google/wiki40b huggingface dataset:
תבחין קונדורסה

פונקציית בחירה חברתית מקיימת את תבחין קונדורסה (על-שם המרקיז דה קונדורסה) אם השיטה בוחרת את "מנצח קונדורסה" בכל הזדמנות שבה קיים מועמד כזה. מנצח קונדורסה הוא מועמד המנצח כל מועמד אחר בהתמודדות ראש בראש. כלומר, אם A הוא מנצח קונדורסה, אזי לכל מועמד אחר, B, רוב הקבוצה מעדיפה את A על B. במצב כזה, שיטת קונדורסה היא שיטה המבטיחה כי A יבחר. 
תבחין קונדורסה נחשב לקריטריון רצוי ביותר בשיפוט ההשוואתי של שיטות בחירות. עם זאת, הוספת רכיבי קונדורסה עשויה לשנות את המנצח לפי קונדורסה, דבר המחליש את עוצמתו האינטואיטיבית של הצורך לבחור דווקא במנצח כזה.
לפעמים שקלול של קולות המצביעים מוביל למעגל העדפות פרדוקסלי, ואז לא קיים מנצח קונדורסה. שיטות שונות המקיימות את תבחין קונדורסה נבדלות זו מזו באופן בהן הן מכריעות במצבים בהם אין מנצח קונדורסה.
בין שיטות ההצבעה הידועות, שיטת שולצה מקיימת את תבחין קונדורסה, בעוד ששיטת בורדה אינה מקיימת אותו.
אינטלקטואל

אינטלקטואל הוא אדם העוסק בפעילות שכלית ורוחנית מגוונת מתוך ערכיות או הנאה, ולא לשם תכלית מעשית כלשהי.
בתחום הסוציולוגיה אינטלקטואל הוא איש רוח שמעורב בחיים הציבוריים כדי להציג את ניתוחיו ואת נקודת מבטו במגוון נושאים במטרה להגן על ערכי החברה בה הוא פועל. אינטלקטואל אינו נושא, בדרך כלל, באחריות ישירה בחיים המעשיים, וסמכותו נובעת מאישיותו ואופיו. זהו מונח מאוחר השונה מהמונח העתיק פילוסוף, שממקד את הגותו למסגרות רעיוניות בלבד.
הסוציולוג יהודה שנהב מגדיר את האינטלקטואל כ"מי שיש לו סטטוס בשדה אחד (ספרות, אקדמיה, שירה, משפט, פיזיקה), אבל מתייצב ומביע את עמדתו בשדה אחר - הפוליטי והמוסרי. [...] מי שהצליח לחצות את השדה שלו, לעזוב את הווקטורים המוכרים בשדה שבו הוא פועל מתוך שגרה, ולשוטט בשדות אחרים, מכוח ההון הסימבולי שעומד לרשותו". אינטלקטואל אמיתי "הוא טיפוס של משוטט, מאבחן, מתריס".
המונח "אינטלקטואל" כשם עצם הפך לפופולרי בשנת 1898, לאחר שעורך בעיתון צרפתי כינה כך את אנשי הרוח שחתמו על העצומה הדורשת לערוך משפט חוזר לאלפרד דרייפוס שנחשד בבגידה. ניתן להניח שבהקשר זה, השימוש הנפוץ הראשון במונח היה של לאומנים מתנגדי דרייפוס כגון מוריס בארס. כתוצאה מכך, למונח יוחס במקור קונוטציה של כינוי גנאי עבור אנשים שאינם נאמנים למדינתם.

אינטלקטואל ציבורי

אינטלקטואל ציבורי הוא אדם שמחזיק בדעות במגוון רחב של תחומים, עוסק בנושאים שמעניינים את הציבור ולא נמנע מלהפיץ את דעותיו ברבים. הוא בעל השכלה רחבה, יכולת ביטוי וכושר העמקה. אנשים ממגזרים שונים נוטים להאזין לו והוא משפיע על דעת הקהל. האינטלקטואל הציבור מדבר באופן שמתאים לציבור הרחב ונוגע בנושאים שיש להם השלכה פוליטית או אידאולוגית. יש טוענים כי עליו לעסוק בביקורת על לאומנות, חשיבה תאגידית וזכויות יתר מעמדיות, גזעיות או מגדריות. 
יש טוענים שעליו להוות מצפון מוסרי של החברה שלו. אחרים מחזיקים בדעה שעליו להימנע מלהביע עמדה פוליטית או לבטא אידאולוגיה מכל צד שהוא.
קימסקוויט (נהר)

מקור השם

הנהר נקרא על שם הכפר קימסקוויט של שבט האומה הראשונה נוקסאלק, אשר היה במוצא של הנהר דין. 

לקריאה נוספת

• HAMILTON M. LAING, BIRDS OF THE COAST OF CENTRAL BRITISH COLUMBIA, July, 1942, PP 177, 179 
• Brian Ratty, Dutch Clarke - The Early Years
מולי שויחט

ביוגרפיה

מולי שויחט שומרת על פרטיות ואין הרבה פרטים אישיים עליה. נולדה בטורונטו קנדה באזור אונטריו (באנגלית: Ontario), שם למדה בבית הספר הצרפתי. את התואר בוגרת במדעים מדויקים (B.Sc) קבלה מן המכון הטכנולוגי לכימיה של מסצ'וסטס (באנגלית: 1987, Massachusetts Institute of Technology in Chemistry). ואת הדוקטורט שלה בהנדסת ומדעי הפולימרים (באנגלית: Polymer Science and Engineering) קבלה מהאוניברסיטה של מסצ'וסטס (באנגלית: 1992 University of Massachusetts).

כתביה

פרופ' שויחט פירסמה כתבי מחקר רבים בצורה עצמאית ובשיתוף עם חוקרים נוספים.
Animal (שיר של טרוי סיון)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טרוי סיון, לילנד, יאשיהו שרמן, אריאל ראצ'שייד, ג'אם סיטי ועלי X והופק על ידי לילנד, בובי קרליק, ראצ'שייד, באדי רוס, בראם אינסקור וג'אם סיטי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.  
עם השיר הופיע סיון פעמים רבות בסיבוב ההופעות הרביעי שלו, "The Bloom Tour".
סמואל אונטרמאייר

סמואל אונטרמאייר (באנגלית: Samuel Untermyer;‏ 6 במרץ 1858 - 16 במרץ 1940) היה עורך דין יהודי-אמריקאי ופעיל ציוני.
נולד בלינצ'בורג שבמדינת וירג'יניה בשנת 1858 להורים ממוצא יהודי-גרמני, ולאחר מות אביו, עברה משפחתו לניו יורק.
למד משפטים באוניברסיטת קולומביה, והתמחה בדיני חברות. הפעיל משרד לעריכת דין בניו יורק עם אחיו הצעיר מוריס, ועם אחיו למחצה רנדולף גוגנהיים. מאוחר יותר הצטרף אליהם לואי מרשל.
ניהל תיקים משפטיים מגוונים, ובהם תביעות מתוקשרות רבות, כגון זו בה תבע הרמן ברנשטיין את הנרי פורד בגין הפצת עותקים של הפרוטוקולים של זקני ציון בשנת 1921.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כיועץ למשרד האוצר האמריקאי בנושא דיני מיסים.
היה פעיל של המפלגה הדמוקרטית, ונודע כתומך נלהב של וודרו ווילסון. כמו כן, היה פעיל ציוני, ושימש כנשיא קרן היסוד.
נפטר בקליפורניה בשנת 1940. על אדמות שרכש במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק הוקמו לאחר מותו גנים שנקראו על שמו ("Untermyer Park").
פריאפולידה

תיאור

תולעי פין הם בעלי חיים גליליים דמוי תולעת בעלי סימטריה דו-צדדית, שאורכם מ-0.2–0.3 ועד 39 סנטימטרים, והם נטולי שריון או זרועות ציד. הגוף מחולק לחלק עיקרי הכולל את הקיבה ואזור קדמי דמוי חדק נפוח (prosoma או proboscis) שהתולעת מסוגלת לשלוף או להחזיר לתוך הגוף העיקרי (ומכאן הכינוי באנגלית introvert) המעוטר בתלמים אורכיים. בקצה חלק זה מצוי הפה ובו 5 קוצים המסודרים סביב הפתח. יש גם קוצים לאורך החדק במרבית המינים. הגוף מעוטר בכ-20 עד 30 טבעות רוחביות (אם כי הגוף עצמו אינו סגמנטלי), ולעיתים קרובות מוקף בקוצים, הנמשכים לתוך הלוע. לחלק מהמינים יש זנב שנועד לעגן את התולעת או זוג נספחים אחורי דמויי תולעים, שמשערים כי נועדו לנשימה. הגוף מכוסה בקוטיקולה כיטינית המתנשלת כשבעל החיים גדל.
בתוך הגוף יש חלל מלא בנוזל, שאין בו איברים הקשורים לרבייה או להפרשה, ולכן יש חוקרים המגדירים אותו כחלל קרביים (coelom) מדומה. אין לבעל החיים מערכת דם או מערכת נשימה, אם כי חלל הגוף מכיל אמבוציטים פגוציטוזיים והתאים מכילים המריטרין (haemerythrin), סוג של פיגמנט נשימה.
מערכת העיכול ישרה, וכוללת לוע נשלף, מעיים וחלחולת קצרה. הלוע שרירי ועטור שיניים. פי הטבעת בקצה הגוף, אם כי בסוג Priapulus יש סעיף (diverticulum – שלוחות חלולות) או שניים גחוניים חלולים הנמתחים אחריה, שמשערים כי הם משמשים לנשימה.
מערכת העצבים כוללת טבעת עצבים סביב הלוע של בעל החיים, וסיב עצב גחוני (ventral nerve cord) לאורך כל הגוף עם גלגליונים ונאוריטים אורכיים ורוחביים העולים בקנה אחד עם ארגון אורתוגונלי. מערכת העצבים שוכנת מתחת לאפידרמיס עם קשר לאקטודרם, ומהווה חלק מהשכבה המכסה את הגוף. אין איברי חישה ייחודיים, אבל יש קצוות של עצבי חישה בגוף, בייחוד בחדק.
האפידרמיס נתמך על ידי שרירים אורכיים ומעגליים השוכנים בתוכו. חלל הקרביים פועל כשלד הידרוסטטי. יכולת התנועה של התולעת מוגבלת והיא נעה על גבי הבוץ תוך שימוש בקוצים שעל החדק וביכולת של החדק להיכנס לתוך הגוף.
תולעי הפין הם דו מיניים (נפרדים לזכר ונקבה). איברי הרבייה הזכריים והנקביים שלהם קשורים ישירות למערכת הפרשה הפרוטונפרידיה. הם כוללים זוג של ציציות מתפצלות, שכל אחת נפתחת החוצה מצד אחד של פי הטבעת. קצה הציציות מכסה תאי-להבה כמו אלו המצויים בתולעים שטוחות וחיות אחרות, ואלו פועלים כנראה כאיברי הפרשה. כשבעל החיים מתבגר מופיעים סעיפים על הצינורות באיברים אלו, המפתחים זרעים או ביציות. תאי מין אלו עוברים דרך הצינוריות. האזור סביב איברי המין של הסוג Tubiluchus מפגין דו-צורתיות זוויגית.
הביציות והזרע משוחררים לתוך הים וההפריה מתרחשת בים. סביב הפגית יש לוחיות מקוטיקולה. היא כנראה חיה בבוץ כמו הבוגרים. ידוע כי היא מתנשלת כמה פעמים לפני שהיא מקבלת את צורת הבוגר.
מחמוד אבו שקרה

מחמוד אבו שקרה הוא רופא ערבי ישראלי, פרופ' בראומטולוגיה, מומחה ברפואה פנימית, מומחה בראומטולוגיה, מנהל מחלקה פנימית ד' במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה ומרצה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון.

ביוגרפיה

אבו שקרה סיים את לימודי הרפואה בשנת 1985 ואת ההתמחות ברפואה פנימית בשנת 1990. את תת-ההתמחות בראומטולוגיה סיים באוניברסיטת טורונטו בשנת 1994.
משנת 1995 משמש אבו שקרה כסגן מנהל מחלקה פנימית ד' בסורוקה. משנת 2005 הוא מנהל את המרפאה הראומטולוגית ומשנת 2011 מנהל את מחלקה פנימית ד' בסורוקה.
אבו שקרה הוא פרופ' מן המניין בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון ופעיל בהוראת סטודנטים ובהכשרת רופאים בפקולטה.
אבו שקרה חבר באיגוד הישראלי לרפואה פנימית ובאיגוד הישראלי לריאומטולוגיה. משמש בתפקיד יושב ראש ועדת הבחינות של האיגוד הישראלי לראומטולוגיה.
אבו שקרה נשוי ואב לשלושה.

מחקרים

מחקריו של אבו שקרה מתמקדים בביטויים קליניים, ביטויים מעבדתיים ובהישרדות של מגוון מחלות מפרקים ובמיוחד זאבת, דלקת מפרקים שגרונית, ואסקוליטיס וסקלרודרמה וכן בטיפולים חדישים במחלות מפרקים.
Blue (Da Ba Dee)

השיר

השיר עוסק באדם כחול, שעצב מקיף אותו (פירוש המילה "Blue" הוא עצוב). יש לו מכונית "כחולה", חברה "כחולה" והוא גר בבית "כחול". למרות המסר הדיכאוני במילות השיר, רוב האנשים ששמעו אותו] לא התעמקו במשמעותו, וחשבו על הביטוי "איש כחול" (שיכול להתפרש גם כ"איש עצוב") במובן פשוט, כמישהו שהצבע שלו הוא כחול. האווירה של השיר קצבית תזזיתית ושמחה, ולא בכדי הוא הפך ללהיט מועדונים במדינות רבות.
דגל ראש המטה הכללי של צה"ל

תיאור הדגל

אורך הדגל 120 סנטימטר ורוחבו 80 סנטימטר. רקע הדגל בצבע ארגמן בגרסה היבשתית או תכלת כהה בגרסה הימית, ובקנטון הדגל נמצא דגל ישראל באורך 58 סנטימטר וברוחב 35 סנטימטר. בפינה הימנית התחתונה של הדגל נמצאים רקומים בצבע זהב סמל המטה הכללי של צה"ל ולצידו שני ענפים. בשולי הדגל בגרסתו היבשתית ישנם גדילים ברוחב 5 סנטימטר.
שקע חזיתי

סוגים עיקריים של חזיתות

חזית קרה- כאשר האוויר הקר נע כלפי האוויר החם, נוצרת בקו המפגש שלהם תופעה המכּונה חזית קרה. בחזית הקרה האוויר הקר והצפוף יותר נכנס מתחת לאוויר החם וגורם לו לעלות במהירות. עלייה מהירה של אוויר חם ולח יוצרת ענני עּרמה מפותחים מקבוצת הקומּולֹוס והקומּולֹונימבוס. עננים אלה גורמים לירידתן של כמויות משקעים גדולות ,המלוות לעיתים בברקים ורעמים כבדים ובברד. חזית כזאת יכולה ליצור תנאים להתפתחות טורנדו במקרים פחות שכיחים.
חזית חמה - כאשר האוויר החם נע לעבר גוש האוויר הקר נוצרת במקום המפגש שלהם חזית חמה. בחזית החמה האוויר החם והקל עולה לאט יותר מעל לגוש האוויר הקר. עלייה איטית יחסית של האוויר החם מביאה ליצירת ענני שכבה מקבוצת הסטרטוס והנימבוסטרטוס, המשתרעים על פני שטחים גדולים. המשקעים היורדים מעננים אלה הם בעלי עוצמה נמוכה יותר, והם סוערים פחות. גושי האוויר החם והקר מסתחררים, מתכנסים לתוך השקע ו"ממלאים" אותו, עד שהם מאזנים את הבדלי הטמפרטורות ואת הלחץ. עכשיו נוכל להבין את החזאים המודיעים לנו שבימים הקרובים ירדו משקעים משום ששקע חזיתי מתקרב לישראל. רוב גשמי ישראל מגיעים מחזיתות קרות הנלוֹות לשקעים אלה - שקעים המּוסעים על ידי הרוחות המערביות מעל לים התיכון. כאשר השקע נמצא בין קפריסין לישראל הוא נוטה להתעמק, ומערכת של חזית חמה וחזית קרה הבאה בעקבותיו מגיעה לישראל וגורמת לירידת משקעים. השלגים המעטים היורדים בישראל, מקורם באוויר הקר המגיע מצפון-מזרח אירופה. בעונת הקיץ נוצר מעל ליבשת אסיה שקע שיש לו שלוחה של לחץ אוויר נמוך לעבר ישראל (האפיק הפרסי). לישראל חודר אוויר לח מן הים התיכון, אך למרות זאת לא יורד גשם, וזאת בגלל הרמה הסובטרופית המצויה מעל לאזורנו בעונת הקיץ. רמה זאת גורמת למצב יציב ואינה מאפשרת לאוויר המתחמם לעלות. בשל כך העננים לא מצליחים להתפתח לעננים נושאי משקעים.
ויליאם ולמן

ביוגרפיה

נולד בברוקליין, מסצ'וסטס, לאב ממוצא אירופאי ולאם מהגרת מנורווגיה. שירת בלגיון הזרים הצרפתי והיה טייס בעת מלחמת העולם הראשונה. סרטו הראשון כבמאי ראינוע היה הדרמה "Second Hand Love" משנת 1923. שלוש שנים אחר כך הוא ביים את ג'ואן קרופורד בקומדיה "The Boob" משנת 1926, אולם סרטו המשמעותי הראשון כבמאי היה דרמת המלחמה הרומנטית "כנפיים" (1927), שזכתה בפרס האוסקר הראשון בקטגוריית הסרט הטוב ביותר. הוא עצמו לא היה מועמד לקטגוריית הבימוי, אך בהמשך דרכו קיבל שלוש מועמדויות לקטגוריה זו על הסרטים "כוכב נולד" (1937) אשר היה הגרסה הראשונה לסרט, עליו זכה בפרס האוסקר לתסריט הטוב ביותר, "קרב קרקע" (1949), דרמת מלחמה והדרמה "The High and the Mighty" משנת 1954 בכיכובו של ג'ון ויין.
בנוסף ביים סרטים כגון "Beggars of Life" משנת 1928, בו כיכב וואלאס בירי, "אויב הציבור" (1931), בו כיכבו ג'יימס קאגני וג'ין הארלו, רוקסי הארט" עם ג'ינג'ר רוג'רס, "שום דבר אינו מפחיד" (1937), עם פרדריק מארץ', "בו ג'סט" (1939), "תקרית באוקס-בו" (1943) בכיכובו של הנרי פונדה, שהיה אחד מהסרטים היחידים שקיבלו מועמדות לאוסקר רק בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, "עיר קסומה" (1947) בכיכובו של ג'יימס סטיוארט. "שמיים צהובים" (1948) בו הופיע גרגורי פק. ו"נשים בכיוון מערב" (1952) שכתב פרנק קפרה.
ב-1973 קיבל פרס על מפעל חיים מטעם איגוד הבמאים האמריקני וכמו כן קיבל כוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
Far Cry 3

עלילת המשחק

ג'ייסון ברודי הוא נער שיוצא לחופשה באי טרופי באוקיינוס השקט עם אחיו הקטן והגדול, חברתו וחבריו האישיים. במהלך הטיול הם צונחים ומתפזרים באי. פיראטים, בפיקודו של רוצח פסיכופת בשם ואס, שובים אותם לבקשת כופר. ואס רוצה לקבל את הכסף מהורי שבויו ואז למכור אותם לעבדות. ג'ייסון ואחיו הגדול, גראנט, ששירת בחיל הנחתים מנסים לברוח אך ברגע האחרון גראנט נורה ומת. ג'ייסון מנסה להמשיך לברוח אך נופל מגשר ומתעלף. וכשהוא מתעורר הוא מגלה שבחור בשם דניס שגר בכפר אמנקי, כפרם של הילידים, הראקייט, הציל אותו. הראקייט נלחמים בפירטים ובארגון הסחר בבני אדם של ואס. דניס לוקח את ג'ייסון לאחותו של ואס, סיטרה, המנהיגה הרוחנית של אנשי הראקייט שמצרפת אותו לשבט. במשך משימות בהם הוא מציל חבריו ומשחרר את האי מהפיראטים, ג'ייסון הופך ללוחם מיומן ומבקש להישאר באי כדי לנקום למורת רוחם של חבריו.
אחרי שג'ייסון הורג את ואס, הוא עובר לדרום האי בעזרת סוכן CIA שפגש במשימות. דרום האי נשלט על ידי הארגון של הוטיי ולקר, מעסיקו של ואס, שסוחר בבני אדם וסמים. שם הוא מתחזה לחייל בארגון והורג את הוטיי. לאחר מכן הוא חוזר לצפון האי, למערה שבו השאיר את חבריו. כשג'ייסון מגיע לאזור ליד המערה הוא מגלה שהראייקט בהנהגתה של סיטרה חטפו את חבריו. כשהוא מגיע לסיטרה היא מסממת אותו שיהרוג את חברתו, כדי שהם יוכלו להיות ביחד ולהנהיג את האי. כעת העלילה מתפצלת וניתן לבחור באחד משני הסופים: שג'ייסון ישאר באי. או שישחרר את החברים. בעלילה שג'ייסון משחרר את החברים, מופיע דניס שרוצה לדקור את ג'ייסון אך סיטרה מגנה עליו בגופה ומתה וכל החבורה עוזבת את האי. אם בוחרים להשאר באי, ג'ייסון מוציא את חבריו להורג ושוכב עם סיטרה. מיד לאחר מכן, סיטרה דוקרת אותו ואומרת לו שילדם ינהיג את השבט והוא מת כלוחם.

משחקיות

במשחק משחקים מגוף ראשון את הפרוטגוניסט, ג'ייסון. בין משימות הסיפור ניתן להסתובב באי. באי מפוזרות עמדות של היריבים, וניתן לכבוש אותן בשביל הראייקט. עמדה שנכבשה משמשת ל"מעבר מהיר" וניתן להגיע אליה על ידי לחיצה במפה.
בכל עמדה של הראייקט יש משימות שאפשר לעשות: ציד או "מבוקש". בציד על השחקן לצוד חיות עם נשק מוגדר וב"מבוקש" צריך להרוג אדם מבוקש בעזרת סכין.
כל משימה נותנת נקודות ניסיון שבעזרתן ניתן לפתח מיומנויות שונות. כל מיומנות שנלמדה מגדילה את קעקוע לוחם הראייקט. בכך המשחק מקבל גם אופי של משחק תפקידים.
באי יש כלי רכב רבים שניתן להשתמש בהם: סירות, גלשני אוויר, רכבי שטח ומכוניות אזרחיות.
באי ניתן גם לצוד חיות, לפשוט את עורן ולייצר תיקים לנשיאת כלי נשק ותחמושת או למכור אותם.
אריה לייב מקלף

אריה לייב מַקלֵף (תרל"ו, 1876 – י"ח באב תרפ"ט, 24 באוגוסט 1929) היה איש העלייה הראשונה, ממייסדי מטולה, ממתיישבי פתח תקווה ומוצא. אביו של הרמטכ"ל השלישי מרדכי מקלף. נרצח במאורעות תרפ"ט.

ביוגרפיה

נולד בבראנסק שבפלך גרודנה של רוסיה (רוסיה הלבנה), בנו של אברהם מקלב, מחובבי ציון. קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בשנת 1891 עלה עם הוריו לארץ ישראל. בשנת 1894 עבר לפתח תקווה והתמחה בחקלאות ובציוד חקלאי.
בשנת 1896 נשא את בתיה-חיה, בת יחיאל צ'מרינסקי, ממייסדי שכונת מחנה יהודה בירושלים. לאחר נישואיו הצטרף לקבוצת החקלאים שהקימה את מטולה. הוא התגורר במטולה חמש שנים, שם נולדו שני ילדיו הגדולים, אברהם משה (ליש) וברק. שמותיהם המקוריים ניתנו בהשראת המחנך וחוקר הלשון ד"ר יצחק אפשטיין, שהיה מנהל בית הספר וילקומיץ בראש פינה. 
בשנת 1901 נאלץ לעזוב את מטולה בעקבות עימותים קשים עם שכניו הדרוזים. הוא שב עם משפחתו לפתח תקווה, שם התגורר גם אחיו הגדול משה. באותה שנה עלה לארץ אח נוסף שלהם, מרדכי, ואף הוא התיישב בפתח תקווה. 
אנשי הקרן הקיימת פנו למקלף כמומחה חקלאות וביקשוהו שיסייע להם בבחירת קרקע להקמת יישוב חדש בשפלה, לימים חולדה. הוא ייעץ להם ואף הדריך את המתיישבים הראשונים בהכשרת הקרקע ובבחירת סוגי המטעים. 
בשנת 1904 עבר למוצא, שם היה לחותנו כרם גדול. הוא השתקע במקום והקים משק חקלאי גדול, אותו טיפח במשך עשרים וחמש שנה. הוא העניק לשמונת ילדיו חינוך קפדני, תוך שילוב ערכי מסורת, ערכי חלוציות ועבודת אדמה, בשילוב עם השכלה ותרבות כללית. בביתו הגדול הייתה ספרייה עשירה של ספרות עברית, מדעית וכללית, וכן הפטיפון היחיד במושבה. ביתו שימש מרכז חברתי ותרבותי לבני המושבה. הוא קיים יחסי ידידות גם עם הערבים השכנים.
ביום שישי י"ז באב תרפ"ט פרצו המאורעות בירושלים ובחברון. למחרת, בי"ח באב, התנפלו תושבי הכפר הערבי הסמוך, קאלוניה, על בית משפחת מקלף, שהיה בין הבתים הקיצוניים ביישוב, ורצחו חמישה מבני המשפחה - ההורים אריה ובתיה-חיה, ושלושה מילדיהם. בין הניצולים הבן מרדכי. בין הרוצחים היה הרועה שהעסיקה המשפחה. ההרוגים הובאו לקבורה בהר הזיתים. הרצח זעזע את היישוב היהודי והיה בין האירועים הקשים הזכורים ממאורעות תרפ"ט.
על שמו של אריה מקלף רחוב במוצא.
שירי עבד ה'

זהות העבד

ניתן לחלק את זהות העבד לשתי קבוצות. האחת רואה בעבד דמותו של אדם מסוים, מלך, אישיות היסטורית מעברו של עם ישראל, המשיח. בנצרות ייחסו את זהות העבד על סמך הכתוב בישעיהו נ"ג לישו. הנביא עצמו והשנייה רואה בנביא קבוצה או קהילה, עם ישראל. יש שייחסו את דמותו של העבד עם משה, ירמיהו, זרובבל בן שאלתיאל ויאשיהו מלכה של יהודה. הפירוש הרואה בדמות העבד כקבוצה מבקש לראות את דמותו בעם ישראל המיוסר. יש אף הרואים בדמות העבד רק את הצדיקים, שסבלו במהלך הדורות. לדעת יאיר הופמן העבד הוא הנביא עצמו המייצג את עם ישראל כאור לגויים.מלבי"ם בפירושו לספר ישעיהו, פרק מ"ב, פסוק א' מזהה את העבד עם המלך המשיח: "עבדי שהוא המלך המשיח והנה מתנאי הנבואה בייחוד אם תחול עליו הנבואה בשפע רב עד שישפיע לזולתו, ויהיה נביא מורה ומצוה גוים רבים, הם שני עניינים. א. ההכנה הבחיריית, שהנביא יכין את עצמו לנבואה על ידי הטהרה והקדושה והלימוד, שזה היה עניין בני הנביאים."

שיר ראשון: ישעיהו מ"ב, א'–ז'

השיר הראשון בנוי משני חלקים. בחלקו הראשון (ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוקים א'-ד') מתאר המשורר המקראי את העבד הסובל. בחלקו השני של השיר השני (ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוקים ה'-ז') המחבר פותח בדברי שבח לאל ומונה את תפקידיו ויעודו של העבד בעולם. העבד בשיר הוא עם ישראל, בחיר האל. חרף מצבו המיוסר והעייף של העם, עליו להעביר את חוקי ה' ומצוותיו לאומות העולם. משימותיו הן לאומית-דתית ואוניברסלית. רעיון זה של עם שהוא בחירו של האל, מתואר גם בכתובות באזור מסופוטמיה המתארות את בחירת המלך בידי האלים. השוני הוא בכך שהבחירה מתייחסת לכלל העם.

שיר שני: ישעיהו מ"ט, א'–ו'

בשיר השני מתוארים דברי האדם והאל. לפי אחד מהפירושים העבד בשיר הוא הנביא ישעיהו ולכן יש שסברו כי הדובר בשיר הוא הנביא. שיר זה מבטא תופעה ידועה בספרות הנבואה בה הדובר הוא דמות אנושית. ייתכן כי חלקו הראשון של השיר: ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוקים א'-ד' משמש שהקדמה לתשובת האל בחלקו השני של השיר: ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוקים ה'-י"א.

שיר רביעי: ישעיהו נ"ב, י"ג – פרק נ"ג, י"ב

השיר מחולק לארבעה חלקים. בחלקו הראשון מופיעים דברי האל (נ"ב, י"ג–ט"ו) בשיר זה נמסרים פליאתם של הגויים על הצלחת העבד בעתיד למרות מצבו. בחלקו השני נמסרי דברי העם (נ"ג, א'–ו') המתארים את מצבו של העבד שבעצם סבלו מכפר על חטאי העם. בחלקו השלישי של השיר (נ"ג, ז'–ח') מתוארת בגוף שלישי דרך החתחתים שהביאה את העבד אל מצב בו הוא כמעט מאבד את חייו בלא שחטא. בחלקו האחרון והרביעי של השיר מספר המשורר את הבטחת האל (נ"ג, י'–י"ב) ואת הברכה שהוא נותן לעבד בצאצאים רבים. העבד יעמוד לצד העם ויצדיק אותו, הוא יתפלל בשבילם ויזכה לגמולו. חוקרי מקרא התקשו בזיהוי העבד. האם זה הנביא, או אישיות ידועה בימיו של ישעיהו, דמות היסטורית כמשה או ירמיהו או שמא דמות אלגורית לעם ישראל. המשורר מעמיד את הגויים ה"רַבִּים" המופיעים בפסוק ט"ו אל מול רובו של עם ישראל אליו מתייחס השיר בפרק נ"ג.
טרטוס

היסטוריה

תחילתו של היישוב באזור טרטוס הוא באלף השני לפני הספירה כקולוניה פיניקית בשם אראדוס, היום העיר ארוד, השוכנת על אי המרוחק כ-3 ק"מ מן העיר טרטוס. אף על החוף מול האי היה יישוב שחי בצילה של העיר ארוד שעל האי. האי המשיך להיות מיושב בתקופת האימפריה הביזנטית, הכיבוש המוסלמי ותקופת הצלבנים. בתקופת הצלבנים מופיע לראשונה שמו של היישוב שעל החוף: אנטרטוס, ואף טורוסה. הוא נכבש לראשונה על ידי רמון הרביעי, רוזן טולוז בשנת 1105 (או 1103), והותירה לאחר מותו לבנו אלפונסו ג'ורדן. בשנת 1123 בנו הצלבנים בעיר את כנסיית גבירתנו מטורטוסה, העומדת על תילה עד היום ומהווה מוקד לעלייה לרגל. עם הכיבוש המוסלמי הפך מבנה הכנסייה למסגד, ואחר כך לקסרקטין לכוחות האימפריה העות'מאנית. בתקופת המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, שופצה הכנסייה והיא משמשת מאז כמוזיאון המכיל עתיקות שנמצאו באזור. 
למשך תקופה קצרה במאה ה-12 כבש את העיר נור א-דין, אולם הצלבנים שבו והשתלטו על העיר. בשנת 1152 נמסרה העיר לידי הטמפלרים שקבעו בה מטה צבאי. הטמפלרים בנו בעיר מספר רב של מבנים, כולל מבצר ובו כנסייה גדולה, המוקף חומות כפולות. מטרת הטמפלרים הייתה להגן מפני התקפות מוסלמיות על העיר והאזור סביבה, אשר בחלקו היה מיושב במתיישבים נוצרים. בשנת 1188 כבש את העיר צלאח א-דין ומטה הטמפלרים הועבר לקפריסין. אולם חלק מן הטמפלרים הצליחו לסגת אל תוך המבצר, אשר לא נכבש ונותר בשליטה צלבנית למשך 100 שנים נוספות, תוך שהם מוסיפים ומחזקים כל העת את ביצוריו. המבצר נפל לידי המוסלמים בשנת 1291. טורטוסה הייתה המאחז האחרון שבו החזיקו הטמפלרים על אדמת סוריה, ולאחריה נסוגו אל האי רודוס, שבו החזיקו 10 שנים נוספות.

אוכלוסייה

טרטוס היא עיר הנמל הגדולה ביותר בחוף הסורי והעיר הגדולה ביותר במחוז טרטוס, אוכלוסייתה נאמדת (נכון ל-2009) בכ-118,000 תושבים. מרבית האוכלוסייה היא ערבית, אך ישנם גם כ-3,000 אנשים ממוצא יווני המתגוררים בעיקר בעיירה אל-חמידיה, הנמצאת דרום לטרטוס.

כלכלה

טרטוס משמשת כמרכז כלכלי בולט בסוריה ובה פועל אחד משני הנמלים העיקריים במדינה. בתחילת המאה ה-20 ידעה העיר תנופת התפתחות מהירה, לאחר שהפכה לנתיב ראשי ליבוא סחורות לעיראק, כחלק מן המאמצים לשיקומה לאחר המלחמה.
טרטוס היא אף מוקד תיירות בולט בסוריה. בסביבות העיר חופי ים חוליים יפים ומספר אתרי נופש. בתחילת המאה ה-21 משכה העיר משקיעים הבונים בה מוקדי תיירות על חוף הים.

גאוגרפיה ואקלים

העיר שוכנת בחופף המזרחי של הים התיכון ונתחמת על ידי ההרים העלאווים במזרח, כמו כן האי אַרְוָד ממוקם מרחק של כ-3 קילומטרים מן העיר.
טרטוס יושבת בעיקר על אזור מישורי, המוקף ממזרחה לו בהרים המורכבים בעיקר מאבן גיר ומעט בזלת.
מישל לגראן

ביוגרפיה

לגראן, נולד בפריז, צרפת. היה בן 22 כשאלבומו הראשון, I Love Paris, היה לאחד האלבומים האינסטרומנטליים הנמכרים ביותר שיצאו בזמן מן הזמנים. היה פסנתרן וירטואוז, ג'אז וקלאסי, מעבד מוכשר ומנצח מצליח, שהופיע עם תזמורות בכל העולם.
בראשית שנות ה-50 היה אחד האירופאים הראשונים שעבדו עם נגני הג'אז החדשניים דיזי גילספי, מיילס דייוויס, ג'ון קולטריין, סטן גץ וביל אוונס.
במהלך תקופות שונות של עבודה יוצרת, ניצח על תזמורות בסנקט פטרבורג, ונקובר, מונטריאול, אטלנטה ודנבר. הוא הקליט יותר מ-100 אלבומים עם כוכבי מוזיקה בינלאומיים בסוגות שונות, מן הג'אז ועד המוזיקה הקלאסית. בין השאר עבד עם הזמרים פרנק סינטרה, שרה ווהן, ג'ק ג'ונס, רג'ינה ולאסקז, אלה פיצג'רלד, פרי קומו, קירי טה קאנאווה, ג'וני מאתיס וברברה סטרייסנד.
אחותו, כריסטיאן לגראן, הייתה חברה בסווינגל סינגרס.
בשנת 2014 ביקר בישראל וערך קונצרט בהיכל התרבות.
נפטר בפריז ב-26 בינואר 2019.

מוזיקה לסרטים

לגראן מוכר ביותר כמלחין חדשני לסרטים, שחיבר מוזיקה ליותר מ-200 סרטים, משל הבמאים ז'ן לוק גודאר, ריצ'רד ברוקס, ג'וזף לוסי (לסרט המקשר), קלוד ללוש, קלינט איסטווד ורבים אחרים. אחרי ששיריו הופיעו בסרטיו של ז'אק דמי, "מטריות שרבורג" ו"העלמות מרושפור", יצאו ללגראן מוניטין בעולם כולו. "מטריות שרבורג" היה סרט מוזיקלי מושר מראשית ועד אחרית, כולל הדיאלוגים, תפיסה מהפכנית שהקנתה לו למעשה צביון של אופרה מצולמת.
הוליווד לא איחרה לגלות עניין בלגראן בעקבות "מטריות שרבורג" והמטירה עליו הזמנות לחבר מוזיקה לסרטים. הוא החל לעבוד עם הוליווד והמשיך בכך שנים רבות. חילק את זמנו בין ארצות הברית לצרפת.

פרסים

לגראן זכה בשלושה פרסי אוסקר (מתוך 13 מועמדויות) ובחמישה פרסי גראמי, והיה מועמד לפרס אמי. להלן חלק מן הפרסים והמועמדויות שהוענקו ליצירותיו של לגראן: