google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסנדרה קוסטניוק

ביוגרפיה

נולדה בעיר פרם והחלה לשחק שחמט בגיל חמש. בשנת 2001, בגיל 17 היא השתתפה בגמר אליפות העולם לנשים, אך הפסידה לג'ו צ'ן מסין. בשנת 2004 היא זכתה באליפות אירופה.
בשנת 2004 היא קבלה תואר רב אמן.
היא מנחה בפודקאסט Alexandra Kosteniuk's Photo Albums, www.kosteniuk.com פופולרי "Chess is Cool".
דוברמן פינצ'ר

מבנה, אופי וטיפול

הדוברמן נחשב לכלב בגודל בינוני-גדול. גובהו הממוצע של הזכר נע בין 66 ל-72 ס"מ, ושל הנקבה נע בין 61 ל-68 ס"מ. משקל שני המינים נע בין 29.5 ל-41 ק"ג. עם זאת, למועדוני גידול שונים ישנם סטנדרטים שונים. לדוברמן מבנה גוף מרובע, היינו שגובהו דומה לאורכו, צוואר ארוך, ראש צר ופרווה קצרה בצבעים שחור, חום וכחול (מעין צבע כסוף).
הדוברמן נחשב לכלב בעל אופי יציב ומהימן, נאמן מאוד לבעליו, נחוש, אמיץ, רגוע, רגיש וחד הבחנה. במקומות שונים בעולם נפוץ השימוש בדוברמן ככלב עבודה, במיוחד בשמירה על מבנים ועבור כוחות הביטחון. התייחסותו לזרים חשדנית, אך לרוב דוברמן לא יתקוף אם אינו מרגיש איום מצדו של הזר. הדוברמן זקוק לשטח מחיה גדול, שכן הוא כלב אנרגטי מאוד ועליו לפרוק אנרגיה. הוא זקוק להברשה מועטה של פעם בשבוע. 
באירופה נהוג לערוך מבחני אופי ומבחני עבודה לכלבי דוברמן, על מנת לבדוק ולבחון את יכולתם לביצוע משימות. בתקן הגזע מושם דגש מיוחד על מרכיבי אופיו ככלב לוויה וככלב עבודה, ובנוסף על התאמתו לגדול כחלק ממשפחה. בארצות הברית תקן הגזע מעט שונה, וישנם כלבים בצבעים בהירים, ובגוון כחול, צורתם שונה במקצת וחלקם אף גדולים ממקביליהם האירופים.

היסטוריה

הדוברמן פותח בגרמניה בשנת 1890 לערך. הוא קרוי על שמו של חלוץ פיתוח הגזע, קארל פרידריק לואיס דוברמן, וזהו הגזע היחיד שנקרא על שמו של אדם שהגה את רעיון פיתוחו. לואיס, שהתפרנס מגביית כספי מס, היה זקוק לבן לוויה צמוד שיהיה נאמן וישמור עליו מפני שודדים וסרבני תשלום. לואיס ביקש ליצור כלב בדמות הפינצ'ר הננסי אך גדול ממנו פי כמה, בעל אופי של כלב לווי אידיאלי, חד-תגובה, ובעל יצר אגרסיבי כלפי זרים. לכן, בתחילת דרכו, היה הדוברמן פופולרי ביותר בקרב המשטרה והצבא. הגזע הוכר לראשונה על ידי מועדון הכלבנות האמריקאי בשנת 1908.
ישנן חילוקי דעות באשר לאבות הגזע, אך מוסכם ששני אבותיו הראשונים הם הרוטווילר בעל יצר שמירה, והרועה גרמני מהטיפוס העתיק, בעל האינטליגנציה גבוהה. מאוחר יותר התווספו אליו הפינצ'ר הגרמני בעל התגובות החדות והמהירות, המנצ'סטר טרייר בעל השיער הקצר והרך והגרייהאונד המהיר.
בתחילת שנות השבעים של המאה ה-20 היה גזע הדוברמן בשיא הפופולריות שלו ככלב עבודה. עם זאת, עקב האגרסיביות הרבה שבו, לא נהנה הגזע ממוניטין טוב במיוחד, ושימש לרוב ככלב שמירה. מאז ועד היום נערכו שינויים רבים בגזע, שמטרתם הייתה הרבעת הכלבים הידידותיים יותר. בעקבות תהליכי ההרבעה הללו חל שינוי באופיו של הדוברמן: הוא אינו תוקפני כשהיה, וכיום הוא מתאים לשמש גם ככלב משפחה. עם זאת, חשדנותו כלפי זרים נשמרה, והוא מתאים לשמש גם ככלב עבודה.
הדוברמנים הראשונים הגיעו לישראל בשנות ה-40 של המאה ה-20, ומועדון הדוברמן הישראלי נוסד בשנת 1972.

קיצוץ זנב ואוזניים

הדוברמן נמנה עם מספר גזעים אשר נהוג היה לקצץ את אוזניהם ואת זנבותיהם מאז היווצרו. בשנת 1987 אסרה ועידה אירופאית להגנת חיות מחמד על קיצוץ האוזניים והזנב מסיבות הומניטאריות, וכיום ברוב מדינות העולם (כולל ישראל) אסורים ניתוחים קוסמטיים בכלבים. בעבר יכלו רק כלבי דוברמן קצוצי אוזניים וזנב להשתתף בתחרויות, אך כיום פתוחות התחרויות לכל כלב העונה על מפרט הגזע.
ג'ון הילרמן

ביוגרפיה

הילרמן נולד בעיר דניסון שבטקסס. בן למהגרים גרמנים לאונורה יואהן וכריסטופר בנדיקט הילרמן. הילרמן למד עיתונות במשך כ-3 שנים ב"אוניברסיטת טקסס באוסטין" ושירת במשך כ-4 שנים בחיל האוויר של ארצות הברית, משם הוא השתחרר בדרגת סמל.
לאחר שירותו הצבאי למד משחק ב"תיאטרון הכנף האמריקאי" שבניו יורק.

קריירת משחק

הילרמן החל לשחק באופן מקצועני בתחילת שנות ה-70 והתגלה בסרטים בולטים של אותו עשור "צ'יינהטאון" של רומן פולנסקי בתפקיד ראס ילבורטון סגן מפקד המשטרה ו"ירח של נייר" של פיטר בוגדנוביץ' בתפקיד השוטר הארדין. הוא שיחק כמו כן גם בקומדיות "אוכפים לוהטים" של מל ברוקס, "גברת ברת מזל" של סטנלי דונן ובסרט האימה של רוברט וייס "סיפורה של אודרי רוז".
הילרמן הפך לכוכב טלוויזיה בשנות ה-80 בזכות משחקו בסדרת הפשע "מגנום, בלש פרטי" בתפקיד הקצין הצבאי הבריטי ג'ונתן היגינס. הילרמן זכה על הופעותו בסדרה לאורך 8 עונות בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה ובפרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 1990 הצטרף הילרמן לעונה השישית של קומדיית המצבים "משפחת הוגאן".
הוא פרש ממשחק באופן רשמי בשנת 2009.
הילרמן נפטר ביוסטון שבטקסס ב-9 בנובמבר 2017.
PNA

PNA (ראשי תיבות באנגלית של Peptide Nucleic Acid, "חומצה פפטידו-גרעינית"; לעיתים בתעתוק לעברית: פנ"א) חומצה הדומה במאפייניה ל-DNA ו-RNA אך שונה ב"עמוד השדרה" שלה. PNA נחשב כימיקל מלאכותי, אך ישנן תאוריות שבאטמוספירת כדור הארץ הקדום נוצר כימיקל זה באופן ספונטני.

מבנה

בעוד "עמוד השדרה" של RNA עשוי משרשראות ריבוז (דה-אוקסי ריבוז ב-DNA), "עמוד השדרה" של PNA עשוי מחומצות אמינו (בעיקר N-אמינומתיל-גליצין) מחוברות בקשרים פפטידים. אל החומצות אמינו מחוברים לסרוגין, על כל חומצה אמינית שנייה, בסיסים חנקניים בדומה ל-RNA או DNA כדוגמת אדנין, ציטוזין גואנין וכו'. המרווחים בין הבסיסיים החנקניים ב-PNA הם של 3.4 אנגסטרם, בדומה למרווח הקיים ב-DNA וב-RNA. לכן ניתן ליצור צימוד ווטסון-קריק רגיל בין גדילי PNA לגדילי RNA או DNA ולקבל דו-גדילים מעורבים של המולקולות השונות.

שימושים

מכיוון שלשדרה הפפטידית ב-PNA אין קבוצות פוספט מחוברות אליה (זאת בניגוד ל-DNA או RNA) היא נטולת מטען שלילי. חוסר זה במטען השלילי מקל על שרשרת PNA חד-גדילית להתחבר לשרשרת DNA חד-גדילית באפיניות חזקה יותר מאפיניות הקישור בין שני גדילי DNA רגילים. לכן דו-גדילים מעורבים של PNA וDNA מסוג זה משמשים רבות בשבבי DNA ומסייעים בכך באנליזות גנטיות יעילות יותר.
העדר המטען על שלד ה-PNA יכול לסייע בעתיד לטיפולים תרפיוטים מבוססי PNA לחדור ביתר קלות את קרום תא. תכונה נוספת של PNA היא היכולת להוליך חשמל.

היפותזת תחילת החיים

ישנם מדענים הגורסים כי עקב תכונות היציבות היחסית של ה-PNA ביחס ל-RNA, ישנה אפשרות שהחיים המוקדמים על פני כדור הארץ נשאו מידע גנטי מבוסס PNA, אשר קדם להופעת ה-RNA. עם זאת, הזרם המרכזי של המדע אינו תומך בהשערה זו ומעדיף את תאוריית עולם הRNA הקדום. זאת מכיוון שאין עדויות לקיום PNA בטבע ומשום שהיווצרות ספונטאנית של PNA על כדור הארץ הקדמון היא בלתי סבירה.
משפחת אוירבך

אוירבך (מוכר גם כאויערבך, אויערבאך או אורבך) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו, ככל הנראה, מהעיר אווערבך (Auerbach), באווריה. משפחת אוירבך היא גם משפחת רבנים מפורסמת.

מקורות המשפחה

התיעוד הראשון הקיים של שם המשפחה אוירבך נמצא בארכיון הכללי של מדינת באדן, בקרלסרוהה, שם נמצא כתב חסות וזכות מגורים מתאריך 1/7/1499 עבור יהודי בשם משה מאווערבך (Mosse Juden von auwerbach) שניתן על ידי שליט פפאלץ העילית, שם כתוב: 
אנו... מצהירים... שהענקנו את חסותנו והגנתנו למשה, יהודי מאווערבך, לו וליורשיו ובני ביתו, בתוקף מכתב זה לגור בעשר השנים הבאות בעירנו אווערבך ולהתלך ולסחור בארצנו בוואריה... הוא יגור בעירנו זאת - אווערבך, ולא נטיל עליו יותר מסים מאשר על יתר נתינינו הנוצרים.
תיעוד מאוחר יותר של אותו אדם נמצא בארכיון העיר אמברג. מדובר בשני מסמכים המתעדים כי היהודי משה מאוורבעך שילם את מס היהודים השנתי וכן רישיון ליהודי משה הגר באווערבך למעבר חופשי עבור גביית חובותיו. על פי הניסוח שנכתב על מצבת ביתו גיטל שנפטרה בשנת 1522, "פה טמונה האישה... מרת גיטל בת ר' משה אורבעך ז"ל", נראה כי משה אימץ את שם העיר כשם משפחתו. על פי ד"ר דניאל י. כהן משה אויערבך הוא ככל הנראה אבי סבתו של הרמ"א והראשון שנשא את שם המשפחה הזה. 
בני המשפחה השונים נפוצו על פני מערב ומזרח אירופה. נתן רפאל אוירבך משער בספרו שומרי משמרת הקודש כי ככל הנראה לווריאציות השונות של השם המשפחה, אוירבעך, אוערבאך ואורבך, יש שורש משותף, אולי אותו משה אוירבך המוזכר להלן.

ספר היחוש למשפחת אויערבך

אילן היוחסין של משפחת אוירבך מבוסס על כתב ידו הרב צבי הירש אויערבך מורמייזא. אילן זה הועתק ונמצא בשלושה עותקים: בכתב ידו של הרב צבי בנימין אויערבך ובכתב ידו של בנו הרב אביעזרי זעליג אויערבך - שניהם הוסיפו לו נתונים, וכתב היד השלישי הוא של נכדו, הרב יצחק אויערבך, כולם רבנים בקהילת הלברשטאדט.
אילן היוחסין מתחיל בר' דוד טעבלה אויערבך מווינא בשנת של"ה, ומסתיים בר' צבי בנימין אויערבך, שנת תרס"א, שנפטר בשנת תשל"ג בתל אביב.
ארנולד דגני

ארנולד דגני (קוֹרְן) (Arnold Daghani;‏ 22 בפברואר 1909, סוצ'אבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 6 באפריל 1985, הוב , בריטניה) היה צייר וניצול שואה.

קורות חייו

נולד בשם ארנולד קורן. בשנות העשרה לחייו נסע דגני למינכן ולפריז להשתלם בציור. בשנות השלושים התגורר בבוקרשט. בזכות שליטתו בשפות הועסק כפקיד בחברת יצוא. שם שינה את שמו לדגני. ביוני 1940 נישא לאנישוארה רבינוביץ'. בשנה זו נפגע ביתם ברעידת אדמה והם עברו לצ'רנוביץ. 
עם פלישת רומניה לברית המועצות ביוני 1941 עבד דגני בעבודות כפייה, בין היתר בתור מנקה רחובות. באוקטובר 1941 גורש עם אשתו לגטו צ'רנוביץ. ביוני 1942 גורשו השניים לעבודות כפייה בלדיז'ין  ובאוגוסט גורשו למחנה העבודה מיכאילובקה שבטרנסניסטריה. שם הוטל על האסירים לתחזק את עורק התחבורה הראשי מהאיסין לאומן. עם גירושו מגטו צ'רנוביץ לקח דגני את כלי הציור והצבעים וכשהגיע למיכאילובקה תיאר בציוריו את החיים במחנה וצייר דיוקנאות של אסירי המחנה וכן המפקדים והשומרים במחנה. ב-1943 הצטווה דגני ליצור יצירת אמנות עבור חברה מסחרית גרמנית בהאיסין. הוא ואשתו ברחו והגיעו לגטו ברשד, שם המשיך ביצירתו האמנותית כפי שעשה במיכאילובקה. ב–31 בדצמבר 1943 שוחררו דגני ואשתו בעזרת הצלב האדום ועברו לטירספול. במרץ 1944 הגיעו לבוקרשט.
ב-1958 הצליח דגני לקבל אישור יציאה לו ולאשתו והשניים עלו בחופזה לישראל. כבר בשנת 1960 החליט דגני לשוב לאירופה והשניים עברו ללונדון, שם התגוררה אחותה של אנה. לאחר זמן קצר עברו לקרבת ציריך, שם  התגוררה חברה עשירה שלהם. כאשר פגו דרכונים הישראליים הפכו השניים לחסרי אזרחות.
לבסוף בעזרת עמותה הצליחו להשתקע בעיירה ונס שבדרום צרפת. בשנת 1977 עברו לעיר הוב שבדרום אנגליה. בתקופה זו פעל דגני בכתיבת זיכרונותיו וביצירה אמנותית.
סבירות

סבירות היא הערכה גסה של הסיכוי או הנאותות להתרחשות של אירוע. להבדיל מהסתברות, הניתנת לכימות חישובי מדויק כמספר בין 0 (מאורע בלתי אפשרי לחלוטין) לבין 1 (מאורע ודאי), סבירות עוסקת בחיזוי פחות מבוסס, ולכן מקובל להציג את מסקנותיה בצורה עמומה בלתי מספרית בלבד, כגון "סבירות גבוהה", "סבירות נמוכה" וכדומה.

קבלת החלטות

אנשים העוסקים בתחומים רבים כגון משפטים, כלכלה ועסקים, פוליטיקה וממשל או סוגי מודיעין (כגון מודיעין צבאי או מודיעין משטרתי), נדרשים לקבלת החלטות על סמך מידע חלקי, שתרומתו להבנת המצב אינה ניתנת למדידה כמותית. בעת קבלת החלטות כאלה יש להעריך באופן גס את סבירות התרחשותו של אירוע מסוים.
דוגמה נודעת לחשיבותה של הערכת סבירות מהימנה, היא ההערכה של חטיבת המחקר של אגף המודיעין של צה"ל, יממה לפני פתיחת מלחמת יום הכיפורים (מיום ה-5 באוקטובר 1973), לפיה "הסבירות שהמצרים מתכוונים לחדש הלחימה היא נמוכה".

אופן הערכת הסבירות

הפילוסופים מגדירים שלושה סוגים תקינים של הגעה למסקנות: לוגיקה (סוג החשיבה המקובל במתמטיקה, כולל בתורת ההסתברות), השכל הישר (common sense, תחושה בלתי מוסברת המובילה אדם מנוסה ונורמטיבי אל המסקנות הנכונות) ומטאפיזיקה. הלוגיקה, בניגוד לשכל הישר, ניתנת לניתוח חד משמעי ופעמים רבות גם לניתוח כמותי. אולם, לא כל ההחלטות בחיי היומיום ולא כל ההחלטות המקצועיות יכולות להישען על הלוגיקה לבדה. על כן, נותר מקום רב לשיקולים על פי השכל הישר.
דרך אחת להצדיק באופן לוגי החלטות שבמקורן קשה לגזור אותן מן הלוגיקה היא דרך הניסוי. דרך זו מקובלת בחלק נכבד מתחומי המדע, אך לא בכל תחומי המדע והעיסוק היא אפשרית. במקרים בהם בלתי אפשרי לגזור החלטות באופן לוגי טהור ובלתי אפשרי לערוך ניסוי (או לסקור תוצאות ניסויים) יש לקבל החלטה על סמך התחושה המופשטת של השכל הישר. יש המכנים תחושה זאת בשם "הסתברות הכרתית".

הסבירות הפרטית והאדם הסביר

כאמור לעיל, הסבירות הפרטית עוסקת בהערכת חוקיותה של פעולה (או מחדל) של הפרט. כאשר לא ניתן ללמוד מהנורמה, במקרה מסוים, חוקיות או אי חוקיות, בשל דרגת הפשטתה וסיבות נוספות אחרות, "מתרגמת" הסבירות כמבחן עזר את הנורמה לאירוע העובדתי ולעיתים באמצעות נורמות נוספות מסדר שני ושלישי בפעילות רדוקציונית. סבירות הפעולה תבחן לעיתים קרובות גם באמצעות משתנים פנימיים: (1) תכלית הפעולה (2) עוצמתה (מידתה) (3) תוצאתה. יובל אזני עורך הבחנה בין סבירות הפעולה, לשימושים שעושה המשפט ב"אדם הסביר". שימושים אלה מלמדים שהמשפט נוקט בדמות אמורפית זו כל אימת שהוא מבקש להחיל, ועניין זה רווח בעיקר בדיני הרשלנות בתחום המשפט הנזיקי והפלילי, סבירות על תודעה. אגב כך מקדיש אזני מקום נרחב ליחס בין האובייקטיבי לסובייקטיבי במשפט. מסקנתו היא כי הפרטי, הקונקרטי, מתמוסס באמצעות מושג הסבירות נוכח הדרישה הנוכחת במשפט תמיד, לכללי – האובייקטיבי.
יהושע בועז

הרב יהושע בועז ממשפחת ברוך (המאה השש עשרה), הוא מגדולי הפוסקים האחרונים, בעל הפירוש הנודע שלטי הגיבורים על הרי"ף, וציוני מסורת הש"ס, "תורה אור" ו"עין משפט נר מצווה" על תלמוד בבלי.

ביוגרפיה

רבי יהושע בועז (ברוך) בן שמעון בן אברהם נולד באיטליה לרבי שמעון לבית ברוך, משפחתו גלתה לאיטליה בגירוש ספרד. שנת לידתו אינה ידועה, יש שהעריכו שנולד בשנת רע"ח-רע"ט (1518) לערך, יש שכתבו שנולד בשנת רל"ב, ויש מהחוקרים האחרונים שהסיקו כי נולד בסביבות שנת ר"ס. מגיל 23 עד גיל 36 חיבר את חיבוריו "מסורת התלמוד" (שנים רבות לאחר מכן שונה שמו ל"מסורת הש"ס", בהשפעת הצנזורה), "תורה אור" ו"עין משפט", בנוסף הוא זה שציין בתוס' את כל הפניות הדפים. חיבורים אלו מלמדים על בקיאותו העצומה בתורה. הוא נפטר בשנת שט"ו-1555. חיבוריו של ר' יהושע בועז על הש"ס הוכנסו להדפסת התלמוד משנים ש"ו-שי"א], 1546-‏1551, על ידי המדפיס הנוצרי מארקו אנטוניו יושטיניאן כדי להוסיף "תועלת" למהדורתו השנייה של ש"ס ונציה של דניאל בומברג.
הוא חי בתקופת ראשוני האחרונים, בזמנם של רבי יוסף קארו, מחבר השולחן ערוך, והרמ"א. רבי יוסף קארו לא ראה את ספר שלטי הגיבורים, שנדפס בתקופה חופפת להדפסת השולחן ערוך, אך הרמ"א הרבה להביא פסקים מספר זה, ומכנהו "הגהות אלפסי".

פסיקה

בין פסיקותיו הידועות בהלכה הוא ההיתר לנשים לחבוש פאה בחצר. הוא טען ששיער שאינו מחובר לראש, גם אם זה שערה שלה עצמה, אינו נקרא "ערוה" לעניין ק"ש, ומהווה כיסוי ראש הולם לקישוט נשים, כמו כיסוי בד ברשות היחיד:
"פאה נכרית... משמע להדיא שמותרות בנות ישראל להתקשט בהן בחצר ביתן, דשיער באשה ערוה דקאמר לא הוי אלא בשיער הדבוק לבשרה ממש ונראה גם בשרה עם השיער, אבל שיער המכסה שערה אין כאן משום שיער באשה ערוה וגם לא משום פרועת ראש. ונראה דלא שנא שערות דידה לא שנא שערות של חברתה, כל עוד דעבידי לכיסוי השיער והן תלושות, אף על פי דקישוט הוא לה כדי שתראה בעלת שיער, אין בכך כלום ושפיר דמי".
לפסיקה זו הצטרפו בזמנו הרמ"א והמג"א, ועם הזמן הצטרפו אליה פוסקים רבים מכל העדות.
לא בלי בתי

העלילה

בטי, אמריקאית גרושה ואם לשני בנים, הכירה את מודי (קיצור שמו -סייד בוזורג מחמודי) בבית חולים. הקשר ביניהם התהדק, מודי טיפל וסעד אותה ולאחר מכן הם נישאו. בטי ומודי ניהלו חיי נישואים שגרתיים ונולדה להם בת. לאחר שמודי מפציר בבטי, היא מסכימה שיבקרו למשך שבועיים בלבד במולדתו איראן כדי להכיר אותה ואת בתם מהטוב למשפחתו. בתום שבועיים באיראן, מודי מודיע לבטי כי הם יישארו באיראן לתמיד.
התקופה הייתה תחילת שלטונו של ח'ומייני, שהתאפיינה במעבר מהיר מהחוק האזרחי לחוק האסלאמי הקיצוני. בתקופה זו המשטרה החשאית החלה לעצור אזרחים שנהגו שלא על פי חוקי האסלאם ובעיקר נשים שלא לבשו צ'אדור (גלימה ארוכה שחורה שמכסה את הגוף כולו, בדומה לבורקה). על פי החוקים החדשים הנשים והילדים הפכו לרכושו של הגבר שהיה רשאי לצוות עליהם את רצונו ואף לנקוט כלפיהם באלימות.
מודי החל לנקוט כלפי בטי באלימות והחזיק בה ובמאת'וב שהייתה בת 5 בהסגר. הוא הרשה להן לצאת מהבית בליווי צמוד בלבד. הכבוד שרחשה בטי לבעלה נעלם והיא החלה לנטור לו טינה. לאחר 18 חודשים בתנאים קשים, בטי ומהטוב הצליחו להימלט דרך ההרים והגיעו לטורקיה שם נעזרו בשגרירות ארצות הברית.

בטי מחמודי לאחר הבריחה

מחמודי חזרה למשפחתה וכתבה את ספרה על החיים באיראן. היא השתתפה בהרצאות על ילדים חטופים והשתתפה בהכנת סרט שנעשה על פי סיפור חייה בשנת 1991. הסרט צולם בישראל (בתל אביב ביפו העתיקה ובעכו בחאן אל-עומדאן) במשך שבעה שבועות. כוכבת הסרט, שגילמה את בטי מחמודי, הייתה סאלי פילד.
לאחר מכן הוציאה מחמודי ספר נוסף בשם "למען אהבת ילדי" שהוא סיפור ההמשך של "לא בלי בתי". הספר מספר על המאורעות אחרי שחזרה למשפחתה בארצות הברית, על הפחד שמודי יחזור, על מסעותיה בעולם לקידום הספר, ועל האנשים שפגשה במהלכם.
גל ירוק

גל ירוק היא תכונה של מערכת בקרת רמזורים. תכונה זו מופעלת בסדרה של רמזורים (על פי רוב שלושה או יותר) הנמצאים על ציר נסיעה. תכונת הגל הירוק מיועדת לאפשר תעבורה מתמשכת לאורך מספר צמתים על ידי תזמון האור הירוק הניתן לכלי הרכב בכל אחד מהצמתים. בהפעלת הרמזורים בשיטת הגל הירוק משתמשים לרוב בכביש עירוני או קטן בו מספר הרמזורים גדול. שם זה ניתן גם למערכות הנותנות עדיפות למעבר רכבי תחבורה ציבורית או רכבי חירום.
בישראל הופעלו הרמזורים הראשונים בשיטה זו בעיר תל אביב בחודש פברואר 1961. כיום נהוגה שיטה זו בכל הארץ.
כיום נשמעת ביקורת על הפעלת שיטה זו בתוך העיר, מכיוון שהיא מתחשבת ברכב הפרטי בלבד ותוך כך פוגעת ביעילות התחבורה הציבורית, שלא נוסעת ברציפות כמו מכונית פרטית ומעמידה במקום נמוך בסדר העדיפויות את הולכי הרגל. מאידך, מערכות גל ירוק מאפשרות תעדוף תחבורה ציבורית על ידי החלפת הרמזור לירוק כאשר רכב תחבורה ציבורית מתקרב לצומת. כמו כן במקומות רבים נוהגים להתקין כפתורים המאפשרים להולכי רגל לקצר את זמן ההמתנה לרמזור.
בולבול אפריקאי

תיאור

מקורו קצר למדי, וישר. מקורו, רגליו וכפות רגליו שחורים. עיניו בצבע חום כהה וטבעת עיניו כהה ולא נראית גלויה לעין, תחתית זנבם לבנה או צהובה. שירתם מורכבת משריקות מלודיות. אורכו 18–19 ס"מ, מוטות כנפיו 26.5-31 ס"מ ומשקלו 26–41 גרם.

גידול

בולבול זה נפוץ ביותר באפריקה (כשמו). הוא חי ביערות, שיחים הנמצאים על החוף, שולי יער, שיחים הנמצאים בנהרות, וכן בסביבת חקלאות. הוא מצוי גם בשיחים אקזוטיים, גנים ופארקים.
קן מין זה בכל אורך השנה מצוי באזורים הטרופיים ביותר. הקן נוקשה למדי, עבה המוקף בחומה בצורת כוס. הוא ממוקם בתוך הצמחייה מכוסה בעלים של עץ קטן או שיח. במרבית המקרים נקבה מטילה 2–3 ביצים, אשר בוקעות לאחר 12–14 ימים.

התנהגות

בולבול זה אינו מפחד מהאדם. הוא נראה בדרך כלל בזוגות או בקבוצות קטנות. זהו עוף בולט, הנוטה לשבת בחלק העליון של השיח. בדומה לבולבולים אחרים, הם ציפורים פעילים ורועשים. בתעופה הוא מקפץ, כמו נקר.

תזונה

בולבול זה ניזון מפירות, צוף, וחרקים.
אסיה יוחנני

ביוגרפיה

יוחנני היא חירשת מלידה. נולדה בטשקנט, אוזבקיסטן, ועלתה לישראל עם משפחתה בגיל ארבע. בישראל למדה את שפת הסימנים הישראלית שפתחה בפניה עולם ויזואלי. ילדים הציקו לה עקב חירשותה, ובבית ספר יסודי באשדוד למדה בשילוב פרטני. בתיכון המקיף ביהוד למדה בשילוב כיתתי, וההישגים שלה עלו. התנדבה לצה"ל, ושירתה כמורה חיילת במשך שנה וחצי.
אחרי השירות בצה"ל לא מצאה עבודה מועדפת באזור מגוריה, לא בתחנות דלק ולא במסעדות. עברה לגור בתל אביב, ושם עבדה כמלצרית במגדלי עזריאלי. ב-2009 החלה לעבוד בנא לגעת כמלצרית, ברמנית, אחראית משמרת ואחראית אירועים. ב-2013 החלה להדריך ב"הזמנה לשקט" במוזיאון הילדים חולון.
חמש פעמים לא התקבלה לתחרויות יופי בישראל. לתחרות היופי לחירשים וכבדי שמיעה בפראג הגיעה בעקבות חברתה מגיל 14, נסיה אליהו, שנולדה בטשקנט גם כן, ולמדה ביהוד שכבה מעל יוחנני. כשהוכרזה יוחנני כזוכה בתחרות, לא האמינה שזכתה. כתרה נמכר במכירה פומבית, לפי תקנון התחרות.
כשנה לאחר מכן, ביולי 2019, היא הוזמנה כאורחת לתחרות היופי לחירשים שנערכה בנלספרייט, דרום אפריקה ביולי 2019, והכתירה את מיס עולם החירשת 2019, וידישה באליאן מהודו.
השושלת הטימורית

שאה רוח'

כאשר תפס שאה רוח' את השלטון, הוא העביר את העיר הבירה מסמרקנד להראת. בנו הבכור אולוג בג מונה למושל סמרקנד ואילו בנו הצעיר בייסונקור שירת כווזיר בבירה החדשה. בשנת 1449 נרצח אולוג בג על ידי בנו עבד א-לטיף וזה מת בשנת 1450.
אבו סעיד נכדו של מיראן שאה שלט בטראנסאוקסאניה, אפגניסטן וצפון פרס. השליט החשוב האחרון של האימפריה הטימורית היה חוסיין באיקרא (מת ב-1506).

נפילתה של השושלת הטימורית

כוחה של השושלת הטימורית במרכז אסיה הגיעה לסופה עם הופעתם של האוזבקים, השבטים הטורקים מהצפון. האוזבקים בראשותו של מוחמד שייבני כבשו את סמרקנד מידי באבור (צאצא של טימור) בשנת 1500 ושוב בשנת 1505. בשנת 1507 נכבשה הראת. בשנת 1527 ייסד באבור את הבסיס עליו תקום האימפריה המוגולית.
שומרי הבית

הרחקת אסדות הגז

הארגון תומך במעבר המשק לשימוש בגז, כל עוד זה נעשה באופן אחראי, המתחשב באינטרס הציבורי, שלום הציבור, בריאותו וביטחונו.
על פי הארגון קיימת בעיה בתהליך הפקתו של גז טבעי, שהוא תהליך מזהם ביותר הטומן בתוכו סכנות בריאותיות, בטיחותיות וביטחוניות, במיוחד בשלב זיקוק הגז באסדת גז. תהליך זה נדרש על מנת להפוך גז טבעי, המופק מבטן האדמה, ל"גז יבש" (גז המיועד לשימוש). אי לכך נאבק הארגון על הרחקת אסדות הגז לעומק הים, מעל פי הבאר, כפי שנהוג ברוב המדינות בעולם. הרחקה כזו תתרום לשמירה על הסביבה הימית, חופי הרחצה, החי והדגה בים, ועל מקורות מי שתייה המופקים במפעלי התפלה הנמצאים בקרבת החוף.
הארגון מתייחס לאסדת גז כאל מפעל פטרוכימי או בית זיקוק הפולט לסביבה כמויות זיהום גבוהות הכוללות חומרים מסרטנים וחומרים המסוכנים לאדם ולסביבה, כגון מתכות כבדות ופחמימני נפט. כמו כן קיים חשש שבמקרה של תקלה באסדת גז ייגרם אסון בקנה מידה עצום שעלול להחריב את חופי ישראל למשך דורות קדימה ולפגוע בבריאות התושבים.
טענות אלה מבוססות על רמת הפליטות הידועות מאסדות זיקוק גז בעולם, וכן על רמת הפליטות מאסדת תמר, הממוקמת כ-22 ק"מ מחופי אשקלון. על פי נתונים של חברת נובל אנרג'י, מפעילת האסדה, רמות הפליטה גבוהות פי 30 מההערכות שניתנו על ידי השותפות במאגר. הארגון פועל להרחקת אסדת לוויתן, המתוכננת לקום במרחק של 10 ק"מ מחוף דור, וכן אסדות גז נוספות ומיכלי קונדנסט המתוכננים לקום ליד יישובים מול חופי ישראל.
אמנון מסקין

תולדות חייו

יליד תל אביב, בנו של שחקן "הבימה" זוכה פרס ישראל אהרון מסקין ואחיו של איש קול ישראל יובל מסקין. את לימודי הדרמה שלו החל במסגרת הסטודיו הדרמטי של "הבימה" בהדרכתו של צבי פרידלנד. מאז 1955 עבד בתיאטרון כעוזר במאי ושחקן. בשנת 1957 יצא לניו יורק ללימודים אצל לי סטרסברג והיה חבר "אולפן השחקנים" (Actors Studio) בשנים 1957–1962. בשנים אלה שיחק על במות ברודוויי ובאוף ברודוויי. מסקין שב לישראל וגילם את קולו של המחשב "פיתגורס" בהצגה "משפט פיתגורס" ב"הבימה", לצד אביו שגילם את ממציאו של המחשב. 
בשנת 1964, סמוך לשובו מלימודיו בחו"ל, נמנה מסקין, לצד הלל נאמן ומיכאל כפיר, עם מייסדי "במת השחקנים" של התיאטרון הקאמרי שבה נכללו גם לאורה ריבלין, גדליה בסר ואילן תורן. בשנות ה-70 הביא מנהל תיאטרון חיפה עודד קוטלר את הקבוצה לחיפה. לאחר עזיבתו של קוטלר את התפקיד נבחר מסקין לכהן כמנהל האמנותי של תיאטרון חיפה. בשנת 1981 התפטר מהתפקיד ונסע שנית לארצות הברית, שם שהה בין השנים 1981–1985. משחזר הצטרף שוב לתיאטרון העירוני חיפה.
בנוסף למשחק ובימוי השתתף מסקין גם בתסכיתי רדיו רבים ובדיבוב. משנת 2011 נמנה עם סגל ההוראה של האקדמיה לאמנויות המופע בתל אביב כמורה בכיר למשחק עד יום מותו.

הצגות בהשתתפותו

מסקין השתתף במספר רב של הצגות כשחקן, בהן "המלך ליר", "מדאה", "מראה מעל הגשר", "אנה כריסטי", "בעור שינינו", "המרד על הקיין", "ילדי הצל", "מלקולם הקטן", "סיפור אוריה", "גן הדובדבנים", "חפץ", "אנשים קשים", "הדה גאבלר", "הימים הבאים", "הקייטנים", "מחול המוות", "שידוכים", "יהודי בחצר הדוכס", "ילד טוב אמריקה", "תפילה", "חיי נישואים", "משפט הקופים", "אדי קינג", "וינה על הים", "פלטונוב", "מעגל הגיר הקווקזי", "הדוד מקייפטאון" ו"גטו".

הצגות בבימויו

"קוורטט", "טלמכוס קליי", "מי יציל את הפלח?", "שירת הברבור" (בהצגה זו ביים את אביו, אהרון מסקין), "סרג'נט מסגרייב", "הקוף", "הכבשה", "חשמלית ושמה תשוקה", "המשפט" ועוד.

סרטים

מסקין השתתף כשחקן בסרטים "תעלת בלאומילך", "לאן נעלם דניאל וקס?", "תל אביב לוס אנג'לס", "כפפות", "סיפורי תל אביב" ו"קופסה שחורה".
האנה (סרט)

עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
האנה היא ילדה מתבגרת אשר חיה עם אביה באזור מבודד בפינלנד. מגיל קטן אביה, סוכן CIA לשעבר, אימן אותה להיות מתנקשת מושלמת, כדי שתוכל לחסל את האישה שהרגה את אמה. יום אחד אביה מחליט שהאנה כשירה מספיק ושולח אותה למסע הנקמה, וכך האנה מתחילה מסע חוצה יבשת באירופה, כשהיא לגמרי לבדה.

ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע. אתר Rotten Tomatoes המרכז ביקורות קולנוע העניק ציון "טרי" לסרט עם דירוג של 70% בהתבסס על 128 ביקורות. מבקר הקולנוע ג'סטין צ'אנג הגדיר את הסרט כסרט מותחן מצוין שמשאיר את הצופה במתח עד דקותיו האחרונות של הסרט. בנוסף, מבקר הקולנוע רוג'ר איברט אמר שהסרט משלב בין שני ז'אנרים בצורה מוצלחת.
בסוף השבוע הראשון לצאתו בהפצה כללית הסרט הכניס כ-12.3 מיליון דולר וכך הוא התברג במקום השלישי בטבלת שוברי הקופות באותו שבוע אחרי הסרטים "הופ ארנב" ו"ארתור". נכון ל-8 במאי 2011 הסרט הכניס כ-37,600,000 מיליון דולר בארצות הברית בלבד.