google/wiki40b huggingface dataset:
הנס יונר

קריירה

יונר קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 1950, לאחר שהיה אלוף שווייץ בשחמט מספר פעמים. שיא הקריירה שלו היה בשנות ה-30' כאשר זכה בתואר שש פעמים בשנים 1931, 1932, 1934, 1935, 1937 ו-1938. במשך 57 שנים היה עורך מדור השחמט בעיתון Neuen Zürcher Zeitung.
יונר ייצג את נבחרת שווייץ בארבע אולימפיאדות:
באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). השיג 4.5 נקודות מ-8 משחקים. 
באולימפיאדת השחמט 1927 שיחק יונר בלוח הראשון של הנבחרת, והשיג 7 נקודות מ-13 משחקים. בין היתר ניצח את ג'ורג' קולטנובסקי, הנרי וינינק, אנדרה שרון  ואת ארפאד ויידה וסיים בתיקו מול הנרי ארנסט אטקינס, סטפנו רוסלי די טורקו, אורלה קראוזה ורוברטו גראו . 
באולימפיאדת השחמט 1931 שיחק יונר בלוח הראשון של הנבחרת, והשיג 6 נקודות מ-15 משחקים. בין היתר ניצח את הנרי וינינק, עקיבא רובינשטיין  וולדאס מיקאנס וסיים בתיקו עם הרמניס מטיסונס, סאלו פלור, רודולף שפילמן  וסטפנו רוסלי די טורקו. 
באולימפיאדת השחמט 1956, בהיותו בן 67, שיחק יונר בלוח המילואים של הנבחרת, והשיג 2.5 נקודות מ-6 משחקים. הוא סיים בתיקו חמישה ממשחקיו.
יונר היה אחיו הצעיר של פאול יונר.

קריירה מוזיקלית

יונר היה מוזיקאי מחונן, שניגן בויולה ובכינור בתזמורת טונהאלה בציריך ועסק בהוראת נגינה.
קרב קאטר ברה

התוצאות

אחרי ההפסד של הכוחות הפרוסים תחת הנהגתו של פילדמרשל בליכר, אולץ הדוכס מוולינגטון לסגת אחורה לאזור ווטרלו, בו תכנן את הקרב המכריע יחד עם הכוחות הפרוסים שנסוגו.
לנפוליאון לא הייתה ברירה אלא להמשיך צפונה אחרי הצבאות המאוחדים ולהילחם על שדה הקרב שבחר הדוכס מוולינגטון בווטרלו.
מדטרוניק

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
התאגיד נוסד ב-1949 במיניאפוליס כבית מלאכה לתיקון מכשור רפואי.
בשנת 1957, פנה לחברה הרופא ויליאם ל' ווייריך, שערך מחקר שבוצע באוניברסיטת מינסוטה, שהראה שיקום קצב הלב, תפוקת הלב ולחצים ממוצעים באבי העורקים, בבעלי חיים עם חסימה שלמה של הלב, באמצעות אלקטרודה שחוברה לשריר הלב. החברה פיתחה לראשונה, על בסיס המחקר של  ווייריך, קוצב לב חיצוני שהופעל באמצעות סוללה. עד אז קוצבי לב פעלו באמצעות שפופרת ריק חיצונית שנדבקה לעור בוואקום והייתה פשוטה, וכואבת בשימוש על המטופל. כיוון שהחשמל הגיע משקע חשמל זרם חילופין רגיל בקיר, הייתה סכנה פוטנציאלית לגרום להתחשמלות המטופל, על ידי גרימת פרפור חדרים.
אנדריי קומאץ

קריירה

קומאץ החל את הקריירה ככדורגלן בקבוצה המקומית גוריצה שבעיר מגוריו נובה גוריצה. לאחר שנה עבר ל-NK פרימורה. בעונת 2001/2002 שיחק באולימפיה ליובליאנה, ולאחר מכן חזר לשנתיים לפרימורה. ב-2004 חזר לקבוצת נעוריו גורציה, שם שיחק עד 2005 וזכה בשתי אליפויות. בהמשך עבר קומאץ לפורטוגל ושיחק למשך שנה בקבוצת מאריטימו, אך חזר ב-2006 לזמן קצר לגוריצה. לאחר מכן שיחק שלוש שנים בקבוצת יורגודן השוודית.
באוגוסט 2009 הגיע קומאץ לישראל וחתם במכבי תל אביב לעונה אחת. בתום אותה עונה חתם בקבוצת רוך חוז'וב הפולנית. בשנת 2012 חזר לגוריצה, ולאחר תקופה קצרה עבר לשחק בליגות הנמוכות באיטליה, תחילה בטרוויזו ולאחר מכן במנזנסה.
בנבחרת סלובניה ערך קומאץ 43 הופעות והיה חלק מהסגל שלה למונדיאל 2010. לאחר המונדיאל פרש מהנבחרת.
פאלקור

