אינדונזיה במשחקים האולימפיים

היסטוריה

הופעותיה הראשונות של אינדונזיה במשחקים האולימפיים היו סמליות בעיקרן, והישגי הספורטאים היו דלים. באולימפיאדת מלבורן (1956), הייתה נבחרת הכדורגל שלה על סף סנסציה. הנבחרת העפילה אוטומטית לשלב רבע הגמר, לאחר שנבחרת דרום וייטנאם, מולה הייתה להתמודד בשמינית הגמר, ויתרה על ההשתתפות. בשלב זה, נפגשה מול נבחרת ברית המועצות, והמשחק הסתיים בתיקו אפס. באותה העת, לא היו נהוגות בעיטות הכרעה, אלא נערך משחק חוזר. במשחק החוזר לא התקשו הסובייטים, הביסו את אינדונזיה 4-0, וזכו לבסוף בתואר האולימפי.
הפעם הראשונה בה ספורטאים אינדונזים זכו במדליה אולימפית הייתה באולימפיאדת סיאול (1988), אז נבחרת הנשים בקשתות זכתה במדליית הכסף. מאז, זכו ספורטאים אינדונזים במדליות בכל אחת מהאולימפיאדות.
אולימפיאדת ברצלונה (1992) הייתה המוצלחת ביותר בהיסטוריה של אינדונזיה. המשלחת צברה 5 מדליות, מהן שתי מדליות זהב, כולן בבדמינטון. בתחרות לגברים עמדו על הפודיום שלושה אינדונזים: אלן בודיקוסומה זכה במדליית הזהב, ארדי ברנרדוס וירנטה בכסף והרמוואן סוסנטו. בתחרות הנשים זכתה סוסי סוסאנטי, לימים רעייתו של בודיקוסומה. בטורניר הזוגות זכו רודי גונאוון ואדי הרטונו במדליית הכסף.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכו האינדונזים ב-4 מדליות, גם הפעם כולן בבדמינטון. רקסי מאינקי וריקי סובאגג'ה זכו במדליית הזהב היחידה, בטורניר הזוגות לגברים, שבו גם הזוכים במדליית הארד היו אינדונזים, אנטוניוס אריאנתו ודני קנטונו. מיה אאודינה זכתה במדליית כסף בטורניר הנשים, ואילו סוסי סוסאנטי איבדה את תוארה והסתפקה במדליית ארד.
באולימפיאדת סידני (2000) זכו האינדונזים ב-6 מדליות, בהן מדליית זהב אחת, בה זכו טוני גונוואן וקנדרה ויג'איה, בטורניר הזוגות בבדמינטון. בטורניר הגברים זכה הנדרוואן במדליית כסף ובטורניר הזוגות המעורבים זכו מינרטי טימור וטרי קושרג'נטו במדליית כסף. בניגוד לעבר, רק מחצית המדליות היו בבדמינטון, והמחצית השנייה בהרמת משקולות. כל המדליות שהושגו בהרמת משקולות הושגו בידי נשים: ראמה ליסה רומבוואס זכתה במדליית כסף, וסרי אידריאני ווינארני בינטי סלאמט זכו במדליות ארד.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכו האינדונזים ב-4 מדליות. 3 מהמדליות היו בבדמינטון, בהן מדליית הזהב היחידה, בה זכה תאופיק הידאיאט. סוני דווי קונקורו זכה במדליית ארד בטורניר זה, ואנג היאן ופלאנדי לימפלה זכו במדליית כסף בטורניר הזוגות. מרימת המשקולות ראימה ליסה רומבוואס זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) צברה המשלחת האינדונזית שש מדליות. שחקני הבדמינטון מרקיס קידו והנדרה סטיאוואן זכו במדליית הזהב בטורניר הזוגות לגברים, ובטורניר הזוגות המעורבים זכו נובה וידיאנטו וליליאנה נאציר. ויטה מריסה ופלאנדי לימפלה, שהתחרו אף הם בזוגות המעורבים, סיימו במקום הרביעי. שחקנית בדמינטון נוספת, מריה קאריסטין יוליאנטי, זכתה במדליית ארד. מרימי המשקולות האינדונזים שזכו במדליות בבייג'ינג היו לראשונה גברים, טריאנטו ואקו יולי אירוואן, שניהם זכו במדליות ארד, רומבוואס זכתה במדליית ארד.
באולימפיאדת לונדון (2012) חלה ירידה ניכרת בהישגי המשלחת האינדונזית. מרים המשקולות טריאטנו זכה במדליית כסף, סיטרה פבריאני זכתה במדליית כסף ואקו יולי איראוואן זכה במדליית ארד. בנוסף, ג'אדי סטיאדי סיים במקום החמישי. לראשונה מזה 24 שנים לא זכה אף שחקן בדמינטון אינדונזי במדליה אולימפית. להישג הגבוה ביותר הגיעו אחמד טונטווי וליליאנה נאציר בטורניר הזוגות המעורבים. השניים סיימו במקום הרביעי, לאחר שהפסידו בחצי הגמר לצמד סיני ובמשחק על המקום השלישי לצמד דני. על נבחרת הבדמינטון האינדונזית העיבה גם הדחתן של שתי שחקניות מטורניר הזוגות, כמו גם של שני צמדים דרום קוריאנים וצמד סיני, לאחר ששופטים במשחקים בהם השתתפו קבעו כי לא התאמצו כדי לנצח, במטרה לקבל הגרלה נוחה יותר בהמשך.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שוב נוגן המנון אינדונזיה, לאחר ששחקני הבדמינטון טונטווי אחמד וליליאנה נאציר זכו במדליית זהב בטורניר הזוגות המעורבים. בנוסף, זכו שני מרימי משקולות במדליות כסף: אקו יולי אירוואן, לו הייתה זו המדליה האולימפית השלישית, אחרי שתי מדליות ארד, וסרי וואהיוני אגוסטיאני, לה היה זה הישג ראשון במעמד זה. שני מרימי משקולות נוספים, מוחמד חסבי ודווי ספיטרי, סיימו במקום השביעי. נבחרת הגברים בקשתות הודחה בשלב רבע הגמר.