אמת מטרידה

תקציר העלילה

למרות היותו סרט תיעודי, התסריט של אמת מטרידה הולך ומתפתח בצורה דרמטית לאורך הסרט. עובדות והשערות חדשות נחשפות תוך כדי גילוי פרטים על חייו האישיים של אל גור. במקום לציין נתונים בצורה מדעית יבשה, הסרט מציג גישה רגשית-מוסרית בעלת אלמנטים דרמטיים רבים.
מאז ההפסד הדרמטי שלו בבחירות של שנת 2000, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר, אל גור, מקדיש את עצמו להסברה וחינוך בנושא התחממות גלובלית. בעזרת מצגת מולטימדיה שהציג ברחבי העולם, גור עובר על ההוכחות המדעיות לתופעת ההתחממות הגלובלית, דן בפוליטיקה ובכלכלה שלה ומתאר את ההשלכות מרחיקות הלכת שיקרו אם כמות גזי החממה הנוצרים על ידי האנושות בכלל וארצות הברית בפרט, לא תרד באופן דרמטי בזמן הקרוב.
הסרט כולל קטעים רבים המופנים כנגד המבקרים הטוענים כי ההתחממות הגלובלית אינה מוכחת שהיא חסרת חשיבות. לדוגמה, הוא דן בסכנה שבהמסת הקרחונים של גרינלנד ואנטארקטיקה, שיכולה להעלות את הים ברחבי העולם בשישה מטרים, דבר שיציף אזורי חוף רבים וייצור כ-100 מיליון פליטים. מי קרח מומסים מגרינלנד יכולים גם להשפיע על זרמי הים הגדולים באוקיינוס ולהביא להתקררות מהירה ודרמטית של צפון אירופה.
במאמץ להסביר את תופעת ההתחממות, הסרט מציג מידע על הטמפרטורה ורמות שנתיות של פחמן דו-חמצני במשך 600,000 השנים האחרונות, שהתקבלו מקידוחי קרח באנטארקטיקה.
הסרט מסתיים באמירתו של גור כי, אם נתחיל לפעול מהר נוכל לבטל ההשפעה של ההתחממות הגלובלית על ידי שחרור פחות פחמן דו-חמצני לאוויר ונטיעת עצים וצמחים. גור קורא לצופים לבקר באתר הסרט וללמוד איך הם יכולים לעזור בתחום.

ביסוס מדעי

הטענה הבסיסית של גור כי יש אכן התחממות גלובלית, וכי הגורם העיקרי לה הוא פליטת חומרים ממקור אנושי (אנתרופומורפי) מקובלת על רוב החוקרים בתחום. סוכנות הידיעות AP פנתה למאה מומחי אקלים וביקשה מהם לחוות את דעתם על אמינות הצגת הנתונים של גור. 19 החוקרים שהכירו את טענותיו של גור והשיבו לשאלון גרסו כי הצגת הקביעות המדעיות אמינה בדרך כלל.
יחד עם זאת, גור בוחר בסרט להיות מוטה באופן מובהק לטובת דעה אחת, ואינו מציג בצורה מאוזנת דעות מנוגדות.
ועדת הסנאט לנושאים סביבתיים של הסנט בארצות הברית ביקרה את קביעותיו של גור בחריפות וגרסה כי "התחממות גלובלית היא התרמית הגדולה ביותר שנמכרה לציבור האמריקני מעולם" (משפט זה מצוטט בסרט). ביוני 2006, טען חוקר האקלים ריצ'רד לינדזן במאמר מערכת בוול סטריט ג'ורנל כי פעילותו של גור בתחום היא חלק מ"ציד מכשפות" נגד מדענים הסבורים שהבהלה בנוגע להתחממות גלובלית מיותרת. רונלד ביילי, במאמר במגזין הליברטריאני Reason, גרס כי אף שגור צודק בחלק ניכר מטענותיו, הטיעון המרכזי שלו בתחום המדיניות – שההתחממות הגלובלית יוצרת "מצב חירום" מופרזת במידה ניכרת בנסותה להפוך התרחשות אקלימית לאורך מאות שנים לאירוע המתרחש בעוצמה רבה כבר בהווה או בעתיד הקרוב.

השפעה

נראה שהסרט סייע לאל גור לזכות בפרס נובל לשלום לשנת 2007, במשותף עם הפנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים. כיום הסרט מוקרן כחלק מתוכנית לימודי החובה באנגליה, בסקוטלנד, וברוב ארצות סקנדינביה. חברת ההפקה של הסרט, Participant Media, תרמה 50 אלף תקליטורים לבתי ספר תיכוניים בארצות הברית. לדעת רבים, הסרט שינה לחלוטין את היקף ואיכות הדיון בהשפעה האנושית על ההתחממות הגלובלית. קיים ויכוח אף בין מצדדי הגישה שבה תומך הסרט, אם ראוי להציג את העובדות באופן מוטה, גם במחיר של אי דיוק מסוים, כדי לעורר השפעה על דעת הקהל. למשל: הסרט מציג באופן דרמטי נתונים על העלייה במספר המדווח של סופות הטורנדו, בעקבות ההתחממות הגלובלית. הנתונים העובדתיים נכונים, אם כי יכולים להיות להם הסברים אחרים. למרות זאת, הפרופ' לפיזיקה ריצ'רד מולר, שעוסק בין היתר בנושאי סביבה, טוען כך: הצגה "יבשה" ומאוזנת של הנתונים, שממנה עלול להשתמע שהבעיה אינה חמורה כל כך - לא תהיה יעילה כדי לעורר דעת קהל למען המאבק בתופעה - מאבק שבעיקרו הוא מוצדק, לדעתו