google/wiki40b huggingface dataset:
להוציא את הכלב

פרשנות

לפי יוצריה, הסדרה באה לבחון את המונוגמיה בעידן המודרני, ואת הקשר בין המושגים "אינטימיות" ו"זרות". במרכז העלילה, ארבעה סיפורים המתרחשים ביממה אחת, שלושה סיפורי בגידה, גם פיזית וגם רעיונית, וסיפור אחד של אהבה, אולם גם היא אהבה אסורה. כל הסיפורים מצטלבים ביניהם, כיוון שכמעט כל הדמויות גרות בבניין מגורים משותף (כאשר אחרות סובבות סביבן), עד הפרק האחרון, שבו מתקלפות סופית המסכות של הדמויות, שקריהן גלויים לחלוטין והן נותרות עם האמת הפשוטה והמרה שבמעשיהן. כך, כל הסיפורים מגיעים לשיאם.
נייג'ל בגנול

נייג'ל תומאס בגנול (באנגלית: Nigel Thomas Bagnall; ‏10 בפברואר 1927 - 8 באפריל 2002) היה ראש המטה הכללי של צבא בריטניה בין השנים 1981–1988.

ביוגרפיה

נולד בבריטניה בשנת 1927, כבנו של לוטננט קולונל הארי סטיבן בגנול ואשתו מאיה בגנול, והתחנך במכללת וולינגטון. 
בשנת 1946 התגייס לצבא ושרת בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, שם הוא קודם לדרגת לוטננט. בשנת 1949 ונשלח למלזיה, שם זכה בצלב הצבאי. בשנת 1955 הועבר לקפריסין, ולחם שם נגד ארגונים לאומניים כדוגמת אאוקה. ב-1966 הועבר לבורנאו. 
בשנת 1981 מונה לראש המטה הכללי של צבא בריטניה, והחזיק בתפקיד עד פרישתו מהצבא בשנת 1988. 
לאחר פרישתו חיבר מספר ספרים העוסקים בהיסטוריה הצבאית של העת העתיקה. 
נפטר בשנת 2002. 
היה נשוי לאנה קרולין ונולדו להם שתי בנות.
10 דברים שאני שונאת אצלך (סדרת טלוויזיה)

פרקים 1–10

בפרק הראשון של הסדרה האחיות קת וביאנקה סטרפורד מגיעות לתיכון פאודה שבלוס אנג'לס. ביאנקה שואפת להיות מקובלת. לעומתה, קת היא פמיניסטית קשוחה שהדבר החשוב ביותר בשבילה הוא שמירה על איכות הסביבה. ביאנקה מגלה כי צ'סטיטי היא הבחורה הכי מקובלת בשכבה ורוצה להתחבר אליה, וזה אכן קורה. ואולם, קת מתנהגת בקשיחותה כהרגלה, ודורסת בכוונה את מכוניתה של צ'סטיטי, דבר אשר עולה ביוקר לביאנקה. בנוסף, קמרון ג'יימס מתאהב בביאנקה ומנסה לכבוש את ליבה. צ'סטיטי יוצאת עם ג'ואי דונר, המשחק בפוטבול הבית ספרי, אך הוא מעוניין יותר בלדגמן מאשר לשחק בספורט, וצ'סטיטי לא תומכת בו בעניין הזה. 
אביהן של ביאנקה וקת הוא רופא נשים בעל אובססיה בנוגע להיריון ומפחד ואוסר על ילדותיו לקיים יחסי מין בגיל צעיר. כאשר הוא יוצא מהעיר ביאנקה עורכת מסיבה אשר גורמת לדברים להשתנות. ג'ואי מתאהב בביאנקה ורוצה להיפרד מצ'סטיטי, קמרון מכריז על אהבתו לביאנקה, דבר אשר מפתיע אותה מאחר שחשבה כי הוא הומוסקסואל וקת משתכרת לראשונה בחייה. אביהן האובססיבי מגלה זאת שכן התקין מצלמה נסתרת בבית. יום למחרת, ג'ואי נפרד מצ'סטיטי ומתנשק עם ביאנקה בבית הספר, צ'סטיטי קולטת אותם מרחוק אך לא מזהה מי זו הבחורה, ומבטיחה ליד ביאנקה כי תגרום לבחורה ההיא להתחרט על מעשיה.

פרקים 11–20

ביאנקה מפחדת ממה שצ'סטיטי מסוגלת לעשות לה, אך מגלה לה את האמת, וצ'סטיטי מנדה אותה מהחברה, ובסוף, זוכה להחזיר לעצמה את המעמד החברתי. קמרון מתגבר על ביאנקה לאחר שדחתה אותו ויוצא עם חברה טובה של ביאנקה, דון. צ'סטיטי סולחת לביאנקה וחוזרת להיות חברתה הטובה. קת מחליטה לצאת עם פטריק, אך הם נפרדים לאחר מכן. לאחר שכל בית הספר שונא את קת, פטריק שם לצידה, והם מחליטים לקיים יחסי מין. ואולם, אביה של קת נכנס לחדר ועוצר זאת.
אלדור שומורודוב

קריירת מועדונים

בשנת 2011, שומורודוב החל את הקריירה שלו בקבוצת משעל מובארק מליגת העל האוזבקית. הוא שיחק בקבוצה זו בין השנים 2011 ל-2014, גם בקבוצה הצעירה וגם בקבוצה הבוגרת. שומורודוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה בליגה האוזבקית ב-12 באפריל 2014 במהלך משחק החוץ נגד אולמליק. בשנת 2015 הוא חתם בקבוצת בוניודקור, כשתחתיה שיחק שתי עונות, רשם 66 הופעות והבקיע 18 שערים.
ב-15 ביולי 2017, דווח ששומורודוב חתם ברוסטוב מהליגה הרוסית.

