google/wiki40b huggingface dataset:
ברווז שורק קטן

תיאור

ברווז חום-ערמוני דומה באופן ניכר למין אחר של ברווז שורק, ברווז שורק פולווס אך החלק העליון של זנבו בעל נוצות סמוכות בצבע ערמוני בשונה מנוצותיו הלבנות של הברווז האחר. סביב עיניו טבעות בצבע כתום עד צהוב. כאשר הוא טס ישר, ראשו מוחזק מתחת לגובה גופו כמו מינים אחרים של ברווזים שורקים. קצה ראשו חשוך ושני המינים דומים בנוצותיהם. הם עפים לאט, אך עם נפנוף כנפיים מהיר ובדרך מייצרים קריאה שרקנית חוזרת בעודם עפים במעגלים. הם מאוד ליליים ולעיתים קרובות נחים במהלך היום. הנוצה החיצונית הבולטת ביותר היא בעלת גזרה שונה. הם מייצרים קריאת שריקה בולטת מאוד בעת תעופה.
גוזלים פלומתיים הם שחורים עם גבות לבנות ובעלי כתמים לבנים על החלק האחורי של הראש, הכנף, הגב התחתון והישבן. פריטים לבקנים נצפו בטבע. 

תפוצה ומרחב מחיה 

מין זה לא נודד לרוב, הוא נפוץ באופן נרחב ברחבי ביצות נמוכות בתת-היבשת ההודית ודרום מזרח אסיה. המין דוגר גם על איים באזור, ביניהם, איי אנדמן וניקובר והמלדיביים. לפעמים הם נודדים באופן מקומי בתגובה למזג האוויר ושינויים בזמינות המים והפריטים הצפוניים יותר נודדים דרומה כדי להעביר שם את החורף. הם נמצאים במקווי מים מתוקים עם המכוסים בצורה טובה על ידי צמחייה ולעיתים קרובות נחים במהלך היום על הגדות או אפילו בים הפתוח באזורי החוף.
מספרים גדולים נמצאים לפעמים בביצות עירוניות כמו בקולקטה וגואה, במיוחד בתקופת החורף. בגן החיות של קולקטה, הוספו מספר פריטים לשבי בשנת 1930, לאחר מכן הצטרפו ציפורי בר לגרעין זה.
עם מרחב תפוצה שטווחו בין 1 ל-10 מיליון קילומטרים מרובעים, אוכלוסיית המין העולמית נחשבת לבטוחה עם מספר פריטים בין שתיים לעשרים מיליון פריטים. הם אינם מאוימים על ידי צייד, משום שבשרם אינו נחשב כטוב למאכל. עם זאת, ידוע כי ציידים באסאם מגדלים את הגוזלים של המין כדי להשתמש בו כפיתיון חי.

התנהגות ואקולוגיה

ברווז שורק קטן הוא בדרך כלל חברותי. הוא ניזון בעיקר מצמחים הנלקחו מהמים כמו גם גרגרים מאורז מתורבת וגם דגים קטנים, צפרדעים וחסרי חוליות כגון רכיכות ותולעים. הם טובלים את ראשם ואף צוללים במים. לעיתים קרובות הם צועדים על הקרקע. במהלך טקס החיזור הזכר נעמד בפני הנקבה, טובל ומרים את מקורו במים ושוחה סביב הנקבה. הם מתרבים במהלך מונסון או עונה גשומה ותקופת הרבייה עשויה להשתנות באופן מקומי ביחס לזמינות המזון. בדרך כלל, עונת הרבייה היא בין חודשי יוני לאוקטובר בהודו ובורמה ובין פברואר לאוגוסט בסרי לנקה. המין עשוי לדגור ולבנות את הקן שלו בתוך חור בגזע של עץ המוסתר בענפים ודשא או בנוי במקום התפצלותו של עץ גדול, לפעמים הברווז עושה שימוש חוזר בקן עזוב של דיה או אנפה או אפילו בונה אותו על הקרקע. בכל קן ישנן בין 7 ל-12 ביצים לבנות שעליהן דוגרים שני ההורים. נצפו גם קנים בהם מספר גדול יותר של עד כ-17 ביצים אמנם אלה עשויים להיות סימנים של יחסי טפילות חברתית בין המינים. הביצים בוקעות לאחר כ-22 עד 24 ימים. יותר מקבוצת גוזלים אחת יכולה לגדול בעונה אחת. ציפורים צעירות עשויות לפעמים להינשא על גבם של ההורים.
טלאמון

במיתולוגיה היוונית, טֶלָמוֹן (יוונית Τελαμών) הוא בנו של איאקוס ואחיו של פלאוס, שיחד איתו רצח את פוקוס ונאלץ להימלט לסלמיס מפני זעמו של האב. בסלמיס, טלאמון זכה בבת המלך והיה לאביו של איאס "הגדול", שכונה על שמו גם "הטלאמוני". טלאמון נטל חלק בציד חזיר הבר של קלידוניה ובמסע הארגונאוטים, הסתער יחד עם הראקלס על טרויה וקיבל כשלל מלחמה את הסיונה, שילדה לו את טאוקרוס.

בארכיטקטורה

עמוד ארכיטקטוני בדמות גבר הנושא את המבנה או תומך בו מכונה טלאמון (ברבים טלמונס) וכן בשם אטלס (ברבים אטלנטס), על שמו של הענק מן המיתולוגיה היוונית שנשא על כתפיו את כיפת השמים.
הדיוויזיה ה-27 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1936 באאוגסבורג. ב-26 באוגוסט 1939 היא הועברה לאופולה, ובתחילת המערכה בפולין נכללה במסגרת הקורפוס ה-7 שהיה חלק מעתודת קבוצת ארמיות דרום. הדיוויזיה לקחה חלק פעיל במהלך הקרבות בזאמושץ ולובלין. בסוף נובמבר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה להגנה בהרי אייפל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הדיוויזיה נכללה בכוחות העתודה של הארמייה ה-12. במחצית השנייה של המערכה היא נכנסה לקרבות באופן פעיל, ולחמה באזור סום וניי-סיר-סן. הדיוויזיה פעלה בהצלחה רבה, והשתתפה במרדף אחר הכוחות הצרפתים הנסוגים אל נהר הסן והלואר. 
הדיוויזיה פורקה ב-1 בנובמבר 1940 והפכה להיות דיוויזיית הפאנצר ה-17. בשנת 1943 פרסמה התעמולה הנאצית ספר על מעללי הדיוויזיה ה-27 בצרפת בשם "Über Somme, Seine, Loire" ("ברחבי הסום, הסן, והלואר").
תוכנית האווקואציה

תוכנית האווקואציה (תוכנית הפינוי; הידועה גם בשם תוכנית העשור) הייתה תוכניתו של זאב ז'בוטינסקי, שהגה וניסה להוציאה לפועל בשנת 1936. מטרתה הייתה ליישב מיליון וחצי יהודים מיהודי אירופה בארץ ישראל משני עברי הירדן, בתקופה של 10 שנים.

התוכנית והכשלתה

בחודש יוני 1936 התקבל זאב ז'בוטינסקי, ראש בית"ר ונשיא הצה"ר, בוורשה אצל קולונל יוּזף בֵּק, שר החוץ הפולני, לאחר שהשמיע את הקריאה לפינוי בעצרת המונים בעיר. ז'בוטינסקי העלה בפניו את תוכנית האווקואציה לפיה ייושבו מיליון יהודים וחצי מיהודי אירופה בארץ ישראל בתקופה של 10 שנים. מחצית ממספר זה יבואו מפולין. ז'בוטינסקי הדגיש כי העלייה לארץ ישראל תהיה מרצונם של המהגרים, ואין כל כוונה לכפותה על איש. עלייה כזו עשויה הייתה לקדם את הקמתה של המדינה היהודית בארץ ישראל. הרעיון נתקבל על ידי קולונל בק, מאחר שבהגשמתה ראה דרך ליציאתם של היהודים מפולין, כאשר מדינה יהודית ריבונית תפתח את שעריה בפניהם.
ראשיתה של התוכנית בתוכנית העשור, אותה הציג ז'בוטינסקי בקונגרס הציוני ה-18 כבר בשנת 1933, התוכנית עדיין לא הייתה מגובשת, אולם אחת המשימות שנולדו בעקבותה היא ההחלטה לגייס את "מצפון העולם" באמצעות "תנועת פטיציה" (עצומה) אותה יזמה הצה"ר, ובמרכזה עצומה המופנית אל ראשי המדינות והפרלמנטים באירופה. מטרתה להסב את תשומת לבם לבעיית היהדות בגולה ולקיום ההבטחה לסיוע להקמת בית לאומי בארץ ישראל. את תנועת הפטיציה החרימה בתוקף ההסתדרות הציונית והחליטה כי כל חבריה מחויבים שלא לפעול תחת עצמאות פוליטית ("סעיף המשמעת"), החלטה זו הובילה את הנהלת הצה"ר להודיע על פרישתה באפריל 1935, בוועידת פריז, ולהקמת ההסתדרות הציונית החדשה ב-25 באותו חודש.
קריאתו זו של ז'בוטינסקי ונסיונותיו לגייס את נציגי הממשל הפולני ונציגים של ממשלות מזרח אירופיות נוספות גרמו לביקורת נגדו ונגד תומכיו. זאת גם בשל מגעיו עם הממשלה הפולנית, שנחשבה בעיני רבים לאנטישמית ופשיסטית. בנוסף, ארגון הפועלים היהודי "הבונד" התנגד להצעתו של ז'בוטינסקי, מפני שהייתה מנוגדת ליעדו -השתלבות יהודית בפולין סוציאליסטית עתידית.
תוכניתו של ז'בוטינסקי לא יצאה אל הפועל, בשל התנגדות פנימית ובעיקר מכיוון שפולין הייתה תלויה בממשלת בריטניה, אשר התנגדה לתוכנית בשטחי המנדט שבשליטתה.
קרלוטה מסבויה

ביוגרפיה

קרלוטה נולדה ב-11 בנובמבר 1441 בשאמברי, ללודוביקו, דוכס סבויה ולאן מקפריסין, בתם של יאנוס, מלך קפריסין ושארלוט דה בורבון-לה מארקה. בשנת 1443 אירסו אותה עם פרידריך מסקסוניה, בנו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה, אולם האירוסין בוטלו כעבור זמן קצר. ב-14 בפברואר 1451 התחתנה קרלוטה עם לואי, דופן צרפת, ממנו נולדו לה 8 ילדים.
בשנת 1461 מת חמיה שארל השביעי, מלך צרפת, ובעלה עלה לשלטון במקומו כלואי האחד עשר, מלך צרפת. לאחר שעלה לכס המלוכה של צרפת, נטש לואי את קרלוטה בבורגונדי, תלויה לחלוטין בסיועה של איזבל מבורבון. בתקופת שלטונו התרחק לואי מקרלוטה, והותירה מבודדת בטירת אמבואז עם אחיותיה, תוך שהיא מפקחת על גידול ילדיה. ב-30 באוגוסט 1483 מת בעלה לואי האחד עשר, ובנה שארל השמיני, מלך צרפת עלה לשלטון במקומו, וב-1 בדצמבר אותה שנה מתה אף קרלוטה באמבואז.
זעמן אוכפים

תיאור

זעמן אוכפים הוא נחש בגודל בינוני המגיע באורכו עד מטר ולמשקל של כ-220 גרם, כאשר הגודל הנפוץ לנחש זה קטן יותר. ראשו החום רחב מהצוואר במעט, עיניו ואישוניו עגולים וסביבן כתמים צהבהבים. צבע גופו אפור צהבהב, ועל גבו שורת כתמים רוחביים חומים המופרדים זה מזה המזכירים אוכף, ומכאן שמו העברי של הנחש - זעמן אוכפים. בין כתמים חומים אלו רווחים בהירים. כתמים חומים אלו מתבהרים ככל שמתקרבים לזנב הנחש, ובאזור הזנב עצמו אין כתמים כלל. כאשר הנחש נע במהירות נוצרת דוגמה מטושטשת מכתמי גבו המקשה על זיהוי מיקום הראש. כאשר מאוים זוקף במעט את ראשו בצורת S, וינסה להימלט או יתגונן בנשיכות אשר אינן חזקות במיוחד. לא ידוע הרבה על רביית נחש זה, זהו נחש המטיל ביצים ולא ולדות חיים, הטלת כ-5 ביצים מוארכות מתרחשת בחודש יולי. זעמן אוכפים פעיל ביום, ובימי הקיץ יהיה פעיל גם בלילה.

תפוצה

תפוצת זעמן אוכפים באזורים מדבריים בצפון מזרח אפריקה, מלוב ועד מצרים, ומשם ממשיך לאסיה עד עיראק וערב הסעודית. תפוצתו בישראל בנגב ובמיוחד בנגב הצפוני ומדרום יריחו ודרומה, ובדרום ים המלח. זעמן אוכפים הוא נחש שוכן קרקע, באזור אדמת הלס ואדמת טרשים, ימצא מתחת לאבנים, בין סדקים וגם באזורי נחלים ובוואדיות.

תזונה

זעמן אוכפים ניזון בעיקר מלטאות קטנות כגון ישימונית מצויה שאותן הוא נוהג לשלוף מתחת לאבנים, וייתכן שניזון גם מחרקים שונים. את טרפו הוא יצוד באופן אקטיבי בשטחים הפתוחים. בצפון אפריקה נצפה כאשר טורף צפרדעים וקרפדות. בשבי ניזון גם מעכברים.
בוגאטי סוג 18

חברת בוגאטי

בוגאטי היא יצרנית רכב צרפתית יוקרתית. החברה התפרסמה בכך שייצרה כמה ממכוניות הספורט המהירות ביותר בעולם. בדומה לחברות אחרות, לא הצליחה חברת בוגאטי לשרוד את תקופת מלחמת העולם השנייה ונסגרה, אך בהמשך נעשו מספר ניסיונות לחדש ייצור תחת שם זה. כיום נמצאת חברת בוגאטי תחת בעלות קבוצת פולקסווגן. מנכ"ל החברה הוא סרג'יו מרקיונה.
אוטואנטישמיות

מונחים דומים

"Self-hating Jew" או "Self-loathing Jew" (תרגום חופשי לעברית: "יהודי בעל שנאה עצמית" או "יהודי בעל תיעוב עצמי") הם כינויי גנאי זהים הנפוצים בעיקר בארצות הברית ומשמשים לתיאור יהודים שלפי אלו שמשתמשים בכינוי חשים שנאה כלפי המוצא היהודי שלהם או כלפי יהודים אחרים. גם כאן, יש אנשים שטוענים שהכינוי ניתן להם שלא בצדק, רק משום שביקרו את פעולותיה של מדינת ישראל או את מדיניות ממשלתה.
העיתונאי דן מרגלית עשה ב-2009 שימוש במושג "יהודי-שונא-יהודים" בהתייחסות אל ריצ'רד גולדסטון, על רקע מסקנות צוות הבדיקה של האו"ם למבצע עופרת יצוקה.
נתן זהבי השתמש באותו מונח בתוכנית "זהבי עצבני" בהתייחסות להתבטאות של אלי ישי מ-2002.

מקורות היסטוריים של המונח

לדברי ההיסטוריון האמריקני סנדר גילמן, המקור של רעיון השנאה העצמית היהודית נובע מהמתח בין יהודי גרמניה ליהודים המהגרים ממזרח אירופה בשלהי המאה ה-19. היהודים הגרמנים הפנימו את הסטריאוטיפים השליליים שייחסו האנטישמים ליהודי המזרח וליהודים בכלל, והואשמו בתורם בשנאה עצמית.

המחלוקת לגבי המינוח והשימוש בהגדרה "שנאה עצמית"

מייקל דש, מייקל לרנר, ונועם חומסקי ציינו כי חלק מהמחזיקים בדעות פרו-ישראליות משתמשים במונח בצורה שנועדה לפגוע באמינותם של יריביהם הפוליטיים על מנת להשתיק כל יהודי שאינו מסכים עם השקפותיהם הפוליטיות לגבי מדיניותה של מדינת ישראל. הפרופסור הישראלי ופעיל זכויות האדם ישראל שחק ציין בעבר כי לדעתו "זהו ביטוי נאצי. הנאצים כינו גרמנים אשר הגנו על זכויות היהודים - גרמנים בעלי שנאה עצמית." 
ההיסטוריון האמריקני סאנדר גילמן
דוחה את הרעיון כי כל או רוב היהודים המבקרים את מדיניותה של מדינת ישראל הם בעלי שנאה עצמית. לפי השקפתו במידה ואדם יהודי פועל כנגד המדינה היהודית מתוך אמונה כי היהודים, כקבוצה, אינם ראויים להגדרה עצמית לאומית אז לדעתו המונח יהיה ישים. מצד שני, אם אדם יהודי מתנגד רק למדיניות ספציפית בלבד ולא לעצם קיומה של מדינת ישראל, אין להסיק כי הוא בעל שנאה עצמית משום שייתכן שישנה בעתיד את השקפותיו בהתאם לשינויים שיחולו במדיניותם ומעשיהם של הצד הפלסטיני והצד הישראלי. אף על פי כן, במידה והשקפותיו של האדם מקובעים, לטענת גילמן, ניתן יהיה באופן הגיוני לכנותו בעל "שנאה עצמית".
ראיד (גאולוגיה)

בגאולוגיה, רֵאיד (Rheid) הוא חומר מוצק שחל בו מעוות באמצעות זרימה צמיגה. המונח זהה בשורשו היווני לשורש המונח "ראולוגיה" – חקר הצמיגות והזרימה.

סוגי ראידים

כמעט כל סוג של סלע עשוי להתנהג כראיד בתנאים מסוימים של טמפרטורה ולחץ. למשל, מעריכים כי מעטפת כדור הארץ משמשת כאמצעי מרכזי להולכת חום במשך פרקי זמן ארוכים. היות שהמעטפת מוצקה (דבר התומך בתאוריית התפשטות גלים סייסמיים), יש לצפות שהיא תתנהג כראיד.

לגרניט לדוגמה, יש צמיגות שנאמדת תחת תנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ של 4.5×10¹⁹ Pa•s כך שהיא נחשבת לראיד. הליט, צורתו המינרלית של המלח, הוא חומר גאולוגי שעשוי להתנהג כראיד בתקופות זמן קצרות יחסית.

כשם שמלח משוקע באמצעות סוגים אחרים של משקעים, הוא עשוי באותה מידה לזרום לצדי הממס, לחללים בהם צפיפות החומר או המאמץ נמוך יותר. באמצעות מנגנון זה נוצרות כיפות מלח ומבנים מינרליים וגבישיים. באזורים מסוימים, כמו במפרץ מקסיקו, משמשים מבנים אלה לעיתים כמצבורים לגז טבעי או לנפט.
קווה שפרן

ביוגרפיה

קווה שפרן הוא בנו של הרב יגאל שפרן, פרופסור לאתיקה רפואית. גדל בשכונת קריית משה בירושלים, למד בתלמוד תורה מורשה ולאחר מכן בישיבת ירושלים לצעירים. 
שפרן החל את עבודתו העיתונאית בתקשורת בגלי צה"ל. בתום שירותו הצבאי ולאחר מספר תפקידים בתחנה הצבאית מונה שפרן לכתב והפרשן המדיני של התחנה, במקומו של רביב דרוקר.
שפרן מגיש בערוץ הכנסת את הפינה השבועית "מעבר למילים" שעוסקת בניתוח שפת גוף והופעותיהם של פולטיקאיים.
וכן מגיש בערוץ הראשון את "סודות שפת הגוף". במקביל מגיש בימי שישי בגלי צה"ל את הפינה 'קווה לטוב' עם שמעון פרנס על יהדות אקטואלית ושירה עברית. 
בשנת 2005 לאחר ההתנתקות התפטר שפרן מתפקידו בגלי צה"ל, וכן מסוכנות הידיעות AP שבה עבד.
בשנת 2006 התמנה שפרן להקים בצה"ל את בית הספר הצבאי לתקשורת והיה מפקדו הראשון למשך שלוש שנים. בית הספר נבנה בבסיס גלילות ומופקד על לימודי התקשורת של קציני צה"ל השונים ואנשי חטיבת דובר צה"ל. שפרן היה אחראי על הכשרת הקצונה הבכירה בצה"ל וראשי מערכת הביטחון להופעה בציבור ובתקשורת בשגרה ובחירום באמצעות אימוני עמידה מול מצלמה, סימולציות ותרגילים. 
בשנת 2010 הצטרף שפרן לתחנת הרדיו גלי ישראל ובמשך שלוש שנים הגיש שם מידי בוקר תוכנית אקטואליה יומית "ישראל הבוקר עם קווה שפרן".
בנוסף שפרן מאמן באופן פרטי להופעות ולמתן ראיונות בתקשורת ובפני מצלמה ואף הקים את חברת "לדעת להופיע" שמתעסקת בנושא, כמו כן שפרן מרצה לתקשורת המונים ולשפת גוף. 
בשנת 2013 עלתה לשידור יומי בערוץ הראשון סדרת האנימציה "שגית המושגית" שיצר וביים שפרן ובה הסברים לילדים על מושגים בסיסיים, בדיבובה של השחקנית דון לני-גבאי.
קווה שפרן נישא במרץ 2014 לעיתונאית דקלה אהרן. הם הורים לשלוש בנות.

פרסומים בולטים

בשנת 2003 במסיבת עיתונאים עם נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש הציג לו שפרן שאלות בנושא שחרור ג'ונתן פולארד אך הנשיא האמריקני סירב לענות, בעקבות כך קיבל צל"ש מהמטה לשחרור יונתן פולארד.
בשנת 2005 בתקופת ההתנתקות התפרסם לאחר שכתב מאמר שבו תקף את בכירי התקשורת הישראלית על הדרך שבה סיקרו את תוכנית ההתנתקות של ראש הממשלה אריאל שרון. המאמר צוטט רבות על ידי אנשי הימין שמחו נגד התקשורת באותה תקופה ונלמד במחלקות לתקשורת באקדמיה. שפרן ערך סדרה של ראיונות נוקבים ובוטים עם ראש הממשלה אריאל שרון בנושא ההתנתקות. 
מאוחר יותר באותה שנה ראיין שפרן את בנימין נתניהו בדרכו לישיבת הממשלה. תוך כדי הריאיון שהועבר בשידור חי בגלי צה"ל, החל מקטורנו של נתניהו להעלות עשן בשל סיגר בוער שהוחבא בכיסו. במקרה אחר פורסם כי משרד החוץ סירב להמשיך לשתף עמו פעולה משום ששפרן קיבל לידיו מסמכים מסווגים.
נחום נריה

ביוגרפיה

נולד בשנת 1941 בכפר הרא"ה לרחל ולרב משה צבי נריה, ששנתיים קודם לכן הקים את ישיבת כפר הרוא"ה. למד בישיבת כפר הרוא"ה, בישיבת קול תורה ובישיבת פוניבז'. בשנת תשכ"ה נישא לרבקה, בת הרב יצחק אפשטיין, אב"ד בתל אביב. לאחר נישואיו למד בכולל של ישיבת פוניבז' ובכולל להוראה "שבט מיהודה" בתל אביב. הוסמך לרבנות על ידי ראש הכולל, הרב אפרים בורודיאנסקי. התגייס לצה"ל, ובמילואים שימש כרב צבאי.
בסוף שנות ה-60 התמנה לר"מ בישיבת הכותל. באמצע שנות ה-70 נסע עם משפחתו לשליחות חינוכית במדינות דרום ומרכז אמריקה. הקים את ישיבת "בני דוד" בארגנטינה והיה רב קהילה במקסיקו סיטי. ייסד ועמד בראש ארגון "משואה", לחיזוק הזהות היהודית בקרב צעירים יהודים יוצאי דרום אמריקה.
בתחילת שנות האלפיים שימש כראש הגרעין התורני באשקלון. בשנת 2007 ייסד את בית המדרש "תורה בציון" – ישיבה לישראלים ובני חו"ל דוברי אנגלית וספרדית, בדרגות שונות של זהות יהודית ורמה דתית. הרב נריה הוא ראש הישיבה, ועל צוות הר"מים נמנה בנו הרב יצחק, שהצטרף ב-2008 אל ראשות הישיבה. הרב נריה משמש גם כסמכות הרוחנית של מכון "צורבא מרבנן" בירושלים.
בשנת 2009 היה בין המועמדים שהתמודדו בפורום המקדים שבחר את מועמד הציונות הדתית לרבנות העיר ירושלים, אך פרש לפני קיום ההצבעה. בשנת 2011 קיבל בכנס ירושלים את "פרס ירושלים" על פעילותו ל"קירוב רחוקים".
הרב נריה עסק בעריכת כתבי אביו, ובין השאר ערך את ספרו "נר למאור" על סדר פרשיות השבוע.
מתגורר בשכונת רחביה בירושלים.
סובמדיאנטה

במוזיקה טונלית פונקציונלית סובמדיאנטה היא הדרגה השישית בסולם. 
לרוב, במהלכים הרמוניים, דרגה זו נחשבת ל"סיום מדומה" (cadenza d'inganno) ומשמשת תחליף מרוכך לדרגת הטוניקה.
M106

היסטוריה

M106 התגלתה ביולי 1781, על ידי עוזרו של שארל מסיה, האסטרונום הצרפתי פייר מאשן, ככל הנראה לאחר שמסיה מסר כבר את הקטלוג לפרסום באלמנך לשנת 1784 שיצא באותה שנה. במכתב ששלח מאשן בשנת 1783 ליוהאן ברנולי השלישי סיפר מאשן על גילויה של M106, וציין את הקואורדינטות שלה. ויליאם הרשל צפה ב-M106 ב-9 במרץ 1788 בלי שידע על גילויה המוקדם יותר על ידי מאשן ותיאר אותה כבהירה מאוד, עם גרעין בהיר וזרועות ערפיליות שנתמחות ממנה לכיוונים צפון ודרום. ג'ון הרשל צפה בה בשנת 1830 וציין שהיא בהירה מאוד, גדולה, מאורכת ובהירותה גדלה בפתאומיות במרכזה.
בשנת 1981 התגלתה ב-M106 סופרנובה SN 1981K שהגיעה בשיאה לבהירות נראית מדרגה 16 וב-2014 הופיעה סופרנובה SN 2014bc שסווגה כסוג II והגיעה לדרגת בהירות 15.

תצפית

M106 נמצאת כ-1.7 מעלות מדרום לכוכב 3 בכלבי ציד, כ-6.5 מעלות מצפון-צפון-מערב ל-β בכלבי צייד וכ-7.5 מעלות מדרום-מזרח לפקדא. עם בהירות נראית מדרגה 8.4 ניתן לראותה באמצעות משקפת ובאמצעות טלסקופ חובבים ניתן להבחין בגרעין הבהיר ובצורתה האליפטית. נחוץ טלסקופ בינוני ותנאי תצפית טובים כדי להבחין בשתי הזרועות שיוצאות ממנה. במרחק של כ-7 מעלות מצפון מערב ל-M106 (סמוך לפקדא) נמצאת M109 ובמרחק של כ-8.4 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת M94

תכונות

M106 היא גלקסיה ספירלית גדולה שבשל נטייתה ביחס לקו הראייה אליה נראית אליפטית. אורכה הזוויתי כ-18.6 דקות קשת, יותר מחצי קוטרו של הירח המלא, שקול ממרחק של 24 מיליון שנות אור לקוטר של כ-130,000 שנות אור. מהירות הסיבוב של החומר בקצה הגלקסיה היא כ-208 קילומטר לשנייה שמאפשרת להעריך את מסתה בכ-‎4×10¹¹‎ מסות שמש, אך מניתוח התנועה של גלקסיות לוויין המקיפות אותה נראה שמסתה הכוללת מגיעה לפי 3 ועומדת על כ-‎1.3×10¹²‎ מסות שמש - כפול ממסת שביל החלב.
ל-M106 מבנה זרועות מורכב, הדוק במרכז ומשתחרר יותר בקצה. שתי זרועות מתמשכות יותר מהאחרות ובקצותיהן יש אזורים כחולים שמצביעים על יצירת כוכבים חדשים מסיביים וחמים. תצפיות בגלי רדיו של המערך הגדול מאוד מראות שבליבת הגלקסיה יש גרעין גלקטי פעיל צפוף מאוד שמסתו מגיעה לכ-40 מיליון מסות שמש ורדיוסו כ-0.4 שנת אור בלבד. קארל סייפרט ציין את M106 במאמרו משנת 1943, שהגדיר את תכונותיהן של גלקסיות סייפרט, כאחת מהגלקסיות שהספקטרום של גרעינן מכיל קווי פליטה ובשל מאפיין זה היא מסווגת כגלקסיית סייפרט מסוג II.
ביטיס פרינגיי

מאפיינים

לביטיס זה גוף קטן ומסורבל המגיע לאורך 27-20 ס"מ ויכול להגיע עד 32 ס"מ, חי במדבר נמיב בנמיביה (שם הוא מצוי בעיקר בואלוויס ביי) ועד דרום אנגולה. כמו לרוב חברי הסוג הראש שלו גדול ומעוגל עם עיניים גדולות, כתומות בעלות קרום רגיש במקום עפעפיים ולשון ארוכה העוזר לו בהרחה. הקשקשים מגודלים והגוף מגושם ובעל קשקשים זהובים עם פסים דקיקים לבנים. הבטן לבנה או צהבהבה והזנב הקטן אפור או כהה יותר. כמו רוב הנחשים, גם נחש זה צריך את חום השמש כדי להתחמם והמדבר הוא מקום טוב לכך, אך בשלב מסוים הוא צריך להימלט ממנה ולהתחפר אל תוך החול.
הביטיס הוא נחש ארסי ההורג את טרפו במהירות באמצעות שיניו. הוא מסתתר מתחת לחול, מסתווה וממתין במארב לטרף קטן שיחלוף ומכיש במהירות. הטרף העיקרי הוא לטאות קטנות מהסוגים לטאה שטוחת-אף ו-Ptenopus. לטאות אלה עשירות בנוזלים והן מספקות לו נוזלים שמצויים במחסור במדבר.
ספריית מאפו

אחרית ימיה

ערב הפלישה הנאצית לליטא ביוני 1941, הוצתה הספרייה על ידי פאשיסטים ליטאים ונאצים גרמנים, שהבעירו את הספרים בהפגנתיות ברחובות לשמחת ההמון ובליווי תזמורת שניגנה בכל פעם שהושלכו ספרים נוספים למדורה. הפקודה לחיסול הספרייה ניתנה על ידי מושל נציבות אוסטלנד הנאצית, היינריך לוזה. אף על פי שמרבית האוסף בספרייה הושמד, אלפי ספרים ניצלו והועברו לספריה הלאומית בירושלים ולספריית דימונה.
קנבוס

קַנַבּוֹס (באנגלית עתיקה: הֶמְפְּ) הוא שם נפוץ למגוון זנים לא פסיכואקטיביים של קנאביס סאטיבה המגודלים שלא למטרות הפקת הסם. באיחוד האירופי ובקנדה ניתן לקבל אישור לגידול קנבוס לצורכי תעשייה. בארצות הברית דורש החוק אישור של רשות הסמים והאלכוהול שקשה לקבלו. התוצר העיקרי של הקנבוס הוא סיבים המשמשים למגוון יישומים בתעשייה. כיום משמש הקנבוס גם כתוסף מזון בריאות פופולרי.
הקנבוס הוא זן של קנאביס סאטיבה תת-מין סאטיבה המכיל כמות נמוכה במיוחד של THC (הקנאבינואיד העיקרי בקנאביס), וככלל לא ניתן להשתמש בו למטרות משכרות. בקנאביס סאטיבה תת-מין אינדיקה לא משתמשים בגלל שאיכות סיבו נמוכה. בוטניקאים מסוימים חולקים על המיון הזה ואנליזה גנטית נוספת נדרשת על מנת להגיע לקונצנזוס.
הקנבוס נחשב לגידול חקלאי שדרישותיו מינימליות. הוא צורך מעט מים, אפשר לגדלו כמעט בכל אקלים ובדרך כלל אינו מצריך שימוש בחומרי הדברה. מומחים מעריכים כי ממרכיביו השונים (זרעים וסיבים מהגבעול) ניתן לייצר כ-25,000 מוצרים שונים, ביניהם מוצרי מזון כגון שמן קנביס, חומרי בנייה, תרופות, דלק, חומרי איטום, חלקים לרכב (כגון מילוי לדלתות), פלסטיק, מוצרי קוסמטיקה, נייר, טקסטיל ועוד. 
ההיסטוריה של הקנבוס מתחילה כנראה בסין, שם החלו להשתמש בו בתעשיית הטקסטיל כמה אלפי שנים לפני הספירה. ידוע כי גם בארץ ישראל נעשה בו שימוש לאורך אלפי שנים, והוא מוזכר כבר במשנה. חשיבותו של הקנבוס כגידול חקלאי הלכה והתעצמה ועד סוף המאה ה-19 כבר ידעו בעולם לייצר ממנו כמה אלפי מוצרים, כולל בדים, שמן לתאורה, נייר, מוצרי קוסמטיקה, מזון ועוד. לארצות הברית הגיע הקנבוס יחד עם המתיישבים הראשונים מאירופה והיה לאחד הגידולים הפופולריים ביותר. תומאס ג'פרסון וג'ורג' וושינגטון גידלו אותו והדגל האמריקאי הראשון נתפר מבד קנבוס (בשנת 1775). בתקופה מסוימת איפשרו השלטונות אפילו לשלם מיסים בקנבוס. הנייר עליו נכתב המסמך המקורי של הצהרת העצמאות האמריקאית היה עשוי קנבוס. 
בשנת 1937 הוצא הקנבוס מחוץ לחוק בארצות הברית.
מיקאל פוטה

קריירת מועדונים

פוטה התחיל את הקריירה שלו בגרנובל ובגיל 19 הצטרף לקבוצה הבוגרת. בקיץ 2004 חתם בקאן בה שיחק שלוש שנים. בקיץ 2007 חתם בקלרמון.
ב-26 ביוני 2009 חתם בניס מליגת העל הצרפתית. בניס, פוטה לא מצא את מקומו וב-2 בינואר 2011 הושאל ללה מאן עד לסיום העונה.
באוגוסט 2011 עזב לראשונה את גרמניה וחתם בדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה. בקיץ 2014 חתם באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית בה כבש 17 שערים בעונת 2014/2015 והיה מלך השערים של הליגה בעונה זו.
בקיץ 2015 חתם באדנה דמירספור מהליגה הטורקית הראשונה בה שיחק שתי עונות ובשתי עונות אלו זכה בתואר "מלך השערים" כאשר בעונה הראשונה כבש 23 שערים ועונה אחרי 24 שערים.
בקיץ 2017 חזר לקפריסין כאשר חתם באפואל ניקוסיה. ב-17 באוקטובר 2017 פוטה כבש את שער הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 1–1 נגד בורוסיה דורטמונד באצטדיון GSP. שבועיים לאחר מכן כבש גם בגומלין בזיגנאל אידונה פארק.
בקיץ 2018 פוטה חזר לאדנה דמירספור.
ב-3 ביולי 2019, פוטה חתם בארזורומספור.

קרייר בנבחרת

פוטה שנולד בצרפת החליט לנצל את שורשיו הבנינים ולייצג את נבחרת בנין. ב-7 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 3–2 נגד אנגולה. פוטה השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2010.
ב-5 בספטמבר 2010 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1–1 נגד בורונדי. הוא המשיך לשחק בנבחרת ואף השתתף בגביע אפריקה לאומות 2019 בה כבש את המצד הראשון שלו בנבחרת במשחק הראשון בטורני נגד גאנה. משחק שהסתיים בתיקו 2–2.
עתניאל

תיאור

ביישוב מתגוררות כ-140 משפחות. רבים מהתושבים עוסקים בחינוך במוסדות ביישוב או במוסדות חינוך בבאר שבע והסביבה. היישוב מתאפיין באווירה תורנית רוחנית ובקהילה פתוחה. עתניאל יושבת על קו פרשת המים ולצד מזרח נשקף נוף מדברי, לצד מערב נשקף נחל חברון.
ביישוב קיימים שירותים שונים כגון, קופת חולים, טיפת חלב, מקווה גברים ונשים, בריכת שחיה, מועדון נוער, חוגים, תלמוד תורה אחר הצהריים, מגרשי ספורט, גני שעשועים, סניף בני-עקיבא ומועדון חברים.
ביישוב נמצאת ישיבת ההסדר ישיבת עתניאל בראשות הרבנים רא"ם הכהן ובנימין קלמנזון. הרב רא"ם הכהן משמש גם כרב היישוב.
בעתניאל גם ישיבה תיכונית המונה כ-100 תלמידים. בראשות הישיבה עומד הרב חברון שילה, לשעבר ר"מ בישיבת ההסדר ביישוב. הישיבה מתאפיינת בגישה חינוכית המעניקה לתלמידים אחריות ושותפות, ושואפת לגדל אנשים בעלי חיבור עמוק לתורה, בעלי מידות וידע כללי רחב במקצועות החול.
ב-27 בדצמבר 2002 התרחש הפיגוע בישיבת עתניאל, במהלכו נרצחו 4 מתלמידי הישיבה, ונפצעו 7 תלמידים נוספים.
ב-17 בינואר 2016 התרחש פיגוע דקירה בו נרצחה תושבת המקום דפנה מאיר, אם צעירה בנוכחות ילדיה, על ידי מחבל.
מרגרט מאנז'ו

ראשית חייה

נולדה בדוכסות לורן, בתו של רנה מאנז'ו ("המלך רנה"), מלך נאפולי (בפועל בין השנים 1438–1442 ובתואר בלבד עד מותו). בין השאר היה דוכס אנז'ו, רוזן פרובאנס, דוכס באר, דוכס לורן וכן טען לכתרי מלך ירושלים, הונגריה, אראגון, סיציליה, מיורקה, וקורסיקה. ילדותה עברה עליה בנחלות אביה בפרובאנס ובקפואה והיא זכתה לחינוך קלאסי עשיר.
קתרין, אמו של הנרי, מלך אנגליה הייתה אחותו של שארל השביעי, מלך צרפת שרעייתו, מארי מאנז'ו הייתה אחותו של רנה, אביה של מרגרט. כך, מלכי צרפת היו דוד ודודה הן של הנרי והן של מרגרט והשיאו את השניים ב-23 באפריל 1445 כמימוש סעיף בהסכם טרואה, שנחתם בין אנגליה לצרפת באחד משיאי מלחמת מאה השנים. הנדוניה ששילמו האנגלים (בהסכם סודי, שהוסתר מן הפרלמנט והעם) בעבור הנישואין הייתה מסירת החבלים מאיין ואנז'ו שהיו בידי הבריטים לידי מלך צרפת. ב-30 במאי 1445 הוכתרה מרגרט במנזר וסטמינסטר למלכה-רעיה של אנגליה על ידי הארכיבישוף מקנטרברי. בראשית מלכותם המשותפת ביקשו הנרי ומרגרט לשוות לשלטונם צביון של שלטון המקדם את ההשכלה, נושא שהיה משותף לשניהם. ב-1448 נחנך קווינס קולג' באוניברסיטת קיימברידג', בפטרונותה של המלכה מרגרט.
המלך הנרי גילה יותר עניין בפרישות ובתפילות מאשר בניהול השלטון, הוא אף סבל מחוסר יציבות נפשית והשלטון היה בעיקר בידם של דודיו, הלורד פרוטקטור המפרי, דוכס גלוסטר ועוצר שטחי אנגליה בצרפת, ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד. ב-13 באוקטובר 1453 ילדה מרגרט את בנה היחיד, אדוארד מווסטמינסטר, הנסיך מוויילס, אולם המלך היה שקוע בתקופת שפל נפשי שנמשך כשנה ולא היה מודע לנעשה סביבו באותה עת. האם ובנה פרשו לארמון פלסנטיה בגריניץ' עד שבגר מעט.
מרדכי דוד הורוביץ

רבי מרדכי דוד הורוביץ (ה'תרכ"ו - ה'תש"ב) היה רב בעיר אלפין במחוז אולינוב בפולין והאדמו"ר הרביעי בשושלת אולינוב.

תולדותיו

נולד בשנת ה'תרכ"ז לרבי חיים יעקב הורוביץ (רבה הראשי של אולינוב ואדמו"רה) ולרוחמה בתו של רבי משה אונגר (חתנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז). לאחר נישואיו לשרה בתו של רבי אליעזר ירוחם בארון (חתנו של הדברי חיים מצאנז) מונה בה'תרמ"ו לרבה של העיר אלפין, ובתום מלחמת העולם הראשונה החל לכהן כרבה הראשי של מחוז אולינוב. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו כאדמו"ר מאולינוב. 
רבי מרדכי דוד נספה במהלך מלחמת העולם השנייה בשנת ה'תש"ב.