google/wiki40b huggingface dataset:
אמדן

היסטוריה

תאריך הייסוד המדויק של אמדן אינו ידוע, אך אמדן התקיימה במאה ה-8 בוודאות. זכויות העיר ושלטי הגיבורים של העיר ניתנו לה על ידי הקיסר מקסמיליאן הראשון בשנת 1495.
אמדן הייתה עיר עשירה מאוד במהלך המאה ה-17, וזאת משום המספר הגדול של המהגרים ההולנדים שהגיעו אליה. אמדן הייתה מרכז של הפרוטסטנטיות באותם הימים, ויצרה את תרגום התנ"ך להולנדית. במשך תקופת שלטונו של נפוליאון, הייתה אמדן והשטחים הקרובים אליה במזרח פריזיה לחלק מממלכת הולנד הנפוליאונית.
אמדן נתנה את שמה לסיירת גרמנית מפורסמת בתחילת מלחמת העולם הראשונה, שבסיסה היה בצ'ינגדאו שבסין. מפקד הסיירת היה קארל פון מילר (Müller), שפעל במרחבי האוקיינוס ההודי בשלושת החודשים הראשונים של המלחמה, ועד שטובעה בנובמבר 1914 ליד האי צפון קילינג באיי קוקוס שבמזרח האוקיינוס ההודי.
אמדן נחרבה כמעט לגמרי במלחמת העולם השנייה כאשר הפצצות עזות הרעישו את העיר, והשמידו כמעט את כל הבניינים והאתרים ההיסטוריים שלה.

כלכלה

התעשייה העיקרית באמדן הוא ייצור מכוניות ובניית סוגים שונים של אוניות. יש באמדן בית חרושת גדול מאוד לייצור מכונית מסוג פולקסווגן (סוג מהפולקסווגן שאותו מייצרים בצורה ניכרת יותר באמדן הוא פולקסווגן פסט).
גורם כלכלי חשוב נוסף הוא התיירות, בעיקר יום טיול (יש טיול זמין לכל התיירים שבאים לאמדן) באמדן ובסביבותיה.
יעקב סטפנסקי

ביוגרפיה

נולד בארצות הברית ליששכר מאיר סטפנסקי. בצעירותו למד בישיבת פוניבז' והיה מתלמידי הרב שך. נשא את בתו של הרב שלמה זלמן אולמן רב שכונת משכנות יעקב בבני ברק, לאחר נישואיו למד בכולל פוניבז'.
בשנת תש"ס (2000) מונה לר"מ בישיבת אמרי צבי במודיעין עילית, ובשנת תשס"ג (2003) מונה לראש הישיבה. בתפקיד זה כיהן עד לסגירת הישיבה בשנת תשע"ב (2012), לאחר מכן עמד בראשות כולל אברכים במודיעין עילית.
בניסן תשע"ד (2014) מינה אותו הרב שטיינמן לראש ישיבת תורה בתפארתה שהקים. הכתרתו התקיימה בבתיהם של הרב שטיינמן והרב חיים קנייבסקי.
במקביל למשרתו, משנות ה-90 מוסר הרב סטפנסקי מדי יום שיעור עיוני לאברכים בדף היומי בבית הכנסת הליכות חיים בבני ברק, חלק מהשיעורים יצאו לאור בספר "אמרי הדף".
נמסטה (שיר)

רקע

השיר יצא לאור ביום הראשון של שנת 2018, כסינגל השמיני של הצמד. את השיר הוציאו סטטיק ובן-אל תבורי כחודשיים לאחר שהוציא את השיר "הכל לטובה". בשיר מוזיקת רגאיי בשילוב עם מוזיקה הודית. מקור שם השיר הוא המילה "נמסטה", המקובלת לברכת שלום בהודו ובנפאל. הזמרת ליאורה יצחק השתתפה בביצוע בשיר בקולותיה.
המשפט "לא רואה, לא שומע, לא מגיב, אם זה לא בחיוך אז אני לא מקשיב, לא מבין מה הקשר, גם כשמדובר ב.. (לא מגניב)" כשלאחריו נשמע קול של נשר, נתפס כמשפט שנועד להקניט את הראפר רון נשר, לאור הסכסוך בין הצמד לנשר. נשר פרסם בתגובה את השיר "לירזובתאל".