קריירה בינלאומית

שומורודוב זומן לסגל הנבחרת הבוגרת ב-3 בספטמבר 2015 למשחק העפלה לגביע העולם 2018 נגד נבחרת תימן. באותו המשחק הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. חודש לאחר מכן, הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון החוץ 0–4 על נבחרת בחריין במסגרת משחק העפלה לגביע העולם.
מרכך שיער

מרכך שיער, הקרוי גם מעצב שיער, קונדישנר או קרויטר (באנגלית: Hair conditioner) הוא מוצר טיפוח לשיער הראש, המשנה את המרקם והמראה של השיער. ישנם מרככי שיער המבוססים על שמן, ואחרים על סיליקון. בשני המקרים הם יוצרים על השיער שכבה דקה, המעניקה לשיער ברק ורכות.

היסטוריה

במשך מאות שנים, שימשו שמנים טבעיים לטיפוח השיער האנושי. חלק ממוצרים טבעיים אלה משמשים עד היום, כולל שמנים אתריים כגון שמן עץ התה, ושמנים צמחיים כגון שמן חוחובה, ועוד.
מרכך שיער פופולרי אצל גברים בסוף התקופה הוויקטוריאנית היה שמן מקאסאר, המורכב משמן קוקוס או משמן תמרים. מוצר זה היה כה שמנוני, עד שלעיתים היה צורך להניח מטלית על הספות למשך זמן מה, על מנת להגן על הריפוד מפני מגע עמו. בשנת 1900 שווק בפריז לראשונה הברילנטין, ג'ל לעיצוב שיער לגברים, על בסיס צמחי. היה זה נוזל שמנוני, שלפי הפרסומות היה "מבריק את השיער ומחזיק אותו במצב אחיד, כל שערה במקומה, גם לאחר ערב שלם של ריקודי טוויסט סוערים".
בהמשך, הוספו חומרים מייבשים ואליפאטיים אחרים, שאפשרו למרכך להיות פחות שמנוני, לחדור לזקיק השערה ולהיצמד אליה למשך זמן ארוך.

פעולת המרכך

החלק החיצוני של השערה עשוי שכבת קשקשים (אין להתבלבל עם הקשקשת), העוטפים אותה מבחוץ ורוכנים זה על גבי זה בשכבות. הם מכסים ומגוננים על השכבה הפנימית שבה נמצאים הפיגמנטים, המקנים לה את צבעה. בין קשקשים אלה מצטבר גם לכלוך, במהלך הזמן.
גורמים חיצוניים שונים, כדוגמת השמש, מלח, והמים הקשים, וכן גם חומרי ניקוי כדוגמת השמפו, עשויים לפגוע בשערה ולהותיר את שכבות הקשקשים פתוחות באופן חלקי. כתוצאה מכך, מתייבש השיער, מאבד מהברק שלו, מתפצל, נשבר ונעשה קשה לסירוק. נזק גדול יותר נגרם לשיער צבוע, מסולסל או עם גוונים, שהפעולות הכימיות שנעשו בו מחלישות אותו ומפחיתות את עמידותו.
הצורך במרכך גובר עקב השימוש בשמפו. לשמפו תפקיד חיוני בהמסת הלכלוך השמנוני והסרתו מהשיער ומהקרקפת. השמפו פותח את הקשקשים העוטפים את השערה כדי לנקות מתחתם וביניהם. מלבד הסרת הלכלוך שהצטבר, עשוי השמפו לפגוע גם בשכבת השומן המגנה על הקרקפת ועוטפת את השערה, ובקשקשים עצמם, ולהשאירם פתוחים. כאשר מדובר בשיער צעיר ובריא, הוא משקם את עצמו במהירות, מאזן את רקמת השומן החיונית, ועם התייבשותו, הקשקשים נסגרים וחוזרים לעטוף את השערה. אולם ככל ששיערו של האדם מתבגר, וככל שהשיער עבר יותר עיבוד כימי, כך פוחתת יכולתו לשקם את עצמו. בשיער פגוע וצבוע סגירת תאי הקשקשים שבשערה אינה מתרחשת בעצמה ובאופן מלא, לאחר החפיפה. ללא סגירה זו, פני השערה יהיו מחוספסים וקשים לסירוק, החזרת קרני האור לא תהיה אחידה, והשיער ייראה עמום וחסר ברק. מעבר לכך, גם הצבע ידהה בקלות. תפקידו הכימי של המרכך הוא לסגור את שכבות הקשקשים המגינים על השערה, לשמר ולשחזר את רקמת השומן העוטפת אותה.
לצורך פעולה זו מכיל המרכך המודרני מרכיבים כימיים שונים, שתפקידם לחדור אל השערה בתהליך של פלמור, בשילוב עם שמנים ארומטיים מטפחים.
עוקבה בן נאפע

עוקבה בן נאפע (בערבית: عقبة بن نافع;) או בשמו המלא עוקבה בן נאפע בן עבד אלקיס אלקרשי אלפהרי (عقبة بن نافع بن عبد القيس القرشي االفهري; 622–683) היה מושל איפריקיה מטעם בית אומיה בין השנים 662-664 וכן בין השנים 681-683. הוא שימש בתחילה כמפקד הכוחות הערבים בטריפוליטניה, כיום בצפון-מערב לוב, ועד מהרה התקדם מערבה לעבר השטחים שהיו נתונים בשליטת האימפריה הביזנטית. משנת 662 ועד 664 הוא שימש כמושל הראשון של איפריקיה, ולאחר מכן, בשנת 670, הוא הקים את העיר קירואן במקום בו שכן קודם לכן מאחז צבאי מוסלמי. לפי האגדה פקד:
"'שוכני הואדי, עיזבו! כי אנו עוצרים כאן!' הוא חזר על פקודתו שלוש פעמים. מיד לאחר מכן, נחשים, עקרבים ומינים רבים אחרים יצאו והחלו לעזוב. הלוחמים המוסלמים ניצבו וצפו במחזה מאור הבוקר ועד חום היום. אז, לאחר שראו כי הכל עזבו, הם התיישבו בעמק. נאמר כי משך ארבעים שנה לאחר מכן, לא יכלו תושבי איפריקיה למצוא נחש או עקרב, גם כאשר הוצע תמורתו פרס בסך של 1,000 דינאר"
הקמת העיר התפרשה כשינוי טקטיקה מצידם של הערבים והחלפת המדיניות ההגנתית בצעדים להתיישבות קבע במקום. קירואן הייתה לבירת איפריקיה, ובן נאפע ייסד בה את המסגד, שהיה לימים למסגד הגדול הקרוי על שמו. בשנת 681 מינה הח'ליף יזיד הראשון את סו נאפע כמושל איפריקיה בשנית, והוא החל במסע כיבושים מערבה לתוך המגרב ועשה להפצת האסלאם בקרב הברברים. בשנת 683 הוא הובס בקרב עם הברברים ונהרג. אירוע זה סימן את תחילת שלטונם של הח'וארג' בתוניסיה ואת הדיפת הערבים מזרחה ללוב.
אמנת ונציה

אמנת ונציה לשימור ולשיקום של מונומנטים ואתרים, שהתקבלה בשנת 1964, היא המסמך המכונן ומעין חוקה או מסמך דוקטרינרי של הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים (ICOMOS). להלן הנוסח הלא רשמי בעברית של האמנה הנקראת: "אמנה בינלאומית לשם שימור ושיקום מונומנטים ואתרים (אמנת ונציה 1964)"

הרקע לאמנה

המונומנטים ההיסטוריים של העמים לדורותיהם, אשר שרדו עד ימינו כעדות חיה של מסורות עתיקות יומין, נושאים עימם מסר מימים עברו. מודעותם של בני האדם לכלליותם של ערכים אנושים הולכת וגדלה, והם רואים במונומנטים העתיקים מורשת משותפת. האחריות המשותפת להגן עליהם למען הדורות הבאים מקובלת על הכל. חובתנו היא להעבירם הלאה במלוא עושרם ומקוריותם.
הכרח הוא כי בעניין העקרונות המנחים את השימור והשיקום של מבנים עתיקים תתקיים תמימות דעים, והם ינוסחו על בסיס בינלאומי, כאשר כל אחת מן המדינות תהיה אחראית ליישום התוכנית במסגרת תרבותה ומסורותיה.
בשעה שהגדירה עקרונות יסוד אלה לראשונה, תרמה הצהרת אתונה משנת 1931, ליצירתה של תנועה בינלאומית מרחיקת לכת, אשר קבלה צורה מוחשית בדמות מסמכים בינלאומיים, בפעולותיהם של איקו"ם (ICOM ) ושל אונסק"ו (UNESCO) ובהקמתו, על ידי האחרון, של המרכז הבינלאומי לחקר השימור והשיקום של נכסי תרבות. מודעות גוברת והולכת ומחקר ביקורתי, הביאו לעיסוק בבעיות שהפכו מורכבות ומגוונות יותר ויותר. הגיעה העת לבחון את ההצהרה מחדש, כדי לערוך בדיקה מחודשת של העקרונות הנוגעים בדבר וכדי להרחיב את היקפה לכדי מסמך חדש.
וכך, הקונגרס הבינלאומי השני של אדריכלים וטכנאים של מונומנטים היסטוריים, שהתכנס בוונציה בין 25 ל-31 במרס 1964, קיבל את הנוסח הבא:

חותמי האמנה

האנשים הנזכרים להלן לקחו חלק בעבודת הוועדה לשם ניסוחה של ההצהרה הבינלאומית לשימור ולשיקום מונומנטים:
(23 חתימות, נציגי: איטליה, בלגיה, ספרד, פורטוגל, יוגוסלביה, אונסק"ו, הולנד, דנמרק, צרפת, מקסיקו, צ'כוסלובקיה, פרו, המרכז לחקר השימור והשיקום של נכסי תרבות, הוותיקן, יוון, אוסטריה, פולין ותוניסיה.
אל-ואת'ק השלישי

אל-ואת'ק באללה (מילולית: הבוטח באל), אבו חפץ עמר בן אבראהים בן אל-מסתמסכ באללה בן אל-חאכם באמר אללה השני (בערבית: الواثق بالله, ابو حغص عمر بن ابراهيم بن المستمسك بن الحاكم بامر الله الثاني) היה ח'ליף עבאסי שמשל בקהיר תחת חסות הממלוכים לאחר הדחתו של אל-מתוכל עלא אללה השני בין השנים 1383 ו-1386. בימיו מלך הסולטאן ברקוק.
הרהורים רעים

בהלכה, הרהורים רעים, הם מחשבות על תאווה מינית אסורה.

מקור ההלכה

האיסורים מבוססים על שתי דרשות מפסוקי המקרא:
1 "'ולא תתורו אחרי לבבכם' - זו מינות, ...'ואחרי עיניכם' - זו זנות" (ספרי על במדבר טו לט)
על דרשה זו, המשמשת גם כמקור לאיסור הסתכלות בערווה, מבוסס איסור הרהור עבירה.
2 "ונשמרת מכל דבר רע מכאן אמר ר' פנחס בן יאיר אל יהרהר אדם ביום ויבא לידי טומאה בלילה" (כתובות מו א)
דרשה זו אוסרת הרהורים שעלולים לגרום הוצאת זרע לבטלה, אף ללא מחשבה על עבירה. ישנה מחלוקת האם דרשה זו היא דרשה גמורה והאיסור דאורייתא או שהדרשה היא אסמכתא בלבד והאיסור דרבנן.
מגוון רחב של איסורים והנהגות בדיני צניעות נובעים מאיסורים אלו. 
"אסור לאדם שיקשה עצמו לדעת או יביא עצמו לידי הרהור... ולא יסתכל בבהמה ובחיה ועוף בשעה שמזדקקין זכר לנקבה... אסור לאדם להסתכל בנשים בשעה שהן עומדות על הכביסה אפילו להסתכל בבגדי צמר של אשה שהוא מכירה אסור שלא יבוא לידי הרהור... ואסור לאדם שאינו נשוי לשלוח ידו במבושיו שלא יבוא לידי הרהור ואפילו מתחת טיבורו לא יכניס ידו שמא יבוא לידי הרהור ואם השתין מים לא יאחוז באמה וישתין ואם היה נשוי מותר ובין נשוי ובין שאינו נשוי לא יושיט ידו לאמה כלל אלא בשעה שהוא צריך לנקביו." (רמב"ם הלכות איסורי ביאה כא)
"מי שחשקה נפשו בתורה תמיד ושוגה בה כבן עזאי ודבק בה כל ימיו ולא נשא אשה אין בידו עון. והוא שלא יהיה יצרו מתגבר עליו אבל אם היה יצרו מתגבר עליו חייב לישא אשה ואפילו היו לו בנים שמא יבוא לידי הרהור." (רמב"ם הלכות אישות טו ג)
מובא בתלמוד שאמרו ישראל למשה שעליהם להקריב קורבן לאחר מלחמת מדין שאמנם לא שבו בה לחטוא בבנות מדין, אך "אם מידי עבירה יצאנו מידי הרהור לא יצאנו".

הרהור עבירה

הרהור עבירה הוא מונח של חז"ל, שמשמעותו מחשבת זנות וניאוף. המונח מופיע בין היתר בדרשת הפסוק: "ולא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם", ודרשו חכמים: "אחרי עיניכם" - זה הרהור עבירה.

הרהורי עבירה קשים מעבירה

המונח הרהורי עבירה, מוזכר במימרה תלמודית מפורסמת: ""הרהורי עבירה - קשים מעבירה" (תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף כ"ט, עמוד א').
בטעם הדבר נחלקו הראשונים. רש"י מפרש: "תאוות נשים קשה להכחיש את בשרו יותר מגופו של מעשה", כלומר מפרש קושי כנזק רפואי. ואילו הרמב"ם מפרש: "מפני שהחוטא בהרהור חוטא בשכל, במבחר מדותיו, ואינו דומה מרי של עבד פחות למרי של שר גדול".
רבי חסדאי קרשקש מפרש בספרו אור ה' במאמר על הבחירה שב"הרהור עבירה" הכוונה להחלטה לעשות עבירה.
לורן קרפנטר

חייו

קרפנטר נולד בברייטון, מישיגן. ב-1967 החל לעבוד בתחום המחשבים בחברת התעופה בואינג בסיאטל. במקביל סיים תואר ראשון במתמטיקה (1974) ותואר שני במדעי המחשב (1976) באוניברסיטת וושינגטון. בעבודתו עסק בשימושי טכנולוגיית מחשבים לשיפור תהליכי עיצוב מכניים בבואינג, שעדיין בוצעו בתקופה זו בצורה ידנית על נייר.
ב-1980, בכנס SIGGRAPH העוסק בגרפיקת מחשבים, הציג קרפנטר את "Vol Libre", סרטון בן שתי דקות שנוצר באמצעות מחשב. בעקבות זאת הוזמן לעבוד במחלקת המחשבים בחברת "לוקספילם" של ג'ורג' לוקאס, שבהמשך הפכה ל"פיקסאר". בתחילת עבודתו בחברה עבד קרפנטר על סצנת "אפקט בראשית" בסרט "סטאר טרק 2" (1982), שבה יצר מודל ממוחשב של כוכב לכת. 
קרפנטר יסד עם אשתו רייצ'ל את חברת "סינמטריקס", החוקרת השתתפות אינטראקטיבית של קהל באמצעות מחשב.
קרפנטר נשוי לרייצ'ל ולהם בן אחד.
נערה עם עגיל פנינה (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מגולל את סיפורה של גריט (סקרלט ג'והנסון), נערה ביישנית שמתגוררת בעיר דלפט ב-1665. משפחתה נקלעה לקשיים כלכליים וכתוצאה מכך נשלחת גריט לעבוד כמשרתת בבית משפחתו של הצייר ההולנדי הנודע יאן ורמיר (קולין פירת').
גריט עובדת קשה, היא נמצאת במעמד נמוך בבית, ונתונה להצקות שונות, בין היתר על ידי אחת מבנותיו של ורמיר, קורנליה (אלאקינה מאן). במהלך עבודתה, גריט יוצאת לשוק המקומי לקנות אוכל למשפחה, שם היא פוגשת את פיטר (קיליאן מרפי), בנו של הקצב המקומי, אשר מחזר אחריה.
כשגריט מנקה את הסטודיו של ורמיר (אליו אשתו של ורמיר לא מורשת להיכנס), ורמיר רואה שגריט מקדישה תשומת לב לציוריו. כך בהדרגה מתפתחת מערכת יחסים בין השניים, בה ורמיר מלמד את גריט על ציור, אך מוודא שהדבר יישאר בסוד מפני אשתו, קטרינה (אסי דייוויס), אשר עלולה להתנגד בתוקף לשהות של בעלה במחיצת גריט. בניגוד לאשתו, חמותו הממולחת של ורמיר, מריה (ג'ודי פארפיט), מבינה שגריט מהווה מקור-השראה עבור ורמיר, ולכן היא מאפשרת למערכת היחסים הסודית ביניהם להתפתח.
יום אחד, מגיע פטרונו העשיר של ורמיר, וון רייבן (טום וילקינסון), אשר שם לב ליופיה של גריט, ומבקש מוורמיר לתת לו אותה כדי שתהיה המשרתת שלו. ורמיר מסרב, אך מסכים במקום זאת לצייר לרייבן בשכר דיוקן של גריט. בזמן שוורמיר מקדיש את כל כולו בסטודיו בציור הדיוקן הסודי, קנאתה של קטרינה כלפי גריט גדלה יותר ויותר. בעוד שגריט סובלת ממשיכתה העזה לוורמיר ולעבודתו, היא גם כמעט נאנסת על ידי רייבן.
זמן מה אחר כך, אמה של קטרינה קוראת לגריט ונותנת לה זוג עגילי פנינה של בתה, ומצווה עליה לסיים עם ורמיר את הציור בזמן שבתה לא נמצאת בבית. בפגישת הציור האחרונה של השניים, ורמיר מחורר את אוזנה של גריט כך שתוכל לענוד את אחד מעגילי הפנינה. מבולבלת מכל הסיטואציה, האפופה במיניות, גריט פונה לפיטר (בנו של הקצב) כדי שינחם אותה. זמן מה אחר כך, פיטר מציע לה להתחתן איתו, אך היא מסרבת. לאחר מכן גריט מחזירה את העגילים לאמה של קטרינה.
כשקטרינה מגלה שגריט ענדה את העגילים שלה, היא מאשימה את אמה ודורשת מוורמיר להראות לה את הציור שהוא וגריט עבדו עליו. שבורת לב מכך שוורמיר אינו חושב שהיא ראויה כדי שיצייר אותה (כי היא "לא מבינה"), קטרינה מנסה לשווא להרוס את הציור, ולאחר מכן מגרשת את גריט מהבית. ורמיר בתגובה אינו מתנגד, וגריט עוזבת את הבית בתדהמה.
בסיום, טאנקה (ג'ואנה סקנלאן), טבחית המשפחה, מגיעה לבקר את גריט בביתה החדש עם פיטר. היא נותנת לגריט מתנה: עגילי הפנינה של קטרינה עטופים בצעיף ראש כחול, אותו לבשה עם העגיל בציור.
תיאהא

תיאהא היה שבט בדואי גדול, אשר נטה את אוהליו בארץ ישראל, בסיני, הנגב ומדבר יהודה.
על פי מפקד האוכלוסין של ממשלת המנדט בשנת 1922 השתייכו אליו 27,370 נפש, ובמפקד 1931, נמצא כי השתייכו אליו 14,173 נפש. 
השבט הגדול כלל במחצית המאה ה-20, כעשרים ושישה בתי אב: נתוש, בני עקבה (עוקבי), בדינה, בלי, ג'נביב, חכוך אל-האזיל, חכוך אל-אסד, חכוך אל בריקי, חכוך אבו עבדון, רמצין מסמרה, רמצין שעור, רושדה, אל שלליין, זלם אבו רבעה, אבו ג'ריעיד, זלם אבו קרינה, עלמת אבו לבה, עלמת אבו שנר, עלמת אבו ג'קים, ערור, קלזין תיהא, קטטוה, קדירת אבו רקיק, קדירת אל-צנע, קדירת אבו כף, קדירת אל-אעסם.
על פי מחקרו של יצחק בן-צבי בשנות ה-30 של המאה ה-20, בני עוקבה שומרים מסורת שעל פיה מוצאם בעיר מדינה בחצי האי ערב, וכי משה הביא אותם לארץ.

שבט א-רמאדין

שבט זה הוא פלג של שבט התיאהא. בשנת 1948 התפלג שבט התיאהא אשר שכן באזור באר שבע ועבר לאזור חברון לדאהרייה. במשך הזמן עזבו חלק מתושביו את המקום ועברו צפונה לסביבות קלקיליה. שני תת-שבטים אלו נקראים רמאדין אל-ג'אנובי (הדרומי), ורמאדין א-שמאלי (הצפוני). אחד מכפרים אלו הוא ערב א-רמאדין אשר שוכן דרומית-מזרחית לקלקיליה.
גוטה להבי

ביוגרפיה

להבי נולדה וגדלה בוורשה, בתם של שרה ומשה ברלינר במשפחה של 9 אחים ואחיות. היא התאמנה באתלטיקה בקבוצת מכבי ורשה. בשנת 1927 בהיותה בת 17 זכתה להבי באליפות האביב של מכבי ורשה. באליפות היא התחרתה בריצת 60 מטר, זריקת דיסקוס, קפיצה לרוחק, הדיפת כדור ברזל וריצת 100 מטר. 
היא קבעה שיאים בזריקת דיסקוס (28.51 מטר) ובקפיצה לגובה (1.25 מטר).
בשנת 1928 התחרתה להבי בקרב חמש. 
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכתה להבי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 58 שניות ומדליות כסף, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 23.25 מטר, אחרי פרידה ברסון מפולין (31.45 מטר) ולפני אווה לוי מגרמניה (23.07 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בהתעמלות מכשירים.
לאחר המכביה חזרה להבי לפולין, ולמרות שלא היה לה רקע ציוני קודם היא החליטה שהיא חייבת לעלות לישראל. היא הצטרפה לשומר הצעיר לקבוצה שהקימה מחנה בסלונים ושם הכירה ונישאה לאוריאל לובלסקי. בשנת 1934 הזוג עלה לארץ ישראל לקיבוץ מרחביה. 
בתחרות הפועל שנערכה בתל אביב ב-23 ביוני 1934 זכתה ברלינר במקום הראשון בשלוש תחרויות: בקפיצה לרוחק (4.21 מטר), בהדיפת כדור ברזל (8.82 מטר) ובזריקת דיסקוס (30.54 מטר) ובמקום שני, בקפיצה לגובה (1.30 מטר), אחרי שרה זימון (1.35 מטר).
בארץ הם עיברתו את שם המשפחה ללהבי. לזוג נולדו שלושה ילדים, רותי דקל (1939 - 2001), רוני (1945) ויצחק שנהרג במלחמת יום כיפור (1947 - 1974) ובנו סיוון-יצחק נולד לאחר נפילתו.
שרה אמה ו-4 אחיה ניספו בשואה.
פרווין רחמן

ביוגרפיה

רחמן נולדה ב-22 בינואר 1957 בדאקה, שאז הייתה ממוקמת במזרח פקיסטן (היום בנגלדש). היא לעברה פקיסטן כנערה. היא סיימה תואר ראשון באדריכלות ב-1982 במכללת דאווד להנדסה וטכנולוגיה, ואז המשיכה לתואר שני בתחום הדיור, בנייה, ותכנון עירוני ב-1986 מהמכון לחקר הדיור ברוטרדם. היא עבדה בחברה פרטית לאדריכלות לפני שגויסה על ידי אכתר חמיד להיות מנכ"לית שותפת בפרויקט הפיילוט אורנג'י (OPP) ב-1983, שם היא ניהלה פרויקטים לדיור ותברואה עירונית בשכונות מצוקה. ב-1988, OPP פוצל לארבעה ארגונים, ורחמן הייתה למנכ"לית של פרויקט פיילוט אורנג'י – המכון למחקר והדרכה (OPP-RTI), בו גם ניהלה תוכניות חינוך, הדרכה לבני נוער, אספקת מים והבטחת דיור.
ב-1989, היא ייסדה את עמותת "מרכז משאבים עירוניים" בקראצ'י, והייתה גם חברה בדירקטוריון של סייבאן, עמותה המוקדשת לדיור למען בעלי הכנסה נמוכה, וכן בדירקטוריון של OPP-OCT (קרן הצדקה אורנג'י, המספקת מיקרו מימון).
היא לימדה באוניברסיטת קראצ'י, אוניברסיטת נד, בית הספר לאמנות ואדריכלות של עמק אינדוס, ומכללת דאווד להנדסה וטכנולוגיה.
היא אחותה של הסופרת והמורה אקווילה אסמאעיל.

רציחתה

ב-13 במרץ 2013, רחמן נרצחה כתוצאה מפתיחה באש של ארבעה חמושים רכבה, בסמוך לתחנת המשטרה של פירבאד. רחמן הייתה מבקרת בוטה של ארגוני הפשע שמנהלים עסקאות קרקע בקראצ'י ושל הפטרונים הפוליטיים שלהם.
רחמן הגישה מספר תלונות על איומים נגד חייה. פעם אחת, מספר גברים חמושים פרצו למשרדיה והורו לצוות לפנות את המקום.
החשוד העיקרי ברצח, אחמד חאן, הידוע גם בשם פאפו קשמירי, נעצר במהלך מבצע משותף בין משטרת קראצ'י ומשטרת מנסהרה. אך למחרת, המשטרה ירתה למוות בחבר טליבאן בשם קארי בילאל, וטענה שהוא הרוצח, ובכך נסגר התיק. 
ב-15 באפריל 2017, בית המשפט העליון של פקיסטן הורה לרשויות לנהל חקירה מחודשת בעניין רציחתה של רחמן, לאחר שביקורת משפטית על התנהלות המשטרה חשפה כי שוטרים היטו את החקירה המקורית.

בתרבות

ב-2017 יצא אודות פרווין רחמן סרט, בבימויה של מהרה עומר, Perween Rahman: The Rebel Optimist. הסרט זכה בפרס בפסטיבל סרטי זכויות אדם השישי שנערך בנפאל במרץ 2018.
קורות טום ג'ונס (סדרת טלוויזיה)

תקציר העלילה

העלילה עוקבת אחרי חייו של הפרוטגוניסט, טום ג'ונס, פוחז רב קסם. הוא נולד לבחורה משרתת אבל גדל אצל אדון האחוזה סקווייר אולוורת'י. טום מתאהב בבתו היפה של בעל האחוזה הסמוכה, סופיה וסטרן. סיפור העלילה עוקב אחר הרפתקאותיו של טום בלונדון ובדרכו לשם.
פריניצה

פריניצה (ברומנית: periniţa) הוא ריקוד עממי רומני.
הפריניצה היא הורה עם כמה איפיונים מיוחדים. לצורך הריקוד משתמשים בכרית שמניחים במרכז מעגל הרוקדים. בריקוד משתתפים הצעירים הלא נשואים ומקובל לרקוד אותו ביום שלפני נישואיה של אחת הבנות וזה אמור להיות ריקוד הפריניצה האחרון בו תשתתף. אחד הבחורים יוצא בריקוד בתוך המעגל, כשהוא מחזיק בידו מטפחת ועובר על פני הרוקדים עד שהוא בוחר לו את אחת הבחורות. הבחור כורך את המטפחת סביב הבחורה שנבחרה והשניים כורעים על ברכיהם על הכרית שבמרכז המעגל ומתנשקים. לאחר הנשיקה הבחור משתלב במעגל הרוקדים והבחורה עוברת בריקוד על פני שורת הרוקדים עד שבוחרת לה בן זוג לנשיקה והריטואל נמשך כך הלאה.
שם הריקוד נגזר מהמילה הרומנית לכרית, פרניצה (periniţa), הכרית שמניחים במרכז המעגל ועליה כורעים ברכי המתנשקים. הריקוד מכונה לעיתים גם בשם "ריקוד המטפחת" ואם אין כרית, מניחים על הארץ את המטפחת, כתחליף לכרית.
בתחילה זה היה ריקוד כלולות, שהיה מתחיל בכך שהחתן מרקיד את כלתו ולאחר מכן מזמין בנות אחרות. הייתה אמון שבת, שנושקה על ידי החתן, תזכה להתחתן במהרה. הבנות באו לריקוד עם מטפחות ראש, שרקמו עליהן בבית ונתנו את המטפחת במתנה לבחור, שהזמין אותן לראשונה לרקוד.
פנחס להב

