google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרטת גדוד 54

רקע

גדוד 54 הוקם בתל אביב לאחר פרוץ מלחמת העצמאות במסגרת חטיבת גבעתי. הוא היה למעשה ממשיכו של גדוד א' של חיל השדה בתל אביב, שהוקם ב-1946. בתחילה פעל הגדוד בהגנת תל אביב והדרך לירושלים, לרבות במבצעי נחשון והראל. באפריל 1948 ירד הגדוד לחזית הדרום והשתתף בבלימת התקדמות הצבא המצרי שם. במהלך קרבות עשרת הימים כבש מספר כפרים ומשלטים. עד לתום ההפוגה השנייה השתתף הגדוד בהחזקת קו החזית בדרום. במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948 נטל הגדוד חלק בכיבוש משלטי חוליקאת ופריצת המצור על הנגב, ובמקביל פעל באזור עמק האלה. לאחר שהשתתף במצור על כיס פלוג'ה עבר הגדוד בדצמבר 1948 לגזרת השרון ומאוחר יותר השתתף בהגנת קו החזית בפרוזדור ירושלים. מפקד הגדוד במהלך מרבית המלחמה היה צבי צור.
במהלך המלחמה נפלו 126 מחיילי הגדוד.

האנדרטה

האנדרטה ניצבת באתר שדה הקרב של משלטי חוליקאת, בצד כביש 232, מדרום ליישוב כוכב מיכאל. שביל מוביל אל האנדרטה, השוכנת במרכזה של רחבה מרוצפת המוקפת חורשת עצים. האנדרטה היא עמוד גבוה הניצב על גבי בסיס מלבני. על גבי פאתו הקדמית של העמוד סותתו שלושה חיצים ארוכים המצביעים כלפי מעלה – סמלם של כוחות חזית הדרום. בתחתית העמוד צמוד אליו סמל חטיבת גבעתי. על הפאה הקדמית של הבסיס נכתבה אמרה שנוסחה על ידי אבא קובנר: ההלך – ברדתך לנגב זכור אותנו. משני צידי הכתובת מופיעים סמל צה"ל וסמל הגדוד.
על גבי פאותיו הצדדיות של הבסיס מופיעים שמות חללי הגדוד. על גבי פאתו האחורית נרשמו פעולות הגדוד מעת פרוץ מלחמת העצמאות ועד לסוף שנת 1949.
בפינת הרחבה ניצבים תרני דגלים וכן לאש זיכרון. בשנת 2008 הוצבו בפתח השביל המוביל אל האנדרטה שלטים בעברית ובאנגלית אודות הגדוד וקרבות חוליקאת.
האנדרטה הוקמה בשנת 1951 ביוזמת ותיקי הגדוד ובני משפחות הנופלים אולם חלו עיכובים בסיום הבניה וטקס הסרת הלוט מעל האנדרטה התקיים רק ב 26 בנובמבר 1952. האנדרטה הייתה האנדרטה הראשונה בישראל שהנציחה נופלי גדוד ספציפי. היא עוצבה על ידי האדריכל גוסטב מאירשטיין האדריכל הראשי של חברת סולל בונה. 
האנדרטה שופצה במסגרת האירועים לקראת יום העצמאות הששים למדינת ישראל.
כחצי קילומטר מדרום לאנדרטה ניצבת אנדרטת גדוד 52.
הרי אייפל

הרי אייפל הם רכס הרים נמוך במערב גרמניה ובמזרח בלגיה. הרכס משתרע בדרום מערב נורדריין וסטפאליה, בצפון מערב ריינלנד-פפאלץ ובחלקה הדרומי של הקהילה דוברת הגרמנית של בלגיה.
אמפר-שעה

אמפר שעה (ובראשי תיבות: אמפ"ש) היא יחידת מידה לכמות מטען חשמלי (במטען אגורה אנרגיה פוטנציאלית חשמלית). היחידה מסומנת באותיות Ah, ויחידות משנה נפוצות שלה הן מיליאמפר־שעה (mAh) השווה לאלפית אמפר שעה, יחידת מידה נפוצה נוספת היא מיליאמפר־שנייה (mA·s), הנפוצה במדידת קרני רנטגן. יחידת אמפר שעה שקולה ל־3,600 קולון. משמעות היחידה היא משך הזמן בו יכולה סוללה חשמלית לספק זרם חשמלי בכמות מסוימת. לדוגמה, כאשר מצוין על גבי סוללה שהיא בעלת קיבולת של 1Ah, הכוונה היא שהסוללה מסוגלת לספק זרם של אמפר אחד למשך שעה אחת.
יחידת המידה אמפר שעה קשורה למשך הזמן בו מכשיר אלקטרוני יכול להיות מוזן מהסוללה שלו. לדוגמה, מכשיר אלקטרוני שצורך 100mA, וניזון מסוללה שהקיבולת שלה 1,300mAh, ירוקן את הסוללה תוך 13 שעות עבודה. אולם, חישוב זה הוא פשטני למדי שכן בפועל מתרחשות תופעות נוספות, כגון שינויים בצריכה של המכשיר (כתוצאה משימוש מוגבר, או ממצבי "חיסכון בסוללה" כאשר המכשיר אינו בשימוש), וכמו כן, כאשר סוללה קרובה להתרוקן, יורד בהדרגה גם המתח בין הדקיה.
סוללה של 50 אמפר שעה שנטענת בזרם של 5 אמפר תטען במלואה בתוך 10 שעות. אם זרם הטעינה הוא 50 אמפר, זמן הטעינה יתקצר לשעה אחת בלבד.
Cigarettes After Sex

