google/wiki40b huggingface dataset:
הארמייה השישית (ארצות הברית)

מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה בטקסס שבארצות הברית ב-22 בינואר 1943. כמפקדה נתמנה לוטננט גנרל וולטר קרוגר (Walter Krueger). בחודש מאי באותה שנה היא נטלה את הפיקוד על מרבית כוחות צבא ארצות הברית, שפעלו במסגרת המערכה לבידודו של הבסיס היפני הגדול ברבאול שבאי בריטניה החדשה במזרח פפואה גינאה החדשה. בינואר 1944, לאחר השלמת מערכה זו, הצטרפה הארמייה לחיילי הצבא האוסטרלי בלחימה בחופה הצפוני של פפואה גינאה החדשה, וכן פעלה באיי האדמירליות ומורוטאי.
בספטמבר 1944 הוחלפה הארמייה בשדות הקרב בהם פעלה על ידי הארמייה השמינית. ב-20 באוקטובר 1944 נחתו שני קורפוסים של הארמייה השישית באי לייטה שבפיליפינים, במהלך הפתיחה של המערכה האמריקנית לשחרור הפיליפינים. בדצמבר 1944 שוב החליפו יחידות הארמייה השמינית את אלו של הארמייה השישית בקרב לייטה. ב-9 בינואר 1945 נחתו חיילי הארמייה השישית באי לוזון שבפיליפינים וכיתרו ושחררו את בירת הפיליפינים מנילה בשיתוף פעולה עם כוחות הארמייה השמינית. בהמשך ועד סיום המלחמה באוקיינוס השקט לחמו יחידות הארמייה השישית לטיהור צפון הפיליפינים מן הכוחות היפניים. בסך הכל השתתפו יחידות הארמייה במהלך המלחמה ב-22 פעולות לוחמה אמפיבית. 
הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע אולימפיק - השלב הראשון של מבצע קריסה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו.

לאחר מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1945 הגיעה הארמייה ליפן כדי לקיים תפקידי ממשל צבאי באיי קיושו ושיקוקו ובמערב האי הונשו. מפקדת הארמייה התמקמה בעיר קיוטו. 
הארמייה פורקה ב-26 בינואר 1946. כעבור חמישה שבועות, ב-1 במרץ 1946, היא הוקמה מחדש תחת פיקודו של גנרל ג'וזף סטילוול. מפקדתה הוצבה במחנה הפרסידיו שבעיר סן פרנסיסקו. משימתה, אותה מילאה במשך כחמישים השנים הבאות, הייתה הגנה על מערב ארצות הברית ואימון כוחות הצבא בשתים עשרה המדינות המערביות שלה. במסגרת זאת אימנה הארמייה מספר רב של חיילים להשתתפות במלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם ומלחמת המפרץ. בשל קרבת בסיס המפקדה שלה לגשר שער הזהב היא זכתה לכינוי "מגינת שער הזהב".
ביוני 1995, במסגרת תוכנית לצמצום סדר הגודל של צבא ארצות הברית בעקבות סיום המלחמה הקרה, פורקה הארמייה.
בשנת 2007 הוקמה הארמייה מחדש והוצבה במחנה סם יוסטון בטקסס.
יעלה ויבוא

משמעות הברכה

תוספת זו נאמרת בברכת "רצה" (ברכת "עבודה") שבתפילת העמידה, בערבית, שחרית ומנחה (אך לא במוסף) ובברכת ירושלים שבברכת המזון. בראש השנה, ביום הכיפורים וביום טוב (אך לא בחנוכה ובפורים), התפילה נאמרת בברכה האמצעית של תפילת העמידה.
מיקום התוספת הוא בברכה העוסקת בבנייתו מחדש של בית המקדש וחידוש העבודה בו, ובברכה המקבילה לה בברכת המזון - "רחם נא ה' אלוקינו על ישראל עמך... ועל הבית הגדול והקדוש שנקרא שמך עליו...". משמעות בחירת המיקום הזה היא שבהזכרת החג בתפילה ובברכת המזון מתפלל היהודי לאלוקיו שיחדש את עבודת בית המקדש, וכך יתאפשר הביטוי המקורי של החג - הקרבת הקרבנות המיוחדים לו בבית המקדש.

דיני הברכה

שכח לומר יעלה ויבוא במקומו הרגיל, ונזכר קודם שהתחיל את הברכה הרביעית (הטוב והמיטיב), בראש חודש יאמר שם בנוסח זה:
ברוך אתה ה' אלקינו מלך העולם שנתן ראשי חדשים לעמו ישראל לזכרון
ואם חל בשבת, אומר "שנתן שבתות למנוחה וראשי חדשים לזיכרון".

ואם שכח ביום טוב אומר: 
ברוך אתה ה' אלהינו מלך העולם אשר נתן ימים טובים לישראל לששון ולשמחה את יום חג פלוני הזה ברוך אתה ה' מקדש ישראל והזמנים.
ואם חל בשבת אומר "שנתן שבתות למנוחה לעמו ישראל באהבה לאות ולברית וימים טובים לששון ולשמחה את יום חג פלוני הזה ברוך אתה ה' מקדש השבת וישראל והזמנים".
אם נזכר רק לאחר שהתחיל את הברכה הרביעית, דינו הוא כך: כל סעודה שחייב לאוכלה כגון סעודות שבת ויום טוב, צריך לחזור ולברך שנית, וסעודה שאינה חובה אינו צריך לשוב ולברך.
אורנומטריה

אוּרָנוֹמֶטְרִיה (בגרמנית: Uranometria) הוא שמו המקוצר של אטלס כוכבים פורץ דרך מאת יוהאן באייר שיצא לאור בשנת 1603 באאוגסבורג גרמניה והיה הראשון שהקיף את כל שמי הלילה. שמו המלא של הספר היה "אורנומטריה, המכיל מפות של כל קבוצות הכוכבים משורטטות בשיטה חדשה וחקוקות על לוחות נחושת" (בלטינית: Uranometria, omnium asterismorum continens schemata, nova methodo delineata, aereis laminis expressa). המילה "אורנומטריה" נגזרת מהמילה היוונית "אוּרָנוֹס" (oυρανός) - שמיים ופרושה "מדידת השמיים" (בדומה לגאומטריה - מדידת הארץ).

מאז צאתו הפך שמו לסימן היכר לאטלס-כוכבים, ואטלסים רבים נקראו מאז בשם אורנומטריה. בימינו קיים האטלס המקיף אוראנומטריה 2000.0 הממשיך מסורת זו.

תוכן הספר

דפי הספר נחרתו במקור על לוחות נחושת על ידי אלכסנדר מאיר. הספר כלל 51 לוחות. 48 הלוחות הראשונים הכילו את המפות של 48 קבוצות הכוכבים של תלמי, כאשר הלוח של קבוצת שומר הדובים כלל את הקבוצה החדשה שערות ברניקי. בלוח ה-49 היו 12 מפות של קבוצות כוכבים חדשות שהוגדרו במאה ה-16 בשמי הדרום שלא היו מוכרים לתלמי. בשני הלוחות האחרונים היו מפות של אזורי הקטבים השמימיים הצפוני והדרומי.
המפות עשו שימוש בקואורדינטות שמימיות על בסיס גלגל המזלות, כהמשך ישיר למסורת ימי הביניים שעירבה אסטרונומיה ואסטרולגיה. במפות נכללו קווי רשת לציון המיקום המדויק של הכוכבים. מיקומי הכוכבים נלקחו, ברובם, מקטלוג הכוכבים הקפדני של טיכו ברהה, שהכיל מעל 1,000 כוכבים ושפורסם בשנת 1598. ברהה דייק במדידותיו הרבה מעבר לעבודות קודמיו. אך לצורך מיפוי שמי הדרום לא היה באיר יכול להסתייע ברשימותיו המדויקות של ברהה, והוא נאלץ לסמוך על רישומיו של הנווט ההולנדי פיטר קייזר שמיפה את שמי הדרום והגדיר את רוב הקבוצות החדשות יחד עם פרדריק דה-הוטמן. מפות שמי הדרום, על כן, מכילות אי-דיוקים רבים, הן במיקום כוכבים והן בציון בהירותם. בסך הכל הכיל האטלס כ-1,200 כוכבים, יותר מכל אטלס כוכבים שקדם לו. הכוכבים במפות זוהו על ידי ציון באייר ולא בשמותיהם המסורתיים, אך בעמוד שקדם לכל מפה הופיעה טבלה המפרטת את כוכבי הקבוצה ואת שמותיהם המקובלים.
קוי הרשת ששרטט באייר רחוקים מלהיות מדויקים. בימיו הידע על היטלים היה מצומצם, ובאייר לא התמצא אף בידע מועט זה. במפותיו נמצאים שירטוטי קווים ישרים שאינם יכולים להיות ישרים בשום היטל שהוא.
כל אחת ממפות הכוכבים צויירה כדמות אותה מייצגת הקבוצה ועל גבי הציור הוספו כוכבי הקבוצה. ציור הדמויות היה חיוני בזמנו, שכן רשומות אסטרונומיות רבות התייחסו לכוכב על פי תפקידו בציור קבוצת הכוכבים (למשל פיקת הברך של אנדרומדה). בנוסף, המפות הפוכות מימין לשמאל. זוהי שארית מהמסורת של גלובוסי שמים, שקדמו למפות שטוחות, ובהם כיפת השמים נראית, כביכול, מצידו החיצוני של היקום.

עמוד השער

עמוד השער של אורנומטריה מעוצב כמבנה שבמרכזו כותרת הספר ומשני צידיו על כנים עומדים הרקולס (מימין) ותלמי. על הכן של תלמי כתוב "אטלס מורה האסטרונומיה הראשון" (לטינית: Atlanti uetustiss astronom magistro) ועל הכן של הרקולס כתוב "הרקולס תלמיד האסטרונומיה הראשון" (לטינית: Herculi uetustiss astronom discipulo). למרגלות הכותרת נמצאת דמות של היצור המיתולוגי עז הים (בעיצוב דומה למפה של קבוצת גדי) ומתחתיו רישום של העיר אאוגסבורג, בה יצא הספר לאור.
מעל לכותרת הספר יש שלוש דמויות נוספות: במרכז דמות המייצגת את הנצח, לראשה זר כוכבים ובידה היא אוחזת בשני אריות קשורים ברצועות. מימין לה נמצאת דיאנה לובשת גלימת כוכבים, אוחזת קשת ולצידה כלב ציד ולשמאלה אפולו.
איאן מקניס

ביוגרפיה

מקניס נולד בבייסינגסטוק שבמחוז המפשייר. הוא התחיל ללמוד משחק בבית הספר טאונטון שבסאמרסט, ואחר כך למד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) ושנתיים בסליסברי פלייהאוס. בשנים שאחר כך שיחק בתיאטרון בין השאר הופיע במשך ארבע שנים עם הלהקה השייקספירית המלכותית, והשתתף במחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי", עיבוד לרומן "באותו שם", בתיאטראות ברודוויי.
פריצת הדרך של מקניס בטלוויזיה הייתה בסדרה זוכת הפרסים "Edge of Darkness" בתפקיד הרקורט. הוא שיחק בתפקיד סו שף אלכוהוליסט בשם גוסטב לה-רוש בסדרה הקומית "שף!", ובשנת 2000 הופיע במיני-סדרה "חולית" על פי ספרו של פרנק הרברט בתפקיד הברון ולדימיר הארקונן. ב-2003 שב וגילם את אותה דמות בסדרת ההמשך "ילדי חולית". עוד בטלוויזיה השתתף בכל שבע העונות של הסדרה "דוק מרטין" בתפקיד ברט לארג'. הוא שיחק בתפקיד אורח בפרק בסדרה "לואיס". בסדרת הדרמה "רומא" בהפקת HBO‏/BBC גילם מקניס את הכרוז.
בקולנוע הופיע מקניס בסרטים כמו "רחוב צ'רינג קרוס 84", "Day of the Dead", "הבריחה מאבסולום", "ממעמקי הגיהנום" ו"האיש שעלה על גבעה וירד הר". פריצת הדרך שלו באמריקה הייתה ב-1995 כששיחק בסרט "אייס ונטורה: בלש פראי". ב-2001 גילם את דמות הנאצי גרהרד קלופפר בסרט הטלוויזיה "הפתרון הסופי" בהפקת BBC/HBO. ב-2004 השתתף בסרט "מסביב לעולם בשמונים יום", וב-2005 שיחק במותחן העל-טבעי "רעש לבן". עוד שיחק בתפקיד פוטיפר בסרט "יוסף וכתונת הפסים המשגעת".
מקניס דיבב בקולו הייחודי דמויות כמו הווגון קוואלץ, מנהל הווגונים, בעיבוד הקולנועי לספרו של דאגלס אדמס "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה". ב-2007 הופיע בפעם הראשונה בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בתסכיתי רדיו ב-BBC בפרק "Immortal Beloved" בו גילם את הנבל זאוס. בסרט "מבצע ואלקירי" בתפקיד הגנרל הגרמני יואכים פון קורצפלייש שסירב לשתף פעולה עם הקושרים נגד היטלר.
מקניס לוהק לתפקיד איליריו מופאטיס בפיילוט של HBO לסדרה "משחקי הכס", אבל בגלל בעיה בלוחות זמנים התפקיד הועבר לרוג'ר אלאם. ב-2010 וב-2011 גילם מקניס את דמותו של וינסטון צ'רצ'יל בארבעה פרקים של הסדרה "דוקטור הו". לפני כן גילם את צ'רצ'יל בהפקה של המחזה "Never So Good" מאת הווארד ברנטון , וב-2012 הופיע שוב באותו תפקיד בגרסה הבימתית של "נאום המלך".
הספירה הארמילרית

הספירה הארמילרית (Armillary sphere. בווריאציות אחרות: האצטרולב הספרי, ארמיליה, ארמיל. מלטינית: armilla שפירושה צמיד או מעגל.) היא דגם לספירה של כיפת השמים. 
הספירה הארמילרית הידועה המוקדמת ביותר הומצאה בידי המתמטיקאי היווני הקדום ארטוסתנס ב-255 לפנה"ס. גם הסינים המציאו אותה במאה הראשונה לפנה"ס, ובמאה ה-2 לספירה היה זאנג-הנג הראשון שלזכותו מיוחסת בנייתה של ספירה ארמילרית, שבה שימש כוח הנע הידראולי להנעתה הסיבובית.
מגוון דגמים של הספירה הארמילרית פותחו ברחבי מחוזותיה של הציוויליזציה ההלניסטית, והם שימשו כאמצעי הוראה החל מהמאה ה-3 לפנה"ס. דגמים גדולים ומדויקים יותר של הספירה הארמילרית שימשו אף כמכשירי עזר לתצפיות אסטרונומיות. 
בימי קדם מקובל היה להציב במרכז הספירה כדור המייצג את כדור הארץ, ומאוחר יותר, משנפוץ המודל ההליוצנטרי, לפיו השמש נמצאת במרכז היקום, הוצב במרכז הספירה כדור המייצג את השמש.
קיי טומיאמה

קריירה

באמצעות קולו הנדיב והמיוחד, קיי דיבב מספר סוגים של דמויות כמו גיבורים, בדרנים, צעירים וזקנים במהלך הקרייריה שלו מאז שנות ה-60. הוא דיבב ב"גרנדייזר" (דוק פליד), "חלוצי החלל" (סוסומו קודאי = דרק ווילדסטאר), "נילס הולגרסון" (רקס השועל = שושו השועל), הקריין, החזיר ודמויות נוספות בסדרת "טיים בוקאן" שהיה יחד עם שותפתו נוריקו אוהארה (שראתה אותו כגאון), קפטן ה.מ. מרדוק בצוות לעניין, וכן ב"כח ג'י", "החתולים הסמוראים", "בלו בלינק", "פטלייבור - סדרת הווידאו השנייה" ועוד.
קיי נפטר מסרטן הלבלב בשינג'וקו, טוקיו, ב-25 בספטמבר 1995, בגיל 56. במרץ 2007, הוא זכה לאחרונה בפרס ההצלחה המיוחד לזכרו בטקס הראשון של פרסי הדיבוב שהפך כעבור שנה לפרס קיי טומיאמה שהוא דוגמה להשתתפות רבה בדמויות מסוימות שהפכו ללהיט ופופולריות באנימה ובסדרות הזרות ובסרטים הזרים.
לאחר מותו של קיי, מספר מדבבים יפנים החליפו אותו בתפקידים הממושכים שלו. ביניהם: טאקשי אאונו, קואיצ'י יאמאדרה, קאפיי יאמאגוצ'י ועוד.
גדי דנציג

ביוגרפיה

נולד בקיבוץ שריד לסיומקה ורחל. בצבא שירת ביחידת בני המשקים של הנח"ל. בתחילה היה עוזר צלם והתקדם לתפקיד צלם ראשי. הוא צילם סרטים ישראליים עלילתיים ודוקומנטריים, וכן סרטים זרים.
ב־16 במאי 1989, בעת צילומי הסרט "מחץ הדלתא 2 - הקשר הקולומביאני" בפיליפינים ותוך כדי צילומים אוויריים ממסוק, אירעה תאונת מסוק בה נהרגו חמישה, ביניהם גדי דנציג. גדי נהרג במקום כשהוא חובק את מצלמתו והוא בן 45.
צילם חודש לפני מותו את הפרק "הבובה" בסדרת המתח והמסתורין של מיקי בהגן, סיפורים לשעת לילה מאוחרת, זהו היה סרט הטלויזייה האחרון בישראל, טרם מותו.
נטמן בבית העלמין בקיבוץ שריד, השאיר את אישתו רותי ושלושה ילדים, שתי בנות ובן.

על שמו "פרס עדשת הזהב" של איגוד העובדים בקולנוע ובטלוויזיה.
פוליקרבונט

פוליקרבונט שם כללי למשפחת פולימרים סינתטיים תרמופלסטיים. פוליקרבונט בעל עמידות מעולה לנגיפה, עמידות טובה בחומרים חריפים וחום רב יחסית יחד עם תכונות שקיפות מצוינות, לעיתים טובות יותר משל זכוכית, למשל בסוג הפוליקרבונט הקרוי CR-39 ומשמש לאופטיקה. בשל כך השימוש בו נפוץ הן ליישומים ביתיים והן למוצרים הדורשים עמידויות מיוחדות.

הרכב כימי

פוליקרבונט הוא פלסטיק שבו המונומרים קשורים זה לזה בקשרי קרבונט (-O-(C=O)-O-). ישנם 2 סוגי פוליקרבונט עיקריים : אליפטי וארומטי. פוליקרבונט המבוסס על ביספנול A (פנול מבוסס בנזן) עמיד ביותר לנגיפה עד כי ניתן לייצר ממנו חלונות חסיני ירי. עם זאת, עמידותו בשריטות נמוכה ולכן יש לצפות עדשות משקפיים, למשל, העשויות מפוליקרבונט, בציפוי קשה נגד שריטות.
תכונותיו האופטיות של הפוליקרבונט דומות לאלו של פולימתיל מתאקרילט (PMMA, אקריל או בשמו המסחרי "פרספקס") אך הפוליקרבונט אינו שביר ויקר יותר לייצור.
ליידי אוגוסטה גרגורי

הליידי איזבלה אוגוסטה גרגורי (אנגלית: Lady Isabella Augusta Gregory) ‏ (18 במרץ 1852 - 22 במאי 1932) הייתה מחזאית אירית והמייסדת, יחד עם ויליאם באטלר ייטס ואחרים, של תיאטרון אבי בדבלין ושל התיאטרון הספרותי האירי. גרגורי ידועה בתרומתה להתפתחות זרם התחייה הספרותית האירית.

חייה

איזבלה אוגוסטה פרסה נולדה ברוקסבורו, מחוז גולוויי, למשפחה אנגלו-אירית אמידה שהתגוררה באחוזה רחבת ידיים בשטח של 24 קמ"ר. בילדותה חונכה בידי אומנת אירית, שחשפה אותה להיסטוריה של אירלנד. בשנת 1880, בהיותה בת 28, נישאה לסר ויליאם הנרי גרגורי, אלמן שהיה מבוגר ממנה ב-35 שנים. גרגורי, לשעבר מושל ציילון, היה גם חבר פרלמנט מטעם מחוז גולוויי. הוא היה אדם משכיל שהתעניין באמנות וספרות, ובביתם שכנו אוסף אמנות גדול וספרייה. 
בביתם השני בלונדון נהגו בני הזוג לארח אמנים, סופרים ומשוררים ידועי שם כרוברט בראונינג, אלפרד טניסון, הנרי ג'יימס וג'ון אוורט מיליי. במהלך שנות נישואיה כתבה מספר שירי אהבה וכתבים נוספים שלא בלטו. בנם היחיד של בני הזוג נהרג בעת שירותו כטייס במלחמת העולם הראשונה. סר ויליאם מת ב-1892, והליידי אוגוסטה ערכה ופירסמה את האוטוביוגרפיה שלו שנתיים מאוחר יותר.
לאחר מות בעלה ובעקבות טיול לאיי אראן התעוררה בה נטייה לעיסוק בשפה האירית ובפולקלור אירי.

ייסוד תיאטרון אבי

בשנת 1896 הכירה את ויליאם בטלר ייטס. הליידי גרגורי תמכה בלאומיות שאותה ביטא ייטס בשירתו ושכנעה אותו להמשיך ולכתוב דרמה. יחד עם כותבים אחרים, בהם ג'ון מ. סינג, שון או'קייסי, פדראיק קולום וג'יימס סטפנס, הקימו השניים את תנועת ההתחדשות המכונה התחייה הספרותית האירית. לשם כך פתחה את ביתה לשורה של אמנים ויוצרים צעירים.
אחד מההישגים המשמעותיים של תנועת התחייה היה ייסודו של תיאטרון אבי (Abbey Theatre). ב-1899 יסדו ייטס, ליידי גרגורי, מרטין וג'ורג' מור את התיאטרון הספרותי האירי. הפרויקט כשל ושרד שנתיים בלבד. גרגורי חברה לייטס, ויחד עם שני אחים איריים בעלי ניסיון בתיאטרון - ויליאם ופרנק פיי, ומזכירתו של ייטס אני הורנימן (שקודם לכן הייתה מעורבת בהפקת "האדם והנשק" של ג'ורג' ברנרד שו בלונדון בשנת 1894), הקימו את אגודת התיאטרון האירי הלאומי. הקבוצה רכשה בניין ברחוב לואר אבי בדבלין ופתחה את התיאטרון ב-27 בדצמבר 1904. בערב הפתיחה הוצג בין היתר מחזה בן מערכה אחת פרי עטה של גרגורי. 
עד לפרישתה ב-1928 המשיכה לכהן בהנהלת התיאטרון, וכן לכתוב מחזות שהוצגו בו. לאחר פרישתה חזרה לביתה במחוז גולוויי, שם מתה ממחלה ב-1932.
טיסה 714 לסידני

עלילת הספר

טינטין, האדוק, שלג וקלקולוס מוזמנים לכינוס בנושא החלל שיתקיים בסידני, הם מתכוננים לצאת בטיסה שמספרה 714 ויעדה הוא סידני שבאוסטרליה.
בשדה התעופה מגלה האדוק את סקוט, הטייס האסטוני מהספר "כרישי הים האדום", שהתמנה לטייס פרטי של המיליונר לזלו קריידס. סקוט מציג בפניהם את קריידס ועוזרו, ספולדינג. מאחר שגם קריידס מוזמן לכנס בסידני, הוא מזמין אותם להצטרף אליו.
באמצע הטיסה, חוטפים ספולדינג, הנס בוהם - הנווט והאולו קולומבני - טייס המשנה, את המטוס. הם נוחתים על אי געשי, ומורדים מהמטוס.
טינטין רואה את מי שאחראי לחטיפתם, רוברטו רסטאפופולוס, יריבו של טינטין משכבר הימים. הוא אומר לטינטין שהוא תכנן הכל כדי לגנוב מקריידס את רוב כספו. באמצעות סם-אמת שהכין עבורו הכימאי ד"ר קרולספל, והחטופים, להוציא את קריידס, מועברים לבונקר עתיק.
ד"ר קרולספל ורסטאפופולוס מנסים להוציא מקריידס את הסיסמה, ללא הצלחה.
באותו זמן, משתחררים השבויים, ומתקדמים באי כדי לחלץ גם את קריידס.
בתוך הבונקר טינטין משחרר את קריידס וכובל את רסטאפופולוס וקרולספל. רסטאפולוס מצליח לברוח, ומצטרף לאלן. הם מנסים ללכוד את טינטין וחבריו.
טינטין שומע כאילו מישהו מדבר בתוך ראשו, ומורה לו להיכן ללכת. הוא מבצע את ההוראות, ומגלה פתח לתוך הקרקע. הוא נכנס אליו, ומגלה כי זהו מקדש עתיק. הם פוגשים בו את קלקולוס, וכן את פרופ' מייק קנרוקיטוף, המסביר להם כי הוא ועוד כמה אנשים יצרו קשר בינם לבין חייזרים, וכי המקדש הוא מקום המפגש שלהם.
בינתיים, סרן אלן וצוותו יורדים לתוך המקדש, אך נחסמים בפסל עתיק, ומפוצצים אותו. בינתיים מתרחשת רעידת אדמה.
הר הגעש מתפרץ, וקנרוקיטוף מוביל אותם החוצה מהמקדש, כדי שעב"מ יאסוף אותם.
רסטאפופולוס ואנשיו נמלטו לעבר סירת הצלה. חללית החייזרים אספה אותם, וקנרוקיטוף היפנט את טינטין, האדוק והשאר והעלה אותם לחללית. בתוכה הוא גורם להם לשכוח את כל מה שקרה איתם, והחדיר במוחם את ההבנה שבעקבות תקלה הם נאלצו לנחות במרחבי הים. החללית איתרה את סירת ההצלה של אלן וחבריו, וקנרוקיטוף היפנט גם אותם וגרם להם לעלות לחללית של החייזרים. החייזרים הורידו את טינטין, שלגי, האדוק, קלקולוס, קריידס וסקוט לסירת ההצלה, ומטוס מחלץ אותם.
העלילה מסתיימת בכך שהם מתראיינים לטלוויזיה, על שכחתם.
הלנה גוטליב

ביוגרפיה

גוטליב התאמנה בקבוצת מכבי קרקוב, ביחד עם ברברה אקרלנד, אנדה מצנדורף, יבגניה גלזנר ומרילה פרייוולד.
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1932 זכתה גוטליב ב-4 מדליות, 2 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 28.1 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם יבגניה גלזנר, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.0 שניות. מדליות ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.3 שניות ובריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם יבגניה גלזנר, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 1:57.6 דקות.
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בחוז'וב בשנת 1933 זכתה גוטליב בשתי מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 27.8 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם יבגניה גלזנר, מרילה פרייוולד ואנדה מצנדורף בתוצאה של 54.1 שניות.
באליפות החורף של פולין שנערכה ב-2 בפברואר 1934 זכתה גוטליב במדליית כסף, בריצת 50 מטר בתוצאה של 7.2 שניות, אחרי מרילה פרייוולד (7.0 שניות).
באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בוורשה ביולי 1934 זכתה גוטליב במדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.2 שניות.
גוטליב השתתפה במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935.
באליפות החורף של פולין שנערכה ב-22 בפברואר 1936 זכתה גוטליב במדליית כסף, בריצת 50 מטר בתוצאה של 7.1 שניות.

אלופת פולין

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בשנת 1936 זכתה גוטליב בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת שליחות 4x200 מטר ביחד עם לוסיה דויטשר, יבגניה גלזר ומרילה פרייוולד בתוצאה של 1:59.3 דקות ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.2 שניות.
באליפות החורף של פולין שנערכה ב-31 בינואר 1937 זכתה גוטליב במדליית ארד, בריצת 500 מטר.
אנסל אלגורט

ביוגרפיה

אלגורט נולד בעיר ניו יורק שבארצות הברית לאב יהודי ממוצא רוסי, ולאם נוצרייה ממוצא נורווגי, אנגלי וגרמני. אביו הוא צלם האופנה של מגזין "ווג" ארתור אלגורט, לו אח גדול, וורן, המשמש כצלם קולנוע, ואחות גדולה, סופי, העובדת כצלמת אף היא. סבתו מצד אימו הייתה חברה במחתרת הנורווגית במהלך מלחמת העולם השנייה, היא הצילה ילדים נורווגים-יהודים באמצעות העברתם לשוודיה הנייטרלית, ובשל כך היא נכלאה במחנה ריכוז.
אלגורט החל ללמוד משחק מגיל 12 והתחנך בבית הספר לאמנויות Professional Performing Arts School שבעיר מגוריו.

משחק

אלגורט התנסה לראשונה במשחק בשנת 2012 על בימת התיאטרון אוף ברודוויי ובשנת 2013 שיחק בפעם הראשונה בסרט קולנועי "קארי", העיבוד המודרני לסרט האימה הקלאסי משנות ה-70. בסרט הופיע אלגורט בתפקיד התלמיד המקובל טומי רוס.
בשנת 2014 שיחק אלגורט בעיבוד הקולנועי לרומן "אשמת הכוכבים" בתפקיד הצעיר חולה הסרטן אוגאסטוס ווטרס. תפקיד זה היה תפקיד הפריצה של אלגורט, שבעבורו הוא זכה בפרסי קולנוע רבים.
באותה שנה השתתף גם בסרט הפעולה "מפוצלים" בתפקיד כיילב, אחיה הגדול של גיבורת העלילה, הנערה ביאטריס פריור (שיילין וודלי).
באוקטובר 2014 שיתף פעולה עם קייטלין דוור בסרט "גברים, נשים וילדים".
ב-2017 שיחק בסרט הפעולה "פושעי נובמבר" לצד קלואי גרייס מורץ. בהמשך השנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט הפשע המוזיקלי "בייבי דרייבר" בבימויו של אדגר רייט.
ב-2018 עתיד לשחק בסרט "ג'ונתן".
ב-2018 לוהק אלגורט לתפקיד טוני בגרסה המחודשת ל"סיפור הפרברים" שתופק על ידי סטיבן ספילברג.

מוזיקה

אלגורט משמש כדי ג'יי תחת שם הבמה "אנסולו". בשנת 2014 הוציא את שני תקליטיו הראשונים "Unite" ו-"Totem" ושחרר רמיקס מוצלח ל"Strong" של ארנו קוסט ונורמן דוריי בחברת התקליטים Size Records של סטיב אנגלו. בספטמבר 2015 שחרר את "To Life" תחת UMG Recordings. אנסולו הוזמן רבות לנגן באירועי הפסטיבל האמריקאי Ultra Music Festival בכל רחבי העולם וביניהם במיאמי, יפן, קוריאה, באלי ועוד.
גולדסטאר

היסטוריה

גולדסטאר בושלה לראשונה בשנת 1950 על ידי הברומייסטר מנחם ברלינר ממבשלת "תעשיות בירה ארץ ישראל בע"מ". הבירה כיוונה בתחילת דרכה לקהל חדש: חיילי צה"ל וצעירים. גולדסטאר נמכרה במחיר מוזל בקנטינות השקם, וזכתה להצלחה גדולה.
בתחילה שווקה גולדסטאר כתת-מותג של הבירה המובילה של החברה, בירה נשר, ונקראה "נשר גולדסטאר". בתווית הופיע הנשר המוכר של בירה נשר, אליו התווסף השם גולדסטאר.
גולדסטאר הייתה הבירה הישראלית הראשונה שנמכרה מן החבית. המקום הראשון בארץ שהציע גולדסטאר במזיגה היה פאב "המוזג" בתחנה המרכזית בתל אביב.
בשנת 1965 מוזגה "תעשיית בירה א"י בע"מ" עם "מבשלת שיכר לאומית". בשנת 1985 נרכשה חברת "מבשלת שיכר לאומית" וגולדסטאר עמה על ידי טמפו.

מקור השם

שם הבירה, גולדסטאר (אנגלית Goldstar, כוכב זהב), וסמלה, כוכב בעל שישה קודקודים, מקורם בסמלה של גילדת יצרני הבירה בימי הביניים. הכוכב, המוכר בשם "Bierstern" או "Brauerstern" היה סמל הגילדה, והוטבע מאז ימי הביניים על בירות שנחשבו לטהורות ואיכותיות.
בתווית ישנה של גולדסטאר ליצוא שימש הכוכב למיתוגה בחו"ל כבירה מארץ הקודש. הקרבה הפיזית בין מגדל העמק, מקום היצור של גולדסטאר בתחילת ימיה, לנצרת מודגשת, נופה של נצרת מופיע על התווית, כמו גם רועה צאן וכוכב זוהר המרמז על הכוכב הבודד בעת הולדת ישו.

מהדורות

את בירה גולדסטאר ניתן להשיג בבקבוקים ופחיות של 330 מ"ל וחצי ליטר ובמזיגה מן החבית.
תחת המותג גולדסטאר נמכרה ב-2010 מהדורה מוגבלת של בירת לאגר כהה תחת השם "גולדסטאר בלק רואסט". בלק רואסט היא בירת לאגר כהה, בעלת גוף בינוני ו-4.7% אלכוהול. זוהי בירה כהה ומתוקה יותר מהגולדסטאר הרגילה. 
בשנת 2013 הושקה גרסה חדשה לבירה גולדסטאר, "גולדסטאר אנפילטרד" (לא מסוננת). בירה זו עוברת את כל תהליך הייצור של הבירה, למעט הסינון משאריות השמרים, דבר שמשנה את טעמה, והופך את צבעה לענברי עכור.
בעבר נמכרה מהדורה של גולדסטאר חזקה (6% אלכוהול) בבקבוקי ליטר, גולדסטאר Genuine Draft (בירה בבקבוק הדומה בטעמה לבירה מחבית) וגולדסטאר לייט.

פרסום ושיווק

בשנת 1966 פורסמה לראשונה הסיסמה "תנו לגבר גולדסטאר" שליוותה במשך שנים את הפרסומות של המותג. בשנות ה-80 עלו סיסמאות אחרות, כגון "מגיע לך גולדסטאר", "כשאני חושב בירה אני מרים גולדסטאר" ו"בירה מחבית זה גולדסטאר". החל משנות ה-90 חזר הדגש הגברי המובהק למותג עם סיסמאות כמו "מילה של גבר", "תשתחרר, גבר" ו"תגיד תודה שאתה גבר". סיסמאות אלו, לצד פרסומות טלוויזיוניות תואמות, ספגו ביקורת בטענה שתפיסת העולם שמאחוריהם שוביניסטית , ומאידך זכו לשבח על יעילותן.
במהלך השנים השתתפו בפרסומות של גולדסטאר מפורסמים רבים, מן הארץ ומחו"ל. בשנת 1961 הופיע פול ניומן בפרסומת כשהוא לוגם כוס גולדסטאר לצד הכיתוב "גם פול ניומן נהנה משתית בירה גולדסטאר". גם יאיר לפיד (במחווה לטום קרוז בסרט "אהבה בשחקים"), משה דץ, שרון רג'יאנו וקלאודיה שיפר כיכבו בפרסומות של המותג.
גולדסטאר מפעילה את "גולדסטאר סאונד סיסטם" – פסטיבל הופעות המתקיים מעל לעשור. בין השאר התקיימו מופעים של אביב גפן עם רובין גיב מלהקת הבי ג'יז, ברי סחרוף עם יהודה פוליקר, היהודים, עברי לידר, מוש בן ארי, בלקן ביט בוקס ועוד.
גולדסטאר תומכת גם בפסטיבל עיר הבירה בחיפה ובאשדוד ובמועדון גולדסטאר זאפה.
מזמור י"ט של מדינת ישראל

מזמור י"ט של מדינת ישראל הוא דרשה שנשא הרב צבי יהודה הכהן קוק בליל יום העצמאות, ה' באייר תשכ"ז, כשלושה שבועות לפני פרוץ מלחמת ששת הימים. תלמידיו רואים בנאום זה כסוג של נבואה, בהזכירו את חלקי ארץ ישראל שאינם בשליטת מדינת ישראל. בנוסף, פירט הרצי"ה בנאומו את היחס למדינת ישראל בהשקפתו.
בליל יום העצמאות תשכ"ז התקיימה בישיבת מרכז הרב סעודת מצווה לציון י"ט (19) שנים למדינה. בדרשתו דיבר הרצי"ה על תחושותיו בליל כ"ט בנובמבר תש"ז, כאשר התקבלה החלטת החלוקה בעצרת האומות המאוחדות. הרב תיאר רגשות מעורבים ובעיקר אכזבה גדולה מחלוקת הארץ ומקריעתם של חבלי ארץ. בדבריו ביטא את חזון ארץ ישראל השלמה באופן ברור וחוסר ההשלמה עם הקיים.

קטעים מהנאום

בהזכירו את ליל הכ"ט בנובמבר, מתאר הרצי"ה את תחושותיו:
"לפני י"ט שנה, באותו לילה מפורסם, בהגיע ארצה החלטתם החיובית של מושלי אומות-העולם לתקומת מדינת ישראל, כשכל העם נהר לחוצות לחוג ברבים את רגשי שמחתו לא יכולתי לצאת ולהצטרף לשמחה. ישבתי בדד ואדום כי נטל עלי. באותן שעות ראשונות לא יכולתי להשלים עם הנעשה, עם אותה בשורה נוראה, כי אכן נתקיים דבר ד' בנבואה בתרי עשר - "ואת ארצי חילקו"! איפה חברון שלנו - אנחנו שוכחים את זה?! ואיפה שכם שלנו - אנחנו שוכחים את זה?! ואיפה יריחו שלנו - אנחנו שוכחים את זה?! ואיפה עבר הירדן שלנו?! איפה כל רגב ורגב? כל חלק וחלק, של ארבע אמות של ארץ ד'?! הבידינו לוותר על איזה מילימטר מהן? חלילה וחס ושלום!"
כאשר התייחס למדינת ישראל, דימה אותה הרצי"ה למצוות עשה ותיארה כהתגשמות חזון הנביאים:
"ב"ה, זכינו וזוכים אנו אף עתה, לקיים דבר ד' זה על ידי תפארת גבורת צבאנו. נסכם בקצרה: השלטון היהודי בארץ הקודש, קרי: מדינת ישראל וצבאה, יחד עם היותו בבחינת "קץ מגולה", הריהו מצווה מפורשת וחשובה, מצווה כלל-ישראלית... ולעומת מה שנאמר: "האם זו המדינה שאותה חזו נביאנו?" אומר אני: זוהי המדינה שחזו הנביאים. כמובן, אין המדינה בתכלית השלמות, אולם נביאינו ורבותינו, ממשיכיהם, אמרו שהמדינה תהיה כזו: זרע אברהם, יצחק ויעקב, ישובו ויקימו בה תקומה יישובית ושלטון מדיני עצמאי..."

השפעת הנאום ופרשנותו

הנאום נחשב אחד מאבני הדרך לקראת היווצרותו של גוש אמונים, מספר שנים לאחר מכן, על ידי תלמידי הרב צבי יהודה קוק, הרבנים חנן פורת, משה לוינגר ואחרים. הרעיון שלפיו כל חלקי ארץ ישראל הם מרכיב הכרחי בחזרתה של האומה לביתה הטבעי ולמלוא חיונותה עמד ביסוד התשתית הרעיונית של הארגון.
בית החולים עזרא

היסטוריה

בית החולים עזרא נבנה על ידי הגברת מוזל א.ד.ג' עזרא. הוא נפתח ב-1887, אך החולים התקבלו רק ב-9 באפריל 1888. הוא יועד תחילה לאוכלוסייה היהודית בעיר.