google/wiki40b huggingface dataset:
פול לה-פייג'

ביוגרפיה

לה-פייג' נולד ב-9 באוקטובר 1948 בדרום מיין, הבן הבכור מבן 18 אחים להורים ממוצא קנדי-צרפתי. משפחתו של לה-פייג' הייתה עניה מאוד ואביו היה אלכוהוליסט אשר הכה את ילדיו. בגיל 11, לאחר שאביו שבר את אפו, ברח לה-פייג' מהבית והתגורר ברחובות. הוא חי כשנתיים ללא בית והחל לעבוד. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1967.
יש לו תואר ראשון ושני במנהל עסקים ובחשבונאות מאוניברסיטת מיין. בשנים 1972–1979 עבד בחברת עצים בניו ברנזוויק, קנדה. במהלך שנות ה-80 וה-90 עבד כיועץ עסקי.

קריירה פוליטית

הקריירה הפוליטית שלו החלה כאשר בשנת 2003 נבחר לכהן כראש עיריית ווטרוויל, עיירה בת כ-15,000 תושבים בדרום מיין. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2011. כהונתו של לה-פייג' כראש עיר התאפיינה בצמצום מיסים ועידוד השקעות.
ב-22 בספטמבר 2009 הכריז כי בכוונתו להתמודד לתפקיד מושל המדינה. בבחירות, שהתקיימו ב-2 בנובמבר 2010, לה פייג' נבחר עם כ-37.6% מקולות הבוחרים. בכך היה לה-פייג' לרפובליקני הראשון שנבחר לתפקיד מאז שנת 1990. בנאום הזכייה שלו, הבטיח כי יקטין את המיסים ואת הרגולציה הממשלתית. בשנת 2014 נבחר לה-פייג' שנית לתפקיד, עם כ-48% מהקולות.
בתקופתו כמושל, העלה לה-פייג' את מס ההכנסה לשיא היסטורי, העביר רפורמות במערכות הפנסיה והרווחה, והפחית את הרגולציה בתחומים עסקיים. בשנותיו הראשונות, היו ללה פייג' עימותים רבים עם הפרלמנט של מיין אשר נשלט על ידי המפלגה הדמוקרטית. הוא הטיל וטו פעמים רבות על החלטות הדמוקרטים, וטו שלפעמים בוטל על ידי רוב הפרלמנט. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 תמך בכריס כריסטי. באותה התקופה שקל האם להתמודד לסנאט של ארצות הברית, אך בסופו של דבר הוא הכריז ב-10 במאי 2017 כי הוא מוותר על הרעיון ומעדיף להתמקד בעבודתו כמושל.

עמדות

לה פייג' מתנגד בנחרצות להפלות ותומך באופן חלקי מאוד בעונש מוות- רק במקרים של רצח תינוקות ובהפצת סמים קטלניים. הוא הביע התנגדות ללגליזציה של סמים קלים ותמך במלחמה בסמים. הוא תומך בצמצום הרגולציה והמגזר הממשלתי, עידוד החופש העסקי ואף בהעסקת ילדים. בנוסף על כך, הוא הטיל וטו על הצעת חוק המגדילה את שכר המינימום. הוא מתנגד חריף לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה (אובמה-קר) וקרא לבטל אותו. מבחינה חברתית, הוא תומך בהענקת שוברי חינוך ובהענקת אוטונומיה למערכות החינוך ומתנגד לנישואים חד-מיניים. מבחינה סביבתית, לה-פייג' אינו מאמין בההתחממות הגלובלית. בפברואר 2016 הכריז על התנגדות לקליטת פליטים במיין, מתוך חשש שהם יכניסו למדינה מחלות כגון איידס, זיקה, הפטיטיס C ושחפת.
מזיד

מזיד הוא כינוי לאדם שעבר על אחת ממצוות ה'לא תעשה', בכוונה. שידע שהמעשה שעושה הוא מעשה עבירה, וידע שזמן זה הוא זמן האסור בעשיית המעשה. בניגוד לשוגג שלא ידע שמעשה זה הוא מעשה אסור, או שלא ידע שזמן זה הוא זמן אסור.
מי שעבר במזיד על אחת מהעבירות, עונשו תלוי בסוג העבירה שעבר, וכן תלוי אם היו עדים והתראה. עונש העובר במזיד שונה מעבירה לעבירה, ישנם עבירות שהעובר עליהם חייב מיתת בית דין, ויש עבירות שחייב עליהם מיתה בידי שמים, או כרת. עונש רוב העבירות קל יותר וחייב עליהם מלקות בלבד.
בוריספיל

הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
דלון ויקס

ביוגרפיה

וויקס נולד במיזורי שבארצות הברית למשפחה מורמונית. וויקס גדל ביוטה ולמד בבית הספר של קלירפילד, שם הכיר את רוב חברי להקת "The Brobecks". בשנת 1999, לאחר שסיים את לימודיו, הצטרף וויקס לתנועה המיסיונרית המורמונית באוקלהומה לשנתיים. לאחר מכן החל וויקס ללמוד באוניברסיטת וובר סטייט, ממנה נשר זמן קצר לאחר מכן, והחל לעסוק במוזיקה.
בשנת 2009 הצטרף וויקס כחבר זמני ללהקה פאניק! אט דה דיסקו כבסיסט וזמר רקע בהופעותיה. באמצע שנת 2010 הצטרף וויקס ללהקה כחבר רשמי. וויקס הודיע על הצטרפותו ללהקה בשנת 2012, והודיע כי הקלטת אלבומה הרביעי של הלהקה, בו לקח חלק, צפויה להסתיים בסוף שנת 2012. האלבום יצא לאור ב-8 באוקטובר 2013, ובנוסף לעבודתו כבסיסט הלהקה, השתתף וויקס בכתיבת חלק משירי האלבום.
בשנת 2016 הקים יחד עם חברו מהתיכון, המתופף ריאן סימן את הפרויקט המוזיקלי "I Don't Know How But They Found Me". מתוך רצון להתמקד בפרויקט, עזב וויקס את פאניק! אט דה דיסקו ב-28 בדצמבר 2017, ובכך הפך את ברנדון יורי לחבר היחיד שנותר בלהקה.

חיים אישיים

ב-18 במרץ 2006, נישא וויקס לבת זוגו מעל לשנה, הדוגמנית והשחקנית בריזי דאגלס. ב-1 ביוני 2008, נולדה בתם הראשונה, אמלי אוליביה וויקס. ב-23 ביוני 2010, נולד בנם השני, נוקס אוליבר וויקס. וויקס הוא נוצרי מורמוני.
ססאר לואיס מנוטי

קריירה

מנוטי החל לשחק כחלוץ וכקשר התקפי ב-1960 ברוסאריו סנטרל. הוא שיחק בה 3 שנים ולאחר מכן עבר לשחק בראסינג קלוב לעונה אחת. ב-1965 עבר לשחק בקבוצת הפאר הארגנטינאית בוקה ג'וניורס במדיה שיחק עד 1966. לאחר מכן יצא לשחק מחוץ לארגנטינה, תחילה בארצות הברית בה שיחק בקבוצת ניו יורק ג'נרלס ולאחר מכן בברזיל בקבוצות סנטוס וקלאב אתלטיקו ג'ובנטוס בטרם פרש בשנת 1969.
קריירת האימון הארוכה של מנוטי התחילה ב-1970. קבוצתו הראשונה של מנוטי כמאמן הייתה ניואל'ס אולד בויס, יריבתה העירונית של רוסאריו סנטרל. באותה שנה עבר לאמן את הורקאן בה התפרסם לראשונה כמאמן. מושפע מסגנון משחקה של ברזיל ופלה במונדיאל 1970, הציגה קבוצתו משחק התקפי ומלהיב. בקבוצה שיחקו באותן שנים שחקנים כדוגמת מיגל אנחל ברינדיסי, רנה הווסמן, אלפיו באסילה והקפטן חורחה קראסקוסה. תחת הדרכתו זכתה הורקאן באליפות המטרופוליטנו ב-1973.
אחרי כישלונה של הנבחרת במונדיאל 1974, מונה מנוטי למאמנה. משימתו העיקרית הייתה הובלת הנבחרת לזכייה במונדיאל 1978 אשר היה אמור להיערך בארגנטינה. באותן שנים שלטה במדינה החונטה הצבאית, מה שהגביר את הלחץ על מנוטי והנבחרת. למרות זאת, הכנות הנבחרת למשחקים לא התנהלו כהלכה, בעיקר בשל התנגדותן של קבוצות מבואנוס איירס ובראשן בוקה ג'וניורס וריבר פלייט לשלוח שחקנים לנבחרת. כתוצאה מכך, ביסס מנוטי את סגל הנבחרת על שחקנים  מפרובינציית סנטה פה וקורדובה. לפני תחילת המשחקים עורר מנוטי סערה גדולה אחרי שהעדיף לא לזמן את דייגו מראדונה למשחקי המונדיאל בטענה שהוא צעיר מדי.
את משחקי המונדיאל פתח מנוטי בצורה טובה והשיג שני ניצחונות על הונגריה וצרפת בתוצאה 1:2 בשני המשחקים. במשחק השלישי הפסידה ארגנטינה לאיטליה 1:0 אך למרות ההפסד העפילה לשלב הבא. אחרי ניצחון 0:2 על פולין ותיקו 0:0 עם ברזיל, ארגנטינה הייתה צריכה לנצח את פרו בהפרש של 4 שערים לפחות כדי להעפיל למשחק הגמר. ארגנטינה ניצחה לבסוף 0:6 אך הניצחון עורר השערות על כך שתוצאת המשחק הוטתה. בגמר עצמו התמודדה ארגנטינה עם הולנד וניצחה 1:3 אחרי הארכה. כוכבה של הנבחרת במשחקים היה מריו קמפס.
שנה מאוחר יותר הוביל מנוטי את הנבחרת הצעירה של ארגנטינה לזכייה במונדיאל הנוער כשמראדונה וראמון דיאס מככבים. מנוטי אימן את הנבחרת גם במונדיאל 1982 אך הנבחרת כשלה בניסיונה לשחזר את יכולתה מהמונדיאל הקודם והודחה מהמשחקים. מנוטי המשיך לאמן את הנבחרת עד 1983 בטרם עזב אותה לטובת אימון ברצלונה שגם צירפה את מראדונה לשורותיה באותה שנה. מנוטי לא הצליח להוביל את ברצלונה לאליפות ועזב לאחר שנה.
בין השנים 1985 עד 1997 הספיק מנוטי לאמן את פניארול מאורוגוואי, בוקה ג'וניורס, אתלטיקו מדריד, נבחרת מקסיקו, אינדפנדיינטה וסמפדוריה. ב-2003 שב לאמן לעונה אחת את רוסאריו סנטרל. ב-2006 עבר לאמן במקסיקו, תחילה בפואבלה ולאחר מכן בטקוס.
אד דייוויס

קריירת תיכונים מכללות

בשנתו האחרונה כתלמיד ב"תיכון בנדקטין" אשר בריצ'מונד, וירג'יניה, הוביל דייוויס את קבוצת הכדורסל שלו לזכייה באליפות התיכונים של וירג'יניה עם ממוצעים של כ-22 נקודות, 14 ריבאונדים ו-7 חסימות למשחק. בסיום העונה זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של העונה בווירג'יניה ("Mr. Virginia Basketball "), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן.
בשנת 2008 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, ושיתף פעולה בקבוצת הכדורסל שלה (ה"טאר הילס") עם שחקני ה-NBA לעתיד טיי לוסון, ויין אלינגטון, דני גרין, טיילר האנסברו וטיילר זלר. בעונתו הראשונה קלע 6.7 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת המכללות החמישית בתולדותיה. במשחק הגמר של הטורניר, מול מישיגן סטייט, קלע דייוויס 11 נקודות והוריד 8 ריבאונדים.
בעונה העוקבת כלל לא העפילו הטאר הילס לטורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 7 עונות, בין היתר בשל עזיבתם ל-NBA של השחקנים לוסון, אלינגטון, גרין והאנסברו. דייוויס עצמו הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 13.4 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-2.8 חסימות למשחק, אך בפברואר 2010 נפצע בשורש כף היד ונאלץ להחמיץ את המשך העונה. באפריל 2010, לאחר שנתיים בקרוליינה הצפונית, הודיע על החלטתו לעזוב את האוניברסיטה ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.

טורונטו ראפטורס

בדראפט ה-NBA‏ 2010 נלקח דייוויס בבחירה ה-13, על ידי טורונטו ראפטורס. לאורך עונת הרוקי שלו העמיד ממוצעים של 7.7 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק, ונשלח במהלכה לשחק בקבוצת אירי בייהוקס מליגת הפיתוח של ה-NBA.

ממפיס גריזליס

לאחר 45 משחקים בעונתו השלישית עם הראפטורס, 2012/2013, הועבר בטרייד לממפיס גריזליס. במסגרת הטרייד נשלחו לממפיס גם טיישון פרינס ואוסטין דיי, בעוד רודי גיי וחאמד חדאדי נשלחו לטורונטו, וחוסה קלדרון נשלח לדטרויט פיסטונס. בפלייאוף של אותה עונה העפיל דייוויס עם הגריזליס לגמר האזור המערבי, בו הפסידו לסן אנטוניו ספרס בתוצאה 0–4.

לוס אנג'לס לייקרס

לקראת עונת 2014/2015 חתם על חוזה לעונה אחת בלוס אנג'לס לייקרס. כשחקן הלייקרס קבע דייוויס שיאי קריירה בממוצעי נקודות (8.3), אסיסטים (1.2) וחסימות (1.2) למשחק, אך קבוצתו רשמה מאזן ניצחונות שלילי 21–61 (25.6%).

פורטלנד טרייל בלייזרס

ביולי 2015 חתם על חוזה ל-3 עונות בפורטלנד טרייל בלייזרס, עבור כ-20 מיליון דולר. בכל 3 עונותיו בקבוצה העפיל עמה לשלב הפלייאוף, וקלע במדיה 5.6 נקודות בממוצע למשחק.

ברוקלין נטס

ביולי 2018 חתם על חוזה לעונה אחת בברוקלין נטס, עבר כ-4.5 מיליון דולר.

יוטה ג'אז

לקראת עונת 2019/2020 חתם דייוויס על חוזה ביוטה ג'אז.
Audacity

פיתוח

הממשק הגרפי נכתב בעזרת הספרייה wxWidgets. התוכנה פותחה בעבר בסורספורג' והשתמש ב-CVS. כיום חלק מהפיתוח נעשה בעזרת שירותים של גוגל קוד (כגון מאגר Subversion) וחלק מהשירותים (כגון רשימות התפוצה) נשאר בסורספורג'.
משפט קנטור-בנדיקסון

משפט קנטור-בנדיקסון הוא משפט מתמטי הקובע שכל קבוצה סגורה בישר הממשי היא איחוד זר של קבוצה מושלמת וקבוצה בת-מנייה.
המשפט התקבל במסגרת ניסיונותיו של גאורג קנטור להוכיח את השערת הרצף. מהמשפט נובע שכל קבוצה סגורה של ממשיים היא בת-מנייה או מעוצמת הרצף.

ניסוח פורמלי

קבוצה  היא קבוצה מושלמת אם היא הקבוצה הנגזרת של עצמה. בנוסח שקול,  מושלמת אם ורק אם היא סגורה ואין לה נקודות מבודדות.
משפט קנטור-בנדיקסון. לכל  סגורה קיימת  מושלמת ו- בת-מנייה, כך ש- ו-.

הוכחה

ההוכחה המקורית של המשפט עושה שימוש בדרגת קנטור-בנדיקסון של הקבוצה. אם  קבוצה סגורה בישר שדרגתה  אז  קבוצה מושלמת. מכך שהישר הוא מרחב מנייה שנייה נובע ש- בת-מנייה. נציג כאן הוכחה אלמנטרית יותר.
תהי  סגורה. נתייחס ל- כמרחב טופולוגי עם הטופולוגיה המושרית מהישר. נקודת עיבוי של  היא נקודה שכל סביבה שלה (ב-) אינה בת-מנייה. תהי  קבוצת נקודות העיבוי של .
נוכיח כי  בת-מנייה.  הוא בסיס בן-מנייה של . תהי  קבוצת כל איברי  שהן קבוצות בנות-מנייה.
כל  אינה נקודת עיבוי, כי  סביבה בת-מנייה, ולכן . מצד שני, לכל  יש סביבה בת-מנייה, המכילה תת-סביבה בסיסית כלשהי שהיא בת-מנייה, ולכן . מכאן ש- בת-מנייה כאיחוד בן-מנייה של קבוצות בנות-מנייה.
נוכיח כי ל- אין נקודות מבודדות. תהי  ותהי  סביבה שלה. מכיוון ש- נקודת עיבוי  אינה בת-מנייה.  בת-מנייה ולכן  מכילה אינסוף נקודות. אולם , ולכן  מכילה אינסוף נקודות של , כלומר  לא מבודדת ב-.
כדי להוכיח ש- מושלמת נותר להוכיח כי היא סגורה ב-.  סגורה ב- כי  פתוחה ב- כאיחוד של קבוצות פתוחות. לפי הגדרת הטופולוגיה המושרית קיימת  סגורה ב- כך ש-. לכן  סגורה בישר כחיתוך של קבוצות סגורות.

הקשר להשערת הרצף

כל קבוצה מושלמת היא ריקה או מעוצמת הרצף. לכן ממשפט קנטור-בנדיקסון נובע שכל קבוצה סגורה היא בת-מנייה (במקרה ) או מעוצמת הרצף. כל קבוצה פתוחה לא ריקה מכילה גם היא קבוצה מושלמת לא ריקה (כי היא מכילה קטע סגור שהוא מושלם). קנטור קיווה להוכיח שכל קבוצה שאינה בת-מנייה מכילה קבוצה מושלמת ובכך להוכיח את השערת הרצף. אם מניחים את אקסיומת הבחירה, טענה זו אינה נכונה וניתן לבנות בלכסון דוגמה נגדית.
מרקוס המבשר

קורות חייו

על פי המסורת הנוצרית ליווה מרקוס המבשר את שאול התרסי (פאולוס) ואת ברנבא במסע המיסיונרי הראשון של שאול. לאחר מחלוקת ביניהם נפרדו דרכיהם, וברנבא ומרקוס עברו לקפריסין (מעשי השליחים 15, ל"ו - מ'). הסבר לכך שמרקוס צידד בברנבא היא המסורת לפיה מרקוס וברנבא הם בני דודים (איגרת אל הקולוסים ד' 10) ומכאן שאף מרקוס הוא ממשפחת ברנבא. 
על פי מסורות הכנסייה הקופטית, מרקוס נולד בפנטאפוליס שבלוב. וכן, לאחר שנפרד מפאולוס ברומא, על פי המסורת הקופטית, שב מרקוס לפנטאפוליס וממנה נדד לאלכסנדריה.

על פי מעשי השליחים שמו העברי של מרקוס הוא יוחנן. אמו של מרקוס, מרים, התגוררה בארץ ישראל, והאמינה בנצרות 
הוא חשב כזאת והוא בא עד-בית מרים אם יוחנן המכנה מרקוס אשר נקהלו-שם רבים והם מתפללים יחד
— מעשי השליחים, פרק י"ב, פסוק 12
 כלומר פטרוס הגיע לביתה לאחר שמלאך שיחרר אותו מכילאו.
מסורות רבות מקשרות את מרקוס אל דמויות בברית החדשה. כך למשל ישנה מסורת לפיה מרקוס היה אחד המשרתים בחתונה בקנה, אשר מזג את המים שישו הפך ליין (הבשורה על פי יוחנן ב' 1 - 11), וכן כי מרקוס הוא אחד משבעים השליחים (הבשורה על פי לוקאס י 1), או כי מרקוס היה המשרת שהביא מים לסעודה האחרונה (הבשורה על פי מרקוס י"ד 13). על פי מסורת אחרת מרקוס אירח בביתו את השליחים לאחר צליבת ישו ולביתו הגיע ישו לאחר קומו לתחייה.
על פי המסורת הנוצרית, לאחר עליית ישו לשמים עבר מרקוס לאלכסנדריה וניסה לנצר בה את תושבי העיר. תושבי העיר התנגדו למאמציו, ובשנת 68 קשרו אותו למספר סוסים אשר גררו אותו ברחובות העיר עד מותו.

שרידי מרקוס הקדוש

על פי המסורת הנוצרית, בשנת 828 נגנבו שרידי גופתו של מרקוס, אשר היה קבור באלכסנדריה, על ידי סוחרים מונציה, ואלה העבירו את הגופה לוונציה, בה נבנתה בזיליקת סן מרקו עבור מקום הקבר החדש. 
על פי מסורת זו, על מנת להסתיר מהשומרים המוסלמים בנמל העיר את הגופה, כיסו אותה הסוחרים בבשר חזיר - השומרים לא הסירו את הבשר ולכן לא גילו את השרידים שתחתיו.
על פי המסורת הקופטית נותר ראשו של מרקוס באלכסנדריה, והוא קבור בקתדרלת מרקוס הקדוש שבעיר.
על פי המסורת הוונציאנית, הגופה הוסתרה עד לבניית הבזיליקה, ואבדה, אולם בעת חנוכת הבזיליקה, בשנת 1063, הופיע ידו של מרקוס והצביעה על עמוד שתחתיו התגלו שרידי הגופה.
ביוני 1968 שלח קיריל השישי מאלכסנדריה, האפיפיור הקופטי משלחת רשמית לרומא לבקש שריד של מרקוס הקדוש מאת האפיפיור פאולוס השישי. שריד זה היה עצם קטנה אשר על פי המסורת הוענקה לותיקן על ידי הפטריארך של ונציה ג'ובני אורבאני. העצם הועברה למשלחת ב-22 ביוני 1968.
ההיסטוריון אנדרו צ'אג טוען כי עצמות אלה הם למעשה עצמותיו של אלכסנדר הגדול.

ימי חג

על פי המסורת של הכנסייה האורתודוקסית המזרחית חל חגו של מרכוס ב-4 בינואר (על פי הלוח היוליאני - הוא ה-17 בינואר על פי הלוח הגרגוריאני).
בכנסייה הקתולית, יום חגו של מרקוס הוא יום מותו - ה-25 באפריל.
יורם דינשטיין

ביוגרפיה

דינשטיין נולד בתל אביב. קיבל תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר נוסף באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1964 מונה למדריך למשפטים באוניברסיטה העברית והרצה בשלוחה התל אביבית בנושאי משפט בינלאומי.
דינשטיין החל את הקריירה שלו בשירות החוץ של ישראל כקונסול ישראל בניו יורק וחבר קבוע של משלחת ישראל לאו"ם בשנים 1966–1970 ויצג את ישראל בדיונים בפורומים וארגונים בינלאומיים. בסוף 1970 פרסם מאמר נגד החלת החוק והמשפט על ירושלים המזרחית וטען שהדרך הנכונה להתקדם לסיפוח ירושלים המזרחית היא החזקה למשך שנים רבות שתביא לסיפוח השטח לישראל בעקבות התיישנות. בשנת 1971 הוא פרסם מאמר בו טען שעמדת ישראל, שלממלכת ירדן אין זכויות בירושלים ויהודה ושומרון אינה מחזיקה מים. בינואר 1972 היה מחותמי מברק של פרופסורים לראש הממשלה, גולדה מאיר, בו נטען שהממשלה לא עשתה מספיק להשגת הסכם שלום עם מצרים.
בשנים 1974–1976 עמד בראש הסניף של ארגון זכויות האדם "אמנסטי אינטרנשיונל".
בשנת 1978 ביקר בחריפות את הסכם השלום עם מצרים שנוסח על ידי אהרן ברק ומאיר רוזן.
היה דקאן של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב בשנים 1978–1980. לאחר מכן כיהן כרקטור האוניברסיטה בשנים 1980–1985. היה נשיא האוניברסיטה בשנים 1991–1999.
שימש פעמיים (בשנים 1999–2000, 2002-2003) בתפקיד Charles H. Stockton Professor of International Law  במכללת המלחמה של הצי בניופורט שברוד איילנד, ארצות הברית. לאחר מכן הצטרף למכון מחקר משפטי Max Planck Institute for Comparative Public Law and International Law בהיידלברג, גרמניה. שימש פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק, ובאוניברסיטת טורונטו.
דינשטיין הוא נשיא הסניף הישראלי של ארגון "International Law Association", ושל "United Nations Association".
שימש בתפקיד יושב ראש הסניף הישראלי של אמנסטי אינטרנשיונל. היה חבר הוועד המנהל של "American Society of International Law". הוא מייסד ועורך של השנתון לזכויות האדם, אשר מופיע בחסות הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת
תל אביב (ISRAEL YEARBOOK ON HUMAN RIGHTS).
אחיו צבי דינשטיין היה חבר הכנסת מטעם סיעת מפלגת העבודה הישראלית וסגן שר בממשלות ישראל.
עין כרמל

מקור השם

שמו של היישוב קשור למיקומו הצופה על הר הכרמל. המילה "עין" משמרת את שמו של קיבוץ עין הים (ומציינת, כפי שציינה גם במקורה, "דבר הנראה לעין", ואיננה מציינת "מעיין").

היסטוריה

קיבוץ עין כרמל נוסד על ידי מתיישבים מעין הים ומרמת רחל.
מגילת היסוד של היישוב נחתמה בשלהי מלחמת העצמאות, על ידי ארבעה מבוגרים ושני ילדים מכל אחת מקבוצות המתיישבים.
לאחר האיחוד, במשך כשנתיים, נבנתה ה"נקודה". באותן שנים התגוררו חברי רמת-רחל לשעבר עם ילדיהם במחנה המעפילים בעתלית.
בא' תשרי תשי"א - 1950 עלו באופן רשמי חברי שתי הקבוצות והתיישבו בנקודה החדשה.

חינוך

בקיבוץ ישנו בית ספר יסודי, "כרמל וים", הוקם בשנת 1987. בבית הספר לומדים כ-350 תלמידים מהיישובים: עין כרמל, החותרים, מגדים, עין הוד, נווה ים, נחשולים, בית אורן ומעין צבי. בית הספר שייך למועצה האזורית חוף הכרמל.

כלכלה

כלכלת הקיבוץ מתבססת על מפעל קל-קר הנמצא בו ועל ענפי חקלאות. הקיבוץ נמצא כיום בתהליכי הפרטה. הקיבוץ מחזיק בבעלות של א.ב מתכננים, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל.

אתרים בשטח הקיבוץ

מבני מועצה אזורית חוף הכרמל ממוקמים בשטחו של קיבוץ עין-כרמל.
בשטח הקיבוץ נמצאים אתר "סדנאות האומנים" וה"בזלתון" - גן פסלי-אבן בזלת. 
בפאתי הקיבוץ שוכן "גן-עדן" – בית קברות ברוח אחרת.
בית הכנסת בזניצה

המבנה

בית הכנסת הוקם ב-1903 בסגנון אדריכלי נאו-מורי. המבנה היה בן שתי קומות. גובהו הפנימי היה 10 מטרים, שטחו 120 מטר מרובע, וקומתו השנייה שימשה לעזרת נשים. אף על פי שהקהילה היהודית הייתה מעורבת, היה בית הכנסת בעל צביון ספרדי והתפילות נוהלו בדרך כלל בנוסח הספרדים. בתקופת בין המלחמות כיהן ליאון יהודה פינצי כרב הראשי של הקהילה, החזנים היו מוריץ אלטרץ ומוריץ שלום, וראשי הקהל היו יהודה מונטיליו, משה דאנון והרמן לייב ליבלינג.
ב-1960 נמכר מבנה בית הכנסת לרשות המקומית זניצה. ב-1967 שוּכָּן במבנה המוזיאון האתנוגרפי של זניצה. כאשר נחנך המוזיאון האתנוגרפי הותקנה במקום לוחית זיכרון לזכר בני הקהילה שניספו בשואה. המבנה מתוחזק על ידי הרשות המקומית ובקומתו הראשונה מוצגת תערוכה ובה גם חפצי יודאיקה של הקהילה היהודית ובכללם שני כתרי רימונים משלהי המאה ה-19, וחנוכיה.
מפטגון

היסטוריה

מפטגון נוסדה בשנת 1959 בשם "ממד ישראל טכנולוגיה", כחברה המתמחה בהתקנת מערכות מכשור ובקרה לתעשייה התהליכית. על לקוחות החברה הראשונים נמנו סוגת, בתי זיקוק לנפט[1], אגן כימיקלים, מפעלים הפטרוכימיים ועוד. בשנות ה-80 הרחיבה החברה את פעילותה והחלה להעניק שירותים נוספים בתחום החשמל. בנוסף, הרחיבה פעילותה גם לתחום המכניקה והצנרת, בעיקר למפעלים העוסקים בתחומי המוליכים למחצה והמעגלים החשמליים.
בשנת 1993 הונפקה החברה בבורסה בישראל, והרחיבה פעילותה גם בפרויקטים בחו"ל.
בסוף 1998 עלו מניות החברה בכ-60%, לאחר שקודם לכן סבלו מירידה חדה, בין השאר בגלל פעילות פיקטיבית של משקיעים בבורסה שהורשעו בעקבות זאת על הרצת המניה, שלא היה קשור לחברה. באותו זמן התקיים משא ומתן למכירת החברה לחברת יו אס פילטר, אולם העסקה לא יצאה אל הפועל ובינואר 1999, נרכשה החברה על ידי חברת KSI מהולנד וניהלה פעילות ברחבי אירופה, בהקמת מפעלים משמעותיים ורחבי היקף עבור חברות תרופות, מזון ותעשייה. בשנת 2011 נרכשה החברה על ידי המשפחה של הבעלים המקורים חזרה]. בשנת 2013 עברה מיתוג מחדש תחת השם מפטגון.
כיום, פועלת מפטגון תחת הנהלה ובעלות ישראלית, ולה כ-450 מהנדסים, מנהלים, עובדי ייצור ומומחים שונים.
הסגר (בריאות)

הֶסְגֵּר או קָרָנְטִינָה (מאיטלקית: Quarantena) היא הסגר מוגבל בזמן שנועד למנוע התפשטות מחלות מידבקות.

אטימולוגיה

המונח "קרנטינה" נגזר מהמילה האיטלקית "קוורנטה", שפירושה "ארבעים" – ארבעים ימי ההסגר שהוטלו בעבר על כלי שיט שהגיעו לחופי איטליה ממקומות שבהם היו מגפות. ארבעים הימים נספרו מהעת בה הפסיקו אנשים להידבק במחלה על כלי השיט. אורכה של התקופה נגזר מאורך תקופת הדגירה של המגפות הנוראות שהגיעו לאירופה – כולרה, דבר, אבעבועות שחורות ועוד. בתום ארבעים הימים היה עולה על כלי השיט רופא ובודק אם יש חולים, ואם לא היו, ניתן אישור למלחים לבוא בקשר עם תושבי המקום.

סוגי הסגר

נוסף על סגר ימי, יש גם הסגר על היבשה, מתחם המוקצה לבידוד מי שמקרוב באו, עד שיובהר שאינם חולים. לעיתים המתחמים האלה סגורים ושמורים. לעיתים מקומות ששימשו כקרנטינות נשארים עם השם גם לאחר שההסגר כבר בוטל, לכן יש במקומות שונים שכונות הנושאות את השם "קרנטינה".
יש גם הסגר לבעלי חיים, מאותן סיבות ולאותה תכלית.
הסגר אינו מהווה מענה מלא, שכן יש מחלות כגון צרעת שתקופת הדגירה שלהן ארוכה ואף משתנה.
גולן בר יוסף

ביוגרפיה

גולן בר יוסף נולד לגדעון ואילנה בר יוסף והוא בן יחיד בין שלוש בנות. הוא נולד בשכונת פרדס כץ שבבני ברק, ובהיותו בן שנה עברה משפחתו לפתח תקווה. בגיל 15 החל ללמוד בפנימייה הצבאית "המכללה הטכנולוגית של חיל האוויר" בחיפה, שם השלים תעודת טכנאי מכונות תעופה (כיתה י"ג). שירת ארבע שנים בבסיס חיל האוויר בחצרים כראש צוות מנועני מטוסי קרב – פנטום - וטרם שחרורו זכה לתעודת נגד מצטיין.
עם שחרורו משירות קבע החל ללמוד בבית הספר לעיתונאות "כותרת" בתל אביב ולתואר ראשון בתקשורת באוניברסיטה הפתוחה. במקביל החל לעבוד בעיתון המקומי "מלאבס" בפתח תקווה ככתב ספורט ומגזין.
בשנת 2000 הצטרף לצוות ההקמה של מחלקת הספורט באתר ynet ככתב כדורגל ראשי.
לאחר כשנה בתפקיד, במהלכה עלה האתר לאוויר, עבר לכהן כסגן עורך ברשת "המקומון" שבבעלותו של איש העסקים אלי עזור. בשנת 2003 מונה לעורך הראשי של הרשת, שבתקופה זו מנתה מקומונים בתל אביב, ירושלים, רמת גן-גבעתיים, פתח תקווה, חיפה, הקריות, רמת השרון, רעננה, נס ציונה, רחובות ובאר שבע. בין השנים 2003–2014 שימש גם כעורך האחראי בפרויקטים ובפרסומים נוספים שהוצאו לאור על ידי הקבוצה, ובהם בין היתר המגזינים "קוסומופוליטן" ו"פורבס ישראל".
בשנת 2007 הקים וערך את העיתון החינמי "ישראל פוסט", שבהמשך (2016) החליף את שמו ל"מעריב הבוקר" וכולל תכנים נבחרים מהעיתון "מעריב השבוע". בסוף שנת 2012 הקים יחד עם דורון כהן את העיתון "סופהשבוע", אותו ערכו במשותף.
בשנת 2014, לאחר רכישת "מעריב" על ידי קבוצת "הג'רוזלם פוסט" שבשליטת אלי עזור, מונה יחד עם דורון כהן לעורך העיתון, וחלקיו מעריב השבוע, "מעריב סופהשבוע" ו"מעריב הבוקר".

חיים אישיים

בר יוסף גרוש, אב לשתי בנות, מתגורר בראש העין.
מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת

עלילה

במשימת סיור שגרתית, ספינת החלל "אקסלסיור" בפיקודו של קפטן היקארו סולו סופגת גל הדף המרחף בחלל. בדיקה מעלה, כי מקור התופעה היא בגבול חלל הקלינגונים. עולם הבית של הקלינגונים, "קרונוס", שרוי כמרקחה לאחר שירחם "פרוקסיס" - שבו היו קיימים מתקנים לייצור אנרגיה - הושמד, ובכך מעמיד את האטמוספירה שלהם בסכנה. הערכות מראות כי הפיצוץ יגרום להתרוקנות האטמוספירה תוך 50 שנים. האימפריה הקלינגונית יוצרת קשר עם הפדרציה ומראה נכונות לחתום על הסכם שלום עימה. ספינת החלל "אנטרפרייז" נשלחת לאסוף את היועץ הקלינגוני גורקון וללוותו לכדור הארץ, שבו ייערך המשא ומתן. קפטן קירק מקבל את הידיעה בהסתייגות, שכן בנו נהרג בידי קלינגונים (בסרט מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק).
כאשר הם פוגשים בספינת הקרב הקלינגונית של גורקון, "קרונוס 1", קירק מזמין את היועץ ואורחיו לסעודה שנערכת על סיפון האנטרפרייז, שמהר מאוד מתלהמת בה האווירה לאחר שהם דנים בשיחות השלום וקיצה של התרבות הקלינגונית (שידועה בגאוותה הרבה ובחירחורי המלחמה שלה). גורקון מרים כוסית לכבוד "הארץ הלא נודעת - העתיד".
לאחר הסעודה, האנטרפרייז יורה לפתע טילי טורפדו על ספינת "קרונוס", בכך משבשת מערכות חיוניות, ביניהם את כוח הכבידה המלאכותית. בנוסף, שני אנשים הלובשים חליפות חלל של הפדרציה עולים על הספינה ומתנקשים בחייו של גורקון. קפטן קירק מורה על כניעתה של האנטרפרייז, ויחד עם ד"ר מקוי הם משתגרים לספינה במאמץ להציל את חייו. הם נכשלים, נעצרים בגין הפשע, ונלקחים ל"קרונוס" למשפט. ביתו של גורקון, אזטבור, נהיית ליועצת החדשה, ומבקשת לחדש את שיחות השלום במקום נייטרלי וסודי.
לאחר משפט פומבי, קירק ומקוי נשלחים לעולם מחנות עבודה, שם הם פוגשים במשנת-צורה בשם מרטיה (שמגולמת על ידי הדוגמנית אימאן) שמציעה להם דרך הימלטות. לאחר שהם עושים את דרכם בשממה הקפואה של עולם הכלא, מרטיה בוגדת בהם כאשר שומרים קלינגונים מגיעים. אולם, האנטרפרייז מצליחה לחצות את הגבול במרמה, לשגר את השניים חזרה אליה, ולחזור לגבול החלל הקלינגוני. מתגלה כי ספוק לקח על עצמו את הפיקוד ואת חקירת המקרה, שהובילה למסקנה שלשני המתנקשים הייתה עזרה מבפנים. לאחר הצלתם של קירק ומקוי הם מגלים את שני המתנקשים, ושובים את הבוגדת - לוטננט ולריס. ספוק מאלץ את ולריס לעבור איחוד מוחות, ובכך הם משיגים מידע לגבי הקונספירציה לרצוח את גורקון (נציגים מהפדרציה, מהאימפריה הקלינגונית ומהאימפריה הרומולאנית, בעזרת אבטיפוס של "ציפור טרף" שמסוגל לירות תוך-כדי הסוואה).
קירק יוצר קשר עם סולו ומגלה את מיקום שיחות השלום. יחד הם עושים דרכם לכוכב הלכת שבו הן מתנהלות. כאשר הם מתקרבים לכוכב, "ציפור הטרף" החדשה, בראשות הגנרל צ'אנג, משיגה את האנטרפרייז ומתקיפה אותה תחת הסוואה. ספוק ומקוי משנים את הטורפדות שבספינה, שכעת מסוגלות להתחקות אחר פרצי הפלזמה של "ציפור הטרף" המוסווית, וגם האנטרפרייז וגם אקסלסיור מתקיפות את ספינת הקרב הקלינגונית ומשמידות אותה.
משלחות משתי הספינות משתגרות אל פני הכוכב שבו מתנהלות שיחות השלום, ומצליחות לעצור התנקשות בנשיא הפדרציה ולשבות את קושרי הקשר. קירק אומר לחברי הכינוס, כי "אנשים יכולים לפחד מאוד משינוי". אזטבור אומרת, כי קירק החזיר את אמונתו של אביה, ובתמורה קירק משיב כי היא החזירה את אמונתו בבנו. בסוף, צוות האנטרפרייז נקרא חזרה לכדור הארץ, אך קירק וצוותו מסכימים פה אחד להפר את הפקודות ולהמשיך במסעם. קירק אומר כי אחרים ימשיכו את מסעותיה של האנטרפרייז על מנת לגלות עולמות חדשים, וכי אין זה מסעה האחרון של האנטרפרייז.

תקציב ורווחים

הסרט, שנעשה בתקציב של 30 מיליון דולר, הכניס קרוב ל-75 מיליון בארצות הברית ו-94 מיליון דולר ברחבי העולם.