היסטוריה

הלהקה הוקמה באל פאסו, טקסס, ב-2008. גונזאלס, שהקליט את מיני-האלבום ./ באוניברסיטת טקסס באל פאסו בה למד, אומר ש"בעקרון זה היה סוג של ניסוי".
מאוחר יותר, עבר גונזאלס להתגורר בברוקלין, ניו יורק, שם הקליטה הלהקה את הסינגל "Affection" שיצא לאור ב-2015.
הלהקה הפכה תחילה פופולרית ביוטיוב, מה שהוביל לקיומן של הופעות חיות ברחבי אירופה, אסיה וארצות הברית. הלהקה הוציאה בהמשך את אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה של הלהקה ב-9 ביוני 2017.
השיר "Nothing's Gonna Hurt You Baby" הופיע בפרק השביעי בעונה הראשונה של הסדרה סיפורה של שפחה, בפרק השביעי של הסדרה החוטאת, ובפרק התשיעי של העונה השמינית של הסדרה חסרי בושה.
"Apocalypse" הופיע בפרק השישי של הסדרה הגשם של נטפליקס ובסרט זואי מ-2018.

סגנון מוזיקלי והשפעות

סגנונה של Cigarettes After Sex תואר בעבר כ"אלמנטלי, מעורפל, רומנטי, אבל עם אפלה מתחת לקולו האנדרוגני של גונזאלס", כמו גם "מתוק ורגשני". גונזאלס מציין את פרנסואז ארדי כזמרת האהובה עליו ואת מיילס דייוויס כבעל השפעה גדולה עליו. השפעות נוספות שמוזכרות על ידי הלהקה הן האלבום The Trinity Session של The Cowboy Junkie, ג'ולי קרוז, והקוקטו טווינס. הבלוג המוזיקלי Eardrums Music מתאר את סגנונה כ"איטי, חלומי ויפה עם קול עדין ומהמם עם ליריקה טובה." ומשווה אותו לזה של מאזי סטאר.
מרטין שרידן

ביוגרפיה

שרידן נולד בבוהולה, שבמחוז מאיו, אירלנד. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1900 בהיותו בן 19. הוא עבד בשנים 1918-1906 במשטרת העיר ניו יורק. ושימש בתור השומר האישי של מושל ניו יורק בימים בהם הגיע לעיר.
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה שרידן במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 39.28 מטר, בתוצאה זהה לזו של ראלף רוז אף הוא מארצות הברית ולכן נערכה ביניהם תחרות לקביעת המנצח (Throw-off), רוז זרק למרחק של 36.74 מטר ושרידן זרק למרחק 38.97 מטר וזכה בתחרות. במדליית ארד זכה ניקולאוס גאורגנטס מיוון (37.68 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.39 מטר.
באולימפיאדת אתונה (1906) זכה שרידן ב-5 מדליות מהן 2 מדליות זהב ו-3 מדליות כסף. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בשיא עולם חדש של 41.46 מטר, לפני מיהאי דוד מהונגריה (11.83 מטר) ואריק למינג משוודיה (11.26 מטר) ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.325 מטר, לפני גאורגנטס (38.06 מטר) וורנר יארווינן מפינלנד (36.82 מטר). מדליות כסף בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.40 מטר, ביחד עם ליאון דופו מבלגיה ולאוסון רוברטסון מארצות הברית, ואחרי ריי יורי מארצות הברית (1.56 מטר), בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.095 מטר, אחרי יורי (3.30 מטר) ולפני רוברטסון (3.05 מטר) ובזריקת אבן (6.35 ק"ג) בתוצאה של 19.035 מטר, אחרי גאורגנטס (19.925 מטר) ולפני מיכאל דוריזס מיוון (18.585 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בסגנון יווני (31.5 מטר) והשתתף בקרב חמש שאותו הוא לא סיים.
באולימפיאדת לונדון (1908) זכה שרידן ב-3 מדליות מהן 2 מדליות זהב ומדליית ארד אחת. מדליות זהב בזריקת דיסקוס בפעם השלישית ברציפות ובשיא אולימפי חדש של 40.89 מטר, לפני מריט גיפין (40.70 מטר) וביל הור (39.45 מטר) שניהם מארצות הברית ובזריקת דיסקוס בסגנון יווני בתוצאה של 37.99 מטר לפני ביל הור (37.32 מטר) ויארווינן (36.48 מטר). מדליית ארד בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.22 מטר, אחרי יורי (3.33 מטר) וקונסטנטינוס ציקליטירס  מיוון (3.225 מטר). נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.42 מטר, במקום 16 בקפיצה לגובה מהמקום בתוצאה של 1.37 מטר ובהדיפת כדור ברזל הוא לא השיג כל תוצאה. 
ב-1918, יום לפני יום הולדתו, נפטר שרידן בבית החולים סנט וינסט שבמנהטן, מהשפעת הספרדית.
יהודה שגב

