google/wiki40b huggingface dataset:
המרכז לספרי יידיש

ההקמה

המרכז הוקם בשנת 1980 על ידי אהרון לנסקי. לנסקי היה סטודנט בן 23 כאשר הוא לקח חופשה מלימודיו באוניברסיטת מקגיל ופרסם מודעה שבה קרא לציבור לשלוח אליו ספרים ביידיש שבעליהם מתכוונים לזרוק או שאינם מעוניינים בהם. באותו זמן העריכו חוקרים כי קיימים כ-70,000 ספרים ביידיש הניתנים לאיסוף ושימור. מאז אסף המרכז כמיליון ספרי יידיש, כאשר מאות ספרים נוספים ממשיכים להגיע מדי שבוע.
עם תחילת הפעילות נתקל לנסקי בסירוב מצד ארגונים יהודיים מרכזיים לסייע לו במימון, בטענה כי היידיש היא שפה מתה. בשנת 1997 פתח המרכז מטה קבוע ומרכז למבקרים בסמוך לקמפוס של קולג' המפשייר במסצ'וסטס, שבו מוצגות תערוכות על ההיסטוריה של הספרות ותרבות היידיש, חנות ספרים, תיאטרון, גינת סופרי יידיש, ו'ערמות' פתוחות של ספרי יידיש. המרכז מציע תוכנית התמחות קיץ ולימוד שפת היידיש לסטודנטים במכללה.

האוסף

בספריית המרכז אצורים למעלה ממיליון ספרים שתרמו יחידים מהאוספים הפרטיים שלהם ברחבי העולם. עם זאת, רוב הספרים הם עותקים כפולים, ומספר הכותרים הבודדים פחות בהרבה (כ-15,000-20,000). לכן בעוד שהמרכז מגדיר את עצמו כמוסד המחזיק באוסף הגדול ביותר בעולם של ספרי יידיש, ספריית המרכז כוללת פחות כותרים בודדים מאוספי ספרות יידיש בולטים כמו הספרייה הלאומית של ישראל או ספריית וויידנר באוניברסיטת הרווארד.
עותקים של ספרי המרכז שימשו לחיזוק אוספי ספרות יידית בלמעלה מ-450 ספריות, בהן הספריות של אוניברסיטאות הרווארד וייל, ספריית הקונגרס, הספרייה הבריטית, האוניברסיטה העברית בירושלים ואחרים. עותקים כפולים של המרכז מוצעים למכירה לפי דרישה עבור 48$ לספר.

מיזם הדיגיטציה

בשנת 1998 השיק המרכז את פרויקט "הספרייה הדיגיטלית של סטיבן שפילברג" לשם סריקה של יצירות רבות באוסף, לאחר שקיבל מענק של 5 מיליון דולר מטעם קרן חסידי אומות העולם. במסגרת מיזם זה נסרקו עד כה (2012) כ-11,000 כותרים, הזמינים להורדה בחינם מארכיון האינטרנט. מאגר הסריקות כולל כתבים המוגנים בזכויות יוצרים, ככל הנראה בהסכמת המו"לים. פרויקט הסריקה כולל גם את אוסף שטיינר, שבו כ-700 ספרי "יזכור", ספרי זיכרון שנכתבו על ידי ניצולים על אודות הקהילות היהודיות במזרח אירופה שנחרבו בשואה – ספרים שזמינותם הייתה מאוד מוגבלת קודם לכן. במסגרת שיתוף פעולה בין הספרייה הלאומית והמרכז יש בקיטלוגי הספרייה קישורים לספרים הסרוקים, כך שניתן להגיע לסריקות ישירות מהקטלוג.
בנוסף לספרים, בשנת 2012 החל המרכז להעלות לאתר ארכיון האינטרנט פריטי מולטימדיה מ"ספריית האודיו המקוונת של פרנסיס ברנדט" שהוקמה בשיתוף פעולה עם הספרייה הציבורית היהודית במונטריאול. במסגרת זו הועלו עד כה (2012) לאתר כ-200 מתוך 1,000 הקלטות של הרצאות וראיונות ביידיש, כולל ספרי שמע שהוקלטו בספרייה היהודית במונטריאול בין השנים 1953-2005 על ידי אישים וסופרים מפורסמים כגון חיים גראדה, קדיה מולודובסקי, סול בלו לאונרד כהן, אלן גינסברג, יוסף קערלער, איציק מאנגר, חוה רוזנפרב, יצחק בשביס זינגר ואברהם סוצקבר.
ג'יימס קיילב בוגס

ביוגרפיה

בוגס נולד ב-15 במאי 1909 בצ'סוולד שבדלאוור. הוא היה בנם אדוארד ג'פרסון ולטי ווהן בוגס. בוגס סיים את לימודיו באוניברסיטת דלאוור ב-1931 וב-1937 סיים ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון. ב-1938 הוא התקבל לראשונה לבר משפטים, והחל את התמחותו בחוק ומשפט בדובר.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שירת בדיוויזיית השריון השישית של צבא ארצות הברית אשר לחמה בחבל הריין, בנורמנדי, בארדנים ובמרכז אירופה. על שירותו במלחמה עוטר בחמישה כוכבי מערכה, אות לגיון ההצטיינות, מדליית כוכב הארד עליו נוסף אשכול עלי עץ אלון (Oak leaf cluster), ובעיטור נוסף של הכוחות המזוינים של צרפת.
ב-1946 מונה לשופט בית המשפט לענייני משפחה של מחוז ניו קאסל. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית באותה השנה כאשר הביס את פיליפ א. טריינור הדמוקרטי. הוא זכה בבחירות חוזרות לבית הנבחרים בסך הכל שלוש פעמים, ב-1948 וב-1950. בבית הנבחרים כיהן מ-3 בינואר 1947 עד 3 בינואר 1953.
בוגס נבחר למושל דלאוור ב-1952, לאחר שניצח בבחירות את אלברט נ. קארוול, ונבחר לכהונה נוספת ב-1956. הוא שימש בתפקידו כמושל מ-20 בינואר 1953 עד 30 בדצמבר 1960, לאחר שהתפטר במטרה לקבל עליו את תפקידו כסנאטור אמריקאי. בוגס נבחר אל הסנאט של ארצות הברית ב-1960, לאחר שהביס בבחירות את הסנאטור המכהן ג'יי אלן פריאר ב -1.4 אחוז, והפך לרפובליקני היחיד שהביס סנאטור דמוקרטי מכהן. הוא נבחר בשנית לסנאט ב-1966. הוא כיהן כסנאטור במשך שתי תקופות כהונה בשנים 1961–1973. במהלך כהונתו בסנאט, תמך בוגס בחוק זכויות האזרח מ-1964. בוגס הפסיד בבחירות לתקופת כהונתו השלישית בסנאט לג'ו ביידן, שהיה אז מועצת מחוז ניו קאסל.
בוגס נישא לאליזבת מיור ולהם היו שני ילדים: קייל ג'וניור ומרילו. בני המשפחה היו חברים בכנסייה המתודיסטית. הוא נפטר ב-26 במרץ 1993 בביתו שבווילימנגטון.
מלכה לבנה (סדרת טלוויזיה)

הפקה

תקציב ההפקה היה 25 מיליון ליש"ט. הצילומים נמשכו 120 יום, ונערכו ב-250 סטים. אתרי הצילומים כללו מרתפים, ארמונות טירות, 12 משתים, ולפחות שתי הכתרות.
צולמו שתי גרסאות לסדרה, האחת עבור ה-BBC והשנייה עם סצנות מין יותר מפורשות עבור ארצות הברית.
לסדרה נלוותה תוכנית דוקומנטרית בשני חלקים בשם "The Real White Queen and Her Rivals" מאת פיליפה גרגורי. התוכנית שודרה בערוץ BBC Two ב-17 וב-24 ביולי 2013.
Glory Days

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי צ'ארלי פות', סטיב רובסון, סטיב ג'יימס ומאט רד. איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי העניק לאלבום תואר של פלטינה משולשת, על סך מכירות של מיליון עותקים בבריטניה בלבד.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

קידום

כדי לקדם את האלבום, יצאו ליטל מיקס ב-27 במאי 2017, לסיבוב ההופעות הרביעי שלהם, "The Glory Days Tour", אשר הסתיים ב-25 במרץ 2018.
פרנקו נרו

שנותיו הראשונות

פרנקו נרו נולד כפרנצ'סקו ספאראנרו (Francesco Sparanero) בסן פרוספרו, אמיליה-רומאניה, וגדל בבדוניה ובמילאנו. הוא למד זמן קצר בחוג לכלכלה ומסחר באוניברסיטה המקומית, לפני שעבר ללמוד בתיאטרון פיקולו במילאנו. הוא מתגורר כיום במונטנה ליד בילינגס במחוז ילוסטון ובבעלותו חוות סוסים ביחד עם אשתו ונסה רדגרייב.

קריירת המשחק

הופעתו הראשונה בסרטים הייתה בתפקיד קטן ב- La ragazza in prestito ‏ (1964), והיה לו תפקיד ראשי במערבון הספגטי Django ‏(1966) של סרג'ו קורבוצ'י, הראשון בסדרת סרטי ג'נגו שהיה ללהיט קולנועי והפך לדמות המזוהה עם פרנקו נרו (למרות שבהמשך הדמות שוחקה על ידי שחקנים נוספים רבים). באותה שנה הוא הופיע בתשעה סרטים בכללם Texas, addio ‏ (1967) ו-Tempo di massacre.
ב-1967 הוא הופיע בסרטו הראשון דובר האנגלית, בסרט קמלוט בתפקיד לנסלוט, שם הוא פגש את זוגתו ואחרי כן אשתו, ונסה רדגרייב. בעקבות זאת הוא הופיע בסרט המאפיה Il giorno della civetta ‏ (1968) לצידה של קלאודיה קרדינלה.
מכיוון שהאנגלית שלו הייתה בינונית הוא קיבל תפקידים מוגבלים יחסית, אם כי הוא שיחק בסרטים דוברי אנגלית אחרים בכללם The Virgin and the Gypsy ‏ (1970), ‏ Force 10 from Navarone ‏ (1978), הנינג'ה (1981) ומת לחיות 2 (1990).
בשנת 1972 שיחק בסרט האפיפיורית יוהנה.
ברוב הפעמים הוא לוהק לתפקידי פעולה כמו בסרטים Los amigos ‏ (1972) או Keoma ‏ (1976), אבל בנוסף לכך הוא גילם מנעד רחב של דמויות, כמו הבל באפוס של ג'ון יוסטון epic The Bible: In The Beginning ‏ (1966), המהנדס המושפל שיוצא לנקום ב- Street Law, וסגן הומוסקסואל ב-Querelle ‏ (1982). הוא גם הופיע ביותר מ-150 סרטים וכתב, הפיק וכיכב בסרט Jonathan degli orsi ‏ (1993).
בשנת 1991 הצטלם בסרט על יקטרינה הגדולה בתפקיד של מיכאיל וורונצוב (אנה קנאקיס גילמה את אשתו).
נרו שיחק בסרט הישראלי "האיטלקים באים", בבימויו של איל חלפון (1996).
לאחרונה הוא כיכב בהונגריה בסרט Honfoglalás ‏, (1996) של הבמאי גאבור קולטאי, בסרט הטלוויזיה "נשות המאפיה" (1997) לצד ונסה רדגרייב ונסטסיה קינסקי, בסרטו של קולטיי Sacra Corona ‏(2001), ובסרט "מגידו: קוד אומגה 2" (2001). 
בשנת 2010 הוא הופיע בסרט Letters to Juliet לצד אשתו ונסה רדגרייב. בשנת 2017 הופיע בסרט "העיר האבודה Z".

חייו האישיים

יחסים הרומנטיים עם השחקנית הבריטית ונסה רדגרייב החלו ב-1967 כשהם נפגשו בצילומי הסרט קמלוט. ב-1969 הם הביאו ביחד ילד קרלו גבריאל ספאראנרו (שידוע בשמו קרלו נרו), תסריטאי ובמאי. אחרי שהם נפרדו למספר שנים, במהלכן היו להם מערכות יחסים עם אנשים אחרים, הם נרשמו ונישאו ב-31 בדצמבר 2006.

קרלו נרו ביים את ונסה רדגרייב
בעיבוד הקולנועי של מחזהו של וולאס שון, The Fever.
נרו היה שושבינה של בתו החורגת נטשה ריצ'רדסון כשהיא נישאה לשחקן ליאם ניסן. ריצ'רדסון נפטרה ב-18 במרץ 2009, בגלל פגיעת ראש מתאונת סקי.
ב-1987, כשהוא צילם בקרטחנה, קולומביה, הוא ניהל רומן עם מאוריסיה מנה, ממנו נולד בנם פרנקיטו.
פונקציית הזרם של סטוקס

במכניקת הזורמים, פונקציית הזרם של סטוקס (באנגלית: Stokes stream function) משמשת כדי לתאר את קווי הזרימה ומהירות הזרימה בזרימה אי-דחיסה תלת-ממדית עם סימטריה גלילית. משטח עליו יש ערך קבוע של הפונקציה תוחם שפופרת זרימה, המשיקה בכל מקום לווקטורי שדה הזרימה. יותר מכך, השטף הנפחי של הזרימה לאורך שפופרת הזרימה הזאת קבוע - בהגדרתה פונקציית זרם היא נקייה מדיברגנצים (אין בה בורות או מקורות). פונקציית הזרם הזאת נקראת על שם ג'ורג' גבריאל סטוקס.
השימוש בפונקציית הזרם הוא בכל בעיה בה הזרימה היא בעלת סימטריה סביב ציר מסוים. סטוקס נעזר בה במקור כדי לחשב את שדה המהירות מסביב לספירה ברדיוס a בגבול של מספרי ריינולדס נמוכים. הדבר אפשר לו לגזור את חוק סטוקס לזרימה צמיגה.

רקע: פונקציית זרם ופוטנציאל מהירות

פונקציית הזרם  היא דרך לתאר את התפלגות הספיקה הנפחית של זרימה במרחב. למשל, במקרה הדו-ממדי, הפרש הערכים שלה בין שני קצוות של עקום מבטא את הספיקה הכוללת של הזרימה דרך העקום הזה. יש להבהיר שפונקציית זרם יכולה להיות מוגדרת היטב רק במקרה של זרימה נטולת מקורות או בורות, בדיוק כשם שפונקציית פוטנציאל מהירות מוגדרת היטב רק לזרימה ללא ערבוליות. אחרת, ניתן לבנות מסלול סגור (או משטח סגור במקרה התלת-ממדי), ולקבל שכאשר הולכים לאורכו עד שחוזרים לנקודת ההתחלה ערך פונקציית הזרם משתנה - כלומר היא אינה מקבלת ערך יחיד בנקודה (פונקציה רב-ערכית). לפונקציית הזרם יש התנהגות הפוכה לזה של פוטנציאל המהירות ; בכיוון המרחבי בו פוטנציאל המהירות משתנה בצורה המרבית פונקציית הזרם אינה משתנה כלל, בעוד בכיוון בו פונקציית הזרם משתנה בצורה המרבית פוטנציאל המהירות אינו משתנה כלל. בשפה מתמטית: , כלומר המכפלה הסקלרית של גרדיאנט פונקציית הזרם בגרדיאנט פוטנציאל המהירות היא אפס (שני הווקטורים ניצבים זה לזה). אינטואיטיבית, התמונה נראית כך: פוטנציאל המהירות משתנה בצורה המרבית כאשר הולכים לאורך קו הזרם, בעוד פונקציית הזרם משתנה בצורה המרבית כאשר הולכים בניצב לקו הזרם (כלומר היא "סופרת" את קווי הזרימה). לכן, קווים הניצבים לקווי הזרם נקראים גם קווים "שווי פוטנציאל" (פוטנציאל המהירות).

הפונקציה בקואורדינטות כדוריות

בקואורדינטות כדוריות ( r , θ , φ ), המרחק הרדיאלי מהראשית הוא r, הזווית   θ היא זווית הזנית ו- φ היא הזווית האזימוטלית. בזרימה עם סימטריה גלילית, בה θ = 0 הוא ציר הסימטריה הסיבובית, הגדלים שמתארים את הזרימה הם בלתי תלויים באזימוט φ. מכיוון שאלמנט נפח בקואורדינטות כדוריות מקיים:
.
כיוון שפונקציית זרם מוגדרת כך שהפרש ערכיה בין שתי נקודות (או עקומות סגורות במקרה התלת-ממדי) שווה לספיקה העוברת דרך קו המחבר ביניהן, ניתן לקבל לפי הגדרת פונקציית הזרימה ש-:
.
השטף הנפחי דרך שפופרת זרם התחומה על ידי משטח שעליו ערך הפונקציה  ψ קבוע, הוא  2π ψ.
Peligro (שיר)

רקע וכתיבה

את השיר כתב אדוארדו פז, והוא הופק על ידי שאקירה. לאחר שיצא אלבום הבכורה שלה Magia, הוחלט כי במסגרת חוזה ההקלטות שלה יצא אלבום נוסף תחת השם Peligro. עם יציאת האלבום יצא גם שיר הנושא ממנו שנשא את שמו, ונועד לקדמו.
בשיר יש אזכור לזמר הפופ הבריטי ג'ורג' מייקל.

הופעה

בדומה לשיריה הקודמים של שאקירה, הוחלט כי גם לשיר הזה לא יצולם ווידאו קליפ מלא שילווה אותו ויקדם אותו. במקום זה הוחלט כי יצולם סרטון שבו ניתן לראות את שאקירה מופיעה עם השיר בחדר אקוסטי.
בנוסף לכך, פורסם סרטון של שאקירה רוקדת במסעדה לצלילי השיר, תוך שהאנשים שמסביבה מוחאים לה כפיים.
המינהל הלאומי לאבטחת סודות מדינה (סין)

המינהל הלאומי לאבטחת סודות מדינה (בסינית מפושטת: 中共中央保密委员会办公室; בפין-יין: zhōnggòng zhōngyāng bǎomì wěiyuán huìbàn gōngshì; מילולית: ועדת הביטחון של הוועד המרכזי של מק"ס) הוא זרוע ממשלתית של הרפובליקה העממית של סין שהינה חלק מקהילת המודיעין של סין העממית. בתפקיד מנהל המינהל - שיה יונג.
זהו ארגון של מועצת המדינה המופקד על שמירת מידע חסוי הנוגע לביטחון המדינה. לצד ארגון זה פועל גם הוועד המרכזי להגנת סודות מדינה. הארגון מאבטח בניינים ממשלתיים, שומר בחשאיות פעילויות צבאיות חשאיות ומבצעים, הארגון מנטר מועמדים לתפקידים בכירים במשרד לביטחון המדינה ובעמדות מפתח במדינה, ארגון זה הוא במידה רבה מקביל למלמ"ב הישראלי ובעל סמכויות נרחבות לחקירת בכירים.
פבלו אריאל

ביוגרפיה

אריאל נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה ועלה לישראל בשנת 1971.
סיים לימודי חינוך יצירתי במכללת סמינר הקיבוצים בשנת 1974.
היה בין מייסדי "קבוצת קו" הירושלמית ובין השנים 1973–1978 ביים ושיחק בהצגות רבות במסגרת קבוצה זו. ההצגה הראשונה שביים במסגרתה - "סיפורי צבעים" – אף הייתה מועמדת לפרס כינור דוד. בשנת 1978 ביים אריאל את הקונצרט הראשון שלו, שהיה שיתוף פעולה בין קבוצת קו והתזמורת הסימפונית ירושלים. באותה שנה יצא לסיבוב הופעות בעולם, במסגרתו הופיע עם הצגת יחיד בפסטיבלים ובתיאטראות בצרפת, שווייץ, איטליה, גרמניה, ארגנטינה, פרו, בוליביה ואורוגוואי. עם שובו ארצה, בשנת 1982, פיתח אריאל את תחום מופעי החוצות בפסטיבלים, ומתוכם את תיאטרון הרחוב. מאז ביים והשתתף אריאל בעשרות מופעי רחוב בארץ ובעולם.
החל משנת 1991 עוסק אריאל גם בעבודה עם תזמורות סימפוניות, בהן הוא משלב מופע חזותי יחד עם מוזיקה קלאסית. נכון לשנת 2017 כתב וביים אריאל 40 קונצרטים משולבים שונים, בהם אופרות, מופעי בלט, הצגות, תיאטרון בובות ועוד.
בשנת 2002 הוזמן לבצע סדרה של קונצרטים עם התזמורת הסימפונית של קונספסיון, צ'ילה, ובשנת 2007–2009 ביצע סדרת קונצרטים דומה עם התזמורת הסימפונית של צ'יוואווה, מקסיקו.
אריאל הפיק גם סרטונים ופרויקטים עבור משרד החינוך והשירות הפסיכולוגי הייעוצי. הוא הפיק עבור משרד החינוך את סדרת סרטוני הווידאו "Hands up" אשר נמצא בשימוש בבתי הספר בישראל ובארצות נוספות העולם באמצעות ארגון אמנסטי אינטרנשיונל. כמו כן, פיתח פרויקט על ילדים דחויים שכלל הפקת חמישה סרטונים ושני משחקים לילדים.
משנת 2003 מנהל את תיאטרון רב תרבותי הגליל - זיקית שאותו ייסד. כל ההפקות במסגרת התיאטרון נכתבו ובוימו על ידי אריאל, כאשר בחלקן הוא גם משחק בעצמו.
נשוי ולו ארבעה ילדים, מתגורר במצפה אבירים בגליל.

תיאטרון

מייסד, במאי, מנהל ושחקן בתיאטרון זיקית - תיאטרון רב תרבותי הגליל. הופיע עם הצגת היחיד שלו ברחבי העולם, ביים וכתב הצגות רבות לילדים ומבוגרים. הצגותיו הועלו על במות ביותר משלושים מדינות ברחבי העולם.

קונצרטים למשפחה

ביים והפיק קונצרטים לכל המשפחה, המשלבים תזמורת עם אומנויות הבמה השונות, בשיתוף עם התזמורות הסימפוניות של חיפה, באר שבע וירושלים, ועם התזמורת הפילהרמונית הישראלית. כמו כן הפיק קונצרטים עבור תזמורות מצ'ילה ומקסיקו.

טלוויזיה

השתתף בתוכנית הילדים "רחוב סומסום" בתור מפעילו של מוישה אופניק, ובתוכניות "יש לי סיפור" ו"קונצרטון".

ניהול אמנותי

מנהלם האמנותי של אירועי חוצות בפסטיבל ישראל, חגיגות ה-40 למדינה, פסטיבל עכו ופסטיבל חיפה לתיאטרוני ילדים, תיאטרון החרשים במע'ר ותיאטרון זיקית.

הפקות נוספות בישראל

הפיק את סדרת הסרטים והמשחקים "מקום לכולם" העוסקת בנושא דחיה חברתית בקרב ילדים. הסדרה מהווה חלק מתוכנית כישורי חיים של משרד החינוך. הפיק סדרת סרטים חינוכיים בנושא זכויות אדם הנמצאים בשימוש במערכת החינוך הישראלית ובארצות רבות נוספות באמצעות ארגוני שלום וארגונים בינלאומיים לזכויות אדם.
יצר סדרת סרטים קצרים בנושא הפחתת פחדים בקרב ילדים בתקופת מלחמת המפרץ.
כמו כן, אריאל מפתח ומנחה סדנאות בנושא פיתוח מחשבה יוצרת לאנשי מקצוע בתחומים שונים בארץ ובעולם. עם הגופים איתם שיתף פעולה נמנים מכון גולדה מאיר במשרד החוץ, משרד החינוך, איגוד העובדים הסוציאליים ועוד. בנוסף, הנחה סדנאות דומות ביפן, סינגפור, ארגנטינה, צילה ופרו.
מדרשת בת-ציון

מדרשת בת-ציון היא מדרשה תורנית לנשים בשכונת קריית משה שבירושלים, מיסודה של ישיבת 'מרכז הרב'. המסלול העיקרי בה הוא שיעורים לבנות שירות לאומי, מסלול שקודם לכן לא היה קיים בירושלים. המדרשה נקראת על שם בת ציון גנץ.
המדרשה נוסדה בשנת תשס"ט על ידי הרבנית יפה מגנס, שהקימה ועמדה בראש האולפנית בת"א עם בעלה הרב יהושע מגנס.בראשות המדרשה עומדת הרבנית תניה אביב ובנשיאות הרבנית יפה מגנס.
המדרשה ומחנכת לאור משנתם של הראי"ה קוק וממשיכי דרכו. כל צוות הרבנים במדרשה מלמד או לומד בישיבת מרכז הרב. נלמדים בה אמונה, הלכה, חסידות, תנ"ך, מידות והבית היהודי.
מסלול השילוב של המדרשה מוכר על ידי האגודה להתנדבות ועמינדב.
במדרשה לומדות כ- 45 בנות. צוות המדרשה כולל גם את הרבנית ציפי אברמסון, הרבנית אורנה שנדורפי, הרבנית תניה אביב, הרב חיים שטיינר הרב איתן שנדורפי הרב יהושע מגנס,הרב אופיר פריד והרב שמיר שיינטופ. בין השנים תש"ע - תשע"ה לימד הרב יונתן דון יחיא (כיום רבו של מושב הזורעים).
הלימוד כולל: לימוד בחברותות, ימי עיון, מדי פעם שבתות בצוותא, סיורים, סדנא בכתיבה יוצרת ואומנות, מעגלי שיח קבוצתיים ואישיים, שו"ת שבועי.
במדרשה מתקיימים גם ימי עיון לכלל ציבור הנשים. המדרשה נמצאת ברחוב דגל ראובן בשכונת קריית משה בירושלים.
מנהל המדרשה הוא הרב יוני אביב ר"מ בישיבת הדרום ובמורשת יעקב ומעורכי ספרי 'מורשה' שחיבר הרב אברהם שפירא.
חגי עמיר

ביוגרפיה

נולד בהרצליה. אימו גאולה הייתה גננת במקצועה ואביו שלמה הוא סופר סת"ם. 
חגי עמיר הורשע בקשירת קשר לרצח ראש הממשלה יצחק רבין; בקשירת קשר לפגוע בתושבים ערבים ובאנשי המשטרה הפלסטינית ביהודה ובשומרון; בייצור נשק ובהחזקת נשק שלא כחוק. הוא זוכּה מעבירה של קשירת קשר לפגוע במחבלים שישוחררו לפי הסכמי אוסלו. בית המשפט המחוזי בתל אביב גזר עליו עונש של 12 שנות מאסר, ובבית המשפט העליון הוחמר העונש ל־16 שנות מאסר. אף על פי שחגי ידע על כוונת אחיו, יגאל עמיר חשש כי שירות הביטחון הכללי עוקב אחריו ומידר את חגי מפרטים על זמן יציאתו ועל דרך הגעתו לעצרת השלום שבה ירה ברבין. בתחתית המחסנית של אקדחו סידר יגאל כדורים שבהם עשה חגי שינויים. הוא טען לסירוגין קליעים רגילים (שלהם ייחס חגי יכולת חדירה טובה יחסית) וכדורים מיוחדים מסוג הולופוינט (שלדעת חגי קטלניים יותר), שמא ילבש רבין שכפ"ץ. יגאל לא השתמש בכדורי ההולופוינט. חגי סבר שיגאל לא יצליח בתוכנית ההתנקשות שלו במתכונת שבה בוצעה, וחשב שהיה צריך לבצעה בשיטות אחרות, כמו שימוש ברובה צלפים למשל.
במהלך מאסרו הגיש עמיר מספר רב של עתירות אסיר. הבקשה שהגיש לשירות בתי הסוהר לנכות שליש מתקופת מאסרו על התנהגות טובה נדחתה על הסף בוועדת השחרורים בשנת 2008. את רוב שנותיו במאסר בילה בהפרדה.
בנובמבר 2004, בעקבות ויכוח עם השב"ס על שיחת טלפון, אמר עמיר לסוהריו: "מה אתם מפחדים שאני אחסל וארצח את שרון... אם אני רוצה אני מסוגל להרים שיחה אחת ולדאוג שיחסלו ויפוצצו את שרון".  בעקבות דברים אלו הוא הורשע באיומים ונידון לשנת מאסר נוספת, שמחצית ממנה הוספה לעונשו בפועל.
ב־4 במאי 2012 שוחרר מהכלא. לאחר שחרורו החל להיות פעיל בפייסבוק, ושם הוא מפיץ את דעותיו ואף נפתחה לו קבוצת מעריצים. עמיר, בדומה לאחיו, מצדיק גם היום את מעשה ההתנקשות שביצע יגאל. את המעשה הוא מכנה "מצווה" ולשיטתו זאת הייתה הדרך היחידה "לנטרל" את רבין. למרות זאת, חגי עמיר מביע דעות התומכות בזכויות אדם, ביקר את האווירה הציבורית במהלך מבצע צוק איתן ותומך בפתרון של מדינה דו־לאומית, משום שלדעתו לא ניתן לתקן את הנזק שנגרם בעקבות הסכמי אוסלו. לדבריו "למדינה יהודית יש חשיבות, למדינת היהודים אין הצדקה קיומית". דף הפייסבוק של עמיר נחסם לעיתים קרובות עקב הדברים שהוא כותב שם, שפייסבוק מתייגת כהסתה. עמיר עצמו הגיב לאחת החסימות בהקמת דף חדש על שם "עמנואל גולדשטיין", כשמו של דמות האויב הנצחי שכולם מצווים לשנוא ולגדף מהספר 1984, באמרו שהיחס אליו הוא בדיוק כמו אל גולדשטיין.
ב־27 באוקטובר 2015, בעקבות דבריו של נשיא המדינה ראובן ריבלין באירוע לזכרו של יצחק רבין לציון 20 שנה להירצחו, שבו הצהיר שכל עוד הוא הנשיא לא יֵצא יגאל עמיר לחופשי, כתב חגי עמיר בפייסבוק: "ריבלין הוא פוליטיקאי חנפן. לא הוא קובע אם אחי ישתחרר או לא, רק הקב"ה קובע כפי שהוא קבע שרבין יתפגר אף על פי שריבלין וחבריו לא ממש הסכימו. הוא קבע שריבלין יהיה נשיא, ויגיע הזמן שהוא יקבע שריבלין יחד עם המדינה הציונית צריכים לחלוף מהעולם כפי שסדום חלפה בשל הפשעים שהם ביצעו במסגרת החוק נגד בני עמם. והיום הזה כבר לא רחוק". באותו יום נעצר עמיר בחשד להסתה, והוחלט להביאו לפני שופט.
עמיר מתגורר עם הוריו בביתם שבהרצליה ועובד כרתך וכמסגר במסגרייה שפתח. בתקופת מאסרו סיים כמה קורסים במתמטיקה באוניברסיטה הפתוחה, וכעת הוא לומד לתואר בהנדסת בניין במכללת אורט.
רודולף נורייב

ביוגרפיה

רודולף נורייב נולד ברכבת הטרנס-סיבירית סמוך לאירקוטסק למשפחה ממוצא טטרי. החל לרקוד מילדותו בלהקת ריקודי עם מקומית. בשל אירועי מלחמת העולם השנייה נורייב החל ללמוד בלט רק ב-1955, בגיל 17 (גיל מאוחר לרקדני בלט) הוא למד בבית הספר הכוריאוגרפי של בלט קירוב בלנינגרד (כיום סנקט פטרבורג). אחרי שסיים ללמוד שם בשנת 1958, הצטרף נורייב לבלט קירוב. ב-1961 הפך לרקדן מוביל בלהקה.
ב-16 ביוני 1961, לאחר שסיים מסע הופעות עם להקת הבלט בפריז, בו התרועע עם אמנים מהמערב, הודיעו לו כי בשעה שהלהקה ממשיכה ללונדון, עליו לשוב למוסקבה. בשדה התעופה לה בורז'ה ביקש נורייב מקלט מדיני בצרפת ועריקתו התפרסמה בראש מהדורות החדשות בעולם. תוך מספר ימים הוחתם בלהקת הבלט הצרפתית על שם המרקיז דה קוואוס, אולם במהרה עבר נורייב ללונדון והחל לרקוד עם להקת הבלט המלכותי של לונדון וקנה לעצמו שם עולמי. יותר מ-15 שנים היה נורייב כוכב הבלט המלכותי, ונתפרסם כבן זוג הקבוע לריקוד של רקדנית הבלט האנגלית מרגוט פונטיין.
מ-1983 עד 1989, ניהל נורייב את להקת הבלט של הגרנד-אופרה של פריז. הוא גילם את דמותו של רודולף ולנטינו והופיע כאורח בתוכנית הטלוויזיה החבובות.
נורייב היה פורץ דרך בסגנון הריקוד שלו. הוא היה הראשון ששילב בין הבלט הקלאסי לריקוד המודרני. כיום שילוב כזה הפך למקובל בעקבות נורייב.
נורייב היה הומוסקסואל. מת ב-6 בינואר 1993 ממחלת האיידס. בן 54 היה במותו. הוא נקבר בבית קברות רוסי בפריז.

מורשתו

סיפור עריקתו למערב עובד לסרט קולנוע בבימויו של רייף פיינס בשם "The White Crow".
Cygwin

תיאור

Cygwin כוללת ספרייה שמיישמת את פקודות המערכת של תקן POSIX בעזרת פקודות מערכת של חלונות, כלי פיתוח מבית GNU (כגון GCC ו־GDB) כדי לאפשר פיתוח תוכנה בסיסי, וכן מספר גדול של כלי יוניקס נפוצים. החבילה לא מאפשרת להריץ יישומי לינוקס על חלונות, ויש צורך לבנות את התוכנות מקוד המקור שלהן כדי שיפעלו תחת חלונות.
חברת Red Hat מפיצה את Cygwin תחת רישיון GPL, אך עם סעיף המחייב שתוכנות המשתמשות ב־Cygwin יהיו תחת רישיון של קוד פתוח. החברה גם מאפשרת לרכוש רישיון מסחרי שמתיר להפיץ תוכנה קניינית אשר מבוססת על Cygwin.

היסטוריה

Cygwin החלה את דרכה ב־1995 כפרויקט של סטיב צ'מברליין, מהנדס ב־Cygnus, ששם לב שחלונות NT ו־95 משתמשות בפורמט לקובצי אובייקטים שכבר היה בשימוש ב־GNU, ושממילא GNU עצמה תומכת במחשבים מבוססי x86. כך, לפחות בתאוריה, ניתן היה לנתב את GCC כדי שהוא יהדר עבור חלונות. תאוריה זו הוכחה כנכונה ושימשה כבסיס לאב־הטיפוס של Cygwin.
השלב הבא היה לפתח גרסה של GCC שתרוץ על מערכות Windows, מה שדרש פונקציונליות רבה של יוניקס, כך שהפתרון היה "לתרגם" קריאות של יוניקס לפקודות בחלונות.
עד 1996 מפתחים נוספים הצטרפו לפרויקט, והיה כבר ברור ש־Cygwin תהיה דרך נוחה לספק את הכלים של Cygnus למערכות Windows (קודם לכן השתמשו ב־DJGPP).
בסביבות 1998, Cygnus החלה להציע את Cygwin כחבילה נפרדת העומדת בזכות עצמה.
מריה מוזיצ'וק

קריירה

בשנת 2005 דורגה כאמן בינלאומי (נשים), בשנת 2007 דורגה כרב-אמן (נשים) ובשנת 2008 דורגה כאמן בינלאומי.
בשנת 2010 דורגה כשחקנית השחמט החמישית ברמתה בעולם (בקרב השחמטאיות). באליפות שנערכה בשנת 2015 בסוצ'י שברוסיה הוכתרה לאלופת העולם בשחמט לנשים, לאחר שניצחה בגמר את נטליה פוגונינה מרוסיה, קיבלה דרגת רב-אמן.
רובי בנטל

ביוגרפיה

בנטל נולדה ברובע קמדן שבלונדון. היא בתם של השחקנים ג'נין דוביצקי ופול בנטל. כשרובי הייתה בת שמונה עברה המשפחה לפיטרשם שמחוץ לריצ'מונד. היא למדה בגריי קורט סקול ואחר כך בקולג' ריצ'מוד אפון תיימז בין השנים 2004 עד 2006. היא סיימה את בית הספר עם תעודת "BTEC National Diploma".
לבנטל שלושה אחאים ושני אחאים למחצה מנישואיו הראשונים של אביה. בנטל מתגוררת בלונדון. אחותה הצעירה אדית' היא זמרת סולנית בלהקת "FOURS".
הופעת הבכורה המקצועית של בנטל הייתה ב-2006 בפרק בסדרה "הולבי סיטי" כשהיא עדיין לומדת בריצ'מונד קולג'. בטלוויזיה שיחקה בנטל בין השאר בסרט הטלוויזיה "You Can Choose Your Friends", בסדרה "רופאים", במיני-סדרה "אוליבר טוויסט" ובפרק בסדרה "סדר חדש". ב-2008 גילמה את דמותה של מרי בנט במיני-סדרה "אבודה בעולמה של ג'יין אוסטן". על הופעתה זו נכתב ש"זוהי פרשנות מעניינת ביותר של הבת האמצעים למשפחת בנט מ"גאווה ודעה קדומה" עד כה". ב-2009 הצטרפה בנטל לצוות השחקנים של הסדרה "הדרך לקנדלפורד" בתפקיד מיני.
ב-2008 הופיעה בנטל לראשונה בתיאטרון במחזה "DNA" ובמחזה "The Miracle" שהועלו בתיאטרון המלכותי הלאומי. עוד שיחקה בנטל בדרמה הרדיופונית "Sister Agnes Investigates" בערוץ 4 של רדיו ה-BBC.
ביוני 2010 שיחקה בנטל בתפקיד אליס במחזה בשם "אליס" עיבוד של לורה וייד ל"אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול, שהוצג בתיאטרון שפילד קרוסיבל. ממרץ עד אפריל 2011 הופיעה בנטל בתפקיד אניה במחזה "Remembrance Day" בתיאטרון רויאל קורט. עוד שיחקה בתפקיד ויקטוריה במחזה "Grief" בבימויו של מייק לי בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון.
בנטל שיחקה בעיבוד המחודש של הסדרה "פולדרק" של ערוץ BBC One בתפקיד וריטי, בת דודתו של רוס פולדרק. הסדרה עלתה לשידור ב-2015.