google/wiki40b huggingface dataset:
יהושע רוקח

ביוגרפיה

צעיר בניהם של רבי שלום רוקח "השר שלום", מייסד שושלת בעלזא, והרבנית מלכה רוקח.
נישא לרבנית רבקה מרים בת רבי שמואל אשכנזי חתן רבי יצחק מאיר מזינקוב בנו של רבי אברהם יהושע השל מאפטא (ה"אוהב ישראל" מאפטא). לאחר פטירת אשתו נישא בשנית לאחייניתה שרה מירל, בת הרב אברהם יהושע העשיל אשכנזי.
עם פטירת אביו בכ"ז באלול ה'תרט"ו (1855), למרות היותו צעיר הבנים, הוכתר כרב העיירה בעלזא וכרבם ומנהיגם של רבבות חסידי בעלזא ברחבי אירופה והעולם כולו. כיהן באדמו"רות קרוב לארבעים שנים, עד לפטירתו. 
היה פעיל ביותר בענייני הכלל ונחשב לאחד מגדולי המנהיגים החסידיים באירופה בדורו. בימיו הפכה חסידות בעלזא לאחת החסידויות הגדולות.
נחשב לתלמיד חכם גדול, אדם חריף ושנון, כריזמטי ובעל כושר מנהיגות, ואנשים הוקסמו מאישיותו המיוחדת במינה. שמו יצא לו גם כפועל ישועות בקרב הארץ, ואלפים נהרו אליו להתברך מפיו ולהיוושע בכוחות על טבעיים שעל פי אמונת החסידים ניחן בהם רבי יהושע. אנשים גם האמינו שהוא צופה ברוח הקודש ויודע דברים עתידיים ודברים שהתרחשו במרחק רב ממנו מבחינת הזמן והמרחב.
הרב רוקח ניהל מלחמה אידאולוגית חסרת פשרות ברפורמים ובתנועות ההשכלה היהודיות, לשם כך הקים בכ"ג בשבט ה'תרל"א (1871) את תנועת "מחזיקי הדת", תנועה פוליטית חרדית ראשונה בהיסטוריה, ויסד את העיתון החרדי הראשון "קול מחזיקי הדת". התנועה ליכדה את שורות החרדים בגליציה וחלקים מהונגריה והסביבה ונציגים מטעמה התמודדו ונבחרו לפרלמנט האוסטרי.
למרות התנגדותו לרפורמות ביהדות במישור הרעיוני והכללי נחשב לאוהב ישראל אמיתי במישור הפרטי וקירב כל יהודי באשר הוא, בטענה כי "כשם שאנו עמלים לתרץ רמב"ם מוקשה, כך מצווה לתרץ יהודי מוקשה".
בחורף שנת ה'תרנ"ד (1894) עבר ניתוח מסובך בווינה, אוסטריה, שבעקבותיו נחלש מאוד. ימים ספורים לאחר הניתוח ביקש לחזור לבעלז. עקב חולשתו שכרו החסידים קרון מיוחד ברכבת ורופא מיוחד ללוותו, בדרך חזרה נפטר ברכבת ביום כ"ג בשבט. בתחנות השונות נודע דבר פטירתו להמוני חסידים שהמתינו לקבל פניו בערים ועיירות. 
בעיתונות התקופה פורסם כי פטירת האדמו"ר אירעה בווינה, ובעקבות חשש מקשיי העברת הנפטר לקבורה מחוץ למדינה, הערימו חסידיו על השלטונות ושמרו את דבר הפטירה בסוד, פירסמו שהוא מועבר בחוליו לעיירתו בעלזא, והעבירו את הנפטר ברכבת לבלז.
הלוייתו התקיימה בעיר מגוריו שם הגיעו אלפים מהסביבה לחלוק לו כבוד אחרון. בעיתונות נאמד ציבור המלווים בכעשרים אלף איש. נקבר בבית העלמין בעיירה ליד קבר אביו רבי שלום.
אחרי פטירתו התפרסמו למעלה מעשרים הספדים שנשאו עליו גדולי הרבנים בדורו. חלקם בספרים בפני עצמם, וחלקם בתוך ספרים אחרים.
מלחמת מאה השנים השנייה

מלחמת מאה השנים השנייה הוא ביטוי המשמש מספר היסטוריונים לתיאור שורת מאבקים צבאיים בין בריטניה לצרפת, בין 1689 ל-1815. כמו מלחמת מאה השנים הראשונה, מונח זה אינו משמש לתיאור מלחמה רציפה בין המדינות אלא מצב מלחמתי עיקש ביניהן. הקשר בין כל המלחמות היה שכולן נבעו מהרצון של שתי המדינות להגיע לדומיננטיות בעולם. כמו כן, הייתה המלחמה גם בין ועל עתידן של האימפריות הקולוניאליות של שתי המדינות.
המלחמות בין שתי המדינות במהלך המאה ה-18 בדרך כלל כללו לצידן מדינות אירופאיות נוספות שכרתו איתן ברית; מלבד מלחמת הברית המרובעת, בריטניה וצרפת תמיד נלחמו אחת בשנייה. חלק מן המלחמות, כמו מלחמת שבע השנים, נחשבו כמלחמות כלל עולמיות וכללו קרבות במושבות המתפתחות בהודו, באמריקה ובנתיבי הסחר העולמיים.

היסטוריה

מלכי בית סטיוארט המאוחרים, שהיו נוצרים קתולים, ראו במלך הצרפתי לואי הארבעה עשר ידיד. ג'יימס הראשון וצ'ארלס הראשון, שניהם פרוטסטנטים, נמנעו ככל שיכלו ממלחמת שלושים השנים; גם הם, כמו קודמיהם, ראו בצרפת אומה ידידותית. צ'ארלס השני וג'יימס השני אף תמכו בצרפת במהלך מלחמתה נגד ההולנדים. סדרת המלחמות החלה עם הכתרתו של ויליאם מאוראנז' למלך אנגליה לאחר המהפכה המהוללת. ויליאם, בניגוד לקודמיו התנגד לממלכתו הקתולית של לואי הארבעה עשר, וסיווג את עצמו כמגן פרוטסטנטי. המתח המשיך בעשורים הבאים, שבמהלכם תמכה צרפת ביעקוביטים, שדרשו להפיל את בית סטיוארט ממושבם ולאחר 1715 את בית הנובר.
לאחר מותו של ויליאם, היריבות בין בריטניה לצרפת הפכה מיריבות דתית ליריבות כלכלית ומסחרית; שתי המדינות חתרו לדומיננטיות קולוניאלית באמריקה ואסיה. מלחמת שבע השנים הייתה אחת מהגדולות והחשובות שבמלחמת מאה השנים השנייה.
היריבות הצבאית המשיכה עם ההתנגדות הבריטית למהפכה הצרפתית, והמלחמות שבאו בעקבותיה עם הרפובליקה הטרייה, ומאוחר יותר עם הקיסרות הראשונה של נפולאון. הפסדו של נפולאון ב-1813, בקרב לייפציג, ולאחריו ב-1815, שלטון מאה הימים והפסדו המוחץ בקרב ווטרלו, סיים למעשה את המלחמה המתמשכת בין שתי המדינות. לאחר חתימת ההסכם, הייחוס של מדינה אחת למשנתה כ"אויבת טבעית" השתנה. אינטרסים משותפים בין שתי המדינות הובילו לשיתוף פעולה ביניהן במלחמת קרים. מאה אחת לאחר שנפסקה היריבות בין השתיים, הן הגיעו למצב בו יכלו לחתום על ההסכמה הלבבית שהראתה שמלחמת מאה השנים הראשונה והשנייה הן חלקת העבר; השוני התרבותי המשיך להתקיים אך המאבקים האלימים נפסקו.

"קרתגו" ו"רומא"

אנשים רבים בצרפת דיברו על בריטניה כ"אלביון בוגדני", שקיטרג את האנגלו-סקסונים כאנשים לא אמינים. הם השוו את בריטניה וצרפת לקרתגו ורומא העתיקות, כשהראשונה מושחתת ואימפריאליסטית רודפת בצע שעתידה להתמוטט, והאחרונה אינטלקטואלית והון תרבותי משגשג.
הרפובליקנים, כמו הבורבונים לפניהם ידעו שהשליטה הבריטית באוקיינוסים משתווה לשליטה הפוליטית באירופה, וצרפת לא תוכל לשלוט באירופה עד שלא תפיל את בריטניה. "קרתגו" - ערפד, רודן הימים, בוגדני, אויב וסבל לתושביה המושחתים - השתוותה לרומא, מוסרת כתב זה, הדוגלת בסדר עולמי, פילוסופיה וערכים עצמיים
אסוציאציות קלאסיות אלו שירתו את הצרפתים, כמובן, משום שרומא הביסה את קרתגו. אלו היו בהתאמה עם השקפות בנות זמנן, ששני העמים שונים באופן מהותי ולא יכלו להגיע להסכמים דיפלומטיים; מלחמה הייתה הדרך היחידה לסיים את המאבק הזה. צרפת הייתה "אויבתה הטבעית" של בריטניה, אך בריטניה הייתה המכשול העיקרי של צרפת לשליטה באירופה.
סול (תו)

סול הוא תו בסולם הצלילים, שמסומן באות G. תדירותו באוקטבה הראשונה היא 392 הרץ. במספור עממי הוא החמישי בסולם התווים. התו סול הוא התו ששומעים כאשר מרימים שפופרת של טלפון בישראל.
הצליל סול במפתחות השונים:

סול דיאז

התו סול דיאז הוא תו הגבוה מסול בחצי טון והוא מסומן ב-#G.

סול במול

התו סול במול הוא תו הנמוך מסול בחצי טון והוא מסומן ב-Gb.

סולם סול מז'ור

סולם סול מז'ור הוא הסולם המז'ורי המתבסס על הצליל סול. רצף התווים בסולם הם: סול, לה, סי, דו, רה, מי, פה דיאז וסול.

סולם סול מינור טבעי

סולם סול מינור הוא הסולם המינורי המתבסס על הצליל סול. רצף התווים בסולם הם: סול, לה, סי במול, דו, רה, מי במול, פה וסול.
קיטא

הקיטָא באמהרית (ቂጣ) והקיצ'א בתגרית (ቂጫ) היא המצה אותה נהגו ביתא ישראל להכין לפסח לפי מנהגים ומסורות מיוחדות. תהליך אפיית המצה החל מדי שנה מספר שבועות לפני ערב פסח, ודרש הכנות ותכנונים קפדניים של אנשי העדה.

רקע

כאשר בסוף חודש אדר היו מכריזים הכהנת באתיופיה על תחילתו של חודש ניסן, היו היהודים מתחילים בהכנות קדחתניות לקראת חג הפסח, בי"ד בניסן. המשימה הראשונה והחשובה ביותר הייתה הכנת המצה. מקור המנהג להכנת ואכילת מצה הוא בפסוק מהתורה, "ושמרתם את המצות" (ספר שמות, פרק י"ב, י"ז).

ההכנות לאפייה

אפיית המצה הייתה מורכבת ונדרשו הכנות מיוחדות. הקושי העיקרי היה השגת החיטה - לא בכל הכפרים השתמשו בחיטה להכנת לחם אלא בקטניות (בעיקר בטֵף ובדָגוסָה), ולכן המשפחות היהודיות היו דואגות לייבא חיטה מוקדם ככל האפשר. קושי נוסף היה הצורך להכין כמות מצות גדולה מאוד - מכיוון שבחג הפסח עצמו לא ניתן היה להכין מצות טריות (כיוון שהן עשויות מקמח), נדרשה הכנת כמות גדולה מראש, שתספיק לכל תשעת ימי החג. מאחר שהיהודים באתיופיה חששו מחילול חג הפסח, הם הרחיקו את החמץ מביתם החל מי"ג בניסן וסיימו את אכילת מצה רק בכ"ב בניסן, כלומר שמרו על תשעה ימים ללא חמץ (במקום שבעה, כנהוג בחג הפסח על פי התורה). 
המצות הוכנו בעבודת יד. שבועיים לפני כניסת החג החלו נשות הכפר באפייתן. מאחר שהבקתות טרם הוכשרו לקראת הפסח, נהגו לאפות את המצות במרחק מסוים מהבתים, בשדה, כדי להרחיק את החשש מפני מגע עם חמץ.

תהליך האפייה

המצה נאפתה בתנור עצים שנבנה במיוחד למטרה הזו, כמו גם משטח החרס העליון עליו נאפתה המצה. לרוב כל משפחה אפתה את המצות בנפרד. לרוב שתי נשים בעלות ניסיון הופקדו על מלאכת האפייה: האחת מכינה ולשה את הבצק במהירות, והשנייה אופה את המצה על התנור. התהליך נעשה בהשגחה קפדנית של הזקנים.
לאחר האפייה נלקחו המצות לבתים, ושם אוחסנו על הגגות או בבקתה במדף מיוחד מעל המדורה. הסיבה לצורת אחסון זו קשורה בחששם של היהודים שהמצות יחמיצו בשל רטיבות, לכן הן נשמרו במקומות חמים ויבשים (חודש ניסן הוא שיא עונת הקיץ באתיופיה).
לקראת החג נהגו היהודים להוציא את כל כלי הבית שהיו עשויים חרס או מדלועים, אל מחוץ לבתים, ולאחסן אותם במערה או במסתור אחר בשדה, וזאת כדי לקיים את מצוות התורה "חמץ, לא ימצא ולא יראה". הבתים נוקו היטב, ובערב פסח נערך סדר פסח, בו אכלו היהודים מצה עשויה מחיטים; אך עבור שאר ימי החג אפו היהודים לעצמם מצות עשויות מקטניות (טֵף ודָגוסָה), שהיו טעימות יותר ופחות קשות.

בישראל

יהודי אתיופיה בישראל משתמשים כיום במצות התעשייתיות המקובלות ברחבי הארץ.
צמא

תחושת צמא היא תשוקה מודעת לשתיית מים. צמא מהווה חלק חשוב במנגנון ויסות משק המים בגוף, במצבים של הפרת האיזון לכיוון של חוסר במים, מתעוררת תחושת צמא.

מאפייני הצמא

הגורם העיקרי ליצירת צמא הוא עליה באוסמולריות של נוזלי הגוף, המעידה על ירידה בנפח המים בגוף.
במוח נמצאים מספר אזורים שהפעלתם גורמת לתחושת צמא. אלו נמצאים בקדמת החדר השלישי של המוח ובגרעין הפראופטי (preoptic nucleus) שבהיפותלמוס. אזורים אלו מכונים מרכז הצמא.
אל מרכז הצמא שבמוח, מגיעים גרויים מאוסמורצפטורים המנטרים את כמות המומסים בפלזמת הדם ובנוזל מוחי שדרתי. במקביל להשפעתם על מרכז הצמא, גורמים האוסמורצפטורים לשחרור הורמון נוגד השתנה הפועל להקטנת איבוד מים בשתן. מרכז הצמא מופעל גם על ידי ירידה בנפח הדם, עליה ברמת אנגיוטנסין II ותחושת יובש בפה וברירית הוושט. מנגד, הרחבה של דפנות מערכת העיכול המעידה על כניסת מזון ומים, מדכאת את פעילות מרכז הצמא.
מכל הגורמים המשפיעים על פעילות מרכז הצמא, המשמעותית ביותר היא רמת האוסמולריות של הנוזל החוץ-תאי. די בשינוי של כאחוז וחצי באוסמולריות כדי לעורר תחושת צמא.
כרטיס הרחבה

כרטיס הרחבה הוא רכיב חומרה מסוג מעגל מודפס המוסף למחשב כדי לאפשר לו לבצע פעולות שלא תוכנן לבצע קודם, או כדי לייעל ביצועים של פעולות קיימות. לדוגמה, כרטיס קול עשוי לאפשר למחשב לעבד מידע קולי (כולל הקלטה וניגון) או לשפר את הדרך בה המחשב עושה זאת.
כרטיס ההרחבה מתחבר אל לוח האם של המחשב. כרטיסי הרחבה פשוטים מכילים רק את רכיבי החומרה הייעודיים לפעולה אותה הם מבצעים. כרטיסים יקרים יותר עשויים להכיל גם חומרה להוספת משאבי זיכרון או עיבוד מידע כלליים אשר יוקצו לפעולה זו. לדוגמה כרטיס מסך משוכלל יכיל רכיבי זיכרון RAM משל עצמו ומעבד משל עצמו שיוקצו רק לעיבוד המידע המוצג על המסך.
חאריס סילייג'יץ'

ביוגרפיה

חאריס סילייג'יץ' נולד בשנת 1945 בברזה, בבוסניה, אז חלק מיוגוסלביה, במשפחתו של חאג' חאפז קמיל אפנדי סילייגי'ץ.
אחרי סיום בית הספר היסודי סשנת 1964 למד במסדרסה המוסלמית חוסרוו בג בסרייבו. אחר כך השתלם בשפה הערבית ובלימודים אסלמיים בבנגאזי בלוב. את התואר השני (1977) ואת הדוקטורט (1979) (בנושא היחסים בין אלבניה לארצות הברית)  סיים באוניברסיטת פרישטינה בחבל קוסובו, אז חלק מסרביה במסגרת יוגוסלביה.
סילייג'יץ' כיהן כפרופסור לערבית באוניברסיטת פרישטינה וכפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת סרייבו. לימד כמרצה אורח באוניברסיטאות קורנל, מרילנד והרווארד בארצות הברית.
סילייג'יץ' שימש כחבר בוועדת הסכם דייטון והיה אחד ממבקרי ההסכם לאחר מלחמת האזרחים בבוסניה והרצגובינה.
כשנשאל למה הביע תרעומת ענה כי חתם על ההסכם משום שרצה לעצור את שפיכות הדמים ושיעשה זאת שוב, אך ההסכם חייב להשתנות. סילייג'יץ' המשיך להיות אישיות בכירה בפוליטיקה הבוסנית, רשמית היה חבר וסגן נשיא מפלגת הפעולה הדמוקרטית של בוסניה אך נטש אותה והקים את המפלגה למען בוסניה והרצגובינה. סילייג'יץ' החזיק גם בתפקיד סגן ראש מועצת השרים.
בשנת 2002 התמודד על חברות בנשיאות בוסניה והרצגובינה אך הפסיד לסוליימן טיהיץ' שכיהן עד 2006.
בבחירות שנערכו ב-1 באוקטובר 2006 נבחר כנציג הבוסניאקי בנשיאות ושימש בתפקיד עד שנת 2010 (בצירוף מקרים מעניין, תאריך זה הוא יום הולדתם של סילייג'יץ', שחגג 61, ושל מקבילו הסרבי בנשיאות רדמנוביץ', שחגג 57).
סילייג'יץ' מדבר אנגלית שוטפת ובעבר הרצה בכמה אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית.
הוא מתגורר בסרייבו.
לרקוד

עלילה

דבי היא רקדנית בטן העובדת במועדון של גולדי. דבי מאוהבת ביקי, עבריין מסוכן וחברו הטוב של גולדי. הסרט מתחיל בשוד תכשיטים המבוצע על ידי גולדי ויקי. בתום השוד מגלים השנים כי הם שדדו כמה אלפי דולרים, סידור, תפילין וטלית בלבד. יקי מאוכזב מהשלל המועט אולם גולדי רואה בשלל השוד סימן שעליו לחזור בתשובה.
סאח'יר

סאח'יר (בערבית: الصخير). הוא אזור מדברי הממוקם במחוזה הדרומי של ממלכת בחריין, ליד זאלאכ ועוואלי.
באזור המדברי נמצא ארמון אל-סאח'יר שנבנה בשנת 1870 והוא אחת מהאטרקציות המרכזיות באזור. בתחילת שנות ה-2000, האזור התפתח רבות, דוגמאות לפיתוח האזור הן יצירת קמפוס של האוניברסיטה הבינלאומית המרכזית למשפטים וערעורים של בחריין, ובניית מסלול "הגרנד פרי פורמולה של בחריין".
סאח'יר ידועה גם כאתר טבע מעניין ומרתק ובזכות כך אנשים רבים מגיעים לסאח'יר לעשות קמפינג. סאח'יר היא גם מיקומו של פארק חיות הבר אל ערין, שמורת הטבע היחידה הממוקמת על קרקע יבשה ושומרת על חי והצומח בבחריין.
כריס מסינה

ביוגרפיה

מסינה נולד בכפר נורת'פורט שבניו יורק, התגלה בדרמה העצמאית אירה ואבי בה שיחק לצידה של ג'ניפר ווסטפילדט ובסדרה עמוק באדמה בתור העורך דין טד פיירוול.
בשנת 2008 שיחק בסרטו המצליח של וודי אלן ויקי כריסטינה ברצלונה בתפקיד דאג הארוס של ויקי (רבקה הול) ובקומדיה ארוס עליה בתפקיד ד"ר דייב.
ב-2010 שיחק מסינה בתפקיד הראשי במותחן האימה שטן בתור הבלש בוודן ובתפקידי משנה בדרמות גרינברג בתור פיליפ אחיו של רוג'ר גרינברג (בן סטילר) ובסימן בלתי נראה לצידה של ג'סיקה אלבה. בשנת 2011 הצטרף לעונה הרביעית של הסדרה Damages בתפקיד כריס סאנצ'ז.
בשנת 2012 הופיע מסינה בדרמה הקומית המוערכת רובי ספרקס בתפקיד הארי אחיו של הסופר קלווין (פול דנו), בדרמות סלסט וג'סי לנצח, האיש המכני הענק לצידה של ג'נה פישר ובהפקתם של בן אפלק וג'ורג' קלוני ארגו.
בטלוויזיה השתתף מסינה בסדרת הדרמה הפוליטית של אהרון סורקין חדר החדשות בתפקיד ריס לנסינג נשיא חברת החדשות ובסדרה הקומית פרויקט מינדי בתור דני קסטלאנו.
ב-2016 שיחק בדרמת הפשע "חי את הלילה", לצד בן אפלק (שגם ביים), זואי סלדנה וסיינה מילר.
מסינה אב לשני בנים ונשוי למפיקה ג'ניפר טוד.
מבני תעשייה (חברה)

היסטוריה

מבני תעשייה נוסדה בשנת 1961 כחברה ממשלתית לייזום והקמה של מבנים לתעשייה, מלאכה ומסחר שהיו מיועדים להשכרה ולמכירה וכן בניהול עבודות פיתוח התשתיות של אזורי תעשייה בעיקר בעיירות פיתוח עבור רשויות
מקומיות ובמימונם.
בין השאר הקימה החברה מבנים עבור מפעלי מוטורולה בערד, ישקר במגדל תפן, נגב טקסטיל בשדרות ואהבה מעבדות ים המלח בקיבוץ מצפה שלם. עד שנת 1987 בנתה החברה מאות מבנים בכל רחבי הארץ בשטח כלול של 1,500,000 מטר רבוע (אשר רובם היו בבעלותה והושכרו למפעלים).
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוחלט להפריט את החברה, בשנת 1988 הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. הליך ההפרטה הסתיים בחודש מרץ 1993 כאשר מדינת ישראל מכרה את כל מניותיה בחברה לאיש העסקים אליעזר פישמן באמצעות החברה הכלכלית לירושלים (חברה ממשלתית נוספת שפישמן רכש ב-1989 יחד עם קבוצת משקיעים אמריקנית) והקבוצה הפכה לחברת הנדל"ן המניב הגדולה בישראל. בשנת 2000 רכש פישמן את מניות שותפיו בחברה, והפך לבעל השליטה היחיד בה.
במהלך השנים תחת שליטת פישמן עסקים התרחבו עסקי החברה, בעיקר השקעות בנדל"ן בחו"ל, תוך שימוש בהלוואות בנקאיות ובמינוף עסקי. רבים משטחי התעשייה שהחזיקה החברה הוסבו למתחמי קניות או פותחו כמתחמי משרדים והייטק.
בשנים 2006–2008, נכנסה החברה להשקעות בפרויקטים של פיתוח נדל"ן בהודו, באוקראינה ובלארוס. מספר שנים אחר כך, נמחק כמעט כל ההון שהושקע בפרויקטים אלו.
בשנת 2014 אוחדו פעילות החברות "מבני תעשייה" ו"דרבן" עם החברה האם - כלכלית ירושלים תחת מטה חברה אחד בשם "קבוצת מבנה".
וילמט

דמוגרפיה

על פי נתוני מפקד האוכלוסין משנת 2000, התגוררו באותה העת בוילמט 27,651 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת הייתה 1,983 נפש לקמ"ר. 
בין תושבי הפרוור 89.66% לבנים, 0.56% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.04% אינדיאנים, 8.16% אסייתיים ו-1.58% אחרים. היספנים ולטינים (אשר יכולים להשתייך לכל אחד מהגזעים המוזכרים מעלה) היוו 2.08% מכלל אוכלוסיית הפרוור.
29.7% מכלל אוכלוסיית הפרוור הייתה מתחת לגיל 18, 3.6% היו בין הגילאים 18-24, 21.7% היו בין הגילאים 25-44, 27.8% היו בגילאים 45-64 ו-17.2% היו מעל לגיל 65. הגיל החציוני היה 42. על כל 100 נשים היו 91.8 גברים. על כל 100 נשים מעל גיל 18 היו 84.9 גברים.
ההכנסה החציונית למשק בית בפרוור הייתה 120,469 דולרים וההכנסה החציונית למשפחה במחוז הייתה 149,104 דולרים. ההכנסה החציונית של הגברים במחוז הייתה 97,143 דולרים לעומת 50,007 דולרים של הנשים . ההכנסה לנפש הייתה 55,611 דולרים. כ-1.3% מכלל המשפחות ו-2.3% מכלל האוכלוסייה היו מתחת לקו העוני. 1.6% מהתושבים שמתחת גיל 18 ו-4.7% מהתושבים שמעל גיל 65 נמצאו תחת קו העוני.
הפיגוע בסניף הליכוד בבית שאן

הפיגוע

הפיגוע בוצע בשעת צהריים, בעת שנערכו בסניף הליכוד שבעיר בית שאן כמו גם בסניפי ליכוד אחרים בישראל, הבחירות לראשות מפלגת הליכוד. בבחירות התמודדו ראש הממשלה אריאל שרון ובנימין נתניהו. שני מחבלים תושבי הכפר ג'לבון שממזרח לג'נין, הגיעו למקום במכונית מזדה גנובה. המחבלים היו חמושים ברובי קלצ'ניקוב, וברימוני יד. אחד המחבלים החל לירות בתחנה המרכזית של העיר, והשני הגיע לרחבת הכניסה של סניף הליכוד והחל לירות באנשים ששהו במקום, ולידות עליהם רימוני יד. מן הירי נהרגו חמישה מתושבי העיר ששהו בסניף הליכוד והמאבטח במקום. בין הפצועים שלושה מבניו של חבר הכנסת דוד לוי, בהם ז'קי לוי שכיהן לאחר מכן כראש העיר, וכחבר כנסת מטעם הליכוד.
ערן דוד, לוחם מג"ב ששהה בחופשה בביתו, שמע את היריות שנשמעו מכיוון סניף הליכוד, ורץ לביתו על מנת לקחת את נשקו האישי. הוא ירה בראשו של אחד המחבלים והרגו. לאחר מכן זיהה מחבל נוסף והרג גם אותו. על מעשה זה קיבל את עיטור האומץ של משטרת ישראל.
בשל הפיגוע נרשמו אחוזי הצבעה נמוכים בבחירות המקדימות של הליכוד. בעקבות כך כינס ראש הממשלה שרון מסיבת עיתונאים כמה שעות לאחר הפיגוע. שרון שחשש מאחוזי הצבעה נמוכים שיקשו על בחירתו מחדש, קרא למתפקדים "אל תתנו לטרור להשפיע, לכו להצביע".
זכריה זביידי נחשד כאחראי לתכנון הפיגוע, אך הוא לא נתפס והועמד לדין עד להסכם חנינה ב-2005. ב-2019 נעצר לאחר שהפר את תנאי ההסכם, פורסם שהוא יועמד לדין גם על אחריותו בפיגוע בבית שאן. 
חמישה מהנרצחים בפיגוע שהיו תושבי בית שאן, נקברו בהלוויה משותפת שנערכה בעירם.
בשנת 2016 החליטה עיריית בית שאן לקרוא לרחוב חלמיש בעיר, הנמצא סמוך למקום הפיגוע, בשם דרך השישה על שמם של ששת נרצחי הפיגוע. במקום הפיגוע ניצבת אנדרטה לזכרם.
ארנסט גומבריך

קורות חייו

אֶרְנְסט הנס יוסף גוֹמבְּריך נולד ב-30 במרץ 1909 בווינה למשפחה יהודית משכילה. אביו קרל היה עורך דין ואימו ליאוני מבית הוֹק הייתה פסנתרנית מפורסמת. בשנים 1928–1933 למד באוניברסיטת וינה תולדות האמנות וארכאולוגיה קלאסית לדוקטורט.
ערב מלחמת העולם השנייה, עזב את אוסטריה עקב רדיפת היהודים לאנגליה שם עבד כעוזר מחקר במכון ורבורג. במשך שש שנות מלחמת העולם השנייה, שימש כמתרגם שידורי רדיו בשפה הגרמנית לאנגלית עבור ה-BBC. בסיום המלחמה שב לעבודתו במכון ורבורג. שנתיים לאחר שקיבל אזרחות בריטית בשנת 1947 מונה למנהל המכון.
הקו הזהוב של הרכבת הקלה בירושלים

היסטוריה

ההחלטה על הקמת הקו התקבלה בשנת 2013, על ידי משרד האוצר, משרד התחבורה ועיריית ירושלים כחלק מתוכנית כוללת להקמת חמישה קווי רכבת קלה נוספים בירושלים. ביוני 2019, אישרה הוועדה מקומית לתכנון ולבנייה בירושלים את תוכנית המקטע המערבי של הקו.
באוגוסט 2019 אישרה הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה את תוכנית הקו.

על הקו

הקו הזהוב מתבסס ברובו על תוואי הקו האדום בין כיכר צה"ל לבין שדרות הרצל, ובתוספת שלוחות בצדו המערבי והמזרחי. קו זה תוכנן כ"קו תיירותי" שיחבר בין אתרים מתויירים רבים ברחבי העיר וצירי תחבורה ראשיים כגון מוזיאון ישראל וקריית המוזיאונים שלצידו, קריית הלאום, בנייני האומה, תחנת הרכבת לתל אביב והתחנה המרכזית שבכניסה לעיר, רחוב יפו על שלל האטרקציות שלצידו (כגון שוק מחנה יהודה, המדרחוב וכיכר ציון, כיכר ספרא ומגרש הרוסים) מתחם ממילא וחלק משערי העיר העתיקה. מסלול הקו נועד להשיק בדרכו גם לקווים נוספים כגון הקו הירוק לצד בנייני האומה, הקו האדום וקו הקמפוסים הכתום במסלולם המשותף ברחוב יפו, הקו הכחול שיחצה את רחוב יפו בהצטלבות הרחובות עם שטראוס-קינג ג'ורג', והרכבל לכותל שיחלוף ליד הר ציון ושער האשפות.

המקטע המערבי

המקטע המערבי של הקו הזהוב, שאורכו 1.5 ק"מ ותכנונו אושר ביוני 2019, יתפצל ממסילות הקו האדום הקיימות מדרום לתחנה המרכזית ותחנת הרכבת יצחק נבון (בנקודה זו ישיק למסלול הקו הירוק העתידי), ויעבור בתוואי רחובות יצחק רבין ואליעזר קפלן עד קריית המוזאונים. המקטע יכלול ארבע תחנות להעלאת והורדת נוסעים: הראשונה, בצמוד לבניין הביטוח הלאומי בשדרת שז"ר; התחנה השנייה תמוקם בסמוך לבית המשפט העליון; התחנה השלישית תהיה סמוך למשכן הכנסת; והתחנה הרביעית תמוקם כתחנת קצה במוזיאון ישראל. בתחנת הקצה יוקם חניון תת-קרקעי לאוטובוסים ולרכבים פרטיים, ומעליו תוקם כיכר עירונית, במקום מגרש החנייה הקיים בכניסה למוזיאון.

המקטע המזרחי

המקטע המזרחי יתפצל מהקו האדום בכיכר צה"ל, יימשך לאורך חומות העיר העתיקה להר ציון ומשם לתחנת הקצה סמוך לשער האשפות. נכון לשנת 2019, הקמת המקטע המזרחי אינה מקודמת, במקומה מתוכנן הרכבל לכותל, שיחבר בין אזור הכותל לתחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים, שם יכלו הנוסעים לעבור לקו הכחול העתידי אם כי ייתכן ויתוכנן מקטע הקו עד להר ציון שם יוכל להשיק לתחנת האמצע של הרכבל.
הראל סקעת (אלבום)

הפקה

האלבום כולל עשרה שירים, כולם בהפקה ועיבוד של יזהר אשדות. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים לרדיו: "ואת", שכתבה והלחינה קרן פלס, "כמה עוד אפשר" שכתבה והלחינה שגית שיר, "משהו ממני" שכתבה סמדר שיר והלחין דור דניאל, "כל הציפורים", אשר נכתב גם הוא על ידי קרן פלס, ו"אם הוא ילך" שכתב והלחין כפיר אפשטיין. בנוסף, השתתפו בכתיבת השירים דידי שחר, יעל טבת, אוהד חיטמן, אסתר שמיר, אורי זך ועמית צח. סקעת עצמו הלחין אף הוא שיר אחד לאלבום, "אפילו ששריפות" למילותיה של יעל טבת.
לאלבום צורף דיסק בונוס במהדורה מוגבלת, הכולל את השירים "בתוך" ו"בדידות" ששר סקעת בכוכב נולד, בנוסף לחידוש לשירה של נורית גלרון "נפרדנו כך" בדואט עם גלרון, ושיר חדש אשר כתבה קרן פלס, "אלייך שר".
האלבום הגיע למעמד זהב כחודש לאחר צאתו, עם מכירות של יותר מ-20,000 עותקים וזכה לביקורות מעורבות מצד מבקרי המוזיקה.
Nexon

Nexon Co. Ltd. (נקסון, בקוריאנית: 넥슨) היא חברה דרום קוריאנית המתמחה בפיתוח ובהפצה של משחקי מחשב לקוריאה הדרומית ולשאר חלקי העולם. החברה הוקמה בסיאול ב-1994 והמטה הראשי שלה כיום נמצא בטוקיו, יפן, ומשרדים ראשיים בקוריאה, ארצות הברית ולוקסמבורג.

היסטוריה

חברת נקסון בע"מ הוקמה ב-1994 בסיאול, קוריאה הדרומית והפיצה את המשחק הראשון שלה, Nexus: The Kingdom of the Winds ב-1996. הצלחת המשחק גררה עימה פיתוח והפצה של משחקים אחרים דוגמת Dark Ages: Online Roleplaying, Elemental Saga, QuizQuiz, KartRider, Elancia, ו- Shattered Galaxy שחלקם כיום מופצים על ידי חברת-בת של נקסון, Kru Interactive. ב-2003 מפתחת המשחקים הדרום קוריאנית Wizet פיתחה ביחד עם נקסון את המשחק מייפל סטורי, שהפך עד מהרה למותג המצליח ביותר שהפיצה החברה, וסלל את הדרך להפצה כלל עולמית כאשר היום המשחק מופץ בגרסאות: קוריאנית, יפנית, דרום-מזרח אסיה, אמריקאית, סינית, תאילנדית, אירופאית, ברזילאית ועוד.
המטה הראשי שלה כיום נמצא בטוקיו, יפן, ומשרדים ראשיים אזוריים נמצאים בקוריאה (בסיאול), ארצות הברית וצפון אמריקה (בקליפורניה), ואירופה (בלוקסמבורג).
נקסון התחילה להיסחר בבורסה לניירות ערך של טוקיו בדצמבר 2011, ונכון ל-2011 היא החברה הגדולה ביותר ביפן שנסחרת בבורסה וחברת הטכנולוגיה השנייה בעולם שנסחרת בבורסה.
ב-3 בינואר 2019 דווח כי מייסד החברה, קים ג'ונג-ג'ו, מתכנן למכור את מניותיו בחברה (98%) תמורת סכום של 10 טריליון וון דרום-קוריאני (סכום השווה ערך ל-8.9 מיליארד דולר)
תיירות בחלל

תיירות בחלל היא טיסה מחוץ לאטמוספירה על ידי יחידים או חברות למען סיפוק ותענוג או לשם מחקר.
נכון ל-2017, תיירות בחלל מתאפשרת רק לאנשים עשירים מאוד ולחברות, הנוסעים בטיסה פרטית לחלל. תוכנית החלל הרוסית מספקת כיום את שירותי הטיסה. כמו כן מציעה ספייס אדוונצ'רס מקום בטיסה מאוישת שתקיף את הירח, תמורת 100 מיליון דולרים.

טיסות תת-מסלוליות

טיסה תת-מסלולית היא טיסה של כלי טיס מיוחד הנע במהירות רבה (מאך 22) ברום גבוה הנושק לחלל החיצון, אך מבלי להיכנס למסלול סביב כדור הארץ. מדובר בדרך כלל בטיסה קצרה, של פחות משעה. הטיסה מתבצעת על ידי כלי טיס כגון SpaceShipOne (פרי תכנונו של ברט רוטאן), ובו מקום ל-4 אנשים, המותקן על גבי מטוס ייעודי. בהגיע המטוס לרום מסוים, ניתק כלי הטיס, מתרחק מהמטוס הנושא ומפעיל מנוע רקטי המביא אותו לטיסה התת-מסלולית המהירה. לאחר מספר דקות יורד כלי הטיס לגבהי טיסה מסחרית ולאחר כשעה שב ונוחת בבסיס ממנו המריא.
כמה חברות מציעות שירותים של טיסות חלל תת-מסלוליות. חברות ובהן וירג'ין גלקטיק של איל התעופה ריצ'רד ברנסון, תאגיד התעופה והחלל האירופי EADS Astrium, וחברת Rocketplane Global מאוקלהומה, ארצות-הברית מכינות כעת את התשתית ובונות מטוסים ייעודיים (כגון SilverDart) לטיסות תת-מסלוליות שבמסגרתן יעלו התיירים לגובה של מעל ל-100 קילומטרים, יחוו דקות אחדות של חוסר משקל וישובו לכדור הארץ. מחירה של טיסה כזו מוערך על ידי אנשי וירג'ין גלקטיק ב-200 אלף דולר, אחוז אחד מהסכום ששילמו תיירי החלל הראשונים, הן בשל הסיבה שהטיסה קצרה בהרבה והן כדי להגדיל את מספר המועמדים הצפויים שיוכלו להרשות לעצמם מסע כזה.
העניין העיקרי בתיירות החלל היא הצפייה בכדור הארץ תוך כדי הקפתו וחוויה של מספר דקות מיקרו-כבידה.

כיוונים עתידיים

תיירות החלל מתפתחת באופן מהיר ונותנת אותותיה בבניית מספר נמלי חלל במספר מדינות בארצות הברית ובהן קליפורניה, אוקלהומה, ניו מקסיקו, פלורידה, וירג'יניה, אלסקה וויסקונסין, וכן במספר מקומות מחוץ לארצות הברית: אסרינג' בשוודיה, סינגפור ואיחוד האמירויות.
אנליסטים של התחום מאמינים כי הורדת מחיר טיסה חוויתית אל מתחת לרף 100 אלף דולר תוכל להביא לקפיצה משמעותית בביקוש.
התחום יוכל לקדם פיתוח דור חדש של חלליות מסחריות זולות יחסית, שניתן לשגר בהתראה קצרה עבור מטרות אזרחיות וביטחוניות שונות כגון העלאה גמישה ומהירה של לוויני תקשורת למסלול (בעיה כיום, כאשר קיימת דרישה מתמדת ללוויינים שאינה נענית במהירות מספקת על ידי הספקים), שיגור משלחות תחזוקה לתחנת החלל הבינלאומית וכדומה.
בין היוזמות ניתן למנות את Stratolaunch (גם הוא פרי תכנונו של ברט רוטאן) של חברת ספייס איקס וחברת אקסקליבר-אלמאז.
ב-13 בספטמבר 2018 הודיעה חברת SpaceX כי תשלח תייר חלל ראשון להקפה סביב הירח.
בשנת 2021 מתוכננת להתחיל לפעול תחנת החלל אורורה (Aurora Space Station) שתתפקד כבית מלון בחלל.