google/wiki40b huggingface dataset:
יגואר (קבוצת מרוצים)

קבוצת המרוצים של יגואר היא החטיבה ספורטיבית של יצרן הרכב הבריטי יגואר. החל מעונת 2016/2017 מתחרה הקבוצה באליפות הפורמולה אי. בעבר לקחה חלק באליפות הפורמולה 1. בסוף עונת 2004 נמכרה הקבוצה לדיטריך מאטשיץ, ששינה את שמה לרד בול.

פורמולה 1

קבוצת סטיוארט גרנד פרי הוקמה בשנת 1996 על ידי ג'קי סטיוארט ובנו פול. הקבוצה התחרתה במשך 3 עונות באליפות הפורמולה 1, במהלכן השיגו נהגי הקבוצה ניצחון בודד. בשנת 1999 נרכשה הקבצה על ידי חברת פורד, שהחליטה להשתמש בקבוצה על מנת לקדם את מותג היוקרה יגואר, שהיה בבעלותה. למרות המיתוג הקבוצה המשיכה לעשות שימוש במנועים מתוצרת קוסוורת' ויגואר לא הייתה מעורבת בתכנון ובניית מכוניות הקבוצה.
וולפגנג ריזלה, ששימש כראש חטיבת היוקרה של פורד, מונה למנהל הקבוצה הראשון. הקבוצה החתימה את אדי אירווין, נהגה לשעבר של קבוצת פרארי שסיים את עונת 1999 במקום השני. ג'וני הרברט, נהגה של קבוצת סטויארט, המשיך להתחרות עבור הקבוצה החדשה. בעונת הבכורה השיגה הקבוצה רק 4 נקודות. בעקבות כך עזב ריזלה את התפקיד ובמקומו מונה בובי ראהל. התוצאות לא השתפרו במהלך עונת 2001. במהלך העונה הצטרף להנהלת הקבוצה ניקי לאודה ונעשה ניסיון לצרף את אדריאן ניואי, לשעבר המנהל הטכני של קבוצת מקלארן. לאחר שלא הצליח לצרף את ניואי גייס לאודה את גונתר שטיינר לתפקיד מנהל ההנדסה בקבוצה. חילוקי דעות בין ראהל ולאודה הובילו להתפטרותו של מנהל הקבוצה בסיום העונה.
חוסר הצלחה המשיך גם תחת ניהולו של לאודה. חוסר הצלחה והעליות הגבוהות של תפעול הקבוצה העלו בפני הנהלת חברת פורד שאלות לגבי המשך קיומה של הקבוצה. התקציב לעונת 2003 קוצץ בצורה משמעותית, לאודה פוטר יחד עם 70 אנשי צוות נוספים והוגדרה מסגרת זמן של שנתיים בהן תנתן לקבוצה אפשרות להוכיח שיפור בתוצאות. מארק ובר, שהצטרף לקבוצה לקראת העונה, השיג נקודות בשבעה מרוצים שונים במהלך העונה. את העונה סיימה הקבוצה עם 18 נקודות.
למרות שהקבוצה השיגה חמישה ניצחונות בעונת 2004 החליטה פורד באופן סופי כי ההשקעה בקבוצה יקרה לעומת התועלת למותג והעמידה את הקוצה למכירה. דיטריך מאטשיץ הבעלים של חברת משקאות האנרגיה רד בול רכש את הקבוצה בנובמבר אותה שנה ושינה את שמה לרד בול רייסינג.

פורמולה אי

בדצמבר 2015 הכריזה הקבוצה על כוונתה לשוב לתחרויות כחלק מאליפות הפורמולה אי. תשעה חודשים לאחר מכן החתימה הקבוצה את אדם קרול ומיטש אוונס
פעם בחיים (סדרת טלוויזיה)

פירוט כללי

במהלך התוכנית, נשלחות קבוצות של ידוענים ישראליים מוכרים לתקופה של תשעה ימים למקומות המנוגדים לתדמית הציבורית שנוצרה להם לאורך השנים, במטרה לתעד מפגש מיוחד בינם לבין סביבות וסיטואציות זרות. במהלך שהותם במקומות השונים, צריכים הידוענים להתמודד עם סגנון חיים, נורמות ומנהגים שונים, כשהם ממוקמים בבית משפחה הזרה להם. סדר יומם נקבע לפי האזור שבו מוקמו: חלקם צריכים לעבוד, חלקם צריכים להיטמע באורח החיים המקומי וחלקם צריכים לחקור את צורת החיים השונה אליה הגיעו. התוכנית זכתה לנתוני צפייה גבוהים, ולאהדת הקהל, כשהיא זוכה לביקורות שונות.
פתיח התוכנית מלווה בשיר "פלאש פלאש" שנכתב על ידי טרי פויזן במיוחד לתוכנית.
אלה (נשק)

אלה היא כלי נשק המורכב ממקל קצר אך עבה שמשמש לחבטה. האלה משמשת לגרימת הלם ושבירת עצמות. 
האלה היא מכלי הנשק העתיקים ביותר הודות לקלות ייצורה - מספיק לכרות ענף כבד של עץ בשביל לקבל אלה סבירה (אלה פשוטה כזאת מכונה בסלנג "נָבּוּט"). הנזק שגורמת האלה מבוסס על משקלה ועובדת היותה עשויה מחומר שהוא לרוב קשיח יותר מעצמות גוף האדם.

אלה בעת העתיקה ובימי הביניים

ראשי אלה ידועים החל מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית, בעיקר באוזר דרום מזרח טורקיה. באזור ארץ ישראל  ראשי אלות עשויים אבן ידועים החל מהתקופה הנאוליתית. אחד הממצאים המפורסמים הם ראשי אלות במטמון נחל משמר המשויכים לתקופה הכלקוליתית. ראש אלה נמצא בשנת 2010 בחפירות בבקעת פצאל באתר כלקוליתי בשם פצאל 7 ליד היישוב פצאל בבקעת הירדן.
בתקופות מאוחרות יותר, נוספו לאלות ראשים כבדים יותר העשוים מאבן, עץ או מתכת שנועדו להגביר את עוצמת המכה. בימי הביניים נוצרו שני שכלולים של האלה, שניהם נקראים כוכב השחר: הראשון הוא אלה שצוידה בראש כדורי ממתכת המלא בחודים קצרים, דבר הייצר לו מראה דמוי כוכב או קיפוד; השני הוא אלה בה הראש הקרבי היה מחובר לידית באמצעות שרשראות ברזל, דבר האפשר לתת תנופה לראש ובכך להגדיל את עוצמת המכה.  האלות היו בשימוש רב על ידי פרשים, מאחר שאלה יכלו בקלות לחבוט איתן על ראשיהם של החיילים הרגליים.

אלה מודרנית

אלה בצורת מקל עגול ועבה המשמש את כוחות הביטחון, (המשטרה, הצבא וסוהרים) בפיזור הפגנות וטיפול בעבריניים אלימים בכוח על ידי הכאת המפגינים או המתפרעים.
האלה משמשת גם את עברייני הרחוב בביצוע פשעים אלימים כגון תקיפה והשחתת רכוש.
שימוש נוסף של האלה הוא ככלי במשחק הבייסבול - בעזרת האלה חובטים בכדור.
אדומיות

מבנה

לאדומיות מבנה חוטי וסיבי מורכב והן בעלות איבר דמוי שורש המאפשר להם אחיזה בסלעים או מצעים אחרים.
הכלורופלסט שלהן מכיל פיגמנטים אדומים הנקראים פיקובלינים (שם מדעי: phycoerythrin) ופיגמנטים כחולים (שם מדעי: phycocyanin) דבר שמתבטא בצבען האדום-סגול המעניק להן את שמן.
דופן האדומיות מכילה תרכובת ג'לטינית המשמש במצע לגידול בקטריות (אגר) וכן לתעשיית המזון והקוסמטיקה.
סימון סימונס

ביוגרפיה

סימון יוהנה מריה סימונס נולדה ב-17 בינואר 1985 בהולנד.
סימונס התעניינה במוזיקה עוד מגיל 10 ואף ניגנה בחליל במשך שנה. בגיל 14 החלה ללמוד פיתוח קול ולשיר מוזיקה פופולרית. אחרי שהאזינה לאלבום Oceanborn של להקת המטאל הסימפוני Nightwish בגיל 15, היא החלה ללמוד פיתוח קול קלאסי. לאחר מכן, הוזמנה לאודישן בלהקת בלאק מטאל והלכה אליו, אף על פי שקצת חששה לשיר. היא שרה במקהלה למשך חודשיים בשנת 2002 והצטרפה ללהקת אפיקה לאחר מכן.
לאפיקה היא הוזמנה על ידי בן-הזוג שלה, מארק יאנסן, שהקים את הלהקה אחרי שעזב את אפטר פוראבר. סימון לא הייתה מוכרת בתחילת דרכה, אך מהר מאוד היא והלהקה זכו להצלחה והפכו לאחת הלהקות הידועות, הפופולריות והמצליחות בסצנת המטאל ואף הצליחו בסצנת המיינסטרים. אפיקה נגנה מטאל סימפוני המשלב בין מטאל גותי לפאוור מטאל ופרוגרסיב מטאל, כאשר סימון סימונס הייתה הזמרת המובילה והסולנית של הלהקה. בלהקה היא כתבה והלחינה את השירים ביחד עם מייסד הלהקה מארק יאנסן, ואף דגמנה לעטיפות האלבומים של הלהקה ולכתבות במגזינים על הלהקה.
בינואר 2008 הודיעה "אפיקה" שסימונס סובלת מ-MRSA, דבר שגרם ללהקה לבטל הופעות רבות. בפברואר מצבה השתפר אך היא לא החלימה לגמרי. במסע ההופעות של הלהקה בארצות הברית החליפה אמנדה סומרוויל (המאמנת הקולית של סימונס) את סימונס עד ל-11 במאי 2008, אז חזרה סימונס להופיע.
סימונס הופיעה בהרבה הופעות אורח אצל להקות מטאל אחרות, בהן קמלוט ו-MaYaN, הן בהקלטות באולפן והן בהופעות חיות.
סימון סימונס ידועה בין השאר בזכות יופיה ושערה הג'ינג'י הארוך. כאשר נשאלה לגבי האם יופיה מושך מעריצים ללהקה היא ענתה שאיכות הצליל והקול שלה הם הדברים החשובים ביותר, ושהיופי נועד בעיקר להופעות חיות, שם יש חשיבות גם למה שהקהל רואה ולא רק למה שהוא שומע, ולכן היא דואגת להיראות יפה ו"לטפל טוב בעצמה".
בנוסף לעיסוקה כזמרת עוסקת סימונס גם באופנה, איפור (היא עובדת גם כמאפרת), טיפוח גוף וסגנון חיים. היא כותבת בלוג בנושאים אלה בשם SmoonStyle וגם מדגמנת עבורו. היא אוהבת טיולים, צילום ובישול.
כיום היא נשואה לאוליבר פאלוטאי מלהקת קמלוט, איתו התחתנה ב-2013, ולהם ילד אחד. הם גרים בשטוטגרט, גרמניה.

שירה

סימון סימונס שרה שירה אופראית בעיקר בטווח המצו סופרן אך לעיתים גם בקול אלט שתואר כ"ברור, בעל טון מושלם והרבה רגש". סימונס שרה בלהקת אפיקה כחלק משירת היפה והחיה, אם כי בהרבה שירים היא שרה לבד כסולנית ללא שירת גרואלינג מצד מארק יאנסן.
סימון סימונס הזכירה מספר להקות מטאל שנותנות לה השראה, בהן לקונה קויל, Nightwish (עם הזמרת טאריה טורונן), טריסטניה (עם הזמרת ויבקה סטנה), Kamelot,‏ Within Temptation (עם הזמרת שרון דן אדל), דימו בורגיר ו-Tiamat. סימון מושפעת גם ממוזיקה קלאסית כגון מוצרט.
Nervous

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שון מנדס, ג'ולייה מייקלס וסקוט האריס והופק על ידי מנדס וטדי גייגר. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, אשר מאפיין את שאר שירי האלבום. ב-22 במאי 2018, פרסם מנדס באינסטגרם שלו את עטיפת הסינגל.
בסמוך לצאתו על השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר פורסם לראשונה בערוץ היוטיוב של שון מנדס ב-11 ביוני 2018. לאורכו של הקליפ ניתן לראות את מנדס יושב ומנגן בגיטרה כשזוג ידיים מבצעות תנועות בסמוך לכך.
נכון למאי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-85 מיליון צפיות.
חרדון צב

ביהדות

לפי פרשנים רבים, חרדון הצב הוא הצב המקראי והוא אחד משמונה שרצים.
אדוין סלומון

אדווין סלומון (Edwin Salomon;‏ 3 בפברואר 1935 - 20 בנובמבר 2014) היה צייר ומורה לאמנות ישראלי.

ביוגרפיה

סלומון נולד ב-1935 באוקנה מורש, מחוז מורש, רומניה. הוא למד במכון לאמנויות פלסטיות על שם יון אנדראסקו בקלוז'-נפוקה וב־1957 הוענק לו תואר M.A באמנות. עלה לישראל בשנת 1961.
ב־1965 השתלם בסורבון. סלומון זכה בפרס נורדאו, בפרס התנ"ך מטעם מוזיאון התנ"ך בתל אביב, בפרס "Gillot Dart" על הישגיו האמנותיים בציור, ב־1990 זכה במדליית כסף בתערוכה בינלאומית בטורון שבצרפת, וב־1997 קיבל את אות יקיר חולון.
נפטר ב-20 בנובמבר 2014 ממחלת הסרטן.
אדווין סלומון ערך תערוכות יחיד וקבוצתיות בארץ ובחו"ל ועבודותיו מוצגות במוזיאונים ברחבי העולם.

תערוכות יחיד נבחרות

מוזיאון "ואסרלי" בהונגריה, גלריה "מוריה" בוושינגטון, גלריה "Two Arcs" במדריד, סטודיו "לונג גרוב" בשיקגו, משכן לאמנות בחולון, מוזיאון "בר־דוד" בקיבוץ ברעם, מוזיאון באר־שבע, מוזיאון רמת־גן, בית אריאלה בתל אביב, מוזיאון הרצליה, גלריה טובה אוסמן ובגלריה לאמנות אום אל-פחם.
אברהם יהושע פריינד

תולדותיו

נולד לרבי משה אריה ראש הקהל סיגט. היה חתן רבי מרדכי יהודה לעוו אב"ד אינטרדם (אינטערדאם). היה תלמידם של רבי חיים הלברשטאם מצאנז ושל רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים מסיגט. כיהן ברבנות בנאסויד ובאינטרדם. היה ידוע גם בשל פזרנותו הרבה לצדקה.
אלגברת לי נילפוטנטית

באלגברה מופשטת, אלגברת לי היא נילפוטנטית אם הסדרה המרכזית היורדת שלה מתאפסת החל ממקום מסוים. לאלגברות לי נילפוטנטיות מקום חשוב בתורת המבנה של אלגברות לי, ובפרט במיון של אלגברות לי פשוטות למחצה.

הגדרה

תהי  אלגברת לי מעל שדה .
הסדרה המרכזית היורדת של  היא הסדרה המוגדרת על ידי . כלומר, הסדרה היא .
 היא נילפוטנטית אם הסדרה המרכזית היורדת שלה מתאפסת החל ממקום מסוים, כלומר קיים  כך ש-.
אהרן שביט

ביוגרפיה

שביט נולד בבית החולים עין גדי בתל אביב וגדל בנס ציונה. הוא דור רביעי בארץ ישראל, בן משפחת ילובסקי ומשפחת בוקסר ממייסדי המושבה. אבי סבו הוא אברהם ילובסקי מקורבנות הטרור הראשונים בארץ ישראל, שנרצח על ידי ערבים ב-1888. למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
שביט התגייס לצה"ל ב-1953 וסיים קורס טיס מס' 17 במאי 1955. לאחר הקורס נדרש לעברת את שמו. הוא שימש מדריך בבית הספר לטיסה וב-1956 השתתף בקורסי ההכשרה הראשונים על מטוסי המיסטר החדשים שסופקו לחיל האוויר.
במלחמת סיני לחם כטייס מיסטר בטייסת 101, במהלך המלחמה הפיל שני מטוסי ומפייר מצריים. לאחר המלחמה שירת כקצין מבצעים בטייסת העקרב, טייסת סופר מיסטר (סמב"ד), ב-1960 זכה למכתב הערכה ממפקד חיל האוויר עזר ויצמן, בזכות נחיתת אונס מוצלחת שביצע. שימש סגן מפקד טייסת 116, ב-1963 עבר להדריך בבית הספר לטיסה והיה ממקימי הצוות האווירובטי של חיל האוויר הישראלי.
ביוני 1966 מונה למפקד טייסת העקרב (טייסת 105). הוא פיקד עלייה במהלך מלחמת ששת הימים, במבצע מוקד הוביל מבני תקיפה של שדות התעופה אינשאס ומנסורה ומצרים ושדה התעופה סייקל בסוריה. בתקיפה בסוריה הפיל בקרב אוויר מטוס מיג 21. לאחר המלחמה המשיך לפקד על הטייסת עד אוגוסט 1968. לאחר מכן מונה למפקד טייסת תעופה וסגן מפקד בסיס רמת דוד. במלחמת ההתשה היה בהצבת חירום כטייס סקייהוק והשתתף ב-1969 בהפצצת סוללות תותחים ירדניות שירו על עמק בית שאן, וכטייס F-4 פנטום בטייסת 69. הוא השתתף בגיחות מבצעיות במצרים, בהן מבצע קשת אווירי (תקיפת נמל ראס בנאס במאי 1970 בתגובה לטיבוע ספינת הדיג אורית), התקיפה הארוכה ביותר של חיל האוויר עד מבצע רגל עץ.
באוגוסט 1971 מונה למפקד ההקמה של בסיס עציון בסיני, ופיקד על הבסיס עד יולי 1976. בפרוץ מלחמת יום הכיפורים שהה במשלחת חיל האוויר בארצות הברית, הוא שב לישראל ונטל פיקוד על הבסיס תחתיו פעלה טייסת 144. בתפקידו הבא שימש נספח אווירי בארצות הברית במשך שלוש שנים. ב-1979 מונה לראש משלחת משרד הביטחון לסינגפור.
לאחר שירותו הצבאי שימש סמנכ"ל מבצעים בחברת אלול טכנולוגיות מתחום הביטחון והתעופה.
שביט נשוי לחסיה ואב לשתי בנות ומתגורר ברמת השרון.
הפיגוע בקו 37

הפיגוע

קו 37, שמסלולו מתחיל בתחנה המרכזית הישנה של אגד בבת גלים ומסתיים באוניברסיטת חיפה, אוסף תלמידים משבעה בתי ספר הסמוכים לציר התנועה שלו. בשעה 14:12 האוטובוס, בו נסעו תלמידים רבים שחזרו מבית הספר לביתם, נעצר בתחנה בשדרות מוריה בסמוך להצטלבות הרחובות שמשון וצפרירים. נוסעים החלו לעלות אל האוטובוס ואז המחבל, מחמוד עמדאן סלים קוואסמה, סטודנט בן 20 בפוליטכניקום שבחברון, פוצץ עצמו במרכז האוטובוס באמצעות חגורת נפץ במשקל של כ-10 קילוגרם. הפיצוץ החריב את האוטובוס כליל וגרם לפריצת שריפה בהריסות.
בפיגוע נהרגו 17 אנשים, ובהם אב ובנו, תשעה קטינות וקטינים, שוחר בפנימייה הצבאית לפיקוד ושני חיילי צה"ל. 15 מתוכם נהרגו מיידית, ושניים נוספים נפטרו לאחר ימים מספר. הפיגוע אירע חרף הצבתם של מאות מאבטחים לתחבורה ציבורית באזור הצפון, בניסיון למנוע פיגועים מסוג זה.
הרוגי הפיגוע נטמנו בחלקה מיוחדת הנשמרת לקורבנות פיגועים בבית הקברות העירוני, ובמקום הפיגוע בשדרות מוריה הוקמה אנדרטה לזכרם.

בעקבות הפיגוע

הפיגוע עורר דיון ציבורי בסוגיות שונות, ובהן סוגיית צירופם של קורבנות הפיגועים לטקסים הרשמיים ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, ובעקבותיו ייסדו שלושה מאבות הנספים עמותה בשם "ארץ זוכרת יושביה" המוקדשת למאבק בסוגיה זו. 
לאחר הפיגוע התפרסם שמוניר רג'בי, ערבי ישראלי תושב חיפה סייע בתכנון הפיגוע. הוא נדון למאסר עולם. הדבר עורר דיון ציבורי ופורסם שבכוונת השר אלי ישי להסיר את אזרחותו, והרש"פ מחתה על כך. שלושה נוספים ממתכנני הפיגוע ומפעיליו, מעאד אבו שרח, מג'די עמרו ופאדי ג'ועבה נלכדו ונדונו למאסר עולם, אך ארבעתם שוחררו באוקטובר 2011 במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט.
סבסטיאן סקילאצ'י

קריירה

סקילאצ'י החל את הקריירה שלו ב-1997 במועדון הכדורגל מעיר הולדתו, ספורטינג טולון. לאחר ששיחק שישה משחקים במדי הקבוצה עבר ב-1998 לא.ס. מונקו, מהמועדונים החשובים בכדורגל הצרפתי. סקילאצ'י לא הצליח למצוא מקום של קבע במשחקי הקבוצה, ושיחק בעיקר במסגרת קבוצת המילואים של המועדון. בשנת 2000 המאמן קלוד פואל החליט להשאילו לקבוצת אז'אקסיו מליגת המשנה. סקילאצ'י הפגין יכולת משחק טובה במדי אז'אקסיו והפך לאחד מהשחקנים הבולטים בתולדות הקבוצה הקטנה.
לאחר עזיבתו של פואל ומינויו של המאמן החדש דידייה דשאן, חזר סקילאצ'י למונקו ב-2002. בעונתו המלאה הראשונה במדי מונקו, 2002/2003, הוא ביסס את מעמדו כבלם הקבוע בהרכב הפותח של הקבוצה. הוא סייע לה לסיים במקום השני בליגת העל הצרפתית ולזכות בטורניר גביע הליגה הצרפתית.
בעונת 2003/2004 ביסס סקילאצ'י את מעמדו כשחקן מצטיין גם ברמה הכלל-אירופית, כאשר היה אחד מהשחקנים הבולטים במונקו שהעפילה לראשונה בתולדותיה לגמר ליגת האלופות. הוא שיתף פעולה בחוליית ההגנה של הקבוצה יחד עם גאל ניבה. בשלב רבע גמר הטורניר, מול ריאל מדריד, כבש סקילאצ'י שער חשוב לקבוצתו במשחק החוץ, בו הפסידה 4-2. לאחר ניצחון 1-3 במשחק הגומלין העפילה הקבוצה בשל הפרש שערי חוץ לחצי הגמר, שם ניצחה את צ'לסי. במהלך משחק הגמר מול פורטו נכנס סקילאצ'י כמחליף, אך לא מנע את הפסד קבוצתו בתוצאה 3-0.
יכולתו הטובה של סקילאצ'י במדי מונקו העניקה לו מקום לראשונה בנבחרת צרפת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה במשחק מול נבחרת בוסניה והרצגובינה ב-2004, והחל לשתף פעולה בחוליית ההגנה של הנבחרת יחד עם ניבה. עם זאת, לאחר חזרתו של ליליאן טוראם לנבחרת נופה סקילאצ'י מסגלה, בניגוד לחברו ניבה, וכתוצאה מכך נעדר גם מהסגל למונדיאל 2006.
סקילאצ'י המשיך ושיחק במונקו במשך שנתיים נוספות, אך ב-2006 נחלה הקבוצה אכזבה כאשר סיימה במקום העשירי בלבד בליגה הצרפתית, מה שהוביל להתפטרותו של דשאן. בעקבות כך החליט סקילאצ'י לעזוב גם הוא את מונקו והועמד למעבר למספר קבוצות, בטרם חתם על חוזה לארבע שנים באולימפיק ליון. בעונת הבכורה שלו בליון, 2006/2007, יצר סקילאצ'י שותפות חזקה בחוליית ההגנה יחד עם הברזילאי כריס. הוא סייע לליון לזכות באליפות צרפת בפער של 17 נקודות מהמקום השני, ובאליפות נוספת גם בעונה שלאחר מכן.
לאחר שנתיים במדי ליון חתם סקילאצ'י על חוזה לשלוש שנים בסביליה הספרדית ביולי 2008. בעונתו הראשונה בסביליה הוא היה לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה, אך בעונתו השנייה, 2009/2010, שיחק ב-16 משחקים בלבד. למרות זאת, הוא היה שותף לזכיית קבוצתו בגביע המלך הספרדי ובהעפלה לשמינית גמר ליגת האלופות.
בעקבות יכולת טובה שהפגין במדי ליון הוחזר סקילאצ'י לסגל נבחרת צרפת, ונכלל בסגלה לטורניר יורו 2008 על ידי המאמן ריימון דומנק. הוא לא שותף באף משחק במסגרת הטורניר, מאחר שעל פניו הועדפו בהרכב שחקנים כויליאם גאלאס, אריק אבידל ותוראם. אף על פי כן הוא המשיך לשחק בנבחרת לאחר הטורניר, ונכלל בסגל גם למונדיאל 2010.
באוגוסט 2010 עבר סקילאצ'י לארסנל האנגלית, ששילמרה תמורתו 4 מיליון לירות שטרלינג. בתאריך סיום החוזה 30 ביוני 2013 עזב את ארסנל ועבר לשחק בקבוצת בסטיה.
יוסף זכריה

ביוגרפיה

זכריה נולד ברומניה ועלה לישראל בשנת 1963. בשנת 1964 התגייס למשמר הגבול ושירת בגזרת חברון כמפקד מחלקה, קצין מבצעים ומפקד פלוגה ב'. בשנת 1975 עבר למשטרת ישראל והיה מראשוני השוטרים באגף המבצעים של מרחב הנגב. לאחר שירות כראש לשכת מבצעים וקצין מבצעים מונה בשנת 1981 למפקד תחנת באר שבע.
בשנת 1984 מונה זכריה למפקד נפת עזה ובשנים 1984–1987 היה מפקד מרחב לכיש. בתקופה זו הוקמה יחידת המשמר האזרחי הראשונה בקרב החסידות באשדוד. בשנת 1989 מונה זכריה לקצין המבצעים של המחוז הדרומי ובשנת 1990 לסגן מפקד מחוז מרכז. בשנת 1993 הועלה לדרגת ניצב ומונה למפקד המשמר האזרחי, בראשו עמד עד 1996. בראשות המשמר האזרחי ליווה את הקמת השלוחות הראשונות ביהודה ושומרון, כתיבת ועדכון נוהלי המשמר האזרחי והקמת זק"א.
בשנת 1998 סיים את שירותו ולאחר מכן התמנה למנכ"ל חברת אבטחה והיה חבר ועדות קרואות בלוד ובערערה.
בת אל גטרר

ביוגרפיה

גטרר גדלה בכוכב יעקב בבית דתי, לה חמישה אחים, אביה גיא עוסק במערכות סולאריות ואמה עקרת בית. החלה ללמוד הגנה עצמית במתנ"ס בנווה יעקב, אצל המאמן חיים שלום כהן. בגיל 9. בעצת מאמנה, החלה להתאמן בטאקוונדו בגיל 12, במועדון אחי יהודה בירושלים, מאז החלה להתחרות באופן מקצועי.
בשנת 2006 היה הישגה המשמעותי הראשון של גטרר בזירה הבינלאומית כשזכתה במדליית זהב באליפות שוודיה הפתוחה.
בשנת 2007 זכתה במדליית זהב באליפות אוסטריה, ובמדליית ארד באליפויות שוודיה ובלגיה. באליפות העולם שנערכה באותה שנה הודחה בקרב השני.
בתחרות הקדם-אולימפית שנערכה באיסטנבול בינואר 2008, הייתה גטרר אחת מתוך ארבעה נציגים ישראלים, ונחשבה לבעלת הסיכויים הנמוכים ביותר לסיים את הטורניר בהצלחה, בשל גילה הצעיר וחוסר ניסיונה. עם זאת, היא הפתיעה וסיימה במקום השלישי, שהקנה לה את הכרטיס לאולימפיאדת בייג'ינג תחת הדרכתה של המאמנת נועה שמידע. לאחר הטורניר היא זכתה במדליית זהב גם באליפויות גרמניה והולנד. 
באולימפיאדה עצמה הודחה גטרר בסיבוב הראשון על ידי סגנית אלופת אירופה מרטינה זובצ'יץ' מקרואטיה, בקרב שבו הובילה על מתחרתה עד ל-15 השניות האחרונות. 
בנובמבר 2008 זכתה גטרר במדליית זהב באליפות קרואטיה הפתוחה, ובשנת 2009 זכתה במדליית כסף באליפות בלגיה ובאליפות העולם לדוברי צרפתית שנערכה בצרפת. כן סיימה במקום החמישי באליפות ספרד. ב-2010 זכתה שוב במדליית זהב באליפות הולנד.
באליפות אירופה בטאקוונדו שנערכה בסנט פטרבורג, רוסיה במאי 2010 זכתה גטרר במדליית זהב. הייתה זו הזכייה הראשונה של לוחם או לוחמת ישראלית במדליית זהב באליפויות אלו.
גטרר מתגוררת בירושלים, היא סיימה לימודים לתואר ראשון חינוך גופני ומתמטיקה, ולומדת תואר שני בחינוך גופני.
חיים כפוסי

רבי חיים כפוסי  (ה"רח"כ"; 1540 לערך - י"ב בשבט שצ"א, 1631). פוסק הלכה, ופרשן, מגדולי חכמי מצרים במאות השש עשרה והשבע עשרה.

תולדות חייו

נולד באלג'יר למשפחה שמוצאה מספרד ואשר עזבה את ספרד בעקבות גזירות קנ"א. לא ידוע מתי עזבה משפחתו של רח"כ למצרים. גם לא ידוע מי היו רבותיו. ישנה מסורת שהאר"י היה רבו בתורת הנסתר. הוא מעיד שישב בישיבתו של ר' יצחק בירב, בנו של ר' יעקב בירב. יש משערים שרח"כ עמד בראש ישיבה במצרים, אולם אין לכך הוכחות ברורות. מתוך כתביו, מתברר שחייו של רח"כ היו מלאים סבל ונדודים, והוא נדד בין קהיר, אלכסנדריה ודמיאט.  
רח"כ גם סבל מעיוורון. בהקשר לכך מפורסמת אגדה שבה מסופר שאנשים היו מרננים אחריו שהוא לקח שוחד בשבתו כדיין, ובעקבות כך נתעוור (על פי הפסוק "השוחד יעוור עיני פקחים"). מששמע זאת רח"כ אמר – אם לקחתי שוחד אשאר בעיוורוני, ואם לאו, עיני ייפקחו, ואכן נפקחו עיניו. מאז היה חותם בשם "ה' נסי חיים כפוסי" ואחרים הוסיפו לשמו את התואר- "בעל הנס". 
קברו נשמר עד היום בקהיר, והוא מהווה אתר עליה לרגל ליהודים ומוסלמים. בית הכנסת הנושא את שמו, קיים גם הוא בקהיר עד ימינו.

ספריו ותשובותיו

תשובותיו של רח"כ היו גנוזים בכתב יד מאות שנים ולא נדפסו. החיד"א שראה את הקובץ בכתב יד, מצטט מתשובותיו בכתביו. שלשה תשובות של רח"כ פורסמו על ידי הרב יעקב משה טולידאנו (הוסיאטין, תרס"ט). בשנת תשע"א יצא קובץ תשובותיו במלואו על ידי מכון שלמה אומן במסגרת מכון ירושלים. הספר יצא על ידי ד"ר מיכאל ליטמן, ונערך על ידי הרבנים ש"ש גולדשמידט ויואל קטן . הקובץ מכיל 60 תשובות ועוד מספר סימנים של חידושים על התלמוד.  
רח"כ ענה לשאלות בהלכה ליהודי מצרים, וכן עמד בקשר עם רבנים שונים במזרח הקרוב. 
יש בתשובות מידע רב ערך על יהדות מצרים ועל קהילות אחרות באימפריה העות'מאנית ובצפון אפריקה, המשקף את המציאות ההיסטורית במשך יותר מ-60 שנה. תקופה זו אופיינה באי יציבות פוליטית, מצב כלכלי רעוע, וסכנות של שוד ורצח בדרכים. מעשי הרצח נזכרים בתשובותיו, בפסקיו שנועדו להתיר עגונות שבעליהן יצאו לערים שונות לצורכי פרנסה. 
עמד במחלוקות קשות עם רבה של מצרים - ר' יעקב קאשטרו (המהריק"ש), ובמידה פחותה עם ר' בצלאל אשכנזי. 
תשובותיו עוסקים במגוון נושאים כמו תשלום מיסים לקהילה המקומית באלכסנדריה, על ידי יבואני הסחורות המשתמשים בנמל המקומי, דיני אבילות ודינו של המשחק בקוביה בשבת. במשא ומתן המשתרע על פני כמה תשובות בינו לר' בצלאל אשכנזי דנים הפוסקים בדינו של מוכס שנדר לא לאכול בשר כל זמן שלא יחזיר את כל חובותיו, ובמשך הזמן ירד המוכס מנכסיו. רח"כ נטה להתיר לו נדרו מחמת שעוני הרי הוא כאונס, ור' בצלאל אשכנזי אסר עליו להתיר נידרו. לאשה שדרשה מבעלה, שלא לגור עם חמותה, פסק רח"כ שיש להאמין לטענות האשה, ועליהם לעזוב את בית הוריו.
מלבד ספר תשובותיו, נדפס ספרו "באור החיים" (ירושלים, תרפ"ט) דרושים וביאורים על התורה בדרך פשט ורמז.
חיבורים אחרים שלו נותרו עדיין בכתב יד, ובהם פירוש על מדרשי הלכה וקובץ דרשות.
סאלח אל-עלי

המרד העלווי של 1919

בשנת 1918 כבשה צרפת את אזור החוף של סוריה והחלה להתקדם לפנים הארץ. ב-15 בדצמבר 1918 כינס אל-עלי את כל נכבדי העלווים החשובים בעיר אל-שייח' באדר. אל-עלי הזהיר את הנוכחים שהצרפתים כבר כבשו את אזור החוף במטרה להפריד את האזור משאר המדינה, ושיכנע אותם להתקומם ולגרש את הצרפתים מסוריה. השלטונות הצרפתיים ששמעו על הכינוס שלחו כוח צבאי לאל-שייח' באדר על מנת לאסור את אל-עלי. אל-עלי ואנשיו ארבו לכוח ותקפו אותו, והכוח הצרפתי הובס וספג 35 אבידות.
לאחר הניצחון הראשון אל-עלי אירגן את המורדים לצבא ממושמע, עם מפקדים משלו והיררכיה צבאית. המורדים נתמכו על ידי האוכלוסייה המקומית, והיו נשים שסיפקו להם מזון ושתייה ואף החליפו אותם בעבודה בשדות. אל-עלי כרת ברית עם איברהים חנאנו שהנהיג מרד בחלב, עם שבט הדנדשי שמרד בתלכלח' ועם סובחי ברכאת שהנהיג את המרד באנטיוכיה. כמו כן, קיבל אל-עלי עזרה כספית ותחמושת מכמאל אטאטורק שהיה גם הוא במלחמה נגד צרפת.
ביולי 1919, כנקמה על תקיפות הצרפתים כנגד עמדות המורדים, אל-עלי תקף מספר כפרים איסמאעילים שהיו בעלי בריתם של הצרפתים. הסכם הפסקת אש הושג בין שני הצדדים, אך הצרפתים הפרו אותו בכיבוש ושריפת הכפר קאף אל-ג'ז. אל-עלי נקם בתקיפת העיר אל-קדמוס, משם ניהלו הצרפתים את המלחמה נגדו.
מאזן הכוחות החל לנוע לטובת הצרפתים לאחר שהם כבשו את דמשק ב-24 ביולי 1920, כשהם מביסים את הצבא הארעי הסורי בקרב מיסלון. בנובמבר תיכנן הגנרל אנרי גורו מערכה נגד אל-עלי ואנשיו בהרי אנסריה. הצרפתים נכנסו לאל-שייח' באדר ועצרו נכבדים עלווים רבים; אל-עלי עצמו נמלט צפונה, אך הצרפתים תפסו את כל העמדות שלו ואל-עלי נאלץ להמשיך להסתתר. בית דין צבאי שכונס בלטקיה פסק לו עונש מוות.
אל-עלי נותר במסתור עד שהגנרל גורו הכריז ב-1922 על חנינה כללית, ואל-עלי חזר לביתו ופרש מכל פעילות פוליטית עד למותו ב-13 באפריל 1950 בטרטוס.
סאלח אל-עלי נעשה לדמות מוערצת לאחר עצמאותה של סוריה. אל-עלי, בהופעתו הפומבית הראשונה לאחר 1922, היה אורח הכבוד של הנשיא שוכרי אל-קוותלי בחגיגות יום העצמאות הסורי ב-17 באפריל 1946.
אלמוג בוקר

ביוגרפיה

בוקר נולד וגדל בבאר שבע שירת בצה"ל בחיל השריון. סיים תואר ראשון בתקשורת במכללה האקדמית ספיר. ב-2003 החל לעבוד בתקשורת בעיתון "זמן הנגב" מרשת מקומוני מעריב, הוא שימש כתב מוניציפלי וכתב חדשות באזור הדרום. ב-2005 עבר לתחנת הרדיו "רדיו דרום" בה שימש כתב ומנהל מחלקת החדשות בתחנה. ב-2007 עבר לשמש כתב במעריב לענייני חבל לכיש. בהמשך השנה מונה לכתב חדשות 10 בדרום. הוא כיסה את העורף בעוטף עזה בתקופת מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן, ב-2015 העלה סדרת כתבות תחקיר בשם "נטושים בעוטף" וסדרת כתבות בשם "הפריפריה - מסע בחצר הזנוחה של ישראל בנגב ובגליל".  
בוקר מתגורר בזיקים, נשוי לעו"ד אילת אלון-בוקר ואב לשלושה.
עקיבא צימרמן

עקיבא צימרמן (ג' בכסלו ה'תרצ"ז, 17 בנובמבר 1936 - כ"ט בניסן ה'תשע"ו, 7 במאי 2016) היה עיתונאי, סופר והיסטוריון ישראלי, החוקר בעיקר את תחום החזנות והמוזיקה היהודית.

ביוגרפיה

צימרמן נולד ב-1936 בתל אביב, למד בגימנסיה שלווה, התגייס לחיל המודיעין ושירת גם ברבנות הצבאית. לאחר שירותו הצבאי החל לעבוד כפקיד בבנק. כותב בעיתון "הצופה" יותר מחמישים שנה, בנושאים מגוונים - החל מחזנות ומוזיקה יהודית ועד לענייני השעה בפוליטיקה ובחברה. כמו כן פרסם כתבות ותגובות ב"על המשמר", "ידיעות אחרונות", "מעריב", "הארץ" ו"המודיע".
צימרמן גדל בתל אביב בתקופה שבה פרחה החזנות בעיר. מגיל צעיר נתפס צימרמן לחזנות, אך מעולם לא שר בעצמו חזנות. עם השנים פיתח צימרמן קשר הדוק עם גדולי החזנים בתל אביב ובעולם, והפך למומחה ומרצה מבוקש בנושא החזנות. צימרמן פרסם עשרות כתבות בנושא זה במגוון במות, בעיתונות ומאספים שונים, ואף פרסם ספרים שכתב בנושא. 
זכה בפרס שלום עליכם לתרבות יהודית, ובפרס מטעם עיריית חיפה לספרות תורנית.
בשנת תשע"ד זכה עקיבא צימרמן בפרס עתמול היוצא לאור על ידי מכון בן צבי. עתמול הוא עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל.
מישל מור

מישל מוּר (בערבית: ميشال المرّ, נולד ב-29 בספטמבר 1931) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים לבנוני.
מור נולד בבתע'רין שבהר הלבנון בשנת 1932. מור הוא בוגר אוניברסיטת סנט ג'וזף בתחום ההנדסה האזרחית. 
מור נכנס לראשונה לפרלמנט הלבנוני בשנת 1968, לאחר 2 ניסיונות כושלים בשנים 1960 וב-1964. מור כיהן בתפקידים רבים בממשלות לבנון לדורותיהן, גם כעצמאי וגם מטעם רשימה. בתפקידו האחרון כיהן כשר הפנים וכשר לענייני הכפר.
מישל מור נשוי לסילביה אבוג'ודה ולהם 3 ילדים: אליאס מור (שר הביטחון בממשלת לבנון), מירנא מור (ראש מועצת כפרי מחוז מתן בהר הלבנון), ולנא מור. מור הוא בן הדת היוונית אורתודוקסית.