אנרכיה (קומיקס)

יצירה והופעות ראשונות, הרצות סולו

אנרכיה נוצר בהשראת נטיותיו הפוליטיות של כותבו אלן גראנט, אשר רצה להכניס פילוספיה אנרכיסטית לחוברות באטמן. אפיון דמותו נוצר בהשראת צ'ופר מחוברות "השופט דרד" כנער ילד פלא הלוחם בפשע איתו הקוראים יכולים לחוש סימפתיה. הוא יצר את הדמות ללא התייעצות מהמאייר נורם ברייפוגל, והורה לו לתכנן אותו כהכלאה בין V לבין המרגל השחור ממרגל נגד מרגל. הוא אויר בתחילה לובש תלבושת המסווה את גילו האמיתי, אך אלמנט זה נדחה בעוד מסכתו ושרביטו המוזהבים וכובעו הגדול נשמרו.
בהופעתו הראשונה בקומיקס, לוני מאצ'ין הוצג כילד הפלא אנרכיה ללא סיפור מקור. הוא הופיע לראשונה כאנרכיה כששלח מכתב לעיתון המתלונן על בעלי מפעל המזהם נהר, ויצא בקרב נגד הבעלים המזהמים. הוא נפגש עם באטמן ונלחם נגדו, וזה הסיק כי הוא נער והביס אותו. אנרכיה נעזר בכנופיית חסרי בית, ביניהם חסר בית נכה בשם "רגליים" אשר יופיע בהמשך בסדרות הסולו שלו ויעזור לו במשימותיו. הוא נכלא בבית מעצר לנוער. בשנת 1996, המאיר נורם ברייפוגל חיפש עבודה חדשה ב-DC קומיקס. עוזר העריכה דארן וינצ'נזו הציע לו מספר רב של פרויקטים אותם הוא יוכל לאייר, ביניהם מיני סדרה מוגבלת לאנרכיה בכתיבתו של גראנט או כותב אחר. ברייפוגל הסכים, ושכנע את גראנט להצטרף אליו ככותב. המיני סדרה המוגבלת פורסמה במאי 1997 למשך ארבע חוברות. הסיפור שמר על אפיונו האנטי-סוציאלי של אנרכיה, והחליף חלק מאפיונו האנרכיסטי מהופעתו הראשונה בפילוסופיית הנאו-טק של פרנק ר. וואלאס.
המיני-סדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות ולמכירות גבוהות, וגראנט התייחס אליה כאחת מפרויקטיו הטובים בקריירתו. לאור הצלחתה, וינצ'נזו הציע לגראנט ולברייפוגל לכתוב מיני-סדרה שנייה לדמות. בתחילה גראנט סירב, אך הסכים בהתעקשותו של ברייפוגל. במקביל למיני-סדרה, DC פרסמו אוגדן המכיל בתוכו את הופעתיו הראשונות ושתי הסדרות בנוסף לראיונות עם היוצרים. המיני-סדרה השנייה זכתה לביקורות רעות ולשפל מכירות, ובוטלה לאחר 8 חוברות; גראנט ציין כי היא זכתה להצלחה במדינות אמריקה הלטינית, ככל הנראה בגלל היסטוריית הדיכוי הפוליטי.

היעדרות מכותרי DC וחזרה

לאחר כישלון המכירות של המיני-סדרה השנייה, הדמות נעדרה מכותרי DC ולא הופיעה ברוב כותרי שנות האלפיים. ברייפוגל ניסה להכניס אותה לכמה מן הכותרים, וכאשר נכשל החל לחשוד כי ההיעדרות נובעת מצנזורה. גראנט התנתק מהדמות לגמרי ולא ניסה להשתמש בה כלל. הכותב ג'יימס פיטי החזיר את הדמות באוגוסט 2005 בהופעה בחוברות "החץ הירוק", אך לא הצליח להשיבה לכותרים אחרים והופעות נוספות אף על פי שתכנן עבורה קווי עלילה נוספים. הדמות שמרה על פופולריות בקרב המעריצים, אשר רבים מהם פנו לחברי פאנל DC קומיקס בכנס וונדר-קון 2006 ודרשו מהם להביא להופעות הדמות בכותר הדגל של החברה דאז, 52. אף על פי שטענו בראיון כי אנרכיה יופיע בסוף גליונות הארבעים, הוא לא הופיע בחוברות עצמן אך סמל האנרכיזם הופיע בצד עטיפת החוברת ה-48.
באוגוסט 2008, DC הודיעו כי אנרכיה יופיע בגיליון 181 בכתיבת פביאן ניצ'זה בהרצת "רובין" הרביעית. בחוברת עצמה התגלה כי אנרכיה הוא אינו לוני מאצ'ין המקורי אלא נבל באטמן בשם יוליסס ארמסטרונג אשר תקף באלימות את מאצ'ין וגנב את תלבושתו. מאצ'ין נראה בגיליון הבא משותק במצב קטטוני, השוכן בריאת ברזל ומחובר למחשבים במוחו. חיבורו למחשבים מאפשר לו להתחבר לרשת האינטרנט ולתקשר עם אחרים באמצעות מסנתז קול, והוא מכריז על עצמו כמאניספיידר. התגובות לחוברת היו שליליות ברובן, ביניהן מהפרשן הפוליטי רודריק ט. לונג ומגראנט עצמו.
בסיום הרצת רובין הרביעית, הכותר חודש כהרצת "רובין האדום" בכתיבת כריסטופר יוסט וניצ'זה עזב את הסדרה לכתיבת הרצת "עזראל" השנייה. יוסט כתב בתחילה אזכור קטן לדמות, הוכרז באפריל 2010 כי ניצ'זה יחליף את יוסט בכתיבת הסדרה, והוא הביע עניין בשימוש באנרכיה ובמאניספיידר. הם הופיעו בחוברת הראשונה בכתיבתו של ניצ'זה, שהחל להשתמש בהם כדמויות משנה קבועות עד ביטול ההרצה בחוברת ה-26 כתוצאה מאיפוס וחידוש הכותרים "ה-52 החדשים".

ה-52 החדשים

באוגוסט 2013, DC קומיקס הודיעה כי אנרכיה יופיע בגילון ה-25 בהרצת "חיל הפקחים הירוקים" השלישית בינואר 2014, בכתיבת ואן ג'נסן ובאיורו של רוברט ונדיטי כחלק מאירוע הקרוסאובר "באטמן: שנת האפס". בגיליון נחשף כי זוהי גרסה חדשה אפרו-אמריקנית ואנונימית המשמשת כנבל-אנטגוניסט. כאשר איש החידות ניתק את גות'אם סיטי מחשמל, קבוצת נחתים, ביניהם הגרין לנטרן לעתיד ג'ון סטוארט, נשלחו להציל אזרחים מאצטדיון לקראת סופת ענק. סטוארט נתקל באנרכיה השלישי, שהחזיק את קבוצת הנחתים ואת האזרחים כלואים באצטדיון אשר נבנה על חשבון קהילת מעמד הביניים החלשה המקומית. סטוארט הביס אותו בעזרת חבריו בחיל הנחתים באמצעות פיצוץ ושחרר את האזרחים. אנרכיה שרד את הפיצוץ, אך גרסתו לא נראתה בכותרי DC כלל.
גרסה נוספת של אנרכיה הופיעה בגיליון ה-30 בהרצת "קומיקס בלשי" השנייה בכתיבתם של בריאן בוקלאטו ופרנסיס מנפול, ששימש גם כמאייר. גרסה זו היא פוליטיקאי מושחת בשם סמואל "סאם" יאנג, אשר הפך לאנרכיה כדי לנקום את מות אחותו בידי הכובען המטורף. במקביל להופעת הדמות, גרסה של לוני מאצ'ין הופיעה בחוברות הקשורות לאירועי "באטמן: סוף המשחק". הוא הוצג כילד פלא והאקר מיומן שפרץ בעבר למחשבי תעשיות ויין, שבעזרת חבורת חסרי בית וגיבורות-העל באטוומן וספוילר ניסה להציל את אמו ממהומותיו של הג'וקר. בחוברות נראו כמה מסכות בדמות מסכתו המוזהבת של אנרכיה הקשורות לג'וקר. מאצ'ין הופיע כאנרכיה באירועי חידוש הכותרים "לידה מחדש (קומיקס)", כבעל ברית של ספוילר במלחמתה בפשע.
גרסה נשית של אנרכיה מארץ-2 הוצגה בחוברות Earth 2: Society, בכתיבתו של דניאל ה. וילסון ובאיורו של חורחה חימנז. בזמן העבר של הסדרה, אנרכיה פוצצה פצצה בנאוטרופוליס, גרמה למהומות בעיר וברחה לפני הגעתם של סופרמן ופאוור גירל למקום. בזמן ההווה, אנרכיה משמשת כהאקרית אשר כרתה ברית עם הנבלים דוקטור אימפוסיבל, איש השעה וג'וני סורו. השלושה נלחמים בקבוצת "פלאות העולם".

תיאור הדמות ומניעים

לוני מאצ'ין כאנרכיה הוצג בקומיקס כנער בן 12, אשר נולד למייק ורוקסן מאצ'ין ממעמד הביניים של גות'אם סיטי. הוא הוצג בשנתון רובין כבן 14, כבן 15 במיני-סדרה הראשונה וכבן 16 במיני-סדרה השנייה. מניע הדמות מבוסס על אידיאלים ורצון טוב, ולא על טרגדיה אישית בדומה לבאטמן. בהתפתחותה הדמות החלה להלחם בגיבורים מתבגרים אחרים כרובין, ובניגוד למסורתם של סטן לי וג'ק קירבי, גראנט בחר שלא לפתח לאנרכיה חיי חברה אישיים ורומנטיים ואפיין אותו כמתבודד. בסיפור מקור משוכתב, נכתב כי מאצ'ין נולד במדינת עולם שלישי ענייה, והפך לאנרכיה בגלל אובדן הוריו הביולוגיים וחברו הטוב בגיל צעיר בגלל מלחמת אזרחים שהתרחשה.
הופעתו בסוף שנות השמונים הייתה ייחודית ושונה משאר נבלי באטמן, אשר חלקם נשכחו ונזנחו ואחרים נעשו אלימים יותר בהתאמה לרוח התקופה. אנרכיה כונה "אנטי-נבל" המשמש כהיפוך למושג האנטי-גיבור, אשר הורג עבור הצדק ומפר את החוק כדי להציל את העולם. ברייפוגל התייחס לאנרכיה בפעמים אחדות כנבל ובפעמים אחרות כגיבור, וציין כי אנרכיה אינו נבל אלא "גיבור לא מובן", וכי הוא "גיבור אקשן פילוסופי, אריסטו בטייטס אשר מעל המושג לוחם בפשע". בראיון עמו בשנת 2005, ברייפוגל אמר כי "אנרכיה הוא לא נבל, אך בהחלט לא גיבור". לעומתו, גראנט היה ישיר בתיאורו ואמר כי הוא רואה את עצמו כגיבור בעוד האחרים רואים אותו כנבל.
הכותב ג'יימס פיטי השווה בין אנרכיה לבין אוליבר קווין/החץ הירוק, ובסיפורו הביא את אנרכיה לארצות הברית כדי למצוא מוניטין והוא מתאכזב מתגובת האנשים. בחזרת הדמות בשנת 2008, פביאן ניצ'זה בחר להחליף את מאצ'ין בנבל יוליסס ארמסטרונג בטענה שמאצ'ין הוא הרואי מדי עבור הדמות ותיאר אותה כ"הג'וקר של רובין". לקראת הדמות במשחק-הווידאו "באטמן ארקהם אוריג'ינס", מנהל הקריאייטיב אריק הולמס כינה את אנרכיה "אנטי-נבל קלאסי" אשר פועל לפי מוסר שטח אפור ו"פעיל חברתי" הרוצה להביא חרות, הרואה את עצמו כדומה לבאטמן. בדומה למעניש, גראנט תיאר בכמה הופעות כי אנרכיה הורג את יריביו. בסאגת "באטמן: נפילתו של אביר" הוא נראה מתכונן להרוג את הדחליל ועזראל, ובשנת 2001 דיסטופית ביקום DC תואר כרוצח ובעקבות כך באטמן סירב להצעת העזרה שלו לאחר שנידון למוות על רצח. גראנט אמר כי לא תיאר את אנרכיה כרוצח בתחושה שיפגום באמונתו אם יעלה על מסלולם של הפושעים-רוצחים. לעומת זאת, אנרכיה הופיע בגישה רצחנית בגיליון ה-31 בהרצת "הרפתקאותיו של באטמן" בכתיבתו של גראנט. הוא לקח אנשי עסקים ידועים כבני ערובה וקבע עבורם גזר דין בתוכנית טלוויזיה פיראטית בעוון הרג אלפים, מימון דיקטטורים, זיהום אוויר ועוד.

תמות פוליטיות ופילוסופיות

בשנים הראשונות לאחר יצירת הדמות, גראנט הכניסה לעלילת באטמן בעיקר כדי להבהיר ולהדגיש נקודות פילוסופיות. במקור, גראנט יצר את אנרכיה כאנרכיסט עם נטיות סוציאליסטית ופופוליסטיות הממודל על נטיותיו של גראנט עצמו. בקומיקס, נטיותיו באו לידי ביטוי בעיקר במראהו החיצוני, המדגיש את סמל האנרכיה, אותו ריסס בהופעותיו הראשונות כסימן. סמל האנרכיה שימש כסימן, ולעיתים גם כקישוט. לעיתים נטיותיו הפוליטיות היו מוקד העלילה, ולעיתים הניעו אותה ואף גרמו לה. בסיפור המתרחש במציאות חלופית, באטמן תחת השפעת הדחליל נעשה לדיקטטור גות'אם, ואנרכיה נעשה למנהיג המרד ומפיל את שלטונו. בשנותיה הראשונות, הדמות הופיעה בעיקר בחוברות שנכתבו בידי גראנט, פרט לעלילה בה התנגד לייצור נשק.
במרבית הופעותיו של אנרכיה, הופיעו הרמזים לספרות פילוסופית. בין היתר הופיעו העתקים של "שליחי המהפכה" מאת מקס נומאד, "האנרכיסטים" מאת ג'יימס זול, ספרים בשם "פרודון" ו"באקונין", גיליון מעיתון "הדגל השחור" ועותק של הקומיקס V for Vendetta. הוא בעל כמה מספריהם של אריסטו, אפלטון ועמנואל סוודנבורג ואחד מספריו של באקמינסטר פולר. במשך השנים, דעותיה ונטיותיה הפוליטיות-פילוסופיות של הדמות עברו מסוציאליזם ליברלי לפילוסופיה מבוססת על עיקרון כלכלת השוק ולפילוסופית נאו-טק. אנרכיה תואר כאתאיסט רציונליסטי ואנטי-ממסדי. כאשר נשאלה על הנושא, הדמות ציינה כי היא אינה משתייכת לימין או לשמאל, אלא נמצאת מעבר למתרס הפוליטי. ברייפוגל אמר בראיון כי ניתן לסמל את הדמות כאובייקטיביסטית בהשפעת הנאו-טק.

כוחות ויכולות

דמותו של אנרכיה, למעשה, חסרת כוחות-על, ומסתמכת בעיקר על גאדג'טים שונים ועל תבונתה. בהופעתיו הראשונות הוא תואר כנער אינטליגנטי אך חסר ניסיון, ששרד במקרים שונים הודות לכושר ההמצאה שלו. הוא בעל ניסיון בהאקינג, נחשב להאקר השני הטוב ביותר ביקום DC לאחר ברברה גורדון/אורקל ובאמצעות כישוריו יצר מערכת בינה מלאכותית ומכשיר טלפורטציה, ופרץ למחשבו של באטמן ולמגדל השמירה של ליגת הצדק. הוא בעל בסיס מתחת לאדמת אנדרטת וושינגטון. מבין נשקיו נמנים רובי אש, שוריקנים, פצצות קטנות ופצצות גז ועשן ומטה בו מוזהב ומחשמל. הוא נודע בשימוש בגורם ההפתעה, ובמקרה הצורך בעל יכולת לקרוא לקהילת חסרי הבית של גות'אם לעזרה.
במהלך השנים נוספו לדמותו שדרוגים נוספים מלבד יכולותיו הטכניות. הוא יצר כמה וכמה חברות קש, בהן חנות הספרים "אנארקו" בה השתמש כדי להרוויח כסף וכדי להפיץ את דעותיו וקרן אנרקיסט המעניקה מענקים לגורמים אנרכיסטים קיצוניים. הוא בעל מכשיר קיברנטי המשפר את תפקודי מוחו, והחל להתאמן באמנויות לחימה וקרב פנים אל פנים לאחר מפגשו הראשון עם באטמן. חברות הקש שלו זיכו אותו במיליוני דולרים, בהם השתמש לשדרוג ציודו ולאימונים באמנויות לחימה משולבות. מוט הבו המוזהב שלו שודרג, וצורף לו אנקול טיפוס בדומה לרובה החבלים של באטמן.
לאחר ששותק בידי יוליסס ארמסטרונג, מאצ'ין נעשה למאניספיידר, "רוח רפאים אלקטרונית". הוא חובר במוחו לרשת האינטרנט והמחשבים, ויצר קשר עם אחרים באמצעות מסנתז קול. הוא השתמש במצבו החדש כדי ליצור גישה בינלאומית לפושעים ברחבי העולם. באמצעות מוחו המפותח הוא שמר על נוכחתו באינטרנט בכל עת ובמקביל השתמש במסנתז הקול לתקשורת.

השפעה על כותבים

בשנים הראשונות שלאחר יצירת דמותו של אנרכיה, חייהם המקצועיים של ברייפוגל וגראנט השתנו. הדמות התגלתה כפופולרית בקרב המעריצים ובקרב גראנט, אשר ציין כי עלילת "אנרכיה בגות'אם" שכתב היא אחת מעלילות הקומיקס האישיות ביותר שכתב והחביבה עליו ביותר מבין עלילות באטמן שכתב. גראנט שיבח את אהבתו של ברייפוגל לדמות, והוא מצדו הודה כי עלילת "אנרכיה בגות'אם" היא מהחביבות עליו אך שהדמות היא "התינוק של גראנט".
לאחר ביטול שתי הסדרות ועזיבתם של גראנט וברייפוגל מ-DC, הדמות נכנסה לתקופת אלמוניות ונעדרה מיקום וכותרי DC. ברייפוגל חשד כי הוא וגראנט נכנסו ל"רשימה השחורה" של חברת DC לאחר פרסום דעותיהם במיני-סדרות. גראנט וברייפוגל ניסו לקנות את הזכויות על הדמות מ-DC, ללא הצלחה. בראיון עמו, גראנט ציין כי תכנן להפוך את מאצ'ין לרובין החדש, ואף על פי שהעריך את דמותו של טים דרייק חווה "דקירות חרטה על כך שאנרכיה לא נבחר לתפקיד עוזרו החדש" של באטמן. לאחר עזיבתו מ-DC, גראנט ניסה להתרחק מהדמות ולעיתים התאכזב כשהתעדכן במצבה ובמצב דמויות אחרות ביקום DC. בשנת 2011, DC יצרו הרצת קומיקס המתמקדת בתקופות שונות בהיסטוריות הקומיקס של גיבורי-העל המוכרים של החברה. גראנט וברייפוגל הסכימו להשתתף בפרויקט בחוברת על שנות ה-90, ואף על פי שהוצע להם להציע את אנרכיה בחוברת, גראנט סירב ובחר לכתוב סיפור המתמקד בדמותו של הפיתום.

ביקורות קהל הקוראים

כאשר מראיין ציין כי אנרכיה היה פופולרי בקרב קהל קוראי הקומיקס בשנת 2003, בעיצום תקופת האלמוניות, ברייפוגל השיב כי זה נכון ב"מקומות שונים בתעשיית הקומיקס" וכי "יש לו כמה אוהדים מושבעים, אבל DC לא רוצה לעשות איתו שום דבר" וכי הסיבה לכך היא ככל הנראה "הגישה האנטי-ממסדית, נושא מאוד רגיש בעולם של היום". גראנט ציין שקיבל על עלילות אנרכיה שכתב יותר מכתבי קוראים מכל עלילה אחרת, ואף על פי שהודה בכישלון המיני-סדרה השנייה אמר כי היא הייתה פופולרית בקרב רוב הקוראים, אשר רובם תושבי מדינות דרום אמריקה או "תלמידי פילוסופיה". מכירות המיני-סדרות היו הרוויחו מספיק לצורך הרצה מתמשכת, אם כי ברייפוגל אמר ש-DC סירבו לרעיונותיו של גראנט. עם זאת, למרות המכירות הגבוהות, גראנט היה מודאג מכך שלדמות לא הייתה מספיק אהדה ומעריצים לצורך הרצה. 
גראנט אמר כי לטעמו המיני-סדרה השנייה נכשלה בגלל התמקדותה בנושאים פסיכולוגיים ופילוסופית הנפש, ואילו ברייפוגל טען כי סיבת הכישלון הוא שילוב בידור אסקפיסטי עם פרשנות סוציאלית. מלבדם, מבקרי קומיקס נימקו את כישלון המיני-סדרה בהעצמת כוחותיה של הדמות. לפי המבקר מאט מוריסון, "אהבתי את הרעיון המקורי מאחורי אנרכיה: חנון מתבגר שקרא יותר מדי פעמים את הרצון לעוצמה ויצא לתקן את העולם. אך כאשר הוא קיבל מאה מיליון דולר בחשבון בנק שווייצרי, הרשים את דארקסייד, קיבל פורטלים, הערים על באטמן ואורקל ונעשה בלתי מנוצח באופן כללי איבדתי את כל העניין שהיה לי בדמות". בשנת 2014, אתר האינטרנט Comic Book Resources ביקש מהגולשים לדרג את דמויות באטמן הטובות ביותר בזיכיון כחלק מחגיגות 75 שנים לפרסום החוברת בה הופיע לראשונה באטמן, ואנרכיה דורג במקום ה-31 מבין 75 דמויות.

ביקורת פוליטית-פילוסופית

מחברי מאמר משנת 1991 אשר לועג ומותח ביקורת על זיכיון באטמן התייחסו לדמותו של אנרכיה כניגוד מאתגר להשקפות העולם הפוליטיות-סוציאליות של באטמן. הכותב ג'יימס פיטי ביצע קונפליקט בין הפילוסופיה הרדיקלית של הדמות לבין גישת הקידמה הליברלית של אוליבר קווין/החץ הירוק, וגרג בורגס מאתר Comic Book Resources שיבח את הדמות וציין אותה כ"הדמות המעניינת ביותר ב-15 או 20 השנים האחרונות" ושהוא "הצליח להראות עד כמה באטמן לא יעיל נגד הבעיות האמיתיות של החברה" ו"נציג הסטטוס קוו החדש". בהבסתו במשחק "באטמן ארקהם אוריג'ינס", הדמות נואמת נאום העוסק בביכוי מצב החברה הנוכחי, מאשים את באטמן בעקיפין וטוען כי הוא גיבור כזב. כותב המגזין PopMatters ניק דיניקולה השווה בין "ארקהם אוריג'ינס" למשחק הקודם בסדרה, "ארקהם סיטי", ואמר כי דמותו של אנרכיה מאשימה את באטמן במצב החברה ונפילתה היות שהוא סמל לפחד.
בספר "באטמן ופילוסופיה" העוסק בניתוח פילוסופיות שונות הקשורות או מצטלבות עם חוברות הקומיקס השוו את הפילוסופיה הפוליטית של הדמות לזו של פרידריך ניטשה; "המדינה של ניטשה מהווה אליל חדש, המגדירה את הטוב והרע ותולה חרב מעל הנאמנים. אף נבל באטמן לא רואה זאת בבירור מאשר אנרכיה". הספר ממשיך ואומר כי "התנהגותו יכולה להתפרש כניסיון לכפיית סדר, בנימוק נאומו בבית המעצר אליו לחבריו האסירים. דבר זה מסביר את מכתבו הצדקני להוריו ואת השקפתו הדיסטופית על החברה במיני-סדרה הראשונה". הספר השווה בינו לבין באטמן, אשר פועל מטרגדיה אישית בניגוד לאנרכיה שפועל מדחפים חברתיים ורצון טוב. בדיאלוג מתוך הופעתה הראשונה של הדמות בעלילת "אנרכיה בגות'אם", באטמן משווה בינו לבין אנרכיה וקובע כי אדם לא יכול למנות את עצמו לשופט, חבר המושבעים והמוציא להורג.
לעומת הביקורות החיוביות, התורם ג'ורג' מרסטון מאתר Newsarama דירג את אנרכיה במקום השמיני מבין רשימת "עשרת נבלי באטמן הגרועים ביותר" בנימוק ההפיכה לגיבור מתוך פילוסופיה רדיקלית, והסתירה בלחימה בפשע כאנרכיסט. הוא השתמש בכישלון המיני-סדרה השנייה כמעין נימוק, וקבע כי "החלטות רעות הן חסרות זמן". תורם אתר Cracked אריק מגנוסון (משחק מילים על אחד משמותיו הבדויים של מגנטו מחברת מארוול קומיקס, אריק מגנוס לנשר) דירג את דמותו של אנרכיה במקום השלישי ברשימת "5 ניסיונות אסוניים לפרשנות פוליטית בספרי קומיקס". ביקורתו נבעה מנאומיו הכתובים רע, שלטעמו בשילוב עם אמרות הכנף הרבות וגילו הצעיר הן ניסיון סאטירי. לאור כמה אירועים חברתיים בעשור השני של המאה ה-21 - האביב הערבי, תנועת אוקיופיי, פרשת קייבלגייט ומסמכי ויקיליקס מודלפים אחרים, עלייתן של קבוצות האקטיביסטיות כאנונימוס ופרשת הציתותים בארצות הברית - גרמו לעלייה בהכרה בדמות, מה שהוביל לצירופה למשחק "ארקהם אוריג'ינס". בשנת 2005, הכותב ג'יימס פיטי המליץ לצרף את דמותו של אנרכיה לכותרים נוספים ברוח המלחמה בטרור.

ביקורת אנרכיסטית

מהופעתו הראשונה, מבקרים אנרכיסטים ביקרו את דמותו של אנרכיה. לדברי גראנט, חבריו האנרכיסטים זעמו על יצירת הדמות ואמרו שנוצרה עבור רווח מסחרי. במהלך פרסום שתי הסדרות, פרופסור היסטורית האנרכיזם מארק לייר מאוניברסיטת סיימון פרייזר ציטט את הדמות כדוגמה ליחס המועדף שהפילוסופיה האנרכיסטית מקבלת לעיתים בספרי הקומיקס המרכזיים. הוא ציטט דיאלוג מעלילת "אנרכיה בגות'אם", שבו באטמן מדבר באופן חיובי על כוונותיו של אנרכיה. בעקבות ביטול המיני-סדרה השנייה, הפרשן האנרכיסט הפוליטי רודריק ט. לונג ממכון לודוויג פון מיזס ואוניברסיטת אובורן אמר כי אנרכיה הוא "קול חירות מרשים בקומיקס". מרגרט קילג'וי, מחבר ספר העוסק באנרכיזם בתרבות, הזכירה את דמותו של אנרכיה בספרה בכך שהסבירה את דעותיו האנרכיסטיות של גראנט וביקרה את הופעותיה הראשונות של הדמות כ"נפלאות". בסקירת הקריירה של גראנט, גרג בורגס ציטט את פילוסופיית הדמות, ביכה את אלמוניותה וייחל להציג את הדמות ואת פילוסופית האנרכיזם בחוברות הקומיקס לעיתים קרובות יותר - "מושג האנרכיה נדחה לעיתים קרובות, אך כדאי לייצג את זה כי זה כל כך קיצוני ובלתי נסבל אך אצילי".

היזהרו מהבאטמן

במהלך כנס MIPJunior אוקטובר 2011, הנשיא הבכיר סאם רגיסטר מחטיבת האנימציה של האחים וורנר הודיע על סדרות וסרטים מתוכננים, ביניהם סדרת CGI חדשה בשם "היזהרו מהבאטמן" אשר תתמקד בנבלים פחות מוכרים ותשודר ברשת Cartoon Network. חברת Cartoon Network הודיעה לעיתונות כי אנרכיה יופיע בסדרה, וזאת בתפקיד הנבל האנטגוניסט הראשי. מפיקי הסדרה גלן מורקמי ומיץ' ווטסון השוו את דמותו בסדרה לפרופסור מוריארטי מספרי שרלוק הולמס, שהשווה לבאטמן.
הדמות הופיעה בפרק השלישי בעונה הראשונה, "בדיקות", בדיבובו של וואלאס לאנגהאם בבימויו של קורט גדה ובכתיבתו של ג'ים קרייג. הפרק עשה שימוש בשחמט כסמל לסכסוך בין באטמן ואנרכיה. מורקמי תיאר כי "באטמן הוא המלך השחור ואנרכיה הוא המלך הלבן, וזהו סוג של משחק שחמט פסיכולוגי". תלבושתו של אנרכיה שונתה ועוצבה מחדש בצבע לבן לגמרי, כמעין ניגוד לחליפת העטלף השחורה של באטמן. החליפה מורכבת מאוברול נמתח, גלימה, ברדס, מסכה גמישה, חגורת כלים וכובע. במרכז חזה האוברול מצויר סמל אנרכיה זעיר בצבע שחור. עיצוב זה הושווה לעיצובו של מון נייט, גיבור-על מחברת מארוול קומיקס.

באטמן: ארקהם אוריג'ינס

בשנת 2013 אושר כי דמותו של אנרכיה תופיע במשחק הווידאו "באטמן ארקהם אוריג'ינס". הוא היה מהנבלים הראשונים שהוצגו בהשקת המשחק בכנס E3, שבו תואר כאנטי-נבל המנסה לכרות ברית עם באטמן נגד הממשלה המושחתת. בערב חג המולד, הוא החביא בגות'אם סיטי 3 פצצות מתוחכמות אותן השחקן כבאטמן צריך למצוא, וזאת כדי להשמיד את מושחתי גות'אם. הוא מנהיג צבא חסרי-הבית של גות'אם, המוכנים למות עבורו. לאחר שנטרל את הפצצות, השחקן כבאטמן נלחם באנרכיה ואנשיו ולבסוף מביס אותו לאחר שגילה כי הוא נער ומשאיר אותו למשטרה. במשחק זה, תלבושתו שונתה במעט - הוא בעל תיק גב, מעיל טיסה וברדס אדומים בגוון בורדו, מגפי קרב וצעיף כתום מתחת למסכתו, ששונתה ממסכת זהב למסכה לבנה בסגנון מסכת גאי פוקס. 
דמותו במשחק דובבה בידי מתיו מרסר. גראנט הביע את כבודו לצירוף הדמות במשחק, אף על פי שביקר לרעה את שינוי המסכה והרגיש כי דמותו התבססה על סטריאוטיפים אנרכיסטיים. במהלך המשחק "באטמן: ארקהם נייט", מעילו ומסכתו של אנרכיה מ"ארקהם אוריג'ינס" הופיעו בחדר הראיות של משטרת גות'אם סיטי, ולפי השוטר אהרון קאש הוא לא נראה בגות'אם סיטי מאז אירועי "ארקהם אוריג'ינס". סמל האנרכיה נראה מצויר על דלפק בדיינר של פולי, וקצין המשטרה אוונס נתקל באדם הדומה במראהו לאנרכיה.

החץ

השחקן הקנדי אלכסנדר קלברט לוהק לגלם את דמותו של לוני מאצ'ין בעונה הרביעית של סדרת הלייב אקשן "החץ" כאנטגוניסט ובגרסה בוגרת של הדמות. הוא תואר כ"פושע שכיר מופרע המוכן לעשות כל מה שצריך כדי להרשים מעסיקים פוטנציאלים". 
בהופעתו הראשונה בסדרה, פרקה השני של העונה הרביעית, לוני מאצ'ין תואר כפושע שעבד עבור ארגוני פשע רבים, אשר הושכר בידי ארגון H.I.V.E לעצור בעד המועמדת ג'סיקה דנפורת' להתמודד לתפקיד ראשות העיר סטאר סיטי. אמנם, הוא פוטר בידי דמיאן דארק בשל שיטות עבודותיו הקיצוניות, ולאחר שהחליט להרוג את בתה של ג'סיקה כדי להרשים את דארק, הובס בידי החץ הירוק ותיאה קווין/ספידי, אשר הציתה אותו באש כחלק מהשפעות מהן סבלה בעקבות תחייתה בידי בור הלזרוס. בעקבות אירועים אלו, מאצ'ין נעשה לאנרכיסט פורע חוק ויצא למסע הרג שיטתי של חברי H.I.V.E במטרה לנקום בדארק על שדחה אותו. הוא סייע זמנית לחץ הירוק נגד דארק, לאחר שזה גרם לשיתוקה של ארוסתו פליסיטי סמוק, אך נאלץ להלחם בצוות החץ לאחר שגילו כי התכוון להרוג את אשתו ובתו של דארק. לקראת סיום העונה הרביעית, מאצ'ין נראה בתוך מקום מקלט שנבנה בידי H.I.V.E כדי להבטיח את הישרדות האנושות לאחר השמדת האוכלוסייה האנושית בידי פצצות גרעין. שם הוא נתקל פעמים רבות בתיאה קווין, אליה הוא מתייחס כ"אמו", והורג את אשתו של דמיאן דארק.