קליפ

הווידאו קליפ צולם בתוך אולפן צילומים בחולון המדמה יער טרופי שנוצר על ידי צמחייה ועצים שהובאו במיוחד ממשתלה. את הקליפ ביים רומן בוצ'אצקי. בקליפ השתתף כתב התרבות של חדשות 2 יונתן ריגר, כחוקר תרבות המגלה את בקבוק הנמסטה, כאשר סטטיק מקדים אותו וחוטף אותו ממנו. סטטיק מוביל את הבקבוק אל השבט שלו. סטטיק ובן אל לבושים בבגדים צבעוניים ולידם עשרות רקדנים הלבושים אף הם בבגדים צבעוניים. ברקע נזיר המגולם על ידי ג'ורדי. בסוף השיר מקבל חוקר התרבות מן השבט ארגז של "בקבוקי נמסטה".
נכון לספטמבר 2019, קליפ השיר צבר כ-20 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של סטטיק ובן-אל.
מועצה אזורית אלונה

הנהלת המועצה

הנהלת המועצה ממוקמת במושב עמיקם. ראש המועצה מאז 1999 הוא אריה שרון ולמועצה כ-25 עובדים.
אבו בכר אלבאקלאני

קורות חייו

נולד בבצרה בשנת 950, אך העביר את רוב חייו בבגדאד, שם הוא למד תאולוגיה אסלאמית מפי גדולי החכמים מהאסכולה האשערית. כמו כן, הוא למד הלכה אצל מורים מהאסכולה המאלכית. בבגדאד הוא מונה לתפקיד של קאדי. אלבאקלאני הפך במהלך חייו למרצה מפורסם, ולקח חלק בוויכוחים פומביים עם אנשי הדעת הידועים של זמנו.
לאחר שצבר השכלה רבה בתחום התאולוגיה האסלאמית ופיתח היטב את כישוריו הרטוריים, מונה אלבאקלאני לשגריר מטעם הח'ליפה, ויצא לדון בענייני דת עם חכמי הדת הנוצרים הביזנטים בקונסטנטינופול.
אלבאקלאני נפטר בשנת 1013.

מורשתו

האימאם אלבאקלאני קידם במהלך חייו את משנתו והגותו של האימאם אבו אל-חסן אל-אשערי, ובין השאר קידם את התפיסה המסורתית שהקוראן אינו נברא, ואת האמונה שהמאמינים יכולים לראות את אללה בעולם הבא.
אלבאלקאני השאיר מאחוריו כ-52 ספרים אשר נחשבים ליצירות מופת קלאסיות בתחום פרשנות הקוראן בפרט, והסברת האסלאם בכלל.
אבן תיימיה הכריז על אלבאקלאני: "הטוב שבאנשי הכלאם האשערים, אשר לא היו ולא יהיו לו מתחרים".
יחזקאל עזרא רחמים

קורות חיים

נולד בבגדאד לאביו מולא רחמים, והיה אחיו הגדול של הראשון לציון הרב יצחק נסים. כפי שנכתב על ידי המו"לים של ספרו, עוד מצעירותו היה שקדן וחכם, ובגיל צעיר התכתב עם חכמי הדור בשו"תים וחידושי תורה. הרב חיים חזקיהו מדיני בספרו "שדי חמד" מכתיר את הרב יחזקאל עזרא, שהיה אז בן 15, בתארים נכבדים.
 גם הרב רחמים נסים יצחק פלאג'י, בספרו "יפה ללב", מכנה את הרב יחזקאל עזרא "ארי שבחבורה" ו"אספקלריה המאירה". בין הרבנים שהכירוהו והעריכוהו ניתן למנות גם את הרב יוסף חיים מבגדאד, הרב אברהם ביג'אג'ו, הרב בן ציון אברהם קואינקה והרב יוסף חיים זוננפלד.

עלייתו לארץ ישראל

בשנת 1904 עלה הרב יחזקאל עזרא לארץ ישראל יחד עם הרבנים יעקב חיים סופר וצדקה חוצין. עם בואם פקדו את המקומות הקדושים, והשתטחו על קברי צדיקים. הם בקרו אצל חכמי ארץ ישראל, ביניהם רבי חיים חזקיהו מדיני ורבי אליהו מני. את רשמיו מהפגישה עם רבי אליהו מני העלה על הכתב, ושלחם ל"בן איש חי" שבעצמו היה תלמידו של רבי אליהו מני. הרב יחזקאל עזרא השתקע בירושלים ולא יצא ממנה עד יום מותו, בה הקדיש את כל זמנו ללימוד עצמי ולימוד תלמידים, בין השאר בישיבת שושנים לדוד. הרב עזרא עטיה שהיה לאחר מכן ראש ישיבת פורת יוסף, היה תלמידו וראה בו את רבו המובהק. בירושלים שם דגש מיוחד על לימודי חכמת הקבלה אותם למד אצל רבו המקובל רבי חיים שאול הכהן דוויק.

אחריתו

הרב יחזקאל עזרא היה אדם חולני וסבל בחייו ייסורים. עוד בחיי הוריו, נפטר, והוא בן 32 בלבד. הוא נקבר בחלקת החסידים שבהר הזיתים, והוספד על ידי רבני ירושלים, בכללם הראשון לציון רבי אליהו משה פאניז'יל.
רחוב או'קונל

רחוב או'קונל (באירית: Sráid Uí Chonaill, באנגלית: O'Connell Street) הוא הרחוב הראשי של העיר דבלין. זהו אחד הרחובות הרחבים ביותר באירופה, 49 מטר רוחבו בחלקו הדרומי, ו-46 מטר בחלקו הצפוני. אורכו כ-500 מטר.
שמו של הרחוב עד 1924 היה 'רחוב סקוויל'. מועצת העיר שינתה את שמו של הרחוב ככבוד לדניאל או'קונל, מנהיג לאומי אירי מהמאה ה-19 אשר פסלו מוצב בסופו של הרחוב, צופה על גשר או'קונל.
הרחוב ממוקם בליבה של העיר דבלין, והוא חלק משדרה רחבה של רחובות אשר נוצרה בשלהי המאה ה-18 ועוברת לאורכה של הבירה. שדרה זו כוללת גם את גשר קרליסל (כיום נקרא גשר או'קונל), רחוב וסטמורלנד, רחוב קולג' גרין, רחוב דיים, ומסתיימת בבניין העירייה וטירת דבלין. הרחוב עצמו שוכן צפונית לנהר הליפי. השמש אשר זורחת ממזרח לרחוב ושוקעת במערבו מאירה את הצדדים הנגדיים של הרחוב לאורך שעות היממה, כאשר רובו מואר מכיוון דרום. דבר אשר גורם לרחוב להיות חמים יותר ב-2 עד 3 מעלות מאשר בגשר או'קונל ומזחי העיר.
הרחוב הוא אחד המרשימים ביותר בין רחובותיה המסחריים של העיר, ובו בניינים היסטוריים רבים, אשר חלקם הגדול נבנה מחדש החל משנות העשרים של המאה ה-20 בעקבות הרס משמעותי שנגרם במהלך המאבק על העצמאות האירית ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה. לרחוב סגנון של שדרה משנות ה-20 עם חותם של בניינים נאו-קלאסיים כדוגמת חנות הכלבו קלריס, מלון גרשם, ובנקים.
חלקו הצפוני של הרחוב נשמר בסגנונו המקורי מהמאה ה-18.
המדרכה של הרחוב רחבה בכל צד המשרתת את החנויות הפרוסות לאורכו וכביש בעל שני נתיבים לכל כיוון (במקור היו שלושה נתיבים). מדרכה ארוכה נוספת עוברת לאורכו של הרחוב בין הכבישים ובה נמצאים פסלים ואנדרטות של מנהיגים פוליטיים איריים. 
מראה אמצע הרחוב נשלט על ידי בית הדואר המרכזי משנת 1818 והחוד של דבלין, פסל בגובה 120 מטר (393 רגל), צורת מחט עשויה פלדת אל חלד אשר נוצר ב-2003. שני המבנים בעלי רחבה גדולה.