קורות חיים

יהודה (יוד'קה) שגב נולד בשנת 1951 ברומניה ועלה לישראל באותה שנה. הוא גדל בקיבוץ הסוללים. שגב התגייס לצה"ל בשנת 1969 לנח"ל במסלול בני משקים לפיקוד, במהלך קורס מ"כים שבר את רגלו, ולאחר מכן שירת כפקיד שלישות. יצא פעם נוספת לקורס מ"כים וסיים קורס קציני שלישות. השתחרר בדרגת סג"ם. במלחמת יום הכיפורים גויס ליחידת איתור חללים, אך עזב אותה לטובת סיוע לגדוד מילואים בגזרה המצרית. בהמשך שירותו הצבאי שירת כקצין מיון ראשי בבסיס קליטה ומיון וכקצין השלישות של פיקוד מרכז בדרגת אלוף-משנה. לאחר שהובהר לו על ידי ראש אכ"א רן גורן, שאין כוונה לקדמו השתחרר משירות הקבע. שימש בתפקידי ניהול בחברת כמיפל עד שנקרא חזרה לשירות הקבע על ידי ראש אכ"א החדש יורם יאיר. שירת כראש חטיבת כוח אדם במפקדת חילות השדה (כיום נקראת מפקדת זרוע היבשה). מ-1996 עד 1998 מילא שגב את תפקיד ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם באגף כוח אדם. בשנת 1998 הועלה שגב לדרגת אלוף ומונה לראש אגף כוח אדם.
מעט לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 2001, מונה שגב למנכ"ל התאחדות הקבלנים והבונים בישראל. הוא החזיק בתפקיד זה עד לפרישתו בדצמבר 2004. ביולי 2005 שב לכהן כמנכ"ל התאחדות הקבלנים.
באוגוסט 2006 מונה לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים, והחזיק בתפקיד עד אפריל 2011.
שגב הוא בוגר תואר ראשון בלימודים כלליים ובינתחומיים מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר במשפטים מהקריה האקדמית אונו. הוא בוגר קורס מפקדי חטיבות של צה"ל ובוגר המכללה לפיקוד ומטה.
שגב היה סגן יושב ראש מכון התקנים הישראלי, חבר דירקטוריון במכון היצוא, יו"ר דירקטוריון געש, חבר בדירקטוריון ב. יאיר (2006-2008), אביב ארלון (2005–2014), כמיפל (מ-2011), פיל"ת (2010–2011), אחזקות קיבוץ ניצנים, קופות הגמל והקרנות של בנק אוצר החייל.
ב-2013 יצא ספרו "מכתבים דמיוניים לאבא".
בשנת 2015 התמנה למנכ"ל התאחדות התעשיינים ופרש בשנת 2016.
מכהן כיושב ראש דירקטוריון שפיר הנדסה מאז 2015.
שגב נשוי ואב לשניים, ומתגורר ביבנה. הוא בעל אזרחות ישראלית ורומנית.
מנדי גרוזמן

ביוגרפיה

גרוזמן נולד וגדל בכפר חב"ד לישראל יוסף ותמר גרוזמן. סבו, הרב מאיר צבי גרוזמן, היה מראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית בישראל שבכפר חב"ד. בשנות השמונים יצאה משפחתו לשליחות חב"ד במדינת בלארוס, ממנה שבה בשנת תשס"ד (2004). בבחרותו למד גרוזמן בישיבת תומכי תמימים המרכזית בלוד, ולאחר מכן בכפר חב"ד ובמגדל העמק. בשנת תשס"ז (2007) סיים את לימודיו בארץ והמשיך, כמקובל אצל בוגרי ישיבות חב"ד בישראל, ללמוד שנת לימודים נוספת בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבמרכז חב"ד 770 בניו יורק.

קריירה

בבחרותו פרסם במשך תקופה קצרה טור חודשי בעיתון ילדי השלוחים בישראל. בשנת 2012 החל את דרכו העיתונאית באתר כיכר השבת. בשנת 2013 עבר לאתר בחדרי חרדים ובמקביל היה מעורכי אתר "שטורעם" החבד"י, וכתב בשבועון כפר חב"ד. בשנת ה'תשע"ד (2014) החל לשמש ככתב ופרשן לענייני חרדים בעיתונים מעריב ומקור ראשון, שהיו אז בקבוצה משותפת עם אתר nrg.
לאחר שהקבוצה פוצלה ו"מעריב" נמכר לאלי עזור, ו-nrg ו"מקור ראשון" נמכרו לשלדון אדלסון והפכו לחלק מקבוצת "ישראל היום", המשיך גרוזמן לשמש ככתב החרדים ב-nrg ו"מקור ראשון", ומלבד זאת החל משנת 2015 החל לפרסם במגזין "מוצ"ש", מוסף התרבות של "מקור ראשון", טור אישי בשם "חרדי בעיר הגדולה" בו נהג לתאר בהומור את חייו כרווק חרדי מתבגר בירושלים. בשנת 2017 עזב את "מקור ראשון".
בשנת ה'תשע"ה (2015), לקראת הבחירות לכנסת העשרים, חשף גרוזמן הקלטה של הרב מאיר מאזוז, מנהיג מפלגת יחד, שבה דיבר נגד הרבי מלובביץ' ומנהגי חסידות חב"ד. בעקבות זאת הוציא הרב מאזוז הבהרה לדבריו.
מינואר 2017 החל גרוזמן להגיש ברדיו כאן מורשת של תאגיד השידור הישראלי תוכנית מדי יום חמישי בערב בשם "התוועדות". מינואר 2018 החל לשדר ברדיו זה גם תוכנית אקטואליה מדי בוקר בימי ראשון-רביעי בשם "מנדי וביתאן" יחד עם העיתונאי החרדי אלי ביתאן. מ-29 באוגוסט 2019 הוא התוכנית משודרת גם ביום חמישי ומשודר גם בכאן 11. התוכנית בעלת אופי של אקטואליה רכה, לצד עיסוק בסדר היום במגזר הדתי והחרדי. השניים חשפו בתוכנית הקלטות של ראש ישיבת פוניבז', הרב גרשון אדלשטיין, בהן הוא מורה להורים שלא למחות בילד מחלל שבת, ואף לרכוש לבנות בגדים "שאינם צנועים". ההקלטות עוררו סערה במגזר החרדי.
בפברואר 2018 החל לכתוב טור שבועי במגזין בעיתון הדתי-לאומי השבועי "בשבע" שם כתב עד מרץ 2019. בפברואר 2018 הצטרף לצוות הכותבים במדור דעות של העיתון "ישראל היום".
באוקטובר 2018, לקראת הבחירות לראשות עיריית אלעד, חשף בתוכניתו "מנדי ביתאן" בכאן מורשת הקלטה של הרב בצלאל אדלשטיין, בנו של הרב גרשון אדלשטיין, בה נשמע אומר כי ידוע לו שתמיכתו של הרב חיים קנייבסקי ביצחק פינדרוס לראשות העיר אינה מוחלטת, וכי נכדיו של הרב קנייבסקי החתימו אותו על שני מכתבים סותרים. כמו כן טען אדלשטיין כי הרב קנייבסקי אינו בקי בפרטים, ובניו ונכדיו מחליטים מי יוכל לדבר איתו ואיזה מידע אפשר למסור לו. רוב כלי התקשורת החרדיים, גם אלו הנחשבים עצמאיים, כגון אתרי האינטרנט וקווי הנייעס, צינזרו את החשיפה, בטענה כי היא פוגעת בכבודו של הרב. גרוזמן עצמו טען כי ידיעת המצב לאשורו דווקא מכבדת את הרב יותר.
רוני הולן

רוני הולן הוא מתופף ומלחין, מבכירי נגני הג'אז בישראל. ראש מחלקת תופים בבית ספר רימון, ומרצה בפקולטה הרב תחומית באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.

ביוגרפיה

הולן נולד בירושלים. החל את דרכו בלהקת הרוק הירושלמית 'דובדבן'. למד כחמש שנים בפריז, שם שיתף פעולה עם ז'אן לול לוניון, ז'אן פייר דוברבה, מישל בניטה, לואי ואן גינצברג מארסיאל סולל, ג'ורג' ארבניטס ועוד. היה תלמידו של ז'אן פול ש'יכרלי. בשנת 1984 היה חבר בתזמורת הביג בנד של מונטה קרלו.
בישראל מנגן הולן שנים רבות בתיאטרון הקאמרי והבימה. ניגן בהצגות: "גורודיש", "דבר מצחיק קרה", "אותלו", "ההולכים בחושך", "רצח", "הבכיינים", "השחקן", "אהבה וג‘אז", "שביט 2000", "עוץ לי גוץ לי", "נמר חברבורות" ועוד.
השתתף במחזות הזמר "קברט", "גברתי הנאווה", "החלילן מהמלין", "אויטה", "קול נדרי", "צלילי המוסיקה", "עלובי החיים", "סיפור הפרברים", "ברנשים וחתיכות", "פיאף", "בוסתן ספרדי", "חברון" ו"שלמה המלך."
השתתף גם בסדרות ג'אז שונות במוזיאון, במשכן, בפסטיבל ג'אז בים האדום וכן ב"ג'אז סרטים ווידאו טייפ" (פסטיבל תל אביב). בנוסף ניגן בקמפוס בית הספר רימון ובסדרות עם נגנים רבים, בהם דייב ליבמן, בני גולסון, ג'יימס מודי, אפריין טורו, פרנק גמבלה, לו סולוף, סם ריברס, פדרו איטורלדה, פרנק אמסלם, לי קוניץ וג'ף טין וואטס.
השתתף כנגן במספר תוכניות בידור בטלוויזיה: סמי וסוסו, ריצ'רץ', עלי כותרת, זהו זה, על השולחן, במקום הראשון ועוד.
הולן היה חבר בהרכב הג'אז "משיכת יתר" ומוזמן לנגן בסדרות בתזמורת קלאסיות. הוא מנגן כסולן ביצירותיו של ירון גוטפריד "Capriole Jazz Suite". ניגן עם התזמורת הפילהרמונית בערב שהוקדש ליצירותיו של לאונרד ברנשטיין. יצר את פרויקט ה'נביא' (משיריו של ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן) שבו כתב מוזיקה מקורית. כיום חבר בהרכב טריו עם אלי מגן ואבי אדריאן.
הולן כתב שמונה ספרי לימוד, בהם "קצב לכולם אחד ושתיים", "חוברת להכתבות", "רוני הולן מלמד תופים", "פוליריתמיקה לתופים", ומילון המקצבים "Fifty ways to love your drumming". שניים מספריו תורגמו לסינית ומופצים בחנויות בסין. הולן הופיע בסין בעיר האסורה (בייג'ינג), שם ניגן מוזיקה שהלחין והעביר כיתות אומן.
אל-איאם

