google/wiki40b huggingface dataset:
השגרירים (הולביין)

תיאור

על רקע וילון ירוק ניצבות שתי דמויות משני עבריו של מתקן לתצוגה. על המתקן, שהמדף העליון שלו מכוסה בשטיח אוריאנטאלי, מתוארים חפצים רבים כגון סקסטנט, אצטרולב, שני גלובוסים וספרים. רצפת החדר המרוצף בלוחות שיש מבוססת על דגם רצפת מנזר וסטמינסטר.
הדמות משמאל לובשת לבוש חילוני, בעוד שהדמות הימנית לובשת בגדי כהן דת מהתקופה. הספרים על השולחן מסמלים ידע - בין דתי ובין חילוני. כמו כן על השולחן במרכז התמונה מצויים גם סמלים דתיים. ישנה מחלוקת בין המלומדים בשאלת זהותן של שתי הדמויות העומדות המתוארות ביצירה. עד שנת 1900 (פרסום ספרה של מרי הרווי: "השגרירים של הולביין היצירה והיוצר") לא הייתה ידועה זהות הדמויות. הרווי זיהתה את הדמויות וטענה כי משמאל עומד ז'אן דה דינטווי (Jean de Dinteville) שגריר צרפת לאנגליה בשנת 1533, ומימין עומד ג'ורג' דה סלב, בישוף לוו אשר ביקר בלונדון באביב באותה שנה. לפי דעה אחרת, שהועלתה בשנת 2003, משמאל אכן עומד דה דנטווי, אולם מימין עומד אחיו הבכור, פרנסואה דה דינטווי, בישוף אוקסר. דה דינטווי היה שגריר צרפת ברומא בין השנים 1531 - 1533, והיה ידוע בתמיכתו באמנויות ובמדע. הצעה זו מתבססת על רשימת מלאי של שאטו דה פוליסי משנת 1589, בה הייתה התמונה, אולם הצעה זו אינה מתיישבת עם גילאי הדמויות המופיעים על ספר וסכין לצד הדמויות בתמונה.
המאפיין המפורסם ביותר ביצירתו של הולביין הוא הגולגולת המעוותת המופיעה בתחתית התמונה. הגולגולת מצוירת בצורה אנאמורפית - ניתן לראותה רק כאשר הצופה עומד בזווית התמונה ומביט בה תוך הטיית הראש. הגולגולת, המופיעה ביצירות רבות לאורך הרנסאנס, בדרך כלל כסמלת ה"ואניטאס" (גאווה) או המוטו "ממנטו מורי" (זכור את יום מותך). הגולגולת אינה מאפיינת דווקא את הולביין, ולא ברור מדוע הוא מופיע במרכז התמונה בצורה כה בולטת. לפי סברה, הציור ניתלה בחדר מדרגות כך שהגולגולת הייתה ברורה לאדם היורד מהמדרגות.
אף שהולביין (יליד גרמניה) שהה באנגליה במרבית שנות חייו, יצירותיו הושפעו מהאסכולה ההולנדית המוקדמת, ומכילות מאפיינים "פלמיים" (המזכירים יצירות של יאן ואן אייק). אסכולה זו נהגה לאפיין את הדמויות המופיעות ביצירה באמצעות חפצים.
אחת הפרשנויות ליצירה מבקשת לראות בה ציור קוסמוגוני המציג את כל העולם הידוע: השמיים - באמצעות האצטרולב, הגלובוסים והסקסטנט, הארץ - באמצעות הספרים וכלי המוזיקה, והמוות או העולם התחתון - באמצעות הגולגולת.
נפתלי

נַפְתָּלִי הוא בנו השישי של יַעֲקֹב, והוא נולד לבִּלְהָה, שפחתה של רָחֵל. צאצאיו של נפתלי הפכו לשבט נפתלי. כשיצאו עם ישראל ממצרים העלו את עצמותיו וכאשר סיימו להתנחל בארץ בשנת ב'תצ"ה (1265 לפני הספירה) קברוהו בקדש נפתלי.

מקור השם

מקור השם נפתלי הוא הנפתולים - המלחמות והמאבקים - של רחל עם אחותה, לֵאָה, שבה קינאה מאוד בגלל בניה. כאשר נולדו לה דָּן ונפתלי היא "ניצחה" את אחותה וקראה לבנה נפתלי, מאבקי. "וַתַּהַר עוֹד-וַתֵּלֶד, בִּלְהָה שִׁפְחַת רָחֵל: בֵּן שֵׁנִי, לְיַעֲקֹב. וַתֹּאמֶר רָחֵל, נַפְתּוּלֵי אֱלֹהִים נִפְתַּלְתִּי עִם-אֲחֹתִי-גַּם-יָכֹלְתִּי; וַתִּקְרָא שְׁמוֹ, נַפְתָּלִי. (ספר בראשית, פרק ל', פסוקים ז'-ח').

ברכת יעקב לנפתלי

בברכת יעקב לבניו נאמר "נַפְתָּלִי, אַיָּלָה שְׁלֻחָה-הַנֹּתֵן, אִמְרֵי-שָׁפֶר." (בראשית, מ"ט, כ"א). התרגום המיוחס ליונתן ייחס לפי-כך לנפתלי כושר ריצה של אצן קל-רגלים.
המפרשים חלוקים בתוכנה של ברכה זו. יש שפרשו איילה זריזה וחופשית בעלת קרניים המסתעפות. אִמְר פירושו בעברית, ענף. לפי פירוש המילים אִמְרֵי-שָׁפֶר יש שפירשו שליח ובפיו דברים טובים. לטענת משה ויינפלד חוקר המקרא, הפירוש הרואה ב'אִמְר'-כבש בארמית, הוא הנכון ביותר, שכן השבט הוא זה שנותן את הכבש כמס למלך. השבט בברכה, נמשל לשליח מהיר בהבאת מנחותיו לאיילה זריזה.
ראב"ע בפירושו לבראשית, מ"ט מפרש את שמו של נפתלי: "נפתלי אילה שלוחה (בראשית, מ"ט, כ"א), הטעם כמו: מנחה שלוחה (בראשית, ל"ב, י"ט). כי ברצות אדם לשלוח אילה ידשן אותה עד שתהיה בריאה ויפה תאר. וכן תהיה ארצו. על כן תתן אמרי שפר - לאשר נתנה לו."
ואילו אברבנאל מפרש " גם נפתלי יהיו ממנו בעלי לשון וצחות ומליצה ועל זה אמר הנותן אמרי שפר. והמדות האלו ראוים לעובדי המלכים לא למלכים עצמם והותרה בזה השאלה הו'. וי"מ שארץ נפתלי ממהרת לבשל פירותיה ולזה יביא מראשית כל פרי האדמה ויקראו עליהם מקרא בכורים וזהו אמרי שפר."

אזכורים

בזמן הרעב בארץ כְּנַעַן, נפתלי ירד מצרימהּ לקנות אוכל יחד עם תשעת אחיו, כשבנימין נותר עם אביהם, יעקב. לאחר-מכן הביאו את בנימין, ולבסוף גם את יעקב.
במסכת סוטה דף יג א, סופר על נפתלי בסיפור קבורת יעקב. עשו טען לבעלות על מקום קבורתו של יעקב, ולא הניח לבניו לקברו. על שום כך, נפתלי, שהוא כאיילה שלוחה, היה זה אשר רץ מצרימה להביא את שטר המכירה, אשר מוכיח כי נקנה על ידי יעקב.
על-פי ילקוט שמעוני לפרשת שמות, נפתלי נולד בה' בתשרי, בשנת ב'קצ"ה למניין בריאת העולם, ונפטר בגיל 133. לעומת זאת, על-פי ספר צוואות השבטים, אשר לא נתקבל בקרב חכמי היהדות, נפתלי חי עד גיל 137 שנים, ונקבר במצרים.
כאמור, בספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק כ"ד, בני נפתלי הם יַחְצְאֵל, גּוּנִי, יֵצֶר וְשִׁלֵּם. צאצאי נפתלי נשארו במצרים, עד אשר יצאו משם ביציאת מצרים, על-פי ספר שמות.

קברו

לפי ספרות חז"ל העלו בני ישראל את כל בני יעקב לארץ להיקבר שם.

ובספר הישר מסופר: 
ויקברו את ארונות מטות אבותיהם... ואת נפתלי ואשר קברו אותם בקדש נפתלי איש איש במקומו אשר ניתן לבניו.
— ספר הישר, סוף ספר יהושע
כיום מצוין קברו בכביש 899 מול תל קדש נפתלי. לקבר זה מקורות רבים מהמאה ה-7 והילך. בנוסף יום פטירתו הוא ו' בתשרי לפי התאריך העברי, כמובא בספר "ילקוט שמעוני".
רני רהב

ביוגרפיה

רהב נולד וגדל ברמת גן.
בצה"ל שירת כמש"ק חינוך בחיל האוויר. לאחר שחרורו מהצבא, בגיל 22, מונה למנהל מחלקת יחסי ציבור ובידור במלון דן פנורמה תל אביב. בגיל 23 מונה לדובר חברת מלונות דן.
בשנת 1991 הקים רהב את משרד "רן רהב תקשורת ויחסי ציבור" בשותפות עם איש העסקים ברוך איבצ'ר. מספר שנים לאחר מכן קנה את 50 האחוזים של איבצ'ר והפך לבעלים המלאים של המשרד.
משרדו של רהב מייצג כ-120 חברות ומונה 41 עובדים. עם לקוחות המשרד נמנות בין היתר חברת אל על, שופרסל, קבוצת שטראוס, סלקום, HP ורמדיה ישראל במהלך המשבר של פרשת רמדיה. גם קבוצת IDB ובנק הפועלים נמנו עם לקוחות המשרד.
בסוף שנת 2013, שימש רהב כשופט בעונה הראשונה של התוכנית "הכוכב הבא", אשר שודרה בזכיינית קשת בערוץ 2.
במרץ 2019 החל להגיש לצד שרון גל את תוכנית האירוח "שרון ורני בע"מ", בימי שישי ברשת 13. ב31 ביולי הכריז רהב על כוונתו לפרוש מהנחיית התוכנית. במכתב ההתפטרות שפרסם הוא ביקש שמנחה אישה תחליף אותו אחרי פגרת החגים.

פעולותיו הבולטות

רהב ואשתו נוהגים לערוך אירועים חברתיים בהשתתפות בכירים במגזר הציבורי והפרטי בישראל. אירועים אלו עוררו, לא אחת, ביקורת ציבורית. מקרה בולט אירע בפברואר 2007, כאשר ערך רהב אירוע גרנדיוזי לרגל בר המצווה של בנו, בהשתתפות 5,000 מוזמנים. האירוע זכה לסיקור רב בכלי התקשורת ועם זאת לביקורת בקרב הציבור וחלק מהעיתונאים, כדוגמת רענן שקד בטורו ב"ידיעות אחרונות" וירון לונדון בתוכניתו "לונדון וקירשנבאום". באירוע לקחו חלק בעלי תפקידים ציבוריים ובהם מפכ"ל המשטרה, משה קראדי ושופטים, חרף נוכחותם במקום של מספר אנשים נגדם התנהלו באותה עת הליכי חקירה משטרתית או הליכי משפט פלילי. הטענה הייתה כי נוכחות אנשי הציבור באירוע הייתה פגיעה בממלכתיות שנדרשה מהם. רהב פרסם מאמר שבו הגיב לביקורת זו.
מקרה נוסף שהעלה את רהב לכותרות היה יציאתו הפומבית נגד שלי יחימוביץ עקב ביקורתה על שרי אריסון, אשר הייתה מיוצגת על ידי משרדו ונחשבת לידידת המשפחה. המכתב הופץ למאות עיתונאים וכלל 34 סעיפים המבקרים את יחימוביץ. בהמשך, עם עזיבת אריסון את ישראל, שלח רהב מכתב גלוי נוסף בגנות יחימוביץ שנפתח במילים "שלי, ניצחת".
בימי מחאת האוהלים (2011) עלה שמו של רהב בשל ראיון שנתן לסדרה הדוקומנטרית "התעוררות", המכוון אל המוני העם שאינם מכירים תודה לטייקונים השולטים בכלכלה הישראלית.
בנובמבר 2013, כאשר באינטרנט התנהלה חרושת שמועות על חשדות למעשים פליליים של הזמר אייל גולן, ניצב רהב בראש המגוננים על גולן.
בינואר 2014 פרסמה העיתונאית שרון שפורר הקלטה מספטמבר 2013 בה נשמע מאיים עליה אם לא תסיר פרסום שלילי אודותיו, ובין היתר אמר: "תחטפי ממני טיל רעל בטלוויזיה, שאת לא תצאי מהבית...תאמיני לי, גם בפני החברים שלך לא תצאי, אחריותי". דבריו עוררו ביקורת כנגדו ואף לקריאות ופעילויות אזרחיות מאורגנות להחרמת חברות שעובדות עמו בעקבות פרסום ההקלטה התנצל רהב בפני שפורר אך גם הביע תמיהה מדוע פרסמה את ההקלטה זמן רב לאחר המקרה.
ברדיו 103FM ראיין גבי גזית את ישראל גודוביץ על מרפסות שנפלו מבניין חדש בחדרה שנבנה על ידי גינדי השקעות. בעת הראיון לא צויין שמו, אך רהב ייחס אליו את הנאמר ותבע במיליון ש"ח את רדיו 103, את גזית ואת גודוביץ. בית המשפט פסק לרהב פיצוי והוצאות בסך 8,500 ש"ח מהרדיו, עקב פרסום הראיון עם שמו ותמונתו של רהב באתר האינטרנט של התחנה, וחייב את רהב בתשלום הוצאות לגזית וגודוביץ בגובה 100,000 ש"ח משום שלא ציינו את שמו בשידור. רהב הודיע שיערער, וגודוביץ' שוקל תביעה נגדית.

חיים פרטיים

בשנת 1992 נישא להילה קליין ולהם שני בנים. הילה רהב היא מנכ"ל משותף של "רהב תקשורת". רהב ואשתו ידועים כאספני אמנות ישראלית.
גאס ויליאמס

גולדן סטייט ווריורס

ויליאמס נולד במאונט ורנון שבמדינת ניו יורק בשנת 1953. בתום לימודיו באוניברסיטת דרום קליפורניה נרשם לדראפט ה-NBA לשנת 1975, בו נבחר בסיבוב השני (בחירה 20) על ידי קבוצת גולדן סטייט ווריורס. ויליאמס הרשים כבר בעונת הרוקי שלו, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה לאחר שקלע 11.7 נקודות בממוצע למשחק. אחרי עונה שנייה בינונית במדי הווריורס הוא חתם כשחקן חופשי בסיאטל סופרסוניקס, בה הפך לראשונה לשחקן מוביל.

סיאטל סופרסוניקס

בעונה הראשונה שלו בסיאטל, 1977/1978, קלע ויליאמס 18.1 נקודות בממוצע למשחק והגיע עם קבוצתו לסדרת גמר ה-NBA, בה הפסידו הסופרסוניקס לוושינגטון בולטס בתוצאה 4-3. בעונה העוקבת "נקמה" קבוצתו של ויליאמס בבולטס, לאחר שהביסה את וושינגטון בתוצאה 4-1 בסדרת הגמר וזכתה באליפות הראשונה בתולדות המועדון. ויליאמס הפגין יכולת מצוינת לאורך הסדרה, בה הוביל את קבוצתו עם 28.6 נקודות בממוצע למשחק, אך תואר ה-MVP של סדרת הגמר הוענק לדניס ג'ונסון, חברו לקו האחורי בקבוצה. בעונת 1979/1980 המשיך ויליאמס להציג יכולת טובה, ואף נבחר לראשונה לחמישייה השנייה של העונה, אך קבוצתו כשלה בניסיונה להגן על תואר האליפות כשהודחה כבר בשלב גמר המערב. ויליאמס לא השתתף כלל בעונת 1981 בשל מחלוקת חוזית, אך חזר לשחק בשורות הסופרסוניקס בעונות 1982-1984. בתקופה זו פרח ויליאמס ברמה האישית, השתתף בשני משחקי אולסטאר ואף נבחר לחמישייה הראשונה של העונה ב-1982. ממוצעיו של ויליאמס לאורך שש העונות ששיחק במדי הסופרסוניקס עומדים על 20.3 נקודות, 6 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.

שלהי הקריירה

בסיום עונת 1983/84 הועבר ויליאמס בטרייד לוושינגטון בולטס, בשורותיה שיחק במשך שתי עונות בהן נחלשה תפוקתו. באמצע עונת 1986/1987 חתם על חוזה באטלנטה הוקס, אך התקשה לתרום לקבוצה ופרש בסיום העונה, בגיל 33. ב-11 עונותיו ב-NBA העמיד ויליאמס ממוצעים של 17.1 נקודות, 5.6 אסיסטים ו-2.0 חטיפות למשחק.
אפריקה ברן

אפריקה ברן (באנגלית: AfrikaBurn) הוא אירוע רשמי של ברנינג מן אזורי המתקיים מדי שנה באפריל-מאי בפארק הלאומי טוואנקה קארו בדרום אפריקה מאז שנת 2007. הוא מתרכז בבניית יצירות אמנות זמניות בסביבה חצי מדברית, שחלקן נשרפות לקראת סוף האירוע. רבים מהנוכחים לובשים תלבושות משוכללות וססגוניות ויוצרים "כלי רכב מוטנטים" אומנותיים.

היסטוריה

פסטיבל אפריקה ברן הוקם בשנת 2007 על ידי פול יורגנסן כחברה ללא מטרות רווח, מתוך כוונה שהיא תשמש כלי ליצירה ותיאום של אירוע ברנינג מן אזורי עצמאי של דרום אפריקה.
פול יורגנסן השתתף בכמה פסטיבלים של ברנינג מן והתחבר עם לארי הארווי ומשפחת ברנר, הוא נסע לדרום אפריקה לראות את הוריו ובמטרה ליצור במה אמנותית כדי לאחד ולהפגיש את הדרום אפריקאים במקום אחד ללא פוליטיקה. חברו מבית הספר רוברט וויינק הייתה הבחירה הטבעית עבורו לשיתוף פעולה, עם רקע עשיר באמנות וגלריות. רוברט וויינק התקשר גם עם ליאן ויסר, והבין שהידע המשמעותי שלה בסצנת האמנות המקומית וניסיונה ביחסי ציבור ומעצבת מסיבות יתרום לקידום הפרויקט. לקח כמעט שנתיים של טוויה ופיתוח מאחורי הקלעים על ידי השלושה הללו, לפני שהאירוע הראשון התרחש.
החברים המייסדים של החברה היו פול יורגנסן, רוברט וויינק וליאן ויסר, מייק סאס-רולפס יחד עם ריצ'רד בושר ומוניק שייס.
האירוע מתקיים מאז 2007, כאשר כל האירועים עד כה נערכו בחווה פרטית בשם סטונהנג'(Stonehenge), הסמוכה לפארק הלאומי טוואנקה קארו (Tankwa Karoo). החווה מאוד מבודדת מכיוון שהיא ממוקמת באמצע הדרך לאורך כביש R355 במחוז הכף הצפוני של דרום אפריקה.
האירוע נקרא במקור Afrika Burns, אולם בגלל החשש כי שמו יכול להיות בעל השלכות שליליות אפשריות, הייתה קריאה פומבית להצעות לשם חדש. ב־16 ביולי 2008 הוכרז רשמית השם החדש AfrikaBurn. השם החדש שומר על זהותו של האירוע, אך פוסל פרשנויות שליליות אפשריות על ידי שינוי השם ממשהו שקורה (burns) לאפריקה, למשהו שקורה ('a 'burn) באפריקה.
הפסטיבל בנוי בצורה של עיגול ענק עם אלפי אוהלים וההליכה היא בצורת שעון המספרים, על הרחוב הראשי, שנקרא "הפלאיה", יכולים לנסוע רק כלי רכב מחופשים.
בשנת 2010 מועדי האירוע השנתי הועברו למוקדם יותר באותה שנה, מכיוון שמזג האוויר הסתווי מתאים יותר לאירוע, כמו כן אפריקה ברן לא כל כך קרוב לברנינג מן, כדי לאפשר יותר משתתפים מהעולם.
האירוע באפריקה כמו הברנינג מן מקפיד על עשרת העקרונות של הפסטיבל כגון: "לא להשאיר עקבות" (Leave No Trace), חופש, ביטוי עצמי, א- מסחריות, הסתמכות עצמית ומאמץ קהילתי והוסיף עוד עיקרון של 'כל אחד מלמד אחד', כדי לעודד שיתוף ידע של הקהילה על מנת להבטיח צמיחה שלה.
אסור להשתמש בכסף באתר הקמפינג של האירוע מכיוון ששום דבר לא מוצע למכירה, אם אנשים זקוקים למשהו הם או שהם סוחרים עם משהו אחר או פשוט מבקשים אותו. אין להכניס חיות מחמד לאירוע, עיקרון זה נובע מדאגות לביטחונם של בעלי החיים (רעשים חזקים וסביבה בעייתית), ושל המשתתפים. בנוסף זיקוקים ופנסי אש אינם מותרים.
הוא נחשב לאירוע השלישי בגודלו בעולם מבין אירועי הברן הקיימים.
לגינון נודד

מאפיינים

הלגינון מגיע לאורך של 43 סנטימטר.  כדגים אחרים במשפחת הנפוחיתיים, הוא יכול להתנפח  בעת סכנה ובכך  להקשות על טורפיו לטרוף אותו. בשל תכונה זו  הדג הוא אחד המינים הקרויים בסלנג העברי אבו נפחא. 
כדגים אחרים ממשפחה זו, אוצר דג הלגינון באיבריו הפנימיים, בכבד, כיס המרה ואיברי המין, רעל חזק בשם טטרודוטוקסין שעלול לגרום למוות. הרעל מתחיל להשפיע בין עשרות דקות ועד שעות ספורות ממועד אכילת הדג, וגורם בתחילה לשיתוק השפתיים, אובדן כושר הדיבור והבליעה, הזעה, כאבי ראש, בחילות וסימפטומים נוספים ובהמשך לשיתוק שרירי הנשימה ולחנק. אין לרעל אנטידוט, והטיפול הקיים הוא טיפול סימפטומטי - בעיקר הנשמה מלאכותית.
דווח על מספר מקרים שבהם דייגים ישראלים חובבים העלו את הדג ברשתם, לא ידעו לזהותו, טעמו ממנו ולקו בהרעלת טטרודוטוקסין חריפה, עד כדי חשש לחייהם. דג הפוגו, הנמנה אף הוא על אותה משפחה, נחשב ביפן למעדן יוקרתי, אך הגשתו במסעדות נמצאת תחת רגולציה הדוקה ודורשת התמחות ארוכה ורישיון, לאחר שגבה לא מעט קורבנות.
ארבע רשויות השבת

ארבע רשויות השבת הן ארבעה מרחבים בהלכות שבת. ארבעת המרחבים הם: רשות הרבים, רשות היחיד, כרמלית ומקום פטור. לכל אחד מארבעת המרחבים וליחסים ביניהם הלכות ייחודיות בשני פרמטרים: הוצאת חפצים מרשות אחת לשנייה וטלטולם (העברתם ממקום למקום) בתוך אותה הרשות.
התורה אסרה עשיית מלאכה בשבת וחז"ל פירטו ומנו ל"ט (39) אבות מלאכה האסורים בשבת. המלאכה האחרונה, המלאכה ה - 39, היא מלאכת ההוצאה מרשות לרשות, למשל העברה מרשות היחיד לרשות הרבים. רוב הדיון במלאכות שבת ובכללן מלאכת הוצאה נכלל במסכת שבת. גם מסכת עירובין במשנה ובגמרא והלכות עירובין אצל הרמב"ם עוסקות בנושאים המשיקים לכך. ההלכה עוסקת ב"ארבע רשויות לשבת". תחומים של רשויות קיימים גם בדיני נזיקין ובדיני טומאה וטהרה, אבל במובן שונה במקצת.
לגאטוס

לגאטוס (בלטינית: Legatus) היה תואר צבאי ברומא העתיקה.

היסטוריה

משרת הלגאטוס נוצרה במהלך המאה השנייה לפנה"ס בתקופת הרפובליקה הרומית. לגאטוס היה סגנו של מושל פרובינקיה, ותפקידיו העיקריים היו לשמש כשליחו של המושל לקהילות המקומיות שהיו נאמנות לרומא, ולפקד על הצבא המקומי בפרובינקיה.
בזמן מלחמת גאליה בהנהגתו של יוליוס קיסר (58 - 50 לפנה"ס) הפך התואר לגאטוס לבעל אופי צבאי מובהק. תפקידו של הלגאטוס כמפקד לגיון נהיה מקובל במלחמת האזרחים שהשתוללה ברפובליקה עד שנת 27 לפנה"ס.
בתקופת האימפריה הרומית המשיך עדיין הלגאטוס לפקד על לגיון, גם אחרי הארגון מחדש של הצבא הרומאי על ידי אוגוסטוס, אולם במקרים שהפיקוד על הלגיון הועבר למושל הפרובינקיה, הוא היה מקבל את התואר לגאטוס.
טום דייס

ביוגרפיה

דייס נולד בשם טום אקהוט (באנגלית: Tom Eeckhout) בעיר אקלו  שבצפון בלגיה.
בילדותו החל לנגן בגיטרה ובנעוריו החל לכתוב שירים.

קריירה

ב-2005 הצטרף ללהקה דייס , ושם החל להשתמש בשם הבמה טוק אקהוט דייס.
ב-2008 השתתף דייס בגרסה הפלמית של הראליטי "אקס פקטור", וסיים במקום השני.
ביוני 2009 הוציא את הסינגל הראשון שלו שהיווה קאבר לשיר Bleeding Love של ליאונה לואיס. השיר דורג שביעי במצעד פזמונים הפלמי, ובעקבות הוצאתו זכה דייב למועמדות בפרסי ה-TMF, פרס מוזיקה בלגי בקטגוריית "האמן החדש הטוב ביותר".
בנובמבר 2009 הודיעה רשות השידור הפלמית VRT שבחרה בדייס לייצג את בלגיה באירוויזיון 2010 בנורווגיה. בין נימוקי בחירתו צוין קולו הייחודי. השיר שנבחר לאירוויזיון הוא Me and My Guitar ("אני והגיטרה שלי") שדייס נמנה עם כותביו. בשלב חצי הגמר הגיע דייס למקום הראשון; ובגמר סיים דייס במקום השישי. זהו ההישג הטוב ביותר של בלגיה מאז 2003.
ב-2010 יצא אלבומו Teardrops.
בנימין ענבר

שירותו הצבאי

ענבר נולד באוקראינה בשנת 1931. שנה לאחר מכן עלה לישראל. גדל בירושלים ובגיל 13 עבר עם משפחתו לנתניה. 
בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח, והוא בן 16, כחלק מהכשרת מעוז. ענבר עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי כיתות, ולחם במלחמת העצמאות כחבלן בגדוד הראשון והשלישי. בתום המלחמה עבר ענבר לשירות קבע ועבר קורס קצינים. הוא נפצע באורח קשה בתאונת דרכים ועבר שיקום ממושך. שימש כמפקד מחלקה ביחידת סיור של פיקוד הדרום (יחידה 30), מפקד פלוגה בגדוד 50, עבר קורס לוחמה זעירה והדריך בבה"ד 1. לתקופה קצרה שימש ענבר כסמג"ד בחטיבת הצנחנים, אולם נפצע בצניחה ועבר ל חטיבת גולני. בשנת 1962, בעת שימש כמפקד פלוגת קורס מ"כים של חטיבת גולני, לחם במבצע סנונית, פעולת תגמול כנגד המוצבים הסורים בכפר נוקייב. על לחימתו הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל שהומר ב-1973 בעיטור העוז.
ב-1963 מונה לקצין מבצעים בפיקוד הצפון ולאחר מכן שירת כמפקד בנח"ל. ב-1966 מונה למפקד גדוד 51 של חטיבת גולני. במלחמת ששת הימים הוטל על הגדוד המשימה לכבוש את תל עזזיאת, מוצב פלוגתי סורי מבוצר ברמת הגולן. לחימת הגדוד התייחדה בכך, שלא סטתה מהתכנון המקורי, והמוצב נכבש כמעט ללא נפגעים: הרוג אחד, שלא נפגע בלחימה עצמה, וארבעה פצועים.
בהמשך התקדם ענבר במסלול הפיקודי. ב-1968 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון, ב-1969 למדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וב-1971 לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון באתיופיה. במלחמת יום הכיפורים חזר לישראל ושימש קצין קישור במטה אוגדה 146. בשנים 1975–1974 שימש כמפקד חטיבת ירושלים. בשנים 1977–1976 שימש כקצין המשטרה הצבאית הראשי בדרגת תת-אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל התמודד ב-1978 על ראשות המועצה המקומית קריית טבעון בה התגורר, וכיהן כחבר המועצה מטעם סיעת המערך. כיהן כמנהל חברת תל-בר, חברת בת של קופת חולים כללית, מנהל מרחב העמק וסמנכ"ל הקופה. בשנת 2010 נפטר לאחר מחלה קשה.
ענבר היה נשוי לנטע. בנו הוא גיורא ענבר, תת-אלוף במילואים שפיקד, כאביו לפניו, על גדוד 51.
סיפורים לשעת לילה מאוחרת

היסטוריה

הסדרה בנויה על פרקים בני כ-30 דקות, שרובם פותח בסיטואציה שגרתית ובנאלית, שעד מהרה מתפתחת למערבולת המטלטלת את הגיבור עד הסוף המפתיע. בהגן כתב, הפיק וביים את כל 13 פרקי הסדרה. הסדרה זכתה להצלחה רבה בישראל, ולהערכה על חלוציותה ומקוריותה. גרסה אנגלית הופקה לסדרה, נמכרה ושודרה בגרמניה וברוסיה.
העונה ראשונה של הסדרה צולמה כולה בידי גדי דנציג. לאחר מותו של דנציג בתאונת מסוק, צילמו את הסדרה לסירוגין צלמים שונים, כמו אמנון סלומון, אלכס בנרף וגיורא ביח.
הסדרה זכתה לתוכנית פרודיה ב"זהו זה!" בשם "סיפורים לשעת לילה מיותרת" בשנת 1992.
במהלך שנת 2012, לרגל 25 שנה לסדרה, יצא לשוק מארז DVD הכולל את כל פרקי הסדרה. הפקת ה-DVD נעשתה בידי מישל בן אב.
יוון

מקור השם יוון

יוון הקדומה הורכבה משבטים שונים שהתפרשו באזור איטליה, יוון וטורקיה של ימינו. שבטים אלו הם אלו שהעניקו את שמם לחבל ארץ זו; תחילה היה זה חבל ארץ בו גרו שבט ה"הלנים" (Έλληνες) שכונה בהתאם בשם "הֶלאַס" (‎′Ελλάς), ובהדרגה הורחב כינוי זה לכל ארץ יוון. עמי המזרח לעומת זאת, שבאו תחילה במגע עם שבט ה"יוֹנִים", העניקו את השם "יוון" לארץ זו, (ומכאן בא הכינוי יוון בשפה העברית), ואילו עמי איטליה שנחשפו תחילה לשבט המערבי, ה"גרַאיקים" (Γραικοί), גזרו משם שבט זה את שם הארץ, ומכאן בא השם "Graecia" בלטינית, ובצורות דומות בשאר לשונות אירופה.
הרומאים, בזמן שלטונם על יוון, כינו את פרובניקיה זו בשם "אַכַיאה". בתקופה הביזאנטית ראו היוונים את עצמם כ"רומיים" (Ρωμαίοι), וכינו את ארצם בהתאם בשם "רומאניה", ובעקבות כך התקבל השם "רוּם" (رُومُ) ככינוי ליוון בקרב המוסלמים. במאה ה-19, עם הקמת מדינת יוון מחדש, חזרו היוונים לשמם הקדום "הלאס" (או: "אֶלאס").

חי וצומח

הצמחייה ביוון הדרומית והמרכזית היא מטיפוס ים-תיכוני מזרחי, הדומה לזו של ארץ ישראל (מיהודה צפונה). ביוון הצפונית ועל המורדות הגבוהים של ההרים היא מתקרבת לטיפוס המרכז-אירופי. כיום עוסקים הרבה בייעור ההרים החשופים. ביוון חיים בעלי חיים ים תיכוניים ואירופיים, דוגמת עינחש עדינה, ובים של יוון יש גם שוניות אלמוגים וגם חופים פתוחים עם בעלי חיים ים -תיכוניים, כמו כלב הים הנזירי המצוי.

אדריכלות

האדריכלות של יוון העתיקה היא הבסיס לרוב ההתפתחות האדריכלית באירופה מאז. היוונים המציאו את הגג הדו שיפועי, ושכללו את שיטת הבנייה על עמודים בדלים (בודדים). שלושת סגנונות העמודים הנפוצים ביותר הם: הסגנון הדורי (ללא בסיס), הסגנון היוני עם כותרת מסולסלת, והסגנון הקורינתי עם כותרת בצורת עלים. קיימות דוגמאות רבות לאדריכלות יוון העתיקה, אך המבנה הבולט ביותר הוא האקרופוליס באתונה.
פרעה (דמות מקראית)

פַּרְעֹה הוא שמו ותוארו של מלך מצרים. בתנ"ך מוזכרות לפחות חמש דמויות מתקופות שונות שנשאו תואר זה. "פרעה" ככינוי למלכי מצרים העתיקה מופיע גם בכתובות מצריות ובכתובות מלכי אשור. מקור השם המשוער הוא הצירוף פָר-עָה במצרית, שמשמעותו "בית גדול".

עבדות מצרים

המצרים חששו מהריבוי הטבעי הגדול של העברים, ופרעה מלך מצרים ראה בעצם קיומו וגידולו של השבט העברי הזר, סכנה לביטחונה של מצרים, העלול לשמש כגיס חמישי בכל מלחמה עתידית. לפיכך, שינה את היחס המועדף בו זכו בזכות היותם שארי יוסף, והפך אותם בהדרגה לעבדים המשועבדים לעם המצרי. השיעבוד כולל ניצול קשה לצורך בניית ערי מסכנות ואסמי תבואה, וביצוע כל עבודות השדה והבית השוטפות בכל רחבי הממלכה בעבודת פרך, זאת באמצעות כפייה ועינויים. חוק נוסף של פרעה הוא הדרישה להמית את כל הבנים הזכרים בשעת לידתם. לאחר שנות שיעבוד רבות, זועק עם ישראל אל האלוהים, בבקשה שיושיעו.

הכבדת לב פרעה

לפני שאלוהים שלח את משה אל פרעה, אמר לו: "וַאֲנִי אַקְשֶׁה אֶת לֵב פַּרְעֹה". המפרשים נחלקו בהסבר מהותה של הכבדת לב פרעה: הרמב"ם כתב שניטלה ממנו הבחירה החופשית, כעונש על מעשיו הרעים, כדי שימות בחטאו ולא יוכל לשוב בתשובה. אך כמה מחכמי ימי הביניים, אברבנאל ורבי יוסף אלבו, פירשו שהבחירה לא ניטלה ממנו לגמרי, והכבדת ליבו הייתה רק כדי לנטרל את השפעת המכות על החלטותיו.

מדרש השם

באוצר המדרשים מובאת אגדה למתן שמו של פרעה, ולפיה אדם מארץ שנער בשם ריקיון עלה לגדולה במצרים ונשא חן בעיני המלך ונקרא שמו פרעה:
ויען המלך ויאמר לרקיון לא תקרא עוד רקיון כי אם פרעה יהיה שמך אחרי אשר נפרעת מס מן המתים, ויקראו את שמו פרעה ... ותנתן דת במצרים וימליכו עליהם את רקיון-פרעה תחת יד אשוירוש מלך מצרים ... ויקח רקיון-פרעה את מלכות מצרים בחזקת היד ובערמה וישם פריעת מס על כל יושבי מצרים, על כן קראו שמו פרעה ... ויכתבו כתב דת וחוק לקרוא לכל מלך אשר ימלוך עליהם ועל זרעם במצרים פרעה.
— אוצר המדרשים (אייזנשטיין), מעשיות, עמוד 332-3
האר"י הקדוש מקשר את השם "פרעה" לעניין פסח ואומר כי פרעה הוא "פה רע" ופסח "פה סח" ומבאר שהגלות והגאולה קשורים בסוד הפה. פרעה רומז על טומאת מצרים - "מ"ט שערי טומאה" (שעל פי חז"ל הייתה הגדולה ביותר בהיסטוריה) וכאן מביא האר"י שפרעה מרמז שהיה פרוע מלשון פורענות. ועל כן "פה סח" שעל ידי כח הפה כגון תפילה ותחנונים, אמירת סדר פסח וברכות לתיקון המאכל אפשר להינצל מאותה טומאה.
דרום תל אביב

"דרום תל אביב" הוא מונח המתייחס לאזורה הדרומי של העיר תל אביב. הגדרת האזור אינה חד משמעית, ובדומה ל"צפון תל אביב" נתונה לפרשנויות שהשתנו עם הזמן.
ההגדרות הרשמיות של דרום תל אביב, על פי חלוקת הרבעים המוניציפלית הם רבעים 7 ו-8 ללא יפו. על אף שיפו נמצאת בדרומה של "תל אביב-יפו" לא נהוג להתייחס אליה כ"דרום תל אביב". מבחינה זו, הגבול בין מרכז תל אביב ולבין דרומה הוא קו רחוב הרכבת, רחוב יהודה הלוי ודרך יפו-תל אביב, ועל פי גבול זה כוללת דרום תל אביב את שכונות נוה שאנן, פלורנטין, קריית שלום, שכונת שפירא, נווה עופר וגבעת הרצל.
עם זאת, שכונות רבות במזרח תל אביב (רובע 9), כגון שכונת התקווה וכפר שלם, נחשבות גם הן לדרום העיר, למרות שבאופן רשמי מוכר האזור כ"רובע מזרח". כמו כן, אזורים נוספים ושכונות מסוימות הנכללות ברבעים 5 ו-6 (מרכז תל אביב) נתפשים בציבור באופן סובייקטיבי ומוגדרים אף הן כדרום. רחוב אלנבי לדוגמה, הנחשב על ידי תושבי מרכז תל אביב כרחוב מרכזי בליבה של העיר, נתפש מבחינות רבות, ועל ידי תושביה הצפוניים יותר של העיר, כגבולו הצפוני של דרום תל אביב. כך גם סביבת רחוב המסגר ואזור מתחם הרכבת. הסיבה לכך שאזורים בלתי דרומיים נכנסים תחת ההגדרה "דרום תל אביב" היא הזיהוי של דרום תל אביב עם האזורים העניים והמוזנחים יותר של העיר, אך עם תנופת השיפוצים בעשור האחרון, הגבולות הולכים ומטשטשים, ורחובות תעשייתיים כמו רחוב הארבעה הופכים לאזורי בילוי מטופחים.
מסיבה זו ובדומה ל"צפון תל אביב", המושג "דרום תל אביב" הוא מושג סוציו-אקונומי הרבה יותר מאשר הגדרה גאוגרפית. שנים רבות נחשב אזור דרום תל אביב לאזור החלש ביותר של העיר מבחינה כלכלית, ואזורים רבים בו סובלים מהזנחה ממושכת. בנוסף, מוקדי הפשיעה העיקריים של העיר וכן אזורי המגורים של אוכלוסיות שוליים, מסתננים, מבקשי מקלט מאפריקה ועובדים זרים אחרים המרוכזות בשכונות דרום העיר.
סרג'ו דלה-פרגולה

ביוגרפיה

דלה-פרגולה נולד בטרייסטה שבאיטליה ב-1942. הוא בנו של מאסימו דלה-פרגולה, שהיה עיתונאי ספורט, ונכדו של הרב רפאל דלה-פרגולה. עלה לישראל ב-1966 לאחר שרכש תואר שני במדעי המדינה וב-1973 קיבל תואר דוקטור מטעם האוניברסיטה העברית. הוא חקר את ההיסטוריה הדמוגרפית של היהודים, המשפחה היהודית, הגירות היהודים וקליטתם בישראל ובארצות המערב, תחזיות אוכלוסייה בתפוצות, בישראל ובירושלים, וההיבטים הכמותיים של החינוך היהודי. בשנות ה-2000 היה בין האחראים על הכנת ההערכה השנתית של מצב העם היהודי מטעם המכון לתכנון מדיניות העם היהודי. בנושאים אלה כתב וערך יותר מ-30 ספרים ומונוגרפיות ולמעלה מ-100 מאמרים.
דלה-פרגולה שימש כיועץ בכיר לנשיא מדינת ישראל, לממשלת ישראל, לעיריית ירושלים, ולמוסדות וארגונים ישראליים ובינלאומיים רבים. ב-1999 זכה בפרס מרשל סקלאר מטעם האגודה לחקר היהודים במדעי החברה (ASSJ) על תרומתו והישגיו הייחודיים. ב-2013 זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר.