google/wiki40b huggingface dataset:
אמינוגליקוזיד

אמינוגליקוזיד היא קבוצה של אנטיביוטיקות המעכבות ייצור חלבונים בחיידקים וכוללות גליקוזיד מותמר.

דרך הפעולה

אמינוגליקוזידים נקשרים ליחידה 30S בריבוזום, וגורמים לבעיות בתהליך התרגום עצמו של החלבון (למשל, פגיעה ב- proofreading process, אשר גורמת לטעויות רבות וטרמינציה מוקדמת מדי של החלבון). במרבית המקרים פעילותם היא בקטריוסטטית בלבד, ואולם אם ריכוזם עולה הם הופכים להיות בקטריוצידיים (החלבון הפגום מביא למות החיידק). ההסבר לפעילותם הבקטריוצידית, הוא שנמצא כי חלקים קטיוניים במולקולת התרופה גורמים לחורים בממברנה החיצונית של התא, ויוצרים דליפה של תוכן תוך תאי החוצה, המזרז את מות החיידק. 
לאמינוגליקוזיד טווח פעולה צר, בעיקר כנגד חיידקים גראם-שליליים, במיוחד כנגד חיידקים אארוביים (כגון חיידקי הסוג Pseudomonas), וכנגד חיידקי המעיים. תרופות אלו חייבות לחדור מבעד לקרום התא בתהליך הדורש חמצן ואנרגיה, ועל כן חיידקים אל-אווירניים עמידים כלפי תרופות אלו. חדירת תרופות אלו לתוך תא החיידק מתאפשר ביתר קלות באמצעות תרופות החוסמות את ייצור דופן תא החיידק, ועל כן שילוב של תרופות אלו בשילוב עם תרופות הפוגעות בייצור דופן התא (כגון פניצילין וואנקומיצין) מגבירה את השפעתן (סינרגיסטית). למעשה, קיים שילוב נפוץ יחסית של אמפיצילין וגנטמיצין (gentamicin- סוג של אמינוגליקוזיד) הניתן במקרים כגון אנדוקרדיטיס. 
גורמי עמידות לאמינוגליקוזידים- העמידות לתרופה מקודדת על ידי פלסמיד בתא החיידק, אשר מבצע מודיפיקציות על האנטיביוטיקה- כגון אצטילציות, פוספורילציות או אדנילציות- המונעות ממנה להיקשר לריבוזום.

התוויות טיפוליות

אמינוגליקוזיד משמש בעיקר לטיפול בזיהומים הנגרמים בדרכי השתן או במעי, כנגד חיידקים גראם שליליים כגון Escherichia coli, חיידקי Pseudomonas ו-Klebsiella.

סוגי התרופות השונים

קיימים מספר סוגים של אמינוגליקוזיד כגון gentamicin (שם מסחרי- garamycin), וכן amikacin, streptomycin, נאומיצין ועוד. התרופות ניתנות אך ורק דרך הוריד מאחר שאינן נספגות במעיים. 
סטרפטומיצין היא התרופה הראשונה שהתגלתה במשפחה זו, ושימשה כטיפול במחלת השחפת.
חברת מיסיסיפי

חברת מיסיסיפי היא חברה צרפתית קולוניאלית, אחת מהראשונות שנסחרה בבורסת פריז. "חברת מיסיסיפי" של 1684 הפכה ל"חברת המערב" ב-1717, והורחבה ל"חברה של הודו" ב-1719. תאגיד זה, אשר החזיק במונופול עסקי במושבות צרפתיות בצפון אמריקה ובאיי הודו המערבית, הפך לאחת מהדוגמאות המוקדמות ביותר של בועה כלכלית.

היסטוריה

באוגוסט 1717, איש העסקים הסקוטי ג'ון לו קנה את "חברת מיסיסיפי", שנוסדה בשנת 1684, ושינה את שמה ל"חברת המערב" (או "חברת מיסיסיפי"). המטרה הראשונית של החברה הייתה לסחור עם המושבות הצרפתיות בצפון אמריקה, שמרביתן היו באגן של נהר המיסיסיפי והמושבה הצרפתית של לואיזיאנה. עם קניית החברה, קיבל לו מממשלת צרפת מונופול של 25 שנה על הסחר עם צפון אמריקה והודו המערבית. ב-1719 רכשה החברה את "חברת הודו המזרחית", "החברה של סין" וחברות מסחר צרפתיות אחרות והפכה ל"חברת הודו המזרחית". בשנת 1720, התמזגה החברה עם ה"בנק רוּאַיַאל" - הבנק הממשלתי, שנוסד על ידי ג'ון לו עצמו כ"בנק ז'נרל" בשנת 1716.

"בועת המיסיסיפי"

ג'ון לו ניפח את ערכה של לואיזיאנה על ידי שיטת שיווק יעילה, מה שהוביל לבועה ספקולטיבית במניות החברה בשנת 1719. 
אז, לואיזיאנה הייתה מחוז שכיסה שטח נרחב שכלל את כל אגן נהר המיסיסיפי והשתרע בין האגמים הגדולים למפרץ מקסיקו, ומהרי האפלאצ'ים להרי הרוקי. היה זה עידן של התפשטות טריטוריאלית באיי הודו המערבית, מה שהכניס ממון רב לממשלת צרפת ממטעי הסוכר הגדולים. בשל ציפיות להתפתחות המושבות הצרפתיות בלואיזיאנה, נסק מחיר מניית החברה מ-500 ליברות למניה ל-15,000 ליברות למניה. אולם, עליית שערי מניות חברת מיסיסיפי הייתה בפועל בועה כלכלית. המושבה עצמה הייתה כושלת וענייה. עליית מניות החברה הביאה להתעשרות אנשים רבים, אך גם לאינפלציה מהירה. בקיץ 1720 איבדה החברה בפתאומיות את אמון הציבור, והמניה צנחה חזרה ל-1,000 ליברות למניה ולבסוף התמוטטה לגמרי. בסוף שנת 1720 פיטר פיליפ השני, דוכס אורליאן את לו, שנמלט לצרפת, ובשנת 1721 חזר מחיר המניה ל-500 ליברות למניה.
בין השנים 1726–1746, שגשגה החברה. במהלך תקופה זו, החברה איבדה את זכויות הסחר שלה במערב, תוך שמירה על סחר עם המזרח והגדלתו. מוצרי הסחר העיקריים שלה במהלך תקופה זו היו פורצלן, טפט, צבע ותה מסין, כותנה ובדי משי מסין והודו, קפה מוקה מתימן, פלפל מדרום הודו, זהב, שנהב ועבדים ממערב אפריקה.
דיאנה פרייס

ביוגרפיה

פרייס, בתם של דניאל ואן, נולדה בסנט צ'ארלס שבמיזורי וגדלה במוסקו מילס הסמוכה. בתיכון הצטיינה בענפי ספורט רבים, בהם כדורסל, סופטבול, כדורעף ואתלטיקה. היא החלה לעסוק ביידוי פטיש בשנתה הראשונה בתיכון.

תחילת הקריירה

בשנים 2012–2016 למדה חשבונאות באוניברסיטת דרום אילינוי. באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בברצלונה בשנת 2012 היא סיימה במקום 18 ביידוי פטיש בתוצאה של 57.82 מטר. ב-2014 וב-2015 זכתה באליפות המכללות ביידוי פטיש ומחזיקה בשיא המכללות של 73.09 מטר. נוסף לכך, היא התחרתה בהדיפת כדור ברזל, בזריקת דיסקוס ובזריקת משקולות.
לאורך השנים סבלה ממספר פציעות משמעותית, בהן קרע בשריר הבטן, קרע של רצועת הברך (MCL), שהשבית אותה מפעילות ב-2014, שבר בעצם השכם ואובדן כליה.

2015

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה בשנת 2015 היא סיימה במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 68.84 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג היא סיימה במקום 18 ביידוי פטיש בתוצאה של 68.69 מטר. באוגוסט סיימה במקום השני באליפות NACAC .

2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה פרייס במקום שמיני ביידוי פטיש בתוצאה של 70.95 מטר.

2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 2017 סיימה פרייס במקום תשיעי ביידוי פטיש בתוצאה של 70.04 מטר.

2018

בתחילת יוני 2018 שברה את שיא ארצות הברית כשקבעה תוצאה של 77.65 מטר במהלך תחרות בקור ד'אלן. בהמשך החודש זכתה באליפות ארצות הברית בשיא צפון אמריקה של 78.12 מטר, תוצאה המדרגת אותה רביעית בכל הזמנים. באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות חדש של 74.60 מטר.

2019

באליפות ארצות הברית שנערכה ביולי 2019 זכתה פרייס במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא לאומי חדש של 78.24 מטר.

אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכתה פרייס במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 77.54 מטר, לפני ג'ואנה פיודורו מפולין (76.35 מטר) וז'אנג וונג מסין (74.76 מטר).
וסילי דגטיאריוב

וסילי אלכסייביץ' דגטיאריוב (ברוסית: Василий Алексеевич Дегтярёв ;‏ 21 בדצמבר 1879 (לפי הלוח הגרגוריאני - 2 בינואר 1880) – 16 בינואר 1949) היה מתכנן נשק קל סובייטי. במהלך עבודתו הוא היה אחראי על תכנון של כ-80 סוגי נשק מהם 19 עברו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו עיטורי לנין (3 פעמים), עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי ו-4 פעמים פרס סטלין. אף על פי שבאופן פורמלי דגטיאריוב סיים רק מספר שנות לימוד בבית הספר ליד הכנסייה, הוענק לו תואר דוקטור למדעים טכניים על סמך כלל ההמצאות בפיתוח נשק קל.
וסילי דגטיאריוב נולד בעיר טולה למשפחה עובד במפעל לייצור נשק. בשנת 1901 הוא גויס לצבא ועבר את השרות בבית מלאכה לנשק בפרברי סנקט פטרבורג. לאחר סיום השרות הצבאי הוא נותר והמשיך לעבוד באותו מקום.
בהמשך הוא עבד תחת הנחיות של מתכנן הנשק ולדימיר פיודורוב. בינואר 1918 פיודורוב הועבר לעבודה במפעל לייצור נשק בעיר קוברוב (מחוז ולדימיר) ודגטיאריוב עבר ביחד איתו. 
בשנת 1924 דגטיאריוב התחיל בתכנון מקלע קל חדש ובשנת 1927 הוא נכנס לשרות מבצעי בצבא האדום. בהמשך דגטיאריוב עבד על תכנון מספר רב של כלי נשק במפעל בקוברוב. בקיץ 1941 הוא וצוותו תכננו תוך מספר חודשים רובה נגד טנקים והכניסו אותו לייצור סדרתי. על פעילותו הוענקו לו מספר עיטורים ופרס סטלין ארבע פעמים.
וסילי דגטיאריוב נפטר בשנת 1949 ונטמן בעיר בה פעל שנים רבות. לאחר פטירתו המפעל נקרא על שמו. בבניין בו התגורר נפתח מוזיאון.
פרד הויל

קורות חיים

הויל נולד בעיירה קטנה במערב יורקשייר. אביו היה סוחר בדים ואמו מוזיקאית. הוא החל לגלות עניין באסטרונומיה עוד בצעירותו. כנער הוא גילה עניין מועט בלימודים הפורמליים וכתוצאה מכך סבל מחיכוכים רבים עם מוריו ואף החליף מספר בתי ספר. לבסוף הוא השתקע בתיכון עיוני בעיירה הסמוכה בינגלי, בסיומו זכה ב-1933 במלגה ללימודי מתמטיקה ואסטרונומיה ב"עמנואל קולג'" שבאוניברסיטת קיימברידג'. לאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות, התקבל הויל כדוקטורנט בקיימברידג', ובשנת 1939 החל לעבוד כחוקר וכמרצה באוניברסיטה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח לשירות צבאי בצוות המכ"ם של הצי המלכותי הבריטי, ולאחר מכן קודם והמשיך לעסוק בחקר המכ"ם בתור ראש קבוצת מחקר. במסגרת תפקיד זה נפגש הויל לראשונה עם תומאס גולד והרמן בונדי, שעתידים להיות עמיתי המחקר העיקריים שלו.
עם תום המלחמה החלו הויל, גולד ובונדי לפתח תאוריה חדשה אודות היקום, וב-1946 הגיעו לפריצת הדרך בתחום ופרסמו את מודל המצב היציב, המהווה מודל מתחרה למפץ הגדול. הויל היה זה שטבע את המונח "המפץ הגדול", ככינוי גנאי לרעיון שלפיו היקום החל בפיצוץ אדיר ממדים. באופן אירוני, השם התקבל במהירות ונכנס לשימוש על ידי תומכי התאוריה ומתנגדיה כאחד. לפי מודל המצב היציב של הויל ועמיתיו, היקום קיים מאז ומתמיד. כדי להתמודד עם התצפיות (של אדווין האבל ואחרים) שהראו כי הגלקסיות מתרחקות זו מזו, טען הויל שבין הגלקסיות נוצר כל העת חומר יש מאין, וכך מבנה היקום נשאר אחיד. המודל של הויל התחרה באופן צמוד עם מודל המפץ הגדול, אך לבסוף נדחק הצידה עם ריבוי הגילויים והתצפיות שתאמו את תאוריית המפץ הגדול ולא נמצא להם הסבר משכנע במודל של הויל.
הישג מדעי אחר שלו היה פיתוח תאוריות חשובות בתחום הנוקליאוסינתזה כוכבית (תהליכי היווצרות היסודות הכימיים בכוכבים). אולם, הישגיו אלו, שנועדו לחזק את תאוריית המצב היציב, תרמו לא פחות למודל המתחרה של המפץ הגדול, שלימים התקבע כמודל העיקרי בקהילה המדעית. על ההישג זכה שותפו ויליאם אלפרד פוֹלֶר בפרס נובל לפיזיקה ב-1983 (יחד עם סוברהמניאן צ'נדראסקאר), ורבים תמהו מדוע פסחו מעניקי הפרס על הויל.
הויל תמך ברעיון התכנון התבוני. הוא טען כי הסיכוי ליצירה של חיים ללא מתכנן, שקול לסיכוי שסופת טורנדו שפוגעת במחסן גרוטאות תיצור מטוס בואינג 747.
הויל הקים בקיימברידג' את המכון לאסטרונומיה תאורטית, ועמד בראשו שנים רבות. הוא קיבל תואר אבירות ב-1972 על הישגיו המדעיים באסטרונומיה ובקוסמולוגיה. 
הויל חיבר מספר ספרי מדע בדיוני, שמהם תורגמו לעברית ספריו "הענן השחור" (הוצאת זמורה ביתן, 1983) ו"כוכב הלכת החמישי" (הוצאת כתר).
על שמו נקראו האסטרואיד "8077 Hoyle", וכן זן של בקטריה שהתגלה על ידי הארגון ההודי לחקר החלל (ISRO),‏ "Janibacter Hoylei".
מטריקס (חברה)

היסטוריה

בשנת 2001, בזמן המשבר הכלכלי שחווה השוק העולמי והישראלי, הוחזקו על ידי קבוצת פורמולה מערכות אשכול רחב של חברות טכנולוגיה, חלקן ספקיות שירותי טכנולוגיות מידע (IT) וחלקן חברות שפיתחו טכנולוגיות. דני גולדשטיין, יו"ר פורמולה דאז, החליט כי יהיה יעיל יותר לאחד את כל החברות המספקות שירותי טכנולוגיות מידע בישראל לחברה אחת תחת מותג אחד. לצורך משימת איחוד החברות גויס מוטי גוטמן, שהחל במלאכת הקמת החברה ומיזוג החברות. בשלב הראשוני בוצע מיזוג של חמש חברות (פורסופט, ניקוב, איי-סופט, אלרון טלסופט ובשן מערכות) שהביא להקמתה של חברת מטריקס בספטמבר 2001 כאשר בחודש דצמבר באותה השנה הונפקה חברת מטריקס בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2002 המשיך תהליך המיזוג בו החברות ניו- אפליקום, קומסופט, סיון מערכות וסינטק מוזגו עם חברת מטריקס. מטריקס נסחרת כיום במדד תל אביב 100. קבוצת פורמולה מערכות מחזיקה ב-50.5% ממניות מטריקס. בשנת 2006 מכר גולדשטיין את השליטה בפורמולה לקבוצת אמבלייז, אשר מכרה אותה בשנת 2010 לקבוצת Asseco הפולנית, המדורגת בין עשר חברות התוכנה המובילות באירופה.
מראשית הקמתה ולאורך שנות קיומה אסטרטגיית הצמיחה של מטריקס מושתתת הן על צמיחה אורגנית והן על רכישות ומיזוגים של חברות כבסיס לגידול וכניסה למגזרים חדשים. בין החברות אותן רכשה החברה לאורך שנות קיומה נכללות: ג'ון ברייס הדרכה, טנגרם, סיבם, קבוצת סינטק, קבוצת ניו-אפליקום, אפקט, ספיה, טאקט מערכות, נטווייז, 2Bsecure ,Babacom, המי"ל, Exzac, Xtivia (הנקראת כיום Matrix-IFS) ורבות אחרות.
למטריקס נציגויות ושותפויות עסקיות עם חברות תוכנה בינלאומיות מובילות רבות, בהן מיקרוסופט, IBM, HP, EMC, Amazon Web Services, Oracle,
SAP, Apple, Google Cloud Platform BMC, VMware, Red Hat, Atlassian, Cornerstone OnDemand ורבות אחרות.
בשנת 2004, מול מגמת הקמת מרכזי פיתוח במודל Off-Shore בהודו ובדרום מזרח אסיה, הקימה מטריקס את מיזם תלפיות - מרכז פיתוח בישראל המעסיק נשים חרדיות שהוכשרו מקצועית על ידי חטיבת ההדרכה וההטמעה במטריקס. המיזם פועל תחת הכללים והתנאים הסביבתיים שמאפשרים העסקת נשים חרדיות קרוב למקום מגוריהן, ובברכת ראשי הקהילה, וכולל נכון ל-2014 כ-900 נשים חרדיות העובדות בתחום פיתוח תוכנה ובדיקות תוכנה עם עשרות לקוחות בשוק הישראלי והעולמי. צעד חדשני זה זיכה את מטריקס בפרסים ובשבחים.
סיימון קאדל

ביוגרפיה

קאדל נולד בלונדון. הוא היה בנו של סוכן התיאטרון ג'ון קאדל, ונכד של שחקנית האופי ג'ין קאדל. אחותו היא השחקנית סלינה קאדל, ואחיו במאי הפרסומות פטריק קאדל. בן דודו הוא השחקן גאי סינר, והוא היה החתן של מפיק הטלוויזיה דייוויד קרופט . קאדל למד בבית הספר "The Hall School" בהמפסטד ובבית הספר בידלס בפיסטרספילד. בין חבריו הטובים בבית הספר היה השחקן והפוליטיקאי ג'יילס ברנדרת'  שנשאר חבר קרוב עד למותו של קאדל.
קאדל בבית הספר למשחק "בריסטול אולד ויק". לקראת סוף שנות השבעים של המאה העשרים זכה להצלחה בהופעות תיאטרון. ב-1978 דיבב את הדמות בלקברי בסרט האנימציה "גבעת ווטרשיפ" המבוסס על הספר באותו שם מאת ריצ'רד אדמס. בטלוויזיה שיחק בשנים 1978 עד 1980 בסדרת הדרמה "אויב על סף ביתי". ב-1979 הופיע בסרט האסונות "מטאור" בתפקיד כתב חדשות בטלוויזיה.
תפקידו המוכר ביותר היה של מנהל כפר הנופש ג'פרי פיירברת'ר בקומדיית המצבים של ה-BBC "היי-די-היי" ששודרה בין 1980 ל-1984. עוד שיחק בדמות עובד מדינה דאנדרידג' בעיבוד הטלוויזיוני לספר "Blott on the Landscape" מאת טום שארפ משנת 1985.
ברדיו שיחק קאדל בדמות מלך האלפים סלבורן בעיבוד לספר "שר הטבעות" (1981). בין 1987 ל-1989 כיכב במשך שלוש עונות בסיטקום של ה-BBC "החיים בלי ג'ורג'" לצדה של קרול רויל  בתפקיד הראשי.
ב-1991 הופיע קאדל בסדרה הקומית הבריטית "Singles". עוד בטלוויזיה השתתף בסדרות "Minder", "ברז'ראק", "מופע הטלוויזיה של קני אוורט" ובסדרה "סיפורי הבלתי-צפוי" מאת רואלד דאל. בנוסף היה קריין בפרסומות טלוויזיה.
הוא היה המספר בסדרת הטלוויזיה לילדים "Bump" של ה-BBC על אודות גור פילים (שתמיד נתקל בחפצים) וחברו ברדי.

חיים אישיים

ב-1985 התחתן קאדל עם השחקנית רבקה קרופט, בתו של השחקן דייוויד קרופט, מיוצרי הסדרה "הצבא של אבא" . לבני הזוג נולדו שני בנים.
בינואר 1993 לקה קאדל בהתקף לב חמור אחרי הופעה יחד עם ג'ואנה למליי ב-"Queen Elizabeth Hall" בלונדון. לדברי הרופאים הסיבה להתקף הייתה העישון - קאדל עישן אז 80 סיגריות ביום. אבל הוא התאושש וארבעה חודשים אחרי שעבר ניתוח מעקפים חזר לשחק במחזה "מסעותי עם דודתי" (עליו זכה בפרס אוליבייה להופעה הקומית הטובה ביותר). ב-11 בספטמבר אותה שנה אובחנה אצלו מחלת הסרטן.
קאדל נפטר ב-6 במרץ 1996 בהיותו בן 45. הוא מת 12 שבועות לפני חברו הטוב ג'רמי סינדן  שאף הוא נפטר מסרטן הריאות.
גונתר שולר

חיים וקריירה

שולר נולד בניו יורק למשפחה מוזיקלית, אביו היה נגן כינור בפילהרמונית של ניו יורק. שולר הצעיר למד נגינה בחליל ובקרן ובגיל 15 כבר הופיע באופן מקצועי עם הבלט האמריקאי. בשנים 1943–1945 שימש כנגן הקרן הראשי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי ובין השנים 1945–1959 ניגן בתזמורת המטרופוליטן אופרה. במקביל החל לנגן ג'אז והופיע עם מיילס דייוויס החל מ-1949.
בשנת 1955 הקים, יחד עם הפסנתרן ג'ון לואיס את "אגודת הג'אז המודרני" (Modern Jazz Society) שהפכה מאוחר יותר ל"אגודת הג'אז והמוזיקה הקלאסית" (Jazz and Classical Music Society). בשנת 1957, כאשר שימש כמרצה באוניברסיטת ברנדייס, הגדיר את "הזרם השלישי".
שולר לא רק הגדיר את הזרם אלא הלחין מספר רב של יצירות שביטאו את מה שראה כעיקר הסינתזה בין הסגנונות. בהן Transformation ‏ (1957, לאנסמבל ג'אז), Concertino ‏ (1959, לרביעיית ג'אז ותזמורת), Abstraction ‏ (1959, ל-9 כלי נגינה), Variants on a Theme of Thelonious Monk ‏ (1960, ל-13 כלי נגינה) אותו ביצעו אורנט קולמן, אריק דולפי וביל אוונס ואופרה בשם The Visitation ‏ (1966). בשנים אלה הופיע כנגן וכמנצח בהרכבים שונים ומגוונים.
בשנת 1959 הפסיק להופיע על במות והחל להקדיש עצמו להוראה, כתיבה תאורטית והיסטורית והלחנה. עם זאת הקליט מספר פעמים תקליטים יחד עם אמנים כדיזי גילספי, ג'ו לובנו ואחרים. ב-1989 שבר העדרות ארוכה מן הבמה כאשר ניצח על יצירתו של צ'ארלס מינגוס Epitaph בלינקולן סנטר. הוא הלחין למעלה מ-160 יצירות, שימש כעורך סדרת Jazz Masterworks Editions של הסמיתסוניאן, פרויקט שמטרתו להציג את המיטב של היסטוריית ההקלטות של הג'אז מראשיתו על מנת לשחזר ולשמר הקלטות מיושנות ולהנגישן לציבור הרחב וכמנהל של להקת הג'אז של המכון.
בשנת 1981 הקים את חברת התקליטים GM Recordings, המיועדת להוצאת מוזיקה של "הזרם השלישי".

פרסים והוקרה

בשנת 1974 ו-1976 זכה בשני פרסי גראמי על ההופעה הקאמרית הטובה ביותר ועל האלבום הקלאסי הטוב ביותר. ב-1988 זכה לפרס ויליאם שומאן המוענק על ידי אוניברסיטת קולומביה על מפעל חיים בהלחנת מוזיקה אמריקאית. ב-1993 קיבל פרס למפעל חיים על תרומתו לג'אז מאת המגזין דאון ביט ובשנת 1994 זכה בפרס פוליצר להלחנה על יצירתו Of Reminiscences and Reflections. כמו כן קיבל למעלה מעשרה תוארי דוקטור לשם כבוד.
גשר וסטמינסטר

היסטוריה

הגשר הנוכחי נבנה בשנת 1862, והוא הגשר השני שנבנה במקום. גשר קודם נבנה בשנים 1739-‏1750 אך היה רעוע ביותר. הגשר הנוכחי הוא העתיק מבין גשרי מרכז לונדון הקיימים כיום.
לגשר שבע קשתות. את העיטורים הגותיים תכנן צ'ארלס בארי, מתכנן ארמון וסטמינסטר.
מצידו המערבי של הגשר נמצא הפרלמנט הבריטי בארמון וסטמינסטר, ובצידו הדרום מזרחי של הגשר נמצאים הבניין המחוזי של לונדון והלונדון איי.
צבעו של הגשר ירוק - כצבע כיסאות בית הנבחרים הבריטי. גשר למבת' הסמוך צבוע באדום - כצבע כיסאות בית הלורדים.
בסרט הקולנוע המדע הבדיוני 28 יום אחרי מתעורר גיבור הסרט ומגלה שכל תושבי לונדון נעלמו. באחת מסצנות הסרט חוצה הגיבור את הגשר העמוס בדרך כלל, כשהוא ריק לחלוטין.
ב-22 במרץ 2017 אירע על הגשר פיגוע דריסה, בו נרצחו חמשה ונפצעו כחמישים.
אינץ'

אינץ' (מאנגלית: Inch; נכתב גם אינטש; מסומן על ידי in או ″) היא יחידת מידה לאורך השווה ל־2.54 סנטימטרים, חלק ממערכת היחידות המכונה "מערכת היחידות הבריטית" המשמשת בבריטניה, בארצות הברית ובמדינות בודדות נוספות.
נהוג לייצג את יחידת המידה אינץ' בעזרת תגיים (″ double prime) מימין למספר, לדוגמה ‪4″.
אורכים הקטנים מאינץ' מציינים בשברים 1/2, 1/4, 1/8, 1/64 וכו'

שימושים מיוחדים

אינץ' משמש כיחידת מידה לצגים ברחבי העולם, גם במדינות שבהן נהוגה השיטה המטרית - גודל המסך הוא אורכו באינצ'ים מפינה לפינה באלכסון. בניגוד למדידות שונות שבהן ממירים מידות באינץ' ליחידות מידה גדולות יותר כגון רגל, כאשר מודדים מסכים לא נוהגים להמיר את יחידת המדידה וכך מופיעות מידות מסך כגון 40 אינץ'.
נהוג להשתמש באינץ' גם לציון הקוטר של כלי ירייה, בעיקר מקלעים.
בישראל מידות הבגד מופיעות לעיתים תכופות באינץ', בעיקר כשמדובר בסחורה אמריקנית ובריטית.

האינץ' כיחידת שטח

אף שהאינץ' הוא יחידת אורך, הרי במחלקות המודעות בעיתונים בישראל הוא משמש כיחידת שטח, למדידת שטחן של מודעות. מודעה של אינץ' פירושה מודעה שגובהה אינץ' אחד, והיא משתרעת על טור אחד בעיתון. דוגמה לכך מופיעה בחוק הבחירות (דרכי תעמולה), התשי"ט-1959, שבו נאמר על מודעות המתפרסמות בעתונים יומיים, בשבועונים או בירחונים: "מודעה לא תהא גדולה מ-40 אינץ'".

אינץ' וצול

צול (המילה הגרמנית לאינץ') היא יחידת מדידה שמשמשת בעיקר למדידת קוטר נומינלי של צינורות.
יצחק סוארי

יצחק (איציק) סְוָארי‏ (Swary; נולד ב-1946) הוא רואה חשבון, פרופסור באוניברסיטת תל אביב, היה סגן נציב מס הכנסה, הממונה על פעולות בנק ישראל בשוק הפיתוח, ייסד את מכון יוסף קסירר למחקר בחשבונאות באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

יצחק סוארי נולד בעיראק, ובגיל ארבע עלה לישראל עם משפחתו. גדל והתחנך ברמת גן.
בן 18 התגייס לצה"ל ובו בזמן נרשם ללימודי ערב אקדמיים. בגיל 33 השלים תואר דוקטור באוניברסיטת רוצ'סטר במדינת ניו יורק. בשנות ה-80 מונה לראש החוג לחשבונאות באוניברסיטה העברית ומאוחר יותר התמנה כפרופסור באוניברסיטת תל אביב.
במקביל פיתח קריירה מקצועית ועסקית במגזר הציבורי - תחילה היה הממונה על פעולות בנק ישראל בשוק הפתוח, ואחר כך כיהן כסגן נציב מס הכנסה. בתפקיד זה היה אחראי לחוק המהפכני למיסוי בתנאי אינפלציה.
ב-1986 עבר סוארי למגזר הפרטי, הצטרף כשותף למשרד רואי החשבון סומך-חייקין. הוא קיבל לידיו את התיק הגדול ביותר של התקופה - תוכנית ההבראה של "כור" חברת הדגל של ההסתדרות עד שנות התשעים. הבנקים, נושיה הגדולים של החברה, שכרו את סוארי לפקח עליה מטעמם.
סוארי עזב את סומך-חייקין ב-1989, בעקבות חילוקי דעות. המשרד שהקים - יצחק סוארי ושות' - הפך בתוך זמן קצר לאחד הגדולים בתחום הערכות השווי והייעוץ הכלכלי. כיום המשרד הוא רב-תחומי ועוסק בראיית חשבון, כלכלה, ומימון (בשנת 2015 שינה המשרד את שמו לקוגנום ייעוץ כלכלי בע"מ). בצד עבודתו המקצועית והאקדמית, כיהן סוארי כדירקטור בגופים בעלי השפעה והיה חבר בוועדות ציבוריות רבות. הוא היה חבר דירקטוריון הבורסה; חבר הוועדה המייעצת שליד בנק ישראל והוועדה האקדמית וההנהלה של מכון ירושלים לחקר ישראל; יו"ר הוועדה לבחינת חובות הקיבוצים, ורבות אחרות. עם השנים רכש מומחיות בענייני בנקאות והקדיש לנושא את עבודת הדוקטור שלו. הוא ייעץ לרוב הבנקים בנושאי מיזוגים ורכישות, שהיו קשורים בהם, ואף גויס למילואים לצורך הכנת ההפרטה של בנק אוצר החייל.
ב-1990 התמנה לראש מכון יוסף קסירר למחקר בחשבונאות במסגרת הפקולטה לניהול ע"ש רקנאטי באוניברסיטת תל אביב. היה חבר ועדת ההיגוי של תוכנית ה"יוזמה למחקר יישומי בחינוך" של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ב-2005 ייסד (עם צבי יוכמן וניר דגן) את קרן השקעות סקיי, קרן השקעות פרטית. ב-2006 הפך לנאמן ולמנהל בפועל של קבוצת האחזקות הפרטית "אלייד" (שייסד בשנות השישים איל ההון אהרן גוטווירט). בניהולו הפכה הקבוצה לגורם כלכלי מרכזי, שעיסוקו רכישות עסקיות בישראל. פעולותיה המשמעותיות האחרונות היו רכישת רשת מכשירי החשמל א.ל.מ. ורכישת כשליש מזכויות העל של ד"ר אלי רוזנברג בתמלוגי חברת קידוחי הגז אבנר בשווי של כ-40 מיליון דולר.
סוארי חיבר ספרים ומאמרים רבים בתחומי עיסוקו ובהם הבנקאות, המיזוגים והרכישות, והדה-רגולציה הפיננסית.
יצחק סוארי נחשב מאוד מבחינה מקצועית, אקדמית וכלכלית-פיננסית. עם זאת, תחום התמחותו המקצועית העיקרית, הערכת שווי של גופים כלכליים, נחשב לתחום שנוי במחלוקת, בגלל ההבדלים הגדולים בהערכות שווי של מומחים שונים, וכמה מהערכות השווי שלו זכו לביקורת מקצועית נוקבת. הקונטרוברסלית שבהן הייתה הערכת השווי שערך עבור חברת קידוחי הגז דלק, שעליה הסתמך יצחק תשובה בעימות על השיעור וההיקף של תמלוגי הגז למדינת ישראל על התפוקה של שדות הגז בים התיכון.
נשוי לעדיה, אב לשלושה, ומתגורר ברמת אביב ג', תל אביב.
הארדוול

חייו וקריירה מוזיקלית

רוברט ואן דה קורפוט נולד בעיר ברדה שבהולנד. בגיל 12, לאחר שצפה בערוץ ה-MTV ההולנדי בסרט תיעודי על טייסטו ועל פרי קורסטן, החליט להיות DJ. ב-2009 הוציא את הבוטלג "Show Me Love vs. Be". הארדוול הפיק להיטי מוזיקת דאנס-אלקטרונית ב-2011, ביניהם "Encoded", "Cobra" ו-"Zero 76" יחד עם טייסטו. בנוסף, הארדוול ערך יחד עם טייסטו סיבוב הופעות. ב-2010 הקים את חברת התקליטים "Revealed Recordings".
ב-2011 דורג הארדוול במקום ה-24 ברשימת 100 ה-DJ הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag", וב-2012 דורג בה במקום השישי. כמו כן, הופיע ברשימת האמנים החדשים המומלצים לשנת 2012 של ערוץ MTV, לצד Alesso, ניקי רומרו ו-R3hab. ב-2013 זכה בפרסי IDMA‏ (International Dance Music Awards) בקטגוריות ה-DJ האירופאי הטוב ביותר והרמיקסר הטוב ביותר.
ב-2013 זכה הארדוול בפרס "אמן האלקטרו-האוס הטוב ביותר" לשנת 2013 בתחרות DJ Awards של האי איביזה.
ב-27 במרץ 2014 זכה הארדוול בטקס פרסי ה-IDMA בשתי קטגוריות, ה-DJ הגלובאלי הטוב ביותר ו-DJ הפרוגרסיב האוס והאלקטרו הטוב ביותר.
ב-2013 וב-2014, דורג הארדוול במקום הראשון ברשימת 100 ה-DJ הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag" ובשנת 2015, ירד למקום השני.
להארדוול תוכנית מיקס שבועית בשם "Hardwell On Air" הכוללת טראקים בלעדיים של חברת התקליטים שלו, עריכות שלו וטראקים של אמנים אחרים.

United We Are

ב-25 בינואר 2015 הוציא הארדוול לאור את אלבומו הראשון, "United We Are", תחת חברת התקליטים שלו, Revealed. האלבום כלל 14 שירים מסגנונות האלקטרו האוס, פרוגרסיב האוס ואף שני שירי טראנס ושיר דיפ האוס, סגנונות שלא מאפיינים את הסגנון של הארדוול, מתוכם שיתופי פעולה עם ג'ייסון דירולו, טייסטו, W&W, מיסטר פרובז, Headhunterz ואמנים נוספים.
האלבום דורג במקום ה-2 במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרונית של בילבורד, במקום ה-85 במצעד הבילבורד 200 ובמקום 83 במצעד האלבומים הבריטי של חברת המצעדים הרשמית.
ב-4 בדצמבר יצא לאור אלבום הרמיקסים של United We Are, שכולל 14 רמיקסים לכל אחד מהשירים באלבום הרגיל ועוד רמיקס בונוס אחד. הרמיקסים בעיקר מסגנונות האלקטרו-האוס והפרוגרסיב האוס, אך ישנם מסגנונות אחרים כגון האוס, טראנס של ארמין ואן ביורן, הארדסטייל של Frontliner, טראפ של Dirtcaps ועוד.
ב-7 בספטמבר 2018 הודיע הארדוול ברשתות החברתיות על כוונתו להפסיק להופיע, על מנת לפנות יותר זמן לעצמו ולמשפחתו. הופעתו האחרונה התקיימה ב-18 באוקטובר 2018.
מכון שבות עם

שבות עם הוא מכון לזהות יהודית בראשות הרב מנחם ולדמן. המכון הוא חלק מכפר הנוער ימין אורד ומצוי בשטחו.

תחומי פעילות

המכון פועל בקרב שתי אוכלוסיות עיקריות: בני נוער מכל העולם המעוניינים להתגייר (חלקם ממוצא יהודי שאינם יהודים מבחינה הלכתית), וכן בקרב קהילת "פרס מורה" שנותרה באתיופיה וחבריה עולים בשנים האחרונות לישראל. קבוצה זו עוברת הליך של "השבה ליהדות", בהתאם למעמדם ההלכתי. המכון מדריך ומלווה את בני הנוער ואת העולים החדשים בתהליך הגיור או ההשבה ליהדות.

אנשי המכון

בראש המכון עומד הרב מנחם ולדמן אשר פועל כבר שנים רבות למען עליית היהודים מאתיופיה וחיזוק זהותם היהודית בארץ. במהלך השנים פרסם הרב ולדמן מספר ספרים ומאמרים הלכתיים העוסקים בהיסטוריה של יהודי אתיופיה.
מרבית פעילות המכון מתבצעת בידי כמה מאות מתנדבים (מרבית סטודנטים, בחורי ישיבה ובנות מדרשה) במרכזי קליטה שונים ברחבי הארץ (צפת, טבריה, חיפה, מבשרת ציון, קיבוץ איילת השחר, כפר הנוער ניצנה ועוד). בנוסף, הארגון פועל גם בשכונות הקבע אליהן עוברים העולים לאחר שהייתם במרכז הקליטה.