היסטוריה

רחוב או'קונל מקורו ברחוב בשם דרוהדה מהמאה ה-17. נבנה על ידי הנרי מור, רוזן דרוהדה, היה כשליש מרוחבו כיום, ממוקם בדרך הכרכרות וממשיך מרחוב פרנל אל צומת עם רחוב אביי. בשנות 1740, בנקאי עשיר וסוחר נכסים בשם לוק גרדינר רכש את חלקו הצפוני של הרחוב הממשיך אל רחוב הנרי כחלק מעסקת נדל"ן גדולה יותר. הוא הרס את חלקו המערבי של הרחוב, בנה רובע מגורים יוקרתי, ובכך הרחיב את מידת הרחוב ל-46 מטר (150 רגל), כפי שנשאר על היום.
צידו המערבי של הרחוב אופיין במבנים המיועדים למסחר וצידו המזרחי יועד למגורים ומלונות, כאשר הגדול מכולם היה בית דרוהדה אשר נשכר על ידי צ'ארלס מור, המרקיז הראשון של דרוהדה.
גרדינר בנה גם מרכז קניות בחלקו האמצעי של הרחוב, עם קירות גרניט  נמוכות ואובליסקים עם מנורות שמן. ברחוב נשתלו עצים מספר שנים לאחר מכן. הוא העניק לרחוב את השם 'רחוב סקוויל' על שם ליונל סקוויל, הדוכס מדורסט.
בית החולים רוטונדה נבנה גם כן בסמוך לרובע פרנל על ידי משפחתו של גרדינר.
מטרתו של גרדינר הייתה להמשיך את הרחוב עד לנהר. משימה זו לא הושלמה על ידו עקב מותו ב-1755. בנו צ'ארלס גרדינר השלים את המשימה.
רק בשנת 1977 התקבל אישור לביצוע התוכנית על ידי הוועדה להרחבת רחובות אשר השיגה אישור תקציבי לשינוי מהפרלמנט. במהלך עשר השנים שלאחר מכן נהרסה כמות נכבדת של בניינים כדי ליצור את תוואי הרחוב הקיים כיום. התוכנית הושלמה בין השנים 1785-90.
הרחוב הפך להצלחה מסחרית לאחר השלמתו של גשר קרליסל, שתוכנן על ידי ג'יימס גנדון, ב-1793 עבור הולכי רגל וב-1795 לכל סוגי כלי הרכב.
אפיירון

אפיירון (ביוונית עתיקה: Άπειρον) על פי משנתו של הפילוסוף הקדם-סוקרטי אנכסימנדרוס, הוא שמו של היסוד הראשוני בעולם - הראשית (ארכי, ἀρχή).
כשייך לאסכולה המילטית, אנכסימנדרוס עסק בשאלה מהו הארכי, כלומר מהו העקרון החומרי, או החומר האחד הקבוע, העומד ללא שינוי מאחורי העולם המשתנה. קודמו של אנכסימנדרוס, תאלס, טען כי חומר זה הוא המים ואילו ממשיכו אנכסימנס טען כי חומר זה הוא האוויר. לעומת זאת אנכסימנדרוס טען כי לא ייתכן שחומר זה יהיה מהמוכרים והידועים לנו, וכי הוא בלתי מוגבל ואין סופי (ולכן מבטיח המשכיות), ללא תכונות המבדילות אותו משאר היסודות, והוא כולל את כל התכונות המצויות בשאר היסודות ללא הגבלה והפרדה. ייתכן ואנכסימנדרוס העדיף יסוד כזה, כיוון ששאר היסודות מנוגדים זה לזה, ואם אחד מהם היה היסוד, השאר היו נבלעים בתוכו.
רות בלומרט

רות בלומרט (2014-1943) הייתה משוררת, סופרת, מתרגמת ועורכת ישראלית.

ביוגרפיה

רות בלומרט נולדה בחיפה 1943. 
בוגרת אוניברסיטת בר-אילן במיקרוביולוגיה וביוכימיה ומוסמכת בית המדרש לרבנים באמריקה בספרות עברית ושירת ימי הביניים. 
ניהלה במשך שנים את ארכיון התיאטרון ע"ש ישראל גור בירושלים ובמסגרת זו גם ערכה את "במה: רבעון לדרמה". 
בשנים 1979-1966 חייתה עם משפחתה בניו-יורק, ולאחר מכן התגוררה בירושלים עד יום מותה ב-22 בדצמבר 2014. הייתה חולה בשנים האחרונות לחייה ולמרות מחלתה הייתה פעילה מבחינה ספרותית ומעיין יצירתה לא פסק. בשנות חייה האחרונות תרגמה את "ירושלים", יצירתו המונומנטלית של ויליאם בלייק, וחודשים ספורים לפני מותה יצא ספר שיריה האחרון "שמחה גדולה תפרוץ שם".
קאסה דה פילאטוס

היסטוריה

את בניית הארמון התחיל, בשנת 1483, המרקיז פדרו אנריקס דה קיניונס (Pedro Enríquez de Quiñones), השלים אותה בנו פדריק אנריקה דה ריברה, המרקיז הראשון של טריפה. פדריק חזר ב-1520 מביקור באיטליה. הוא התרשם מאוד מהארכיטקטורה והאמנות של "שיא הרנסאנס" באיטליה, ועיצב את הארמון בשילוב של סגנון זה עם סגנון המודחאר הספרדי. שינויים רבים נעשו בבניין במהלך המאות הבאות.

