרש מפעילות פוליטית. ב-27 ביוני 2006 הודיע פישר על פרישתו הסופית מהמפלגה ומהחיים הפוליטיים ועל כוונתו להפוך, החל מסתיו 2006, לפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון.
כיכר ניו אורלינס

כיכר ניו אורלינס (באנגלית: New Orleans Square ) היא אחת מה"ארצות" המרכיבות את פארק השעשועים של חברת וולט דיסני - דיסנילנד שבקליפורניה.
האזור נמצא רק בפארק זה - ולא בפארקים האחרים שהוקמו. הכיכר מבוססת על ניו אורלינס כפי שנראתה במאה ה-19. ה"ארץ" נפתחה לקהל ב-24 ביולי 1966.
באזור נמצאות שני המתקנים הפופולריים ביותר בפארק השעשועים: הטירה המכושפת ושודדי הקאריביים.

מסעדות וחנויות

בעת תכנון הכיכר, היו אמורים להיבנות בה שני מתקנים ובשניהם מסעדה. מסעדת הביצה הכחולה אכן נמצאת על חוף "הים הקאריבי" של מתקן שודדי הקאריביים, ומגישה אוכל קריאולי טיפוסי.
כמו כן נמצאים בכיכר חנויות התואמות לרובע הצרפתי ומוכרות מזון קריאולי וקאז'ון.
בכיכר נמצא גם המועדון הפרטי - מועדון 33 שבו המסעדה היחידה בפארק המגישה משקאות אלכוהוליים. עלות החברות במועדון גבוהה (בין 2,000 - 10,000 $) ורשימת ההמתנה להתקבל לחברות אורכת כמה שנים.
הלגואה

הלגואה (בגרמנית: B. Hallegua;‏ נולד ב-1880) היה שחמטאי יהודי-טורקי.
בשנת 1914 שיחק הלגואה בשלוש תחרויות חשובות באירופה. בתחרות שהתקיימה בפריז, בקפה קונטיננטל הגיע למקום הרביעי, אחרי פרנק מרשל, אלכסנדר אלכין ואנדרה מופאנג. והגיע למקום השני, בתחרות בקפה דה לה רז'אנס. הלגואה הוביל בתחרות המשנה במאנהיים לפני איליה רבינוביץ ואוסקר טנר עד שנפסקה עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
סרטן אדום של אי חג המולד

תיאור

שריון הסרטן הוא ברוחב של 11.6 ס"מ, צורתו עגולה והוא מכסה את הזימים. הצבתות הן לרוב סימטריות, אלא אם כן אחת מהן נפגעת או נעקרת ממקומה, ובמקרה זה היא תצמח מחדש. הסרטנים הזכרים לרוב גדולים מהנקבות, בעוד שלנקבות בטן רחבה יותר (ניתן להבחין בכך רק כאשר הסרטן הוא מגיל 3) ולרוב צבתות קטנות יותר.

אקולוגיה

הסרטן האדום של האי כריסטמס חי במחילות על מנת להתגונן מפני השמש. מאחר שהוא נושם דרך זימים, הסבירות להתייבשות היא גבוהה. סרטנים אלו ידועים בשל נדידתם השנתית לים על מנת להטיל ביצים.

אוכלוסייה

המתיישבים הראשונים באי חג המולד כמעט ולא תיארו את הסרטן האדום. ייתכן שהעלייה הגדולה במספרם נגרמה עקב היכחדותו של חולדת המקלר (Rattus macleari) בשנת 1903, שהגבילה את צמיחת אוכלוסיית הסרטן האדום. ממחקרים שנעשו באי, נמצא כי צפיפות הסרטנים הממוצעת היא 0.57-0.09 סרטנים למטר רבוע, או במילים אחרות שאוכלוסיית הסרטנים האדומים באי מגיעה בקירוב ל-43.7 מיליון פרטים. חוקרים אחרים טענו שמספר הסרטנים באי מגיעה ל-120 מילון, אך הבסיס לטענתם אינו ברור.
התפוצצות אוכלוסין של הנמלה הצהובה המשוגעת, מין פולש שמצא את דרכו לאי חג המולד ולאוסטרליה מאפריקה, היא זו שככל הנראה גרמה למותם של 10-15 מיליון סרטנים אדומים באי בשנים האחרונות (בין רבע לשליש מאוכלוסיית הסרטנים המקורית). בסך הכל (כולל טריפות), מעריכים כי הנמלה הצהובה תפסה את מקומם של 15-20 מיליון סרטנים אדומים באי חג המולד.
פינדארוס

משורר המיתוס והאריסטוקרטיה

בשירתו בולטת המסורת המשפחתית שלו, והעובדה שאביו נמנה עם האריסטוקרטיה ואילו אימו השתייכה למעמד נמוך, ויש אומרים אף לקטגוריה של העבדות, השפיעה על חלק מכתיבתו הלירית ועל אופיה.
פינדארוס היה מבאי חצרות שליטים והסתופף במחיצתם של האריסטוקרטים. למעשה היה אריסטוקרט בלב ובנפש והקפיד על תוארי המשפחה וסמליה עד כדי חרדת קדושה. אביו השתייך לקבוצה שנקראה בשם "אייגידאי", היינו צאצאי הגיבור המיתולגי אייגאוס. חבורה זו נקשרה לאצולה הוותיקה של העיר תבאי, לדור המייסדים, שקצה החוט המיתולוגי שלו מתגלגל עד לימי מייסד העיר, הלא הוא קדמוס.
אלכסנדר הראשון ממקדוניה הזמינו לחצרו ופינדארוס חיבר שיר תהילה לכבודו. כגמול לכך חמל שליט זה על ביתו של פינדארוס בתבאי ולא החריבו ואף לא בזז את רכושו, כפי שנהג כלפי שאר המבנים בעיר זו.

אמן הליריקה

על פי האגדה, פינדארוס נעקץ על ידי דבורה בפיו בשנות ילדותו, וכך הפך למשורר ששירתו מתוקה כדבש. פינדארוס נחשב לאחד המשוררים המובילים בשירה הלירית המקהלתית שביוון הקדומה. שיריו מצטיינים בשלימות צורה וביופי של הצלילים. פינדארוס מרבה לשזור את המיתולוגיה בכלל יצירותיו. הוא אמן השימוש במטאפורות ובתיאורים נועזים. פינדארוס למד מוזיקה ונגינה בכלי זמר, ובעיקר ב"אאולוס" (החליל הדו-קני). מיומנותו המוזיקלית מזדקרת ביצירותיו, הן בהקשר לתוכן, למהות ולמיקצב.

ה'אודות' האולימפיות

נודעו במיוחד ה"אודות" ("אודה" - oide - שיר שזומר במקהלה או ביחיד בליווי כלי נגינה) שחיבר, הן לכבוד ניצחונותיהם של בני אצולה בקרבות והן לכבודם של מנצחים בתחרויות הקודש הספורטיביות, באולימפיה, בדלפוי, בנמאיה ובקורינתוס. מליריקה זו, ובפרט מ"האודות האולימפיות", עולה תמונה עשירה, מגוונת ועסיסית על המשחקים הספורטיביים: הספורטאים, המאמנים, האימונים, ענפי התחרויות, השיפוט, הקהל, הפרסים, העבריינות ועוד. שיריו זורקים אור היסטורי מעניין על נושא תרבות הגוף והמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.
חלק גדול מיצירותיו אבד ומה ששרד נמצא בספרייה הגדולה של אלכסנדריה ובציטטות מפי משוררים אחרים. יצירותיו של פינדארוס השפיעו רבות על השירה הרומית.
פינדארוס נפטר בארגוס והוא בן 79 שנה, גיל מופלג לימיו.
שון דאנדי

קריירת מועדונים

שון דאנדי החל את הקריירה במועדונים בעיר הולדתו דרבן שבדרום אפריקה, ובשנת 1992, כאשר היה בן 20, עבר לגרמניה, וחתם בשטוטגרטר קיקרס כשחקן זר, בליגת הבונדסליגה השנייה. דאנדי לא ראה דקות משחק רבות בשטוגטרטר קיקרס, ולקראת עונת 1995/96 חתם בקרלסרוהה, שם החל את הפריצה שלו. כבר בעונת הבכורה שלו בקרלסרוהה הבקיע דאנדי 16 שערים, וסיים, בצוותא עם ג'ובאני אלבר ויורגן קלינסמן, כסגן מלך השערים, כשרק פרדי בוביץ' הבקיע יותר. באותה עונה, סיימה קרלסרוהה במקום השביעי בבונדסליגה, ודאנדי נהנה מקבוצה עם קישור איכותי במיוחד, שכלל את תומאס הסלר, מיכאל טרנאט וטורסטן פינק. בעונתו השנייה בקבוצה, 1996/97, דאנדי שיפר את מאזנו ל-17 שערי ליגה, אך שוב לא הוכתר כמלך השערים. קרלסרוהה סיימה עונה זו במקום השישי בבונדסליגה, וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א לעונת 1997/98, ממנו הודחה בשלב מוקדם. לדאנדי הייתה עונה חלשה יחסית לשתי הקודמות, כאשר הבקיע שלושה שערים בלבד, וקבוצתו קרלסרוהה נשרה אל הבונדסליגה השנייה. בתום עונה זו חתם דאנדי בליברפול, שם כמעט שלא קיבל הזדמנויות, ושיחק בשלושה משחקי ליגה בלבד.
בתום עונה אחת בליברפול, חתם דאנדי בשטוטגרט, שם שיחק ארבע עונות. הקבוצה נקלעה בתקופה זו לקשיים כלכליים, אך הצליחה בכל זאת לסיים את מרבית העונות בחלק העליון של הטבלה. דאנדי הבקיע במספרים צנועים בכל עונה בתקופתו בשטוטגרט, אך נהנה משיתוף פעולה עם שחקנים כמו קראסימיר באלקוב, יונל גאנאה וקווין קוראני. בקיץ 2003 עזב את שטוטגרט וחתם באוסטריה וינה, שם שיחק עונה אחת ולא הבקיע שער ליגה אחד. בתום עונה זו, שב דאנדי לקדנציה שנייה בקרלסרוהה, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. דאנדי שיחק שתי עונות בקרלסרוהה וחזר לכושרו הטוב, כאשר הבקיע 14 שערים בשתי עונות. לאחר מכן חתם דאנדי בקיקרס אופנבך, שם מיעט מאוד לשחק, ואף הושאל לתקופה קצרה לקבוצתו הראשונה בגרמניה, שטוטגרטר קיקרס. לאחר שנתיים בהן היה שייך לקיקרס אופנבך, חזר דאנדי למולדתו דרום אפריקה, וחתם בקבוצת אמאזולו מהעיר דרבן, שם שיחק עונה אחת. בתום עונת 2008/09 פרש ממשחק פעיל, אך בשנת 2013 חזר לגרמניה לשחק במועדוני חובבים, תחילה ב-VSV בוכיג, ונכון ל-2016 דאנדי משחק ב-FV גרונווינקל.

קריירה בינלאומית

דאנדי היה יכול לשחק בנבחרת דרום אפריקה, אך עקב הצלחתו בקרלסרוהה, עבר תהליך אזרוח במטרה להשתלב בנבחרת גרמניה. עם זאת, הקריירה הבינלאומית של דאנדי כללה משחק אחד בלבד בנבחרת המשנית של גרמניה, בו הבקיע שער אחד מול הנבחרת המקבילה של רוסיה.
מערכת דינמית

במתמטיקה, מערכת דינמית היא מרחב טופולוגי X שיש עליו פעולה רציפה, במתכונת של מערכת הומיאומורפיזמים  כך ש-. הפעולות T מתארות התקדמות של הנקודות במרחב עם הזמן, כאשר הנקודה x מגיעה בזמן t למקום . מערכות דינמיות מופיעות בתחומים רבים של האנליזה המתמטית, ויש להן יישומים בכל תחומי המדע.
מערכות דינמיות קלאסיות מתארות תנועה  במרחב האוקלידי  המוכתבת על ידי מערכת של משוואות דיפרנציאליות . שמורה של מערכת כזו היא פונקציה  שעבורה ; אם , אז  לכל t, כך שהמערכת מוגבלת למשטח H=0.