אל-איאם (בערבית: היָמים) הוא עיתון פלסטיני היוצא לאור ברמאללה מאז שנת 1995. זהו העיתון השני בתפוצתו בשטחי הרשות הפלסטינית. העיתון בבעלותו של איש העסקים הפלסטיני בשאר אל-מסרי.
שמר האפייה

אפייה

שמרי האפייה נמצאים בשימוש באפייה כמתפיחי בצק.
השמרים גורמים לבצק לתפוח בכך שבמהלך תהליכי ייצור האנרגיה שלהם מהפחמימות שבקמח הם פולטים פחמן דו-חמצני. הגז מנסה להיפלט לאוויר ויוצר כך מעין בועות בבצק - וכך גורם לבצק לתפוח. הוספת ביצים, תפוחי אדמה או סוכר לבצק גורמת להאצת גדילת השמרים (אם כי בכמויות מסוימות הסוכר עלול לגרום להאטה), בעוד הוספת כל כמות של מלח או שומנים כגון חמאה תאט את גדילתם.

בישול

סוג זה של שמרים משמש גם כחומר גלם למאכל הנפוץ בשימוש בקרב צמחונים וטבעונים כמקור לחלבון, וכתבלין. הוא מכיל אחוז גבוה במיוחד של חלבונים (כ-50%), אינו מכיל שומנים, והוא מקור טוב לוויטמינים מקבוצה B ולמינרלים כגון ברזל. בשימוש זה שמר האפייה ידוע בכינוי "שמרי בירה" (ובאנגלית Brewers' Yeast או Nutritional Yeast).
שמרי הבירה הם שמרים לא פעילים. בתהליך הפקת שמרי הבירה מניחים לשמרים להתרבות על מצע קני סוכר ודבשה, לאחר מכן קוצרים את השמרים שהתרבו, שוטפים,  מייבשים ואורזים אותם. ניתן לרכוש אותם בחנויות טבע בצורת פתיתים או אבקה.
לשמרי הבירה טעם חזק המזכיר גבינת פרמזן, ומרקמם בצורתם היבשה הוא אבקתי אך כאשר הם מומסים בתבשיל - מרקמם קרמי. לכן פעמים רבות שמרי הבירה משמשים כתחליף לגבינה צהובה או שמנת, וניתן להשתמש בהם להקרמה ולהסמכה של תבשילים, כגון תבשילי ירקות ופירה תפוחי אדמה. בנוסף ניתן להשתמש בהם כתבלין ולפזרם מעל סלט, למשל, או כבסיס למאכלים כגון ממרח שמרי בירה.
מפרץ שלמה

מפרץ שלמה הוא השם העברי שנתנה ישראל למפרץ שארם א-שייח בדרום סיני לאחר כיבושו במלחמת ששת הימים ב-1967.
הפעם הראשונה שבה כבשה ישראל את שארם א-שייח הייתה במלחמת סיני ב-1956. צה"ל החזיק באזור ארבעה חודשים עד נסיגתו מסיני. במלחמת ששת הימים ב-1967, כבש צה"ל בפעם השנייה את המפרץ. המפרץ נתחם בלשונית יבשתית ומחלק את המפרץ לשניים ("שארם" בערבית זוהי לשונית ים). עם השנים הוקם בצד המערבי של המפרץ בסיס חיל הים - בסיס מפרץ שלמה שפונה באפריל 1982. מן העבר השני של הבסיס, הוקמה ממול מפרץ שארם אל מויה (שהוא הצד השני של מפרץ שלמה), העיר אופירה.
על שם המפרץ, נקרא כל אזור דרום סיני - מרחב שלמה, שהייתה המפקדה שניהלה את האזור כולו.
עקב חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים פינתה ישראל את סיני עבור מצרים, והמפרץ נעזב באפריל 1982. כיום המקום נמצא בשליטת מצרים. ממול למפרץ הוקמה העיר התיירותית שארם א-שייח. תושבי סיני המצרים ביטלו את השם הישראלי של המקום, הן של מפרץ שלמה והן של העיר אופירה.

בתרבות

בשנת 1982 יצא לאור השיר "מפרץ שלמה" של הזמר זוהר ארגוב במסגרת אלבומו נכון להיום
הקרב הראשון על האיזונצו

מהלך הקרב

ביום 23 ביוני 1915 פתחו האיטלקים בקרב הראשון על נהר איזונצו על ידי הפגזת תותחים מאסיבית לשם ריכוך, שנמשכה  שבעה ימים רצופים, אך כתוצאה מחוסר הניסיון של הארטילריה האיטלקית כמעט שלא נגרמו אבדות לצד השני. הארמייה האיטלקית השלישית אמורה הייתה לפרוץ אל הרמה של דוֹבֵּרדוֹ,  בין מונפלקונה לסגראדו, בעוד הארמייה השנייה פרצה בין מונטה סבוטינו לפודגורה. מטרתה הייתה לכבוש ראש גשר ליד העיר גוריציה (Görz, Gorizia, Gorica), לחצות את נהר איזונצו, לכבוש את הרי קוּק] ופרינצניקה (נקודה 383), כמו גם התקפה על ראש הגשר טולמיין (טולמינו). למרות העליונות הניכרת לא יכלו האיטלקים להשיג אף לא אחד מן היעדים האלה. רק ליד סגראדו הם הצליחו להתקדם בשולי הרמה של דוברדו. 
ההתקפה האיטלקית נכשלה משום שננקטה בה התקפה חזיתית לאחר ריכוך ארטילרי בלתי מדויק ובלתי מספיק. האוסטרים התגוננו מתוך עליונות קרקעית. ההישגים האיטלקיים היו זעירים וכללו בצפון הגזרה את הר קנין ליד בובץ (Bovec). בגזרה הדרומית כבשו רכסים ברמת קראס (Kras) ליד פוליאנו (Fogliano) ומונפלקונה (Monfalcone).
לאיטלקים היו אבידות של 14,947 חיילים ולאוסטרו-הונגרים 9,950 חיילים.
סיירה ברג'ס לוזרית

עלילה

סיירה (שאנון פורסר) היא ילדה חכמה אך לא פופולרית השואפת להיכנס לאוניברסיטת סטנפורד. היא לא מתאימה לסטנדרט המסורתי של היופי הגופני, אבל יש לה אישיות מלאת שנינות וקסם. הילדה הרווחת הפופולרית ורוניקה (קריסטין פרוסט) מנסה לעיתים קרובות לאמלל את חייה של סיירה, ומטפטפת אותה בתגובות והערות אכזריות, במיוחד ביחס למראה שלה, שלעיתים קרובות היא גורמת ללא מאמץ ושננות. כשג'יימי (נואה סנטיניו), שחקן כדורגל נאה מבית ספר אחר, מבקש מוורוניקה את המספר שלה, היא נותנת לו את המספר של סיירה במקום, מכיוון שלורוניקה יש חבר שנמצא בקולג', והיא גם מבקשת להביך את סיירה.
שקר זה מוביל לכך שג'יימי שולח SMS לסיירה, מתוך אמונה שהיא ורוניקה. לאחר טקסטים ופלירטוט זה עם זה לזמן מה, סיירה מתחילה לחבב את ג'יימי, אף על פי שהיא מבינה שהוא חושב שהוא מסר מישהו אחר. במהלך שיעורי הלהקה למחרת, סיירה מספרת מיד לחבר הטוב ביותר דן (רג' סיילר) על מה שקרה, בטענה שהיא "פגשה בחור". דן מגיב בספקנות מאוד ומודיע לה, "זה נקרא פישוף, ואני די בטוח שזה לא חוקי." היא מגנה על עצמה ואומרת כי כך או כך, אלה המילים "שלה".
כשסיירה מגלה שג'יימי מאמין שהוא מסר את ורוניקה, היא מתקרבת לורוניקה, שהיא נסערת לאחר שהושלכה על ידי חברתה לקולג' ספנס, הרואה את ורוניקה מטומטמת מדי. היא מציעה למנחה ורוניקה, בתמורה לעזרה בהמשך השיחה עם ג'יימי. ורוניקה מסכימה, והם מתחילים להדרכה. כאשר הם ממשיכים לעזור זה לזה, סיירה לומדת יותר על חיי המשפחה המתסכלים של ורוניקה, וסיירה מתחילה לצמוח על ורוניקה. ורוניקה מגלה כיצד אביה נוטש את אמה לילדה בת 22 ואיך זה שינה את חייה של אמה וגם את אמה. ורוניקה נאלצת להתמודד גם עם אמה האומללה ודוחפת אותה לעידוד ופופולריות. לילה אחד, וידאו של ג'יימי מתקשר לורוניקה, שמופיעה על מסך המצלמה בזמן שסיירה מדברת מאחוריה. שיחת הווידאו מסתיימת בקרוב כשג'יימי אומר לה שיש פיגור, וברגע שהם מנתקים, סיירה וורוניקה צוחקים יחד בשמחה על זה שזה עבד. אף כי בתחילה קרו זה לזה, ורוניקה וסיירה בסופו של דבר להיות חברות.
כשג'יימי שואל את סיירה, מי שהוא מאמין שהיא ורוניקה, לצאת לדייט, ורוניקה הולכת איתו כטובה לסיירה. עם זאת, כשהוא מנסה לנשק את ורוניקה, ורוניקה אומרת לו לעצום את עיניו וסיירה מנשקת אותו במקום, וג'יימי מאמין שהוא נישק את ורוניקה.
לפני משחק כדורגל ג'יימי מנשק את ורוניקה. ורוניקה כועסת על ג'יימי שעשתה את זה, כי היא מרגישה שהיא בוגדת בסיירה. ג'יימי לא מבין למה היא כועסת, מכיוון שהוא מאמין שהיא הייתה האדם שהוא התנשק עם הדייט שלהם. סיירה עדים לנשיקה ומניחה שוורוניקה נישקה אותו בכוונה. כנקמה, היא מחליטה לחשוף את העובדה שוורוניקה הושלכה על ידי חברתה לשעבר על רקע מסר ישיר. במהלך משחק הכדורגל, ורוניקה אומרת בכעס לג'יימי את האמת, וכאשר סיירה מבוהלת מנסה להגן על עצמה ולהסביר, הוא מזהה את קולה. המום הוא אומר גם לסיירה וגם ורוניקה להתרחק ממנו ולעזוב.
סיירה כותבת שיר בשם "חמניות" ושולחת אותו לוורוניקה כהתנצלות. ורוניקה שולחת את השיר לג'יימי ומספרת לו מה באמת ילדה נהדרת סיירה. הוא מחליט לסלוח לסיירה ולקחת אותה לביתה הביתה, להביא לה חמנית. לאחר שהודו שהיא בדיוק הטיפוס שלו ומביעים את רגשותיו כלפיה, הם שוב מתנשקים והולכים הביתה יחד. בזמן שהם שם ורוניקה וסיירה מתראים, ובלי לומר מילה, הם חולקים חיבוק מיישב על ידי חיבוק ודן מצטרף.
קרלה סוזה

ביוגרפיה

סוזה נולדה במקסיקו סיטי לאבא צ'יליאני ולאמא מקסיקנית. היא התגוררה באספן, קולורדו עד גיל 8. היא למדה משחק ב-Centro de Educación Artística, בית הספר למשחק המפורסם שמנוהל על ידי חברת המדיה הענקית, טלוויסה, במקסיקו סיטי. גם למדה בבית ספר למשחק בצרפת וסיימה קורס קיץ אינטנסיבי במוסקבה, רוסיה. ב-2008, סיימה את תואר ראשון באמנויות בבית הספר המרכזי לדיבור ודרמה בלונדון. בגיל 22, חזרה למקסיקו סיטי והחלה לשחק בטלוויזיה ובקולנוע.

קריירה

ב-2009, עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בטלנובלה המקסיקנית "קיץ של אהבה", בה גילמה את דמותה של הזמרת דולסה מריה. מאוחר יותר כיכבה בסיטקומים המקסיקנים "גיבורי הצפון" ו"הקליניקה". תפקידיה בקולנוע כולל את הסרט "מעושר לעוני". ב-2013, כיכבה בשני סרטים מקסיקנים שוברי קופות, "המשפחה האצילית" ו"אין החזרים".
ב-2014, עברה סוזה ללוס אנג'לס כדי להמשיך בתפקידי קולנוע וטלוויזיה בשפה אנגלית. לוהקה לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" שיצר פיטר נוולק, והפיקה שונדה ריימס, בתור סטודנטית למשפטים לורל קסטיו, לצד ויולה דייוויס.
ב-2015, הופיעה סוזה על שער המגזין האמריקאי Women’s Health.

חיים אישיים

סוזה היא רב-לשוניות, שדוברת באופן שוטף ספרדית, אנגלית וצרפתית. ב-2013, היא התארסה למרשל טרנקמן. הזוג התחתן בקליפורניה במאי 2014.
קרלה נתנה הרצאה בליאון, גואנחואטו ב-21 במרץ 2015. להרצאה קראו "מתוקים הם פירות המצוקה".
אמסטל (בירה)

אמסטל (Amstel) הוא מותג בירה הולנדי המיוצר מאז שנת 1870. בשנת 1968 נרכשה המבשלה על ידי חברת הייניקן.

היסטוריה

מבשלת הבירה נוסדה באמסטרדם ב-11 ביוני 1870 ונקראה על שם נהר האמסטל בהולנד. בשנת 1872 הגיע היקף הייצור ל-10,000 ליטרים בשנה. בשנים הראשונות נמכרה הבירה רק באמסטרדם ובשנת 1883 התחיל שיווקה גם לבריטניה ולאיי הודו המזרחיים ההולנדים.
בשנת 1954 פתחה החברה מבשלה בגינאה ההולנדית. באותו הזמן הפכה אמסטל למבשלה ההולנדית הראשונה ששיווקה בירה בפחיות. בשנת 1958 הקימה החברה מבשלה בירדן ושנתיים לאחר מכן הקימה מבשלה נוספת בקוראסאו. התרחבות החברה המשיכה ובשנת 1963 פתחה החברה מבשלות בפוארטו ריקו וביוון.
ב-1968 נרכשה המבשלה על ידי חברת הייניקן וב-1972 נסגרה המבשלה באמסטרדם וייצור הבירה הועבר למבשלות הראשיות של הייניקן. תחת השם אמסטל נמכרים מספר סוגי בירה בהם אמסטל לאגר, אמסטל לייט ואמסטל 1870.
סקומברן זריז

תפוצה

תפוצתו של סקומברן זריז משתרעת על פני שטחים נרחבים סביב דרום-מזרח אסיה ומערבה עד החופים המזרחיים של אפריקה, ומהמזרח התיכון לאורך החופים הצפוניים של האוקיינוס ההודי ומגיע מזרחה עד פיג'י באוקיינוס השקט. הוא נפוץ משני צידי אוסטרליה מפרת' בחופים המערביים ועד סידני בחופים המזרחיים. הם נמצאים גם צפונה עד סין ואפילו יפן.
תפוצתו של הדג בים התיכון אינה סביבתו הטבעית. הדג פלש לים התיכון מים סוף דרך תעלת סואץ ונצפה לראשונה בסביבת הים התיכון בחופי ישראל בשנת 1935. מאז תועד בלבנון בשנת 1965, בטורקיה ב-1981, במצרים ובתוניס ב-1997. כיום הדג נפוץ בחופי ישראל.

תיאור

צבעו כחול בהיר עד אפור כהה לאורך הגב והצדדים הנחלש לכחול-כסוף אפרפר בבטן. לסקומברן זריז יש דוגמת פסים אנכיים בחלק התחתון של צדדיו. סקומברן זריז הוא המקרל הגדול ביותר מהמקרלים האוסטרליים המגיע לאורך של כ-2 מטר ולמשקל של עד 70 ק"ג.

שלבי התפתחות

סקומברן זריז מטיל ביצים בתנאי אוקיינוס, במדפי שוניות. לביצים יש מעטפת שמן המסייעת להן לצוף ומחזיקה אותם בחלק העליון של עמודת המים שם הטמפרטורות גבוהות יותר, מחומצנות ובעלי שפע של מאגר פלנקטוני המשמש לתזונה לפגיות (לַרְוַוה) ברגע שיבקעו.
הרבייה היא עונתית אולם מתארכת במים טרופים חמימים. רבים מדייגי הסקומברן זריז מתבססים על התקבצות הדג המתרחשת טרם עונת הרבייה. רוב הנקבות הנתפסות באזורי האקלים הצפוני בין יולי לדצמבר הן כאלו שהטילו לאחרונה את ביציהם או קרובות למועד זה. באופן כללי, זמן הטלת הביצים של הסקומברן זריז משויך בדרך כלל לטמפרטורות גבוהות של המים המקדמות זמינות אופטימלית של מזון לגדילה והתפתחות מהירה של הפגיות. כשהפגיות הצעירות מתפתחות הן נעות מן המים הרחוקים מהחוף אל מי החופים ובסביבת שפכי נהרות שם ימצאו בשלב המחזורי הצעיר של התפתחותן. בסביבה החופית תזונתם תכלול בעיקר פגיות ודגיגונים של דגים קטנים וסרטנאים קטנים עד שיגדלו מספיק כדי לצוד דגים קטנים ודיונונים. מחקרים אוסטרליים של מין זה הציעו כי הנקבות גדולות יותר מהזכרים. הנקבות של המין מגיעות לבגרות מינית בגיל של בערך שנתיים, ובאורך של בערך 80 ס"מ

הרגלי תזונה

סקומברן זריז הוא מין טורף, אופורטוניסט ורעבתן. כמו מינים נוספים בסוג הזה, מזונו מכיל בעיקר דגים קטנים וכמויות קטנות יותר של חסילונים ודיונונים.
סקומברן זריז נוהג לצוד את טרפו במרדף במים פתוחים, בסמוך לשוניות וגם בקרבה לחוף. הוא מסוגל לבתר בקלות את טרפו באמצעות שיניו החדות.

דיג

סקומברן זריז הוא מקרל נחשק מאוד באזור תפוצתו במערב האוקיינוס ההודי. דייגים חובבים דגים את הסקומברן זריז מסירות בשיטת הטרולינג- גרירת דג או דמוי-דג כמה עשרות מטרים מהסירה תוך כדי שיט איטי, או באמצעות הטלת דמוי-דג באמצעות חכה מהחוף וגרירתו חזרה, או באמצעות משיכת דמוי-דג שוקע מקרקעית הים ושיחרורו בתנועות הקפצה. שיטות אלו מעוררות את יצר התקיפה אצל הסקומברן זריז, כאשר הן מדמות תנועת דג פצוע באמצעות ויברציות שדמוי-הדג מחולל במים. הדג פופולרי מאוד בקרב דייגים חובבים בישראל. דיג מסחרי בעיקרו מתבסס על רשתות דיג אנכיות ובמערך חכות. מהיבט השימור, המין קרוב לסיכון בשל ערכו המסחרי הגבוה וטעמו הנחשק של הדג שהוביל לדיג יתר באזורים רבים בתחומי תפוצתו.