ביוגרפיה

להב נולד בפולין. עלה לארץ ישראל ב-1938, הצטרף לפלוגת הסטודנטים של ארגון ההגנה בחיפה, שירת במשטרת היישובים העבריים בשנים 1940-1943, במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ונשאר באירופה בתום המלחמה לסייע בהעלאת ניצולי השואה. 
במלחמת העצמאות שירת בפלוגת הסיור של חטיבת קרייתי. לאחר המלחמה נותר בשירות הקבע ושירת בתפקידי מטה והדרכה בהם מפקד קורס קציני אפסנאות. ב-1957 מונה לקצין אפסנאות של חטיבה 7 ושירת תחת דוד אלעזר שמינה אותו ב-1962 לשליש גייסות השריון תחת פיקודו. אחרי לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1964 על ידי אלעזר לקצין שלישות של פיקוד הצפון, ב-1970 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת פרט באגף כוח האדם. באוגוסט 1972 מונה לדובר צה"ל, ומילא תפקיד זה במהלך מלחמת יום הכיפורים. על תפקודו במלחמה ואמינות דיווחיו, נמתחה ביקורת ציבורית. לאחר המלחמה, מונה מעליו תת-אלוף אהרון אבנון, שקיבל את תפקיד הממונה על ההסברה, תפקיד חדש שנוצר בעקבות לקחי המלחמה. בינואר 1974, הועבר להב מתפקידו בעקבות דרישת שר הביטחון משה דיין.
ב-1974 מונה לקצין אספקה ראשי, ולאחר הקמת חיל התחזוקה בנובמבר 1975 נתמנה למפקדו הראשון.
לאחר שחרורו שימש מנהל שירותי עיריית תל אביב-יפו, מנכ"ל הספארי ברמת גן חבר איגוד הכדורסל בישראל ויו"ר מחלקת הכדורסל של אגודת הפועל תל אביב.
יום הקואופרטיבים הבינלאומי

יום הקואופרטיבים הבילאומי הוא יום המצוין אחת לשנה בשבת הראשונה של חודש יולי מאז שנת 1923 על ידי ארגון הקואופרציה הבינלאומי.
בשנת 1992 העצרת הכללית של האומות המאוחדות פרסמה הצהרה ובה נאמר כי בשבת הראשונה של חודש יולי 1995 יצויין יום הקואופרטיבים הבינלאומי כציון מאה שנה להקמתה של ברית הקואופרטיבים הבינלאומית. מאז שנת 1995 מצוין יום הקואופרטיבים הבינלאומי השנתי של האו"ם לצד יום הקואופרטיבים הבינלאומי.
בכל שנה נבחר נושא שנתי לציון יום זה. בשנת 2017 צויין יום זה בסימן "קואופרטיבים מבטיחים כי אף אחד לא נותר מאחור".
ולריה מקסיוטה

ולריה ולדימירובנה מקסיוטה (נולדה ב-27 בספטמבר 1987 בקייב) היא מתעמלת מכשירים אולימפית (לונדון 2012) ישראלית. חברה בנבחרת אוקראינה לשעבר, משנת 2007 מקסיוטה ייצגה את ישראל בתחרויות הבינלאומיות. היום מאמנת מוסמכת לפילאטיס מכשירים, פילאטיס מזרן וכושר, ראש וי סטודיו לפילאטיס בחדרה.

ביוגרפיה

מקסיוטה נולד בקייב שבאוקראינה. החלה להתעמל בגיל חמש. המאמנת הראשונה שלה הייתה לודמילה אלכסנדרובנה פאסיוטה. במהלך כל הקריירה הספורטיבית באוקראינה היא התאמנה בבית ספר לילדים ונוער לחינוך גופני. בגיל 13 הפכה למתעמלת מקצועית עם קבלת התואר "מאסטר ספורטיבי" בהתעמלות. במשך כ-6 שנים ייצגה את אוקראינה בנבחרת הלאומית.
ב-2005, לאחר שזכתה במקום ראשון במכביה ה-17 קיבלה מקסיוטה הצעה לעבור לנבחרת ישראל. כעבור שנתיים קיבלה הצעה נוספת מבעל מועדון "מכבי-צפון", אהרון ליטבין, לעבור למועדון שלו ובמקביל לייצג את ישראל בנבחרת. הפעם מקסיוטה קיבלה את ההצעה ועלתה לישראל.
לאחר עלייתה ארצה השיגה מקסיוטה הישגים גם בזירה הבינלאומית במסגרת נבחרת ישראל. היא ממשיכה להתאמן בכל הגעתה לקייב בהדרכת המאמנת שלה באוקראינה אוקסנה מיכאילובנה סלוסארוצ'קי והכוריאוגראפית אוקסנה אלכסנדרובנה אומלאינצ'יק.
מקסיוטה היא חברת הסגל האולימפי לאולימפיאדת לונדון לאחר שהשיגה את הקריטריון האולימפי הישראלי כשסיימה במקום התשיעי בקרב רב באליפות אירופה בבריסל. במשחקים עצמם היא סיימה במקום 59 בתחרות קרב רב אישי לאחר שקבעה את התוצאות הבאות: קפיצות - 12.800 נק', מקבילים מדורגים - 9.433 נק', קורה - 10.533 נק' ובקרקע - 12.933 נק' ובסה"כ - 45.699 נק'.