כינויו של הארמון

עם תחילת בנייתו ב-1483 נקרא הארמון Palacio de San Andrés (ארמון אנדריאס הקדוש). השם "בית פילטוס" נובע מאותה נסיעה של פדריק אנריקה דה ריברה שבמסגרתה ביקר גם בארץ ישראל ובירושלים. בעקבות הביקור הנהיג בסביליה את מנהג המסע בעקבות הויה דולורוזה שלפי המסורת התחיל בביתו של פונטיוס פילטוס. המסע בסביליה התחיל בארמון, ובעקבות כך השתרש הכינוי "קזה דה פילטוס". התיעוד הישן ביותר של הכינוי הוא משנת 1754.

תיאור המבנה

הכניסה לארמון היא דרך שער שיש רנסאנסי, שתוכנן על ידי הארכיטקט הגנואזי אנטוניו מריה אפרילה (איט'). מהשער עוברים דרך חצר חניית הכרכרות לרחבה הראשית של הארמון. זוהי רחבה  מודחארית אופיינית. מקושטת באריחי azulejos ובעיטרי גבס. הרחבה מוקפת עמודים, במרווחים לא שווים, התומכים בקשתות חצי עגולות. מעליהן מעקה של תחרת אבן גוטית. במרכז החצר נמצאת  מזרקה שיובאה מגנואה. בפינות 3 פסלים רומיים: מינרבה, מוזה רוקדת וקרס, בפינה הרביעית פסל מקורי מהמאה החמישית לפניה"ס של אתנה. על הקירות מסביב 24 מדליונים ובהם פרוטומות של מלכים ספרדיים, קיסרים רומיים ודמויות חשובות אחרות.
המדרגות לקומה השנייה מעוטרות אף הן  באריחי azulejos והתקרה היא בדגם חלת דבש מודחארית. בחדרי הקומה השנייה מוצגות תמונות מהמאות ה-16 עד ה-19, ביניהן  סדרת  ציורי מלחמת שוורים של גויה ופייטה של הצייר האיטלקי סבסטיאנו דל פיומבו.
לארמון שני גנים, בגן הקטן Jardin Chico בריכה ובה פסל ברונזה של בכחוס.
Windows Live Messenger

Windows Live Messenger (לשעבר MSN Messenger בתרגום מאנגלית: שליח) הייתה תוכנת מסרים מידיים עבור חלונות מבית מיקרוסופט, שדרכה ניתן היה לנהל שיחות עם אדם אחר בעזרת האינטרנט. 
בנוסף לשיחות הצ'אט, ניתן היה לבצע שיחות שמע עם מיקרופון ושיחות וידאו עם מצלמת אינטרנט. התוכנה אפשרה לשחק במשחקים כגון דמקה ואיקס עיגול, וכן לשלוח רגשונים, קריצות והודעות קול קצרות, לכתוב מסרים על ידי העכבר בלבד, לשוחח עם מספר אנשים בשיחות ועידה ולנהל אותן.
במסנג'ר, כמו גם במתחרותיה, יאהו מסנג'ר ו-AIM, ובניגוד ל-ICQ, זוהו המשתמשים על־פי כתובת דואר אלקטרוני, ולא על פי מספר סידורי.
הגרסה הראשונה יצאה ב-22 ביולי 1999. בנובמבר 2012 הודיעה חברת מיקרוסופט על כוונתה לסגור את התוכנה במרץ 2013, ולהחליפה בסקייפ שרכשה כשנה וחצי לפני כן. בפברואר 2013 הודיעה חברת מיקרוסופט שב-8 באפריל 2013 מסנג'ר ייחסם לכל המדינות פרט לסין (בה שירות הסקייפ חסום לאזרחים). התוכנה הופסקה סופית בסוף אוקטובר 2014.
אניליוס

מאפיינים

האניליוס הוא נחש בינוני שאורכו עד 70 ס"מ והוא מצוי בעיקר על קרקע היער של יער האמזונאס מוונצואלה, גיאנה, סורינאם, גינאה הצרפתית ובאזור האמזוניה בקולומביה, אקוודור, פרו וברזיל. הוא נפוץ גם בטרינידד וטובגו.
גופו של הנחש צר יחסית, זנבו קצר מאוד וגולגולתו מזכירה מעט לטאה. הוא בעל לשון היכולה לחוש את הסביבה כמו רוב הנחשים והוא בעל ראייה טובה.
הנחש הוא פעיל יום וניזון מטרף קטן שהוא מוצא ביער כמו צפרדעים שונות, לטאות כמו המטבעון ונחשים קטנים יותר וגם חיפושיות, דגים ותולעניים.
נחש זה לא מטיל ביצים, אלא משריץ צאצאים לעולם אחרי שבקעו בגוף הנקבה.
מיא ח'ליפה

ביוגרפיה

נולדה בשם מיא כליסתא (ميا كاليستا) בביירות, בירת לבנון, למשפחה ערבית-נוצרית. משפחתה היגרה לארצות הברית בשנת 2000. היא התגוררה בנעוריה במחוז מונטגומרי במדינת מרילנד, ולאחר מכן למדה באוניברסיטת טקסס באל פאסו, שם סיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה.

קריירה

ח'ליפה החלה להשתתף בסרטים פורנוגרפיים באוקטובר 2014. בתוך חודשים ספורים הפכה לכוכבת הפופולרית ביותר באתר Pornhub, וזכתה לפרסום עולמי. פרסום זה גרר ביקורת חריפה מצד רבים בלבנון ובארצות ערב, שטענו שהקריירה שלה מבישה וכי היא ממיטה חרפה על מדינתה.
באחד מהסרטונים שלה, ח'ליפה נראית לובשת חג'אב (חלק מהלבוש המוסלמי המסורתי לנשים) ומתלוננת על כך שהוא בעייתי ולא נוח. היא קיבלה איומים על חייה עקב הסרטון. בראיון לוושינגטון פוסט לאחר מכן אמרה ח'ליפה שהסצנה השנויה במחלוקת הייתה סאטירית וכך צריך להתייחס אליה. כמו כן ציינה שהיא רואה את עצמה כעת כנוצרייה ולא כמוסלמית, וסיפרה גם על קשריה עם הוריה.
על התגובות במזרח התיכון אמרה: "יש עוד דרך ארוכה לזכויות הנשים בלבנון אם כוכבת פורנו אמריקנית-לבנונית שכבר לא מתגוררת בלבנון יכולה לגרום לסערה כל כך גדולה. לבנון התפארה פעם בהיותה המדינה המערבית ביותר במזרח התיכון, אבל עכשיו אני רואה אותה כהרסנית, מיושנת ומדכאת."
לאחר שבלבנון פורסמו מספר מאמרים לא-מחמיאים עליה, הגיבה ח'ליפה: "האם אין למזרח התיכון נושאים חשובים יותר לעסוק בהם? כמו למשל, למצוא נשיא ללבנון, או להדוף את המדינה האסלאמית?"
הסופר הלבנוני-בריטי נאסרי עטאללה יצא להגנתה, וכתב: "הזעם המוסרי כלפי מיא כליפה, ככל הנראה כוכבת הפורנו הלבנונית הראשונה, שגוי משתי סיבות. בראש ובראשונה, כאישה, היא חופשייה לעשות מה שהיא רוצה עם הגוף שלה. שנית, כאישה נבונה המתגוררת בקצה השני של העולם, רק היא אחראית על חייה והיא לא חייבת שום דבר למדינה שבה היא במקרה נולדה. קיימת תפיסה מוזרה לפיה להיות לבנוני הוא ייעוד והחובה הראשונה של כל מי שנולד בלבנון, והחיים האישיים שלך הם רק במקום השני."
בראיון לעיתון "וושינגטון פוסט" ביולי 2016 טענה שהשתתפה בסרטים פורנוגרפיים רק במשך כשלושה חודשים, שעברה אז תקופה מרדנית בחייה, והבינה לאחר מכן שהתחום הזה לא התאים לה.

חיים אישיים

בתקופה בה הופיעה בסרטים פורנוגרפיים התגוררה במיאמי, פלורידה. היא נישאה לאמריקאי בפברואר 2011, בגיל 18. בתחילת 2016 עברה לטקסס.
לח'ליפה מספר כתובות קעקע הקשורות ללבנון. באחת הכתובות מצוטטת שורת הפתיחה של המנון לבנון ("כולנו למען המולדת, התהילה והדגל"). בשנת 2012, לאחר פיגוע בלבנון, עשתה ח'ליפה כתובת קעקע נוספת ובה סמל הצלב של הכוחות הלבנוניים, המסמל לדבריה הזדהות עם הדעות הפוליטיות של אביה. שני הקעקועים זכו לשלל גינויים בעולם הערבי.
בפרסומת של "אלמאזה", מבשלת בירה לבנונית, מוצג בