פורים שני

פורים שני הוא שם כולל לעשרות ימי הודאה שתוקנו בקהילות יהודיות ובמשפחות מסוימות לזכר מקרים בהם ניצלו מגירוש, מוות, פוגרום, חוקים להמרת דת ומקרי הצלה אחרים. מועדים אלה קרויים "פורים" בדומה לחג הפורים הכלל-יהודי, ומנהגים שונים הקשורים בימים אלה הושפעו ממנהגי חג הפורים.

מקור השם

הכינוי "פורים שני" נועד להבדילו מחג הפורים הכלל-יהודי, ולהבדילו מפורים קטן הקבוע בלוח העברי בתאריכים אחרים (י"ד וט"ו באדר א' של שנה מעוברת). ייתכן ששמו של פורים שני מושאל מ"פסח שני", שהוא פסח של יחידים שניבצר מהם שלא באשמתם לקיים את מצוות קורבן פסח במועדו. כמו פסח שני, גם פורים שני הוא משני במעמדו לחג הפורים; בניגוד לפסח שני, פורים שני הוא תקנה קהילתית או משפחתית שאינה מופיעה בתורה ואינה חלק מהלוח העברי.
כאמור ימים אלה נקבעו בכל חודשי השנה ואפילו בשבת או בחג, ופעמים גם בימי צום. כמה קהילות, כגון פדובה וסרגוסה שומרות על יום הפורים-שני שלהן עד היום.

מקורות הלכתיים והשלכות הלכתיות



מנהג זה התפתח בהתאם להלכה שחייב אדם לזכור לעצמו ולציין את המקום והזמן אשר נעשה לו בו נס. דוגמה לתקנה זו בהלכה: 
כל מי שאירע לו נס, וכל שכן בני עיר יכולים לתקן בהסכמה וחרם עליהם וכל הבאים אחריהם לעשות אותו יום לפורים. ונראה לי שאותה סעודה שעושים בשביל הנס היא סעודת מצווה.
— חיי אדם, (כלל קנה סימן מא)

מנהגי החג

היו קהילות שבמקביל למגילת אסתר בחג הפורים חיברו גם מגילות הודאה לזכר מה שקרה להן וקראו אותן בכל שנה, חלקן גם קראו הלל ופיוטים שחוברו לזכר המאורע במהלך התפילה. נכתבו עשרות מגילות ופזמוני "מי כמוך" (בעקבות הפזמון המסורתי "מי כמוך", המיוחד לפורים ראשון). מפורים נלקחו גם מנהג המתנות לאביונים ומשלוח מנות, ולעיתים גם יום צום בערב החג. מנהגים נוספים היו שביתה ממלאכה במהלך היום (כעין חול המועד) ואי אמירת תחנון ווידוי.
דוגמה לתפילת על הנסים בקהילת "קארפינטראץ" (שנת ה'תי"א - 1651):
בעשרים וחמישה בניסן שנת חמשת אלפים לסימן אחד-עשר וארבעה מאות בימי האדון ביקיש הגמון וחשמן... גברו סוררים מאנשי העיר נסובו על שער המסילה... ויפתחו השער הפונה לכנסת באישון לילה ואפילה... דמו פריצים לכלות כרם ה' צבאות... נאספו עלינו עם רב לאלפים ומאות---חרדו בלבם היהודים ויעלו על הגגות להפחידם - ויתחזקו שם ויקחו אבן בידם - נשים ואנשים נסו לקולם, לא השאירו עוללות, רק היהודים העומדים על משרתם מפחד בלילות וראשי העם קצת החיילות, ליל שימורים הוא. --- ותופר ביום ההוא מחשבת אונים, לשלוט ביהודים ונהפוך הוא.
רבותינו צוו ביום זה לנו ולבנינו,להודות,להלל, ולברך את שמך מלכנו ונשלמה פרים שפתינו, כי חוק לישראל הוא.  שמה ישבו כיסאות למשפט וגזרו נבונים, להרבות נרות ולשמוע בקול שרים ונוגנים, יום משתה ושמחה ומיני מעדנים, כי יום שמחות הוא.
— מתוך סדר שלושת רגלים כמנהג קארפינטראץ, דפוס אמסטרדם, (תי"ט פ"א-פ"ב)
בחלק מהפעמים, גם יוצאי הקהילות שעברו להתגורר בעיר אחרת, חוגגים את חגה של קהילתם המקורית. כך נהג לדוגמה החת"ם סופר שמוצאו מפרנקפורט בה נחגג "פורים פרנקפורט" הנודע, וגם לאחר שעבר לפרשבורג המשיך לחגוג את היום הזה.

ימי פורים שני

חגים אלו נשאו לרוב את שם מקום הקהילה שקיבלה עליה לחוג את החג, כגון: פורים קסטיליה, פורים אוסטראה, פורים סרגוסה, פורים קזבלנקה ועוד. במקרים אחרים פורים זה נשא שם אחר המזכיר את המאורע כגון שם הרשע או המושיע שהיו באותו מאורע; כדוגמת פורים סיינה, פורים הסבסטיאני, פורים די לוס כריסטיאנוס. לעיתים החג נקרא על שם מועד ההתרחשות, כגון: פורים שבת תולדות או פורים ל"ג בעומר.
כאשר מדובר ביום שציינה משפחה בשל הצלה שאירעה לראש המשפחה (בדרך כלל מדובר היה במנהיג ודמות מיוחדת) אזי קראו לפורים על שמו, כגון: פורים שמואל הנגיד, פורים סג"ל, פורים אלישר ונוספים.