google/wiki40b huggingface dataset:
ג'יימי סקין

באירופה

סקין החל את הקריירה האירופאית שלו בעונת 2011/12 בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מהליגה הצרפתית. הוא שימש בעיקר בתור מחליף לשחקנים הגבוהים של הקבוצה וישב זמן ממושך על ספסל המחליפים.
בחודש דצמבר 2011 עבר לקבוצת עירוני אשקלון מהליגה הישראלית ושיחק בה 21 משחקים, סקין רשם ממוצעים של 9.4 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-66 אחוזים מהעונשין ב-28.3 דקות. 
בחודש אוגוסט 2012 חתם בקבוצת מכבי אשדוד, ובתחילת עונת 2013/14 חתם בקבוצת סוטור מונטגרנרו מהליגה האיטלקית.
קרחון סקאקליה

גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961.

מקור השם

הקרחון נקרא על שם מפל סקאקליה שבמערב בולגריה.
פריץ פייגל

ביוגרפיה

פייגל נולד בווינה. לימודיו הגבוהים הופרעו על ידי שירותו הצבאי במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 חזר ללמוד, וב-1920 סיים את לימודי הדוקטורט, שאותם עשה בהנחיית וילהלם שלנק (Schlenk). בשנת 1928 התמנה לפרופסור באוניברסיטת וינה, אך בשנת 1938 נכפה עליו לפרוש מעבודתו בשל עליית הנאצים לשלטון. עד 1940 שהה בבלגיה והיה מנהל המוסד למחקר התעשייה הכימית. 
לאחר שנכלא תקופה קצרה במחנה ריכוז הצליח להבריח גבולות לפורטוגל ועבר לברזיל, שם קיבל אזרחות בשנת 1944 ובהמשך שנות חייו עבד באוניברסיטת ריו דה ז'ניירו. נבחר לנשיא הקהילות היהודיות במדינה.
פייגל נודע בתרומותיו לפיתוח תחום הכימיה אנליטית. 
בשנת 1952 זכה בפרס ויצמן, ובשנת 1962 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
פייגל נפטר בשמת 1971  בריו דה ז'נרו.
מיכאל רייסר

ביוגרפיה

רייסר נולד וגדל בשכונת מחלול בתל אביב, במשפחה שרוח האצ"ל ותנועת החרות נשבה בה. הוא למד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון, ששכן בקרבת ביתו. למד באוניברסיטת תל אביב לימודי עבודה וסוציולוגיה וכיהן כיו"ר אגודת הסטודנטים בה. היה ממנהיגי צעירי הליכוד ובעת המאבק בין המחנות בליכוד נמנה עם הפעילים הבולטים במחנה דוד לוי. בין כלל התפקידים שמילא היו סמנכ"ל משרד השיכון וראש אגף הארגון של תנועת החרות. כן היה מראשי מרכז הספורט הארצי של בית"ר.
בשנת 1981 נבחר לכנסת. בין תפקידיו: יושב ראש ועדת הכנסת וחבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט. היה שותף להקמת ועדת נבנצל (לעניין שכר חברי הכנסת) וועדת טוניק (עבודות צדדיות של חברי כנסת).
מספר ימים לפני הבחירות לכנסת השתים-עשרה, בשנת 1988, נסע רייסר לירושלים לצילום הקבוצתי של חברי הכנסת. בדרך סטה נהגו ממסלולו והתנגש בעוצמה ברכבה של דליה איציק, אז יו"ר הסתדרות המורים בירושלים. איציק נפצעה קשה ואילו רייסר נפגע אנושות בתאונה, ולאחר יום נפטר.
מיכה רייסר היה נשוי ואב לבן ושתי בנות תאומות. שלושת ילדיו חזרו בתשובה לאחר מותו. בנו עורך הדין אלון רייסר, תושב מודיעין עילית, הוא יועצה המשפטי של חברת אקספון וליצן רפואי. על שמו של מיכה רייסר נקראים חטיבת ביניים בראשון לציון ו"מועדון היקב" בעיר, אצטדיון כדורגל בבאר שבע וכן רחובות בערים לוד ורמלה וגן שעשועים ברחוב רמז בנהריה.
פאתח 110

פעילות מבצעית

ב-18 ביוני 2017 שגרה איראן שבעה טילים בליסטיים מדגם ד'ואלפקאר לטווח בינוני (כ-700 ק"מ) לעבר מטרות של המדינה האסלאמית בסוריה. חמישה מהטילים החטיאו את המטרה, ושני טילים פגעו בשטח שבשליטת המדינה האסלאמית.
ב-1 באוקטובר 2018 שגרה איראן 3 טילים מדגם ד'ואלפקאר בנוסף ל-3 טילים מסוג קיאם לעבר מטרות דאעש בסוריה, לטווח של 570 ק"מ.

M-600

גרסה סורית של המערכת, בשם "M-600", מיוצרת בסוריה במרכז סרס, במקביל לייצור האיראני. במאי 2010 פורסם כי סוריה העבירה משגרים וטילים מסוג זה לחימוש מערך האש של חזבאללה.טווח הטילים הנמצאים בידי חזבאללה מכסה את מרבית מרכזי האוכלוסייה בישראל ועל כן הוגדר על ידי ישראל כנשק שובר שוויון. במסגרת השינויים האסטרטגיים אשר חלו עם היחלשות המשטר הסורי בשל מלחמת האזרחים בסוריה, חלה נכונות גוברת מצד ישראל לתקוף נשק המיועד לחזבאללה בשטח סוריה.
בדצמבר 2012 שיגר צבא סוריה לראשונה טילי M-600 לעבר המורדים במסגרת מלחמת האזרחים. 
במאי 2013 תקפה ישראל משלוח טילי פאתח 110 אשר נשלח מאיראן ויועד לחזבאללה. התקיפה התבצעה במספר מוקדים, הבולט שבהם בנמל התעופה הבינלאומי של דמשק.
דוד מלמד

דוד מלמד (נולד ב-9 בפברואר 1944) הוא סופר ישראלי.

ביוגרפיה

מלמד נולד ב-1944 בפתח תקווה, למד בבתי ספר דתיים בעיר. בוגר החוגים למדע המדינה ולהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. היה שנים רבות עורך נהלים בחברת "אל על". 
מלמד עוסק בכתיבה ספרותית ופובליציסטית מגיל צעיר. 
פרסם שבעה ספרים.
פרסומיו בכתבי-עת ובמוספים ספרותיים כוללים: סיפורים קצרים, מאמרים בענייני לשון, תולדות העיתונות העברית, דת והיסטוריה יהודית וביקורות ספרים. 
אחדים מסיפוריו תורגמו לאנגלית, ערבית ואיטלקית, ופורסמו באנתולוגיות ובעיתונים בשפות אלו. אחדות מיצירותיו תוסכתו ושודרו ברדיו.
סיפורו "כרם במורד קידרון" הוכנס בעבר לתוכנית הלימודים של משרד החינוך. 
זכה בפרסים ספרותיים: פרס פתח תקווה לספרות יפה, פרס ראשון בתחרות הסיפור הקצר של "ידיעות אחרונות", פרס סנדרה בראנד לסיפורים קצרים, ועוד.
מפרסם רשימות-ביקורת וטור סקירת ספרים חדשים ב"מאזנים", ביטאון אגודת הסופרים העבריים, חבר ועדת הביקורת של האגודה.
מלמד נשוי ליונה ואב לשלושה ילדים.
הוועד הארצי של ארגוני נוער יהודיים

הוועד הארצי של ארגוני נוער יהודיים (בגרמנית: Reichsausschuss Der Judischen Jugendverbande) נוסד בשנת 1924 בגרמניה. 
בשעתו היה מעיין ארגון של כל תנועות הנוער היהודיות שפעלו בגרמניה, אך למעשה לא הייתה לו השפעה ניכרת על מהלך חייהם של תנועות הנוער.
דבר זה השתנה כשהכיר בו השלטון הנאצי ומשרד הנהגת הנוער של הרייך, כנציג והאחראי היחידי לכל ארגוני הנוער היהודיים. דרכו הועברו כל הפקודות של השלטונות ביחס למדיניות בענייני הנוער היהודי.
איטינראריום אנטונינוס

איטינראריום אנטונינוס (בלטינית: Itinerarium Antonini Augusti, מילולית: "מסלול המסע של הקיסר אנטונינוס"; נתחבר סביב שנת 300 לספירה) הוא איטינראריום  מפורסם, רישום התחנות והמרחקים לאורך דרכים שונות. הוא מתאר את הדרכים ברומא העתיקה והאימפריה הרומית, ונראה כי הוא מבוסס על מסמכים רשמיים, אולי מתוך סקר שנערך תחת שלטון אוגוסטוס קיסר. בשל נדירותם של תיעודים אחרים מסוג זה ששרדו, זהו תיעוד היסטורי בעל ערך רב.
כמעט דבר לא ידוע על תאריכו או מחברו. חוקרים סבורים כי המהדורה המקורית הוכנה ככל הנראה בתחילת המאה ה-3 לספירה. אף על פי שהאיטינראריום מיוחס באופן מסורתי לחסותו של הקיסר אנטונינוס פיוס במאה ה-2, העותק העתיק ביותר ששרד יוחס לזמנו של הקיסר דיוקלטיאנוס והפטרון הקיסרי הסביר ביותר (אם אכן היה לאיטינראריום פטרון כזה), היה צריך להיות הקיסר קרקלה.
הוצע שחלקו המרכזי של האיטינראריום (סעיפים 123–162) משקף צו שפורסם ברומא, שהודיע על מסעו של קרקלה למזרח, דרך הבלקן ואנטוליה למצרים, בשנת 214.
האיטינראריום כולל גם שמות ומרחקים של יישובים בארץ ישראל: סיקמינה (Sycamina, ליד חיפה), קיסריה, דיוספוליס (לוד), ימניה (יבנה), אלותרופוליס (בית גוברין) ואשקלון. בין היישובים הנזכרים במצרים, מופיע גם השם "כפר היהודים" (Vico Iudaeorum), ממזרח לדלתת הנילוס.

איטר בריטניארום

החלק הבריטי באיטינראריום ידוע בשם "איטר בריטניארום" (Iter Britanniarum), וניתן לתארו כ"מפת הדרכים" של בריטניה הרומית. ישנם 15 מסלולי מסע כאלה במסמך, המתייחסים לאזורים גאוגרפיים שונים.
האיטינראריום מודד מרחקים במיל רומי, השווה 1,000 פאסום  רומיים. פאסום ("צעד") אחד היה בעצם צעד כפול: שמאל וימין. פאסום רומי לא היה זהה בכל מקום ולא ניתן לחשב אותו בדיוק ליחידות אורך מודרניות, אולם מיל רומי אחד שווה בקירוב ל-1,430 מטרים.

דה סיטו בריטניאה

דה סיטו בריטניאה ‏ (De Situ Britanniae; בעברית: "תיאור בריטניה", מילולית: "על מצב בריטניה"), שפורסם באמצע המאה ה-18, היה מעשה זיוף שסיפק מידע מזויף רב על בריטניה הרומית, הכולל מסלולי מסע שחפפו את איטינראריום אנטונינוס הכשר, לפעמים עם מידע סותר. האותנטיות שלו אותגרה רק בשנת 1845 והוא עדיין צוטט כמקור סמכותי עד שלהי המאה ה-19. עד אז, המידע השגוי שבו כבר חדר כמעט לכל תיאור של ההיסטוריה העתיקה של בריטניה, ואומץ אל המפות של סקר אורדננס  (מילולית: "סקר חימוש"), כאשר גנרל ויליאם רוי  ויורשיו בתפקיד האמינו כי מדובר במקור מידע לגיטימי, באותה רמה עם איטינראריום אנטונינוס. למרות שהמסמך כבר אינו מצוטט, מאחר שהאותנטיות שלו הפכה לבלתי ניתנת להגנה, המידע שלו לא הוסר באופן שיטתי מחיבורים בעבר ובהווה.
כריס וייט

קריירה

וייט החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ארסנל, וחתם על חוזה המקצוען בספטמבר 1978. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול מנצ'סטר סיטי ב-17 באוקטובר 1981, ופתח בכל אחד משאר המשחקים של ארסנל באותה עונה כאשר הוא משתף פעולה במרכז ההגנה עם דייוויד אולירי. וייט התבלט בזכות משחקו הרגוע והבטוח, בזכות התזמון ובזכות יכולת קבלת החלטות. הוא המשיך לשחק בארסנל גם בעונה שלאחר מכן, שבמהלכה השתתף ב-4 משחקים של נבחרת אנגליה עד גיל 21.
אולם, הוא הודח מההרכב לטובת טומי קאטון בעקבות ההפסד לוולסול בגביע הליגה בנובמבר 1983 ופיטוריו של המאמן טרי ניל); לאחר הגעתו של טוני אדמס היו לווייט מעט מאוד הזדמנויות לשחק. הוא לא שיחק כלל בעונת 1984/1985, שבמהלכה הושאל לקריסטל פאלאס, ולמרות שבעונת 1985/1986 הוא שיחק כחלוץ חוד במשך זמן קצר הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית בסיום העונה. בסך הכל הוא השתתף ב-113 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שמונה שערים.
וייט לא קיבל הצעה לחוזה ממועדון אנגלי כלשהו, ועזב לארצות הברית שם שיחק במשך שנתיים בניו יורק אקספרס ולוס אנג'לס לייזרס מליגת הכדורגל אולמות. בקיץ 1988 הוא קיבל הצעה לחוזה מווסט ברומיץ' אלביון מהליגה השנייה. וייט ערך את הופעת הבכורה באלביון במשחק גביע הליגה מול פיטרבורו יונייטד בספטמבר 1988, ובסיום עונת 1988/1989 הוא נבחר לשחקן השנה של המועדון.
וייט חזר לליגה הראשונה ב-1990, וחתם בלידס יונייטד של הווארד וילקינסון תמורת 400,000 לירות שטרלינג. בשלוש עונותיו הראשונות בלידס הוא השתתף במשחקים רבים, ואף היה חלק חשוב בהרכב של לידס שזכה באליפות הליגה בעונת 1991/1992. ב-1993 הוא עבר לברמינגהאם סיטי, וזכה שם באליפות הליגה השנייה בעונת 1994/1995. לאחר תקופה קצרה שבה הושאל לקובנטרי סיטי הוא עזב את ברמינגהאם, ושיחק בצ'רלטון אתלטיק, לייטון אוריינט, אוקספורד יונייטד וראשדן אנד דיאמונדס.
באוגוסט 1999 הוא הצטרף למועדון החובבני הארלו טאון מהחטיבה הראשונה של ליגת איסטמיאן (המאמן שם היה איאן אלינסון ששיחק עם וייט בארסנל). במאי 2001 הוא הודיע על פרישתו.
איסוקרטס

איסוקרטס (ביוונית: Ἰσοκράτης; ‏ 436 לפנה"ס - 338 לפנה"ס) היה רטוריקן יווני מפורסם, אחד מעשרת הנואמים האטיים. תרם רבות לפיתוח הרטוריקה וללימודה. 
איסוקרטס נולד למשפחה אמידה וזכה לחינוך מעולה. מוריו הסופיסטים פרודיקוס וגורגיאס, שהיו חבריו של סוקרטס השפיעו עליו רבות. הקים באתונה בשנת 392 לפנה"ס את בית הספר ללימוד הרטוריקה בניהולו.
יצחק אריאלי

תולדותיו

נולד בעיר העתיקה בירושלים ולמד בישיבות תורת חיים ועץ חיים ונסמך לרבנות על ידי הרב חיים ברלין. בזמן מלחמת העולם הראשונה התגורר בפתח תקווה כדי להימלט מחובת הגיוס לצבא העות'מאני.
עם עליית הרב קוק לירושלים, בשנת תרע"ט, יצר עמו הרב אריאלי קשר קרוב ונעשה לאחד מגדולי תלמידיו. השניים למדו גמרא בחברותא מדי יום, במשך כחמש עשרה שנה, עד לפטירתו של הרב קוק. בשנת תרפ"ה הוציא  מחדש את ספרו של הרב קוק חבש פאר, יחד עם הרב אורי סג"ל המבורגר. הוא הוסיף לספר  תוספות רבות מאת הרב קוק, הערות מרבנים מקורבים לרב קוק, וכן הערות משלו. 
עם הקמתה של ישיבת מרכז הרב בשנת תרפ"ג התמנה למנהל הרוחני ולמשגיח בישיבה. בנוסף, היה מעורב גם בניהול האדמיניסטרטיבי, בעיקר במישור הכלכלי. מספר שנים לאחר פטירת הרב קוק התגלעו חילוקי דעות בין הרב אריאלי לאחרים בסגל הישיבה, והחל משנת תש"ח פחתה מעורבותו במידה משמעותית, עד שפרש מסגל הישיבה, ככל הנראה בראשית שנת תשכ"א. הוא המשיך להגיע לישיבה לאירועים ביום העצמאות ויום ירושלים ומספר תלמידים היו באים לעיתים ללמוד בביתו. הוא סמך בין היתר את הרב איתן איזמן, הרב יעקב אריאל, הרב צפניה דרורי והרב משה דימנטמן. 
בשנת תש"א התמנה לרב השכונות בצלאל, כנסת ישראל ומזכרת משה. עסק בפעילות ציבורית בעיקר בירושלים, וסייע בייסוד שכונות קריית שמואל ונווה שאנן בעיר.
היה הפוסק של בית החולים ביקור חולים. בשנות השישים היה חבר בוועדה הממשלתית שעסקה בניתוחי מתים.
משנת תרצ"ו החל להוציא את סדרת הספרים עיניים למשפט על הש"ס, ובשנת תשכ"ו הוענק לו על הסדרה פרס ישראל לספרות תורנית.
על שמו קרוי רחוב בביתר עלית. רחוב נוסף, בשכונת מזכרת משה בירושלים, קרוי על שם ספרו - "עיניים למשפט".
כיצד לשרוד מתקפה גרעינית (חוברת)

המטרה

החוברת פורסמה בשנת 1950, שנה לאחר שפוצצה ברית המועצות בפעם הראשונה פצצת אטום, והכילה הסברים כיצד להתגונן, כיצד להגן על האוכל והשתייה וכיצד להגן על הבית. בחוברת מוסבר כיצד למנוע כוויות וכיצד לפעול במקרה של חשיפה לקרינה. החוברת מתבססת על חישובים הנוגעים להשפעות שיש לכלי הנשק החלשים יחסית של אותה תקופה (20 קילוטון TNT). לכן רוב המידע שבחוברת כבר מיושן. החוברת פורסמה לפני שבוצעו מחקרים מקיפים על אודות ההשלכות של נשק גרעיני על אזורים מיושבים.

הדפים במרכז החוברת

ארבעת העמודים שבמרכז החוברת (15–18) ניתנים לתלישה במטרה לשמור אותם זמינים ולשנן אותם בעל פה.
בהוקית

אטימולוגיה

השם הלועזי Ganoderma נגזר מן המילה היוונית ganos‏/γανος שמשמעו בהירות או בוהק, ו-derma/‏δερμα שמשמעה עור.
מבצר קולוסי

מבצר קולוסי (ביוונית: Κάστρο του Κολοσσιού) הוא מבצר צלבני הנמצא בסמוך לעיר לימסול. המבצר שמר על מפעלים לייצור סוכר, אחד מענפי הייצוא העיקריים של ממלכת קפריסין הצלבנית. המבצר המקורי נבנה - ככל הנראה - בשנת 1210 על ידי אבירי המסדר ההוספיטלרי על קרקע שנתנה להם על ידי הוגו השלישי, מלך קפריסין, המגדל העומד באתר כיום נבנה בשנת 1454.
הבהלה לזהב (סרט)

תקציר העלילה

ג'ים הגדול, כורה זהב במהלך הבהלה לזהב באלסקה, בדיוק מצא מכרה מלא בזהב כשלפתע פורצת סופת שלגים. הנווד (צ'ארלי צ'פלין) גם כן נקלע לסופת השלגים הזאת במטרה למצוא זהב. הוא מועד לתוך בקתה של בלק לרסון, פושע ידוע לשמצה. לרסון מנסה להוציא את הנווד, כאשר גם ג'ים הגדול נכנס. לרסון מנסה כעת להוציא את שניהם ללא הצלחה, ולבסוף הם מסכימים ששלושתם ישארו בבקתה.
הסרט הותיר כמה סצינות בלתי–נשכחות, ובהן "ריקוד הלחמניות" שמבצע צ'פלין עם צמד מזלגות וצמד לחמניות, הסצנה בה מבשל הנווד את נעלו ואוכל אותה יחד עם רעו ג'ים הגדול כשהם תקועים בצריף בסופת שלג ללא מזון, וסצנת "התרנגולת", בה מוחו המורעב של ג׳ים מדמה שצ׳ארלי הוא תרנגולת גדולה ועסיסית ורודף אחריו להורגו.
מוריס לבלאן

יצירתו של מוריס לבלאן

היצירות הראשונות של מוריס לבלאן הזוגות (Des couples), אישה (Une femme), הנה הכנפים (Voici des ailes) עוררו את ענינם של ז'ול רנאר (Jules Renard) ושל אלפונס דודה (Alphonse Daudet) והביאו לו הצלחה. בשנת 1901 פרסם את הרומן האוטוביוגרפי ההתלהבות (L'Entousiasme).
בשנת 1905 הזמין אצלו פייר לאפיט (Pierre Laffitte) נובלה שתישא את השם מעצרו של ארסן לופן (על שמו של אחד מחברי מועצת העיר של פריז). כעבור שנתיים הופיע הספר. הספר ארסן לופן נגד הרלוק שולמס, המעמיד את שרלוק הולמס באור מגוחך, עורר את זעמו של ארתור קונאן דויל.
מוריס לבלאן קיבל את ההשראה לדמותו של ארסן לופן מאדם בשר ודם, האנרכיסט מריוס יעקב. בהמשך התנער לבלאן וטען שארסן לופן אינו מייצג אותו. הוא כתב 20 יצירות על ארסן לופן ובצרפת קיים מוסד של ידידי ארסן לופן.
דמותו של ארסן לופן היוותה בסיס ליצירת דמויות חדשות באותו סגנון והמפורסמת שבהן היא דמותו של פנטומס (Fantômas).
ביתו בעיירה אטרטה משמש כיום כמוזיאון לחייו ויצירותיו (Le Clos Lupin - Maison Maurice Leblanc).
רקופוריים

מאפיינים

משפחה זאת קרובה במוצאה למשפחת הצפרדעיים, ודומה לה במבנה הפנימי שלה. הרקופוריים דומים בצורתם החיצונית ובאורח חייהם למשפחת האילניתיים. בתי הגידול של הרקופוריים הם האזורים הטרופיים של אסיה ואפריקה, כולל יפן ומדגסקר (שם הם מהווים את קבוצת הצפרדעים הגדולה ביותר). מרבית המינים חיים בסביבה עצית, ואף מטילים את ביציהם בין העצים. במהלך חיבוק הכלולות הזכר והנקבה נתלים על ענף, ובעזרת רגליהם הם יוצרים סוג של מצע עליו מונחות הביצים. לאחר מכן, הזכר מכסה את הביצים בנוזל זרע. הנקבה עוטפת את הביצים בריר, שאותו היא מדביקה לעלי העץ, ומקציפה אותו ברגליה כך שהוא מתמלא בבועות של אוויר. מעטה הריר מתייבש והופך לקרום קשה, בעוד שהלחות נשמרת מבפנים, ושומרת על טריות הביצים. עם הגשם נשטפים הראשנים אל מקווי המים ומתפתחים שם.
גודלם של המינים במשפחה זו משתנה, ונע בין 1.5 ל-12 ס"מ. קצות האצבעות מורחבים ומותאמים לחיים על עצים, וקרום האצבעות הרחב מאפשר קפיצות לטווח רחוק, מענף לענף.
למשפחה זאת שייכים גם מינים שונים של צפרדעים מעופפות (Rhacophorus), שלהן רצועות עור מתוחות בין רגליהם הקדמיות והאחוריות (קרומי השחייה, שאינם משמשים לשחייה), המאפשרות להם לדאות באוויר.
רודני דיינג'רפילד

הילדות והקריירה

דיינג'רפילד נולד למשפחה יהודית בבבילון שבלונג איילנד בניו יורק. שמו המקורי ג'ייקוב כהן.
כבר בנעוריו החל להופיע במועדוני סטנד אפ אך הצלחתו הגדולה הגיעה רק בשנות ה-40 לחייו, אז זכו הסרטים "קדישאק" ו"בחזרה לבית הספר" להצלחה. לאחר מכן הצליח מופעו זוכה הגראמי "No Respect" (אין כבוד) שהפך לסימן ההיכר שלו. דיינג'רפילד הופיע לאחר מכן בספיישל משלו ב-HBO, שבו סייע לסטנדאפיסטים צעירים בתחילת דרכם, כגון ג'רי סיינפלד וטים אלן.
הופיע בסרטים ותוכניות טלוויזיה שונות וכן שימש כמדבב, למשל בסרט האנימציה "רובר מלך החווה".

מותו

ב-8 באפריל 2003 עבר דיינג'רפילד ניתוח מוח כהכנה לניתוח בשסתום הלב, שעבר ב-24 באוגוסט 2004. לאחר הניתוח שקע דיינג'רפילד בתרדמת למשך כמה שבועות וב-5 באוקטובר 2004 הוא נפטר בבית החולים.
על מצבתו נכתב "Rodney Dangerfield - There goes the neighborhood", בתרגום חופשי: "רודני דיינג'רפילד - כך הלכה השכונה").
הד באנגינג

הד באנגינג (אנגלית: Headbanging) או הד באנג, מעין סוג של ריקוד מקובל בתרבות המטאל, המבוסס על מגוון תנועות כוחניות ואגרסיביות בו לצלילי המוזיקה. האיברים העיקרים שמעורבים בריקוד זה הם הצוואר והראש. איכותו הוויזואלית של הריקוד מגיעה לכדי מיצוי כאשר למבצעו שיער ארוך. התנועות מתבצעות הן על ידי המוזיקאים בהופעות חיות וקליפים והן על ידי קהל השומעים.

מקורות

תנועות עם הראש לצלילי המוזיקה מופעים במקומות רבים, גם מחוץ לסצנות הרוק והמטאל. אך תנועות אגרסיביות שכוללות הנעה של השיער החלו להיות פופולריות במטאל בשנות ה-70 של המאה ה-20. ככל הנראה הראשונים שהביאו אלמנט זה למטאל הם לד זפלין, בהופעה חיה בארצות הברית ב-1969. מקור נוסף הוא הופעה חיה של בלאק סבאת' בפריז ב-1970. 
בנוסף, ניתן לציין את תנועותיו של איאן גילן, סולן להקת דיפ פרפל, על אף שהוא טוען שתנועותיו לא נחשבים להד באנג. אנגוס יאנג מלהקת AC/DC תרם רבות לפופולריות של הד באנגינג.
למי, סולן להקת מוטורהד טען שהשם Headbang הוא השלכה לשם הלהקה שלהם, Motorheadbanger.
סטלאן סקארסגארד

ביוגרפיה

סקארסגארד נולד בעיר גטבורג. בילדותו עבר עם משפחתו ברחבי שוודיה, והתגורר בין היתר בערים אופסלה, קאלמאר וטוטבו. יש לו שישה ילדים, בהם אלכסנדר סקארסגארד (1976), גוסטב סקארסגארד (1980) ביל סקארסגארד (1990) גם הם שחקנים. סטלאן סקארסגארד התחתן עם מייגן אברנט ב-2009, ולזוג נולד בן בשם אוסיין.

קריירה

סקארסגארד החל את קריירת המשחק שלו בגיל צעיר. הוא הופיע בתוכניות טלוויזיה ועל במות תיאטרון מקומיות.
ב-1982 זכה סקארסגארד בפרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין על תפקידו בסרט "The Simple-Minded Murder". ב-1988 שיחק בסרט "הקלות הבלתי נסבלת של הקיום". ב-1990 שיחק במותחן "המרדף אחר אוקטובר האדום". ב-1994 השתתף בסדרה של לארס פון טרייר "הממלכה". בשנת 1996 חזר לשתף פעולה עם טרייר, הפעם בסרטו עטור הפרסים "לשבור את הגלים". שנה לאחר מכן שיחק בסרטו של סטיבן ספילברג "אמיסטאד" ובסרטו של גאס ואן סנט "סיפורו של ויל האנטינג". באותה שנה שיחק סקארסגארד גם בסרט הנורווגי "אינסומניה". ב-1998 שיחק בסרט המלחמה "המציל" ובמותחן "רונין". ב-1999 שיחק בסרט האימה "ים כחול עמוק".
ב-2000 היה מועמד ל"פרס האקדמיה האירופית" על תפקידו בסרט הנורווגי "אברדין". עוד באותה שנה שיחק בסרט הניסיוני "טיימקוד" לצד סלמה הייק. ב-2001 שיחק במותחן "בית משפחת גלאס", בשנה זו היה מועמד לפרס האקדמיה האירופית על תפקידו בסרט המלחמה המוזיקלי "מחיר הניצחון". ב-2002 שיחק בדרמה "החטוף" ובמותחן הפשע של מאט דילון " עיר רפאים". ב-2003 שיחק בסרט מועמד פרס אמי "הלן של טרויה", בסרט שיחק סקארסגארד את דמותו של מלך אתונה תסאוס, כמו כן הופיע בדרמה הפילוסופית "דוגוויל" של לארס פון טרייר. סקארסגארד גילם את האב לנקסטר מֶרין בשניים מסרטי ההמשך של מגרש השדים (1973) – "מגרש השדים: ההתחלה" (2004) ו"דומיניון: הֶקדֶם למגרש השדים" (2005). ב-2004 השתתף גם בסרט "המלך ארתור".
בשנת 2005 גילם סקארסגארד את המלך הרווגר בסרט "ביאוולף וגרנדל" וכמו כן שיחק בדרמת הספורט "גול". בשנת 2006 הוא גילם את ביל "אוזן-הנעל" טרנר, בסרט שובר הקופות "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת". באותה שנה גילם גם את דמותו של הצייר פרנסיסקו דה גויה בסרט "הרוחות של גויה". בשנת 2007 השתתף סקארסגארד בסרט השלישי בסדרת שודדי הקאריביים "שודדי הקאריביים: סוף העולם", גם בסרט זה הוא גילם את דמותו של ביל טרנר. באותה שנה השתתף בסרט שוודי המבוסס על מסדר אבירי היכל שלמה "Arn - Tempelriddaren" (ארן: אביר מסדר הטמפלרים). בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "משוואת פרייס". ב-2008 שיחק בסרט "מאמא מיה" שמבוסס על מחזה מוזיקלי בעל אותו שם.
בשנת 2009 שיחק בסרטו של רון הווארד "מלאכים ושדים".
סקארסגארד מגלם את ד"ר אריק סלביג ביקום הקולנועי של מארוול והופיע בשובר הקופות "ת'ור" (2011), בסרט ההמשך "תור: העולם האפל" (2013) וב"הנוקמים" (2012) ובסרט ההמשך "הנוקמים: עידן אולטרון" (2015).
סקארסגארד הופיע גם בסרט "נערה עם קעקוע דרקון" וב-2014 השתתף בסרטו של לארס פון טרייר "נימפומנית". סקארסגארד, ששיתף פעולה עם קנת' בראנה בסרטו "ת'ור", חזר לשתף עמו פעולה בסרט "סינדרלה" בבימויו, בו סקארסגארד מגלם את הדוכס הגדול.
בשנת 2015 שיחק במיני-סדרת הפשע הבריטית "ריבר" ברשת BBC One בתפקיד השוטר ג'ון ריבר.
ב-2016 גילם אוליגרך רוסי בשם דימה במותחן הריגול "בוגד משלנו", על פי ספר באותו שם מאת ג'ון לה קארה. ב-2017 שיחק בסרט "בחזרה למונטוק" של הבמאי הגרמני פולקר שלונדורף. ב-2018 חזר לגלם את דמותו של ביל אנדרסון בסרט ההמשך "מאמה מיה! Here We Go Again".
ב-2019 גילם בסדרה "צ'רנוביל" את דמותו של בוריס שצ'רבינה.
קתרין קלי (שחקנית)

ביוגרפיה

קלי נולדה בברנסלי שבדרום יורקשייר, וגדלה בברנסלי ובווייקפילד שבמערב יורקשייר. היא למדה בבית הספר התיכון לבנות וייקפילד. יש לה קשר הדוק עם תיאטרון The Lamproom בברנסלי, שנוסד ב-1998 על ידי אביה ג'ון (במקור מקאסליסלנד במחוז קרי שבאירלנד), והיא תומכת באירועי גיוס כספים שנערכים שם.
היא למדה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) בלונדון, ובין חבריה ללימודים היו מרדית' מקניל ולורנס פוקס. ב-2001 סיימה את הלימודים.
החל מ-2006 ועד 2012 כיכבה קלי בתפקיד בקי מקדונלד באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". אחרי שעזבה את הסדרה כיכבה בתפקיד מיס הארדקאסל בקומדיה "She Stoops to Conquer" בתיאטרון הלאומי.
תפקידה הראשון של קלי בטלוויזיה אחרי "קורוניישן סטריט" היה בסרט הביוגרפי "The Best Possible Taste" של ערוץ BBC Four, בו גילמה את לי מידלטון, אשתו של קני אוורט. בתחילת 2013 שיחקה בתפקיד אשת החברה ליידי לוקסלי בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" של ITV1. היא המשיכה לגלם את הדמות בעונה השנייה של הסדרה ב-2014 ובעונה האחרונה ב-2016.
ב-2013 הצטרפה קלי לצוות שחקני הסדרה "The Field of Blood" המבוססת על רומן מאת דניז מינה. קלי שיחקה בתפקיד מאלוני, אשה שאפתנית "בעולם העיתונות של שנות השמונים של המאה העשרים הנשלט על ידי גברים". עוד באותה שנה כיכבה במותחן בן שלושה חלקים בשם "The Guilty" בדמות קלייר ריד, אם לילד בן חמש שנעדר.
באוגוסט 2015 פורסם שקלי תצטרף לעונה השנייה של הסדרה "עמק האושר". בסדרה מגלמת קלי את מפקחת בילוש ג'ודי שקלטון, תפקיד שנכתב עבורה על ידי יוצרת הסדרה סאלי ויינרייט. קלי נהנתה מההזדמנות לגלם דמות במבטא של מקום הולדתה יורקשייר, והתכוננה לתפקיד בכך שעקבה אחר בלשי משטרה בהאליפקס. עוד ב-2016 שיחקה במיני-סדרה "מנהל הלילה".
ב-4 באפריל 2016 פורסם שקלי תופיע בסדרת הספין-אוף של "דוקטור הו" "Class" של ערוץ BBC Three, שישודר באוקטובר 2016.

מוזיקה

קלי השתתפה באלבום "Coronation Street: Rogues, Angels, Heroes & Fools" שיצא לאור ב-2010. קלי בדמותה של בקי מקדונלד שרה את שיר הנושא של האלבום "If It's Too Late".

חיים אישיים

ב-2013 התחתנה קלי בלאס וגאס עם ריאן קלארק. ב-2014 נולדה בתם הבכורה אורלה קלי קלארק, ב-21 באוקטובר 2016 נולדה בתם השנייה רוז כריסטי קלארק.