פיל סומטרי

תיאור וטקסונומיה

אצל הפיל האסייתי יש 3 תת-מינים מוכרים: פיל הודי, פיל סרי לנקי ופיל סומטרי. פיל בורנאי נחשב בתחילה כחלק מהפיל ההודי עד שהוכר בשנת 2003 כתת-מין נפרד. ההבדלים בין תת-המינים מבוססים על גודל וצבע וכן על הבדלים ב-DNA. מניתוח גנטי עולה כי הפיל הסומטרי עשוי להוות מין בפני עצמו], ועל כן ארגוני השימור מציעים כי יש להפריד בגני החיות בינם לבין פילים אסייתים אחרים. 
באופן כללי, הפילים האסייתים קטנים יותר מאשר הפילים האפריקנים, והנקודה הגבוה ביותר בגוף היא הקודקוד. הגב קמור, הראש רחב והזנב ארוך. האוזניים של הפיל הסומטרי קצרות יחסית ועגלגלות, אך הן גדולות יותר משאר תת-המינים. הנקבות קטנות יותר מהזכרים ויש להם חטים קצרים או שהן חסרות חטים. פיל סומטרי מגיע לגובה של 3.2-2 מטר בכתף ולמשקל של 4,000-2,000 ק"ג. יש לו 20 זוגות צלעות - זוג אחד יותר משאר תת-המינים. הצבע של עורו בהיר יותר מאשר הפיל ההודי.

תפוצה ואקולוגיה

הפיל הסומטרי כשמו אנדמי לאי סומטרה שבאינדונזיה. תפוצתו בעבר הייתה בכל שמונת המחוזות באי (אצ'ה, צפון סומטרה, מערב סומטרה, דרום סומטרה, ריאו, למפונג, בנגולו וג'מבי), אולם כיום הוא כבר נכחד ממערב סומטרה ונעלם בהדרגה גם מצפון סומטרה. 
במחוז ריאו שבעבר הכיל את מספר הפילים הגדול באי, נותרו כיום כ-300 פילים בלבד. 
בית הגידול של הפילים מורכב מיערות שפלה, יערות עננים, יערות טרופיים וגבעות מיוערת עדינות מתחת לגובה של 300 מטר. בעוד שהפילים יכולים לאכלס בתי גידול שונים, ממחקרים ארוכי טווח של אוכלוסיות פילים ברחבי אסיה עולה כי יערות שפלה הם בית גידול מועדף. עובדה זאת מאיימת במיוחד על הפילים שכן בשפלה מתרחש אובדן בית גידול גבוה יותר מיערות הרריים בשל הנגישות שלהם לבני אדם. הטמפרטורה בתחומי המחיה שלהם 20–30 מעלות וכמות המשקעים הממוצעת היא 4,700-2,000 מילימטר לשנה. 
הפילים הסומטרים ניזונים מעלים, עשבים, שיחים וחלקי צמחייה אחרים, ולמעט מהטיגריס הסומטרי שמהווה איום לפילונים - אין לפילים שום אויב טבעי ברחבי האי. פרסתנים אחרים שחיים באי לצד הפיל הם קרנף סומטרי, סרו סומטרי, טפיר אסייתי, מונטיאק מצוי ואייל סמבר. הפילה הסומטרית ממליטה בדרך כלל בלילה ומשך ההמלטה הוא כ-10 שניות. הפילון מסוגל לעמוד בכוחות עצמו בין 10 דקות לחצי שעה מרגע הלידה. הפילות הסומטריות מפסיקות להתרבות לאחר גיל 60 שנה - שזאת גם תוחלת החיים הממוצעת שלהם בטבע. תוחלת החיים המקסימלית של הפילות היא עד גיל 75 בעוד שזכרים חיים עד גיל 60.

איומים ושימור

בשל המרות של יערות ליישובים אנושים ושטחים חקלאיים, רבים מאוכלוסיות הפילים בסומטרה נתונות ללחצים קשים מצד האדם - במיוחד פילים אשר נכנסים ליערות שהוסבו למטעים חקלאיים וגורמים שם לנזקים. בנוסף להריגת פילים בתור "מזיקים", הפילים הסומטרים מהווים גם מטרה לציד לא חוקי עבוק הסחר בשנהב שלהם. כיום, הפיל הסומטרי מצוי רק בשבעה מחוזות באי - וברבים מהם הוא נתון ללחץ מוגבר של אובדן בית גידול וקונפליקטים עם החקלאים. מסיבה זאת ארגון השימור IUCN הכניס את הפיל לקטגוריה המאוימת ביותר - סכנת הכחדה חמורה (CR). בין שנת 2012 ל-2015, 36 פילים נמצאו מתים במחוז אצ'ה מהרעלה, התחשמלות ומלכודות. רוב הפילים המתים נמצאו ליד מטעי שמן דקלים. חוקרי טבע מעריכים כי פילי סומטרה עלולים להיכחד בתוך פחות מעשר שנים, אם השליקה לא תיעצר.
למרות שהפיל נחשב למין מוגן באינדונזיה ואף רשום בנספח א' של אמנת וושינגטון האוסרת מסחר בינלאומי במין זה ובמוצריו, כ-85% מבתי הגידול שלו ממוקמים מחוץ לאזורים מוגנים המונעת הסבה שלהם לשטחים חקלאיים. בשנת 2004, הוקם הפארק הלאומי טאסו-נילו במחוז ריאו על מנת להגן על בית הגידול של הפיל הסומטרי. היער בתחומי הפארק הוא אחד האזורים הגדולים האחרונים בסומטרה שמסוגל לתמוך באוכלוסייה גדולה של פילים.

בשבי

בין השנים 1986 ו-1995, 520 פילי בר נתפסו ונשמרו בשישה מרכזים לאילוף פילים, אשר הוקמו מאז 1986 במחוזות לאמפונג, אצ'ה, בנגקולו, צפון ודרום סומטרה, וקיאו. לכידת פילי בר הופסקה בשנת 1999 בשל העלות היקרה של החזקתם. עד סוף שנת 2000, הוחזקו 391 פילים סומטרים באינדונזיה במרכזים כאלו, בגני חיות, בספארי ובאזורי תיירות.