פָּאלקוֹר (לעיתים נכתב פלקור; מאנגלית: Palcor, ראשי תיבות של Palestine Correspondence או Palestine Correspondence Agency, סוכנות הידיעות של פלשתינה/ארץ ישראל) הייתה סוכנות ידיעות של הסוכנות היהודית שפעלה בירושלים בתקופת המנדט הבריטי, מדצמבר 1934 ועד אוקטובר 1948 (מעט אחרי קום מדינת ישראל), במטרה לספק ידיעות לעיתונות היהודית בעולם ובארץ בהתאם להשקפת הסוכנות היהודית ומפא"י.
הרקע להקמת הסוכנות היה משפט רצח ארלוזורוב שהתנהל בארץ באותה שנה והביא לשיא את המאבק בין הציונות הסוציאליסטית והרוויזיוניסטית. סוכנות הידיעות המקומית היחידה שסיקרה את המשפט עבור העיתונות היהודית העולמית הייתה הסוכנות הטלגרפית הארץ-ישראלית (סט"א; באנגלית: Palestine Telegraphic Agency,‏ PTA), חברה-בת של סוכנות הידיעות היהודית (באנגלית: Jewish Telegraphic Agency,‏ JTA). זו סיקרה את המשפט מנקודת מבט רוויזיוניסטית, ובעקבות זאת ביקש דוד בן-גוריון להקים סוכנות ידיעות חלופית, שתשרת את ההנהגה הציונית שבשליטת מפא"י.
הסוכנות נוסדה ב-10 בדצמבר 1934. ליו"ר הסוכנות מונה העיתונאי יוסף גרביצקי ולסגנו העיתונאי יהושע יוסטמן, והיא פעלה תחילה כחלק ממחלקת העיתונות של הסוכנות היהודית. מאוחר יותר הופרדה הסוכנות ממחלקת העיתונות והייתה למחלקה עצמאית, מחלקת הידיעות, שבראשה הועמד העיתונאי ישעיהו קלינוב (שכמו מחלקת העיתונות, הייתה כפופה למשה שרתוק (שרת)).
"פאלקור" סיפקה ידיעות לעיתונים יהודיים ברחבי עולם, בהם "היינט" הוורשאי (פולין) ו"יידישה רונדשאו" הברלינאי (גרמניה), וגם לכמה עיתונים בארץ – "דבר", "הארץ" וה"פלסטיין פוסט". מקבצי הידיעות שסיפקה (bulletins, בולטינים) נכתבו בעיקר ביידיש ובאנגלית, ולצדן גם בגרמנית ובשפות נוספות.
סוכנות הידיעות שימשה כלי של הסוכנות היהודית. דיווחיה נשלחו ליותר מ-200 עיתונים יהודיים, אך לא לעיתונים רוויזיוניסטים או אנטי-ציוניים. בנוסף, היא נטתה להבליט כשלים של מנהיגי הרוויזיוניסטים ובמקביל להצניע חילוקי דעות בתוך הסוכנות היהודית, וכן שימשה אמצעי הדלפה של הסוכנות היהודית (בן-גוריון הדליף דרכה את דו"ח ועדת פיל במלואו ימים אחדים לפני פרסומו הרשמי). ככלי תעמולה, עיקר פועלה היה מכוון כלפי יהדות התפוצות.
בראשית אוקטובר 1948 הוכנסה תחת משרד החוץ ולמעשה חדלה לפעול.
איליושין Il-276

עיצוב ופיתוח

באוקטובר 2009 ערך שר ההגנה ההודי לשעבר, א.ק. אנטוני, ביקור רשמי ברוסיה, ובמהלכו שתי המדינות שילבו רשמית את המיזם המשותף. ממשלות רוסיה והודו הסכימו לייצר את המטוסים עבור כוחות המזוינים שלהם ועבור מדינות צד שלישי ידידותיות ולפתח גרסה אזרחית בדמות מטוס נוסעים של 100 מושבים, כאשר חברת Hindustan Aeronautics Ltd (HAL) - בבעלות ממשלת הודו - מהווה השותף הראשי והאינטגרטור הראשי. החלק ההודי מהייצור הסדרתי של המטוס היה אמור להיות מיוצר במחלקת מטוסי התובלה של HAL בקאנפור.
הודו ורוסיה סיכמו את ההסדרים לתמיכה בפיתוח המטוס בתרומה של 300.35 מיליון דולר. תאגיד המטוסים המאוחד של רוסיה (UAC) וחברת HAL בהודו תכננו להקים חברת בת לצורך פיתוח המטוס. החברה החדשה, הנתמכת במימון של 600.7 מיליון דולר, הייתה אמורה להתחיל בעבודה על פיתוח המטוס באופן מיידי. יו"ר HAL ומנכ"ל החברה אשוק נייק, אישר שהודו תרכוש 45 מטוסים ורוסיה 105. עם זאת, יהיה מקום לייצוא המטוסים, לשימוש אזרחי וצבאי כאחד וניתן יהיה לייצר מטוסים נוספים. באוקטובר 2012 חתמה HAL על חוזה תכנון ראשוני עם UAC, בו נקבע כי תחל עבודת תכנון משותפת במוסקבה, בה יהיו מעורבים 30 מהנדסים הודים וכן צוות העיצוב של UAC. בפברואר 2015, ביטלה הודו את המכרז הבינלאומי הקיים שלה על מטוסי תובלה צבאית בגודל בינוני, תוך מיסוד כוונתה לרכוש את המטוס. במרץ 2015 דווח כי סוגיות השיתוף בעבודה האטו את התקדמות פרויקט המטוס, אף שהוא נותר בעיצומו.
המטוס צפוי היה להיות מופעל על ידי מנועי טורבופן מסוג Aviadvigatel PD-14M מתוצרת רוסיה המחוברים לכנפיים העליונים ויהיה להם זנב בצורת T. גודל תא הנוסעים יהיה דומה למטוס ה-Il-76, אך יהיה באורך מחציתו ותומך בעומס מקסימלי של 20 טון מטען צבאי או אזרחי. הטווח המרבי של המטוס צפוי להיות 2,500 קילומטרים והמהירות המרבית תהיה סביב 870 קמ"ש.
ב-13 בינואר 2016 דיווחו כלי התקשורת הרוסיים במדינה כי איליושין "הקפיאה" את הפרויקט הרוסי-הודי וכי רוסיה תטול על עצמה אחריות מלאה לעיצוב וייצור מפורט של המטוס.
באוקטובר 2017 דיווח העיתון הרוסי איזווסטיה כי ביוני 2017 קיבל המטוס שם רשמי חדש "איליושין Il-276". מוקדם יותר בתקשורת הרוסית נקרא הפרויקט MTA-SVTS Il-214. עוד דווח כי נכון לעכשיו המחלקה הצבאית מנהלת שיחות עם בוני המטוסים הרוסים על תזמון התוכנית ויצירת ה-Il-276. כבר היה בטוח שרוסיה תצטרך לא פחות מ-55 יחידות של מטוס זה.
רודולף שמונדט

ביוגרפיה

שמונדט נולד במץ ושירת כלויטננט במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה נשאר כקצין קבע ברייכסוור בשורה של תפקידי מטה. היה נאצי מושבע וב-1938 מינה אותו היטלר לשלישו הצבאי. בתפקיד זה היה נוכח כמשתתף קבוע בישיבות להערכת המצב הצבאי.
ב-20 ביולי 1944 עמד ליד היטלר בביתן הישיבות במאורת הזאב. כאשר התפוצצה הפצצה שהניח שם קלאוס פון שטאופנברג הוא נפצע קשה. איבד עין אחת ושתי רגליים.
הוא הועבר לטיפול בבית החולים במאורת הזאב. בתחילה התאושש במקצת והצליח לשוחח עם היטלר אבל אחר כך התדרדר מצבו, והוא מת מאלח דם וכשל מערכתי.
לפי הוראת היטלר נערך לשמונדט טקס אשכבה ממלכתי ליד מצבת הזיכרון בטננברג בפרוסיה המזרחית בנוכחות הרמן גרינג. ב-7 באוקטובר 1944 הוא נקבר בבית הקברות אינוואלידן בברלין וגנרל היינץ גודריאן ספד לו. הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
Borderline

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי רג'י לוקאס שגם היה למפיק השיר. כמו כן, ג'ון "ג'ליבין" בניטז שהיה למפיק השיר "Lucky Star", לקח חלק גם בהפקת שיר זה. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב.
כמו כן, נמכר השיר בבריטניה בכ-310,000 בסך הכל.
הכשרה חברה לביטוח

היסטוריה

החברה התאגדה בדצמבר 1994 כחברת בת של הכשרת היישוב החזקות ביטוח בע"מ, מקבוצת הכשרת היישוב. החל משנת 1995 הועברה לחברה כל פעילות הביטוח בתחומי ביטוח כללי וביטוח חיים מהחברה האם. משנת 2004 נסחרות מניות הכשרה חברה לביטוח בע"מ בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2006 נרכשה החברה-האם, "הכשרת היישוב החזקות ביטוח", על ידי קבוצת אלעזרא. ביוני 2009 החזיקה החברה האם ב-61% מהון המניות ומזכויות ההצבעה בחברה, אלעזרא החזיק במישרין עוד כ-1% ממניות החברה, ואפרידר - החברה לשיכון ופיתוח ישראל בע"מ (הנשלטת אף היא על ידי אלעזרא החזקות בע"מ) החזיקה בכ-26% מהון המניות והזכויות בחברה. כיום מחזיק אלעזרא באמצעות חברת אלעזרא החזקות בע"מ כ-90% ממניות החברה-האם.
במהלך המחצית השנייה של שנת 2007 השיקה החברה סדרת מוצרים הנקראת "Best Invest". הסדרה משלבת בין פעילות הביטוח של החברה לפעילות ניהול השקעות של מספר בתי השקעות, כאשר המוצר אותו מקבל הלקוח הוא פוליסת חיסכון. ההשקעות אשר מנוהלות על ידי בתי ההשקעות מחולקות לסלי ההשקעות המנוהלים בשיטת ניהול תיקים, קרי: מנהל התיק קובע את תמהיל ההחזקות במוצרים הפיננסיים השונים על פי ההגדרות שבכל אחד מסלי ההשקעות אותם בחר המבוטח.
בסוף שנת 2008 עמד הונה העצמי של החברה על 166.1 מיליון ש"ח. סך עמודת ההון וההתחייבויות במאזן החברה עמד על יותר מ-4 מיליארד ש"ח. נתח השוק של החברה בתחום ביטוח החיים נחשב קטן יחסית בהשוואה לחמש קבוצות הביטוח הגדולות בישראל. ענף זה הניב לחברה הכנסות בשיעור של כ-300 מיליון ש"ח בשנת 2008.
אלירן מלכי

קריירה

מלכי הוא בעל תואר ראשון בתקשורת מהמכללה למינהל ותואר שני בממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה.

עבודתו כדובר

את דרכו בעולם התקשורת החל מלכי כדובר ויועץ תקשורתי. ב-2013 שימש כמנהל המשברים והדובר של אשת העסקים רחל סופר וסייע בהדחת נשיאת בית המשפט המחוזי השופטת ורדה אלשיך. לאחר מכן שימש כדובר אתר WinWin של קבוצת ידיעות אחרונות.

פעילות חברתית

עמד מאחורי קמפיין חברתי שקרא לשחרורו של יונתן היילו. בנוסף השיק קמפיינים שונים להעלאת המודעות למחלת הנטינגטון.

פעילות כבלוגר

ב-2014 הקים מלכי בלוג בנושא חברה ותקשורת בשם "הפרוקטובלוג". באותה שנה חשף כי בתקופת מבצע צוק איתן, הראפר יואב הצל אליאסי עמד מאחורי עמותת "האריות של הצל" שכלל לא הייתה רשומה ברשם העמותות אך עם זאת היה לה חשבון PayPal שדרכו הועברו כספים לגורמים בעמותה. הפרוקטובלוג היה הראשון שמיפה את בתי הספר האלימים ביותר בישראל בעזרת מבחני המיצ"ב של משרד החינוך ואף מצא כי האלימות בבתי ספר דתיים גבוהה יותר מבתי ספר ממלכתיים. 
בין הפרויקטים של מלכי בבלוג ניתן למצוא את רשימת השופטים והמגשרים הטובים בישראל על פי דירוגם של אלפי עורכי דין שהשתתפו במשוב השופטים של לשכת עורכי הדין בישראל ואת מאגר הפדופילים האזרחי שמרכז בתוכו מקרי פדופיליה ופגיעות מיניות בילדים ובבני נוער שהותרו לפרסום.
בתוכנית הבוקר של שידורי קשת, טען מלכי כי הוא סבור שלרשויות האכיפה אין את המשאבים העצומים הנדרשים לפקח על אותם עברייני מין ועל כן יש להיעזר בציבור ולפתוח את מאגר השמות הסגור לקהל הרחב ולמפות את אותם עבריינים כפי שעושים בארצות הברית מתוך אמונה כי מדובר במחלת נפש שלא ניתן להשתקם ממנה ויש צורך בהגברת תשומת הלב אליה. מנגד נטען כי חופש הפרט גובר על זכות הציבור לדעת וכמו כן חשיפת הפדופילים מקשה על שיקומם.

עבודתו כעיתונאי

ב-2015 החליף מלכי את אופיר דור ככתב התקשורת והמדיה של עיתון כלכליסט מבית ידיעות אחרונות. במהלך עבודתו בכלכליסט, חשף בין היתר את גביית הכספים של צ'רלטון על משחקי היורו במקומות ציבוריים וזאת בניגוד למדיניות אופ"א ודרישת אקו"ם לקבלת אחוזי הכנסות ממועדונים. במהלך 2017 עזב מלכי את כלכליסט והמשיך בעבודתו כפובליציסט. בימים אלה עובד על דוקטורט בהיסטוריה בנושא ניקולו מקיאוולי.
סרדאר ברדימוחמדוב

ביוגרפיה

ברדימוחמדוב נולד בספטמבר 1981 בעיר אשגאבט שבהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית. סרדאר הוא דיפלומט בהשכלתו. בשנת 2001 השלים את לימודיו באניברסיטה לחקלאות בטורקמניסטן כמהנדס. בשנת 2011 למד באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ הרוסי והתמחה בתחום היחסים הבינלאומיים. ב-2013 השלים את תוכנית מרכז ז'נבה למדיניות ביטחון בתחום ביטחון בינלאומי ואירופי.
בשנת 2001 התגייס לצבא טורקמניסטן ושירת בו במשך 3 שנים. לאחר שסיים את שירותו הצבאי עבד בהתאחדות לתעשיית המזון של טורקמניסטן כיועץ ראשי ובשנים 2008—2011 שירת כיועץ בשגרירות הטורקמנית ברוסיה. בשנים 2011—2013 שירת בנציגות הדיפלומטית של טורקמניסטן במשרדי האו"ם שבז'נבה.
ב-2013 חזר לטורקמניסטן ומונה לעמוד בראש מחלקת מדינות אירופה במשרד החוץ הטורקמני ולאחר מכן בשנים 2013—2016 כיהן כסגן הסוכנות הממלכתית לניהול ושימוש במשאבי מימן ופחמן. במשך כשנה (2016—2017) כיהן כראש מחלקת מידע בינלאומי.
בנובמבר 2016 נבחר כחבר במג'יליס, האספה המחוקקת של טורקמניסטן. במרץ 2017 מונה ליושב ראש הוועדה לחקיקה ותקינה. במרץ 2018 נבחר מחדש כחבר פרלמנט ובמרץ 2018 הוחלט למנותו לתפקיד סגן שר החוץ.
בינואר 2019 נשלח לעבוד כסגן מושל מחוז אחאל בדרום-מרכז המדינה. מחוז המאכלס את האליטה השלטונית של טורקמניסטן. ביוני 2019 הפך למושל המחוז.

חייו האישיים

הוא נשוי ולו ארבעה ילדים. הוא דובר אנגלית, רוסית וטורקמנית.
Spooling

Spooling הוא ראשי תיבות של simultaneous peripheral operations on-line. תפקידו הוא אחסון ביניים של מידע המיועד ליחידה היקפית המחוברת למחשב. המידע מאוחסן בפורמט המתאים לאותה יחידה חיצונית ובדרך כלל מועבר אליה בטווח זמן של דקות עד ימים.

השימוש הנפוץ ביותר ב-SPOOL הוא לצורך הדפסה על מדפסת. העבודות המחכות להדפסה נמצאות ב-SPOOL. כאשר מדפסת פנויה ומעוניינים להדפיס את העבודות — ניתן להדפיסן. מנגנון הניהול של עבודות המאוחסנות ב-SPOOL כולל ניהול עדיפויות ואפשרויות לניתוב עבודות הדפסה למדפסות שונות באתרים שונים.
גרינר ולטלינר

גרינר ולטלינר (באנגלית: Grüner Veltliner) הוא סוג של ענב לבן.
זוהי גפן הענב החשובה והניטעת ביותר באוסטריה, וכן נפוצה בעיקר במזרח אירופה. ענב זה מסתגל בקלות לסביבתו ומהווה למעלה משליש משטח הענבים באוסטריה: 486,000 דונם גידול המשתרע על פני 119,800 אקרים. הענב נפוץ בייחוד באוסטריה התחתית, שם הוא מהווה למעלה ממחצית מתפוצת הענבים הלבנים ובאזור וינה, שם הוא כולל כשליש מהנטיעות.
מגרינר ולטלינר ניתן להפיק מגוון רחב של סגנונות יין, בהם יינות זקט (Sect) התוססים האוסטריים, יינות הויריגר (Heuriger) פשוטים. ניתן להפיק יינות יבשים, רעננים ומאוזנים היטב, בעלי גוף מלא, בעלי טעם פירותי קל ומבושם, ולעיתים מתובל ופלפלי. התיישנות היינות האיכותיים מזן זה מעניקה להם עומק ומנעד טעמים כשל יין בורגונדיה.
היינות המגיעים מאוסטריה התחתית באזור Weinviertel רדודים למדי. היינות המשובחים מזן זה מגיעים מעמק הווכאו Wachau, Kamptel, Kremstal, Weinviertel, Donauland. היקבים האיכותיים ביותר המייצרים יינות בהם כלול ענב זה הם: Weignut Franz Hirtzberger, Weignut Josef Nigl, Weignut Franz Pichler, Weignut Prager.
הענב גדל גם בצ'כיה שם הוא נודע כ-Veltlin או Veltlinske Zelene. ביקבי שופרון (Sopron) שבהונגריה הוא מכונה Zöldveltelini. גרינר ולטלינר נודע גם בגרמניה באזור Rheinhessen וב-2005 ניטע לראשונה בניו זילנד באזור היין מרכז אוטאגו (Central Otago).
דרבוקה

דרבוקה היא כלי הקשה מהמזרח התיכון. הדרבוקה שייכת למשפחת תופי הגביע או הכד. מקור השם דרבוקה בא מהשפה הערבית בשם "דראב" ("להכות") הדרבוקות היו עשויות מחרס ועליו מתוחה פיסת עור, אך עם הזמן החלו להופיע דרבוקות שגופן עשוי מתכת וראשן פלסטיק. הדרבוקות נפוצות גם היום במזרח התיכון ולאחרונה גם בשאר העולם.
בין הסוגים השונים של הדרבוקות ניתן למצוא את הדרבוקה הטורקית, הדוהולה המצרית גדולת הממדים, גרסאות נוספות של הדרבוקה נמצאות במדינות רבות באגן הים התיכון, כולל ארמניה, יוון, בולגריה והונגריה.
הדרבוקה היא כלי נגינה עממי במדינות רבות, ביניהן ישראל עקב הקלות בה ניתן לנגן עליה וללמוד מקצבים פשוטים.
שני הצלילים העיקרים שאפשר להפיק מדרבוקה הם צליל עמוק הנוצר ממכה במרכז התוף וצליל גבוה הנוצר ממכה בדפנות הדרבוקה. פרט לאלה אפשר להפיק צלילים ממכות על החרס או המתכת.
עת הזמיר

שם הספר

שם הספר נלקח מהפסוק "הַנִּצָּנִים נִרְאוּ בָאָרֶץ, עֵת הַזָּמִיר הִגִּיעַ וְקוֹל הַתּוֹר נִשְׁמַע בְּאַרְצֵנוּ" (מגילת שיר השירים, פרק ב', פסוק י"ב). יצחק הררי מציין שקריאה פשטנית של מקור זה "מטעה לחשוב כי לפנינו יצירה חדורת אופטימיות, רוויית רוח אביב ושירה", ומוסיף יש לזכור את הפרשנות לפיה "מדובר גם בעת הזמירה, עת הקיצוץ בנטיעות, וזמירה מפורשת כמלחמה". שם הספר באנגלית, "The Time of Trimming", מבסס פרשנות זו.
קתדרלת זאגרב

קתדרלת זאגרב היא קתדרלה גותית בעיר זאגרב, קרואטיה. הקתדרלה היא אחד הבניינים המפורסמים בעיר וזוג צריחיה נראה ממקומות רבים בעיר. הקתדרלת מוקדשת לעליית מריה, אם ישו השמיימה ולמלכים סטיאפן ולדיסלאוס.

היסטוריה

הקתדרלה בנויה על חורבות קתדרלה מהמאה ה-12 שנחרבה בפלישה הטאטארית לעיר. במאה ה-13 הבישוף טימוטי החל לארגן ולממן את בנייתה של קתדרלה חדשה. במאה ה-13 לקתדרלה היו 3 ספינות כאשר גובה הספינות הצידיות הוא כגובה הספינה הראשית. במאה ה-15 הגיעו אדריכלים ופסלים מפראג ששינו את הספינה הראשית והוסיפו קישוטים שנהרסו מאוחר יותר. האמנים גם הוסיפו ציורים על קירות הקתדרלה.
בסוף המאה ה-15 פלשו הטורקים לבוסניה ולקרואטיה, דבר שגרם לקרואטים לבצר את הקתדרלה בביצורי רנסאנס, כגון חומה שהוקמה סביבה. חלק מביצורים אלה עדיין נותרו שלמים. במאה ה-17 מגדל מבוצר הוקם בצד הדרומי ושימש כמגדל פעמונים וכמגדל תצפית, שכן הטורקים עדיין היוו איום.
ב-1880 ניזוקה הקתדרלה קשות מרעידת אדמה. הספינה הראשית התמוטטה והמגדל המבוצר ניזוק באופן חסר תקנה. שחזור הקתדרלה בסגנון נאו-גותי בוצע על ידי הרמן בולה (Hermann Bollé) והקתדרלה הובאה למצבה הנוכחי. שני צריחים בגובה 105 מטר הוקמו בחזית המערבית. כיום, מגדלים אלה נתונים תחת עבודות ניקוי ושיפוץ.

מבנה

הקתדרלה בנויה בסגנון גותי/נאו-גותי ובניגוד לקתדרלות רבות לא כוללת בית רוחב משמעותי ותמיכות דואות. 
בחזית המערבית יש שער כניסה בודד ומעליו, קצת מוסתר בידי הגמלון, חלון רוזטה לא גדול. בולטים במיוחד בחזית המערבים הם שני המגדלים התאומים, ועליהם צריחים מחודדים בסגנון גותי Flamboyant הבולטים למרחוק (גובהם: 105 מטר). על החזית ישנו תבליט מאת רוברט פרנגס מיחנוביץ' (Robert Franges-Mihanovic).
פנים הקתדרלה מכיל ציורים מהמאה ה-13 וקישוטים מעשה אומנים מפראג (שרובם נהרסו עם הזמן). עוד ראוי לציון הוא חדר תשמישי הקדושה, שהוא בעל ערך ארכיטקטוני. עוד יצירות אמנות שראויות לציון הן תבליט של פאולוס מהמאה ה-13, פסלים בסגנון גותי מאוחר של פטרוס ופאולוס מעץ, מזבח עם טריפטיכון מאת אלברכט דירר (Albretch Durer) מ-1495, קברים מהרנסאנס, מזבחי שיש מהבארוק, דוכן הטפה משיש שנעשה בסוף המאה ה-17 והמאוזולאום של הקרדינל אלויזיה סטפינאץ מאת איבן מסטרוביץ'. אוצר הקתדרלה מכיל עתיקות נוספות.
בכיכר שממול הקתדרלה מזרקה ובה עמוד ועליו פסל של מריה, אם ישו. מדרום לקתדרלה נמצא ארמון הבישוף המבוצר ובו 5 מגדלים עגולים ומבוצרים ומגדל מבוצר מרובע אחד שהגנו על הקתדרלה.
שריר המסור הקדמי

תיאור

תחילתו של שריר המשור הקדמי בצידי צלעות 1-8. השריר עובר בין כלוב הצלעות לעצם השכם כך שחלקו נמצא עמוק יותר מעצם השכם ונאחז בצד התיכון של הפן הקדמי של עצם השכם.

עיצבוב

שריר המשור הקדמי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים החמישי, השישי והשביעי (C5,C6,C7) דרך עצב החזה הארוך.
ג'ורג'ו אגמבן

ביוגרפיה

אגמבן למד פילוסופיה ומשפטים בספיאנצה - אוניברסיטת רומא, שם כתב עבודת דוקטורט על המחשבה הפוליטית של סימון וייל.
כחוקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרייבורג (1966-1968) השתתף בסמינרים של מרטין היידגר על הֵגֶל והרקליטוס, ומאוחר יותר היה עמית במכון ורבורג שבאוניברסיטת לונדון.
אגמבן לימד באוניברסיטת מצ'רטה, אוניברסיטת ורונה, הקולג' הבינלאומי לפילוסופיה בפריז, האוניברסיטה דה לה סוויזרה איטליאנה, אוניברסיטת לואב די ונציה, ניו סקול בניו יורק ובית הספר האירופי ללימודים מתקדמים EGS.

עבודתו

בעבודתו הרחיב וחקר אגמבן את מושג מצב החירום (state of exception), מצב בו המדינה פועלת "מעל לחוק" לטובת הכלל, ועסק בקשר בינו לבין המושג הומו סאקר, מונח מהחברה הרומית שמתאר אדם שנודה מהחברה, והזכויות החוקיות כבר לא תקפות עליו, אך חייו מוכרזים כ"קדושים" ואי אפשר להקריב אותו. 
למרות שהדוקטורט שלו עסק בסימון וייל, ניכר בעבודותיו שההשפעה העיקרית שלו היא ולטר בנימין, והוא עוסק רבות בבעיות שמעלה בנימין בעבודותיו. בין השאר, השפיעו עליו גם אריסטו, מרטין היידגר, מישל פוקו, הגל, קרל שמיט ופרויד. עבודתו של אגמבן אינה מתפתחת באפון כרונולוגי, אלא חוזרת ונעה בין בעיות שונות אשר הציגו בנימין ופילוסופים אחרים בעבודותיהם.
יצירתו המרכזית של אגמבן היא סדרת הומו סאקר, המבקרת באופן נוקב את המדינה המודרנית ודרכי פעולתה. על אף ביקורתו, המסקנה המובנת מספריו בנוגע לחברה האנושית, אינה שלילית לחלוטין. מלבד הסדרה הזו, בספרו The Coming community, אשר יצא לראשונה באיטלקית בשנת 1990, הוא מבסס את חשיבתו הפוליטית והחברתית ובמסגרתו הוא מתאר תהליך שנקרא Coming Politics. בספרו (Means Without Ends: Notes on Politics (2000, מתוארת מערכת פוליטית שאינה קשורה בכלל אל ההתנהלות וההקשרים של ריבונות.
NGC 4473

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה 10.2 והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.114. הוא תיאר אותה כעמומה וציין שניתן להבחין בכוכבים בתוכה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3030, כשהיא מתוארת כעמומה מאוד ושניתן להבחין בכוכבים שבה. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4473, כאשר היא מתוארת כדי בהירה.

תצפית

הגלקסיה נמצאת מעט מצפון למרכזו של צביר הבתולה בחלק שגולש לקבוצת הכוכבים שערות ברניקי, על הגבול עם קבוצת הכוכבים בתולה, כ-8.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס, כ-9.9 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה וכ-10.5 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב α בשערות ברניקי. כ-13 דקות קשת מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4477, כ-35 דקות קשת או 0.6 מעלה מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4459 ובמרחק דומה מדרום מערב לה נמצאות "העיניים" - NGC 4435 ו-NGC 4438. במרחק זוויתי של מעלה ומעלה ורבע ממערב-דרום-מערב ל-NGC 4473 נמצאות בהתאמה M86 ו-M84, כשליש מעלה מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4461, כמעלה מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת M87, כ-1.7 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת M89, כ-1.8 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת M90, כ-1.75 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאת M91 וכ-1.1 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת M88, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4473 הוא כ-4.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-70,000 שנות אור, מעט יותר משני שלישים מהקוטר של שביל החלב, מסתה מוערכת בכ-‎3.5×10¹¹‎ מסות שמש, כ-60% ממסת שביל החלב, כאשר למעלה מ-70% ממסתה או כ-‎2.5×10¹¹‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה יש מעט גז ואבק, ולכן יצירה של כוכבים חדשים מתרחשת בקצב נמוך יחסית שמוערך בכ-7.5 מאיות של מסת שמש בשנה, או מסת שמש בכ-13 שנים. בהתאם לכך, אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא די זקנה וגילה הממוצע מוערך בכ-13 מיליארד שנים והמתכתיות של הכוכבים היא רק כ-72% מזו של השמש. במרכז הגלקסיה נמצא חור שחור על-מסיבי שמסתו מוערכת בכ-‎1.1×10⁸‎ מסות שמש והגלקסיה מוקפת במערכת גדולה של צבירים כדוריים שמספרם מוערך בין 270 ל-370. חלק משמעותי מהצבירים הכדוריים מקיפים את הגלקסיה בכיוון הפוך לכיוון התנועה של כוכבי הגלקסיה ושל רוב הצבירים הכדוריים, מה שמצביע על היסטוריה לא שגרתית של התפתחות הגלקסיה. NGC 4473 מתרחקת ממערכת השמש במהירות של 2,244 קילומטר בשנייה, מהירות כפולה ממהירות ההתנועה הממוצעת של צביר הבתולה ביחס למערכת השמש, שהיא רק כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהגלקסיה נעה במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שאליו היא שייכת.
שנות ה-30 של המאה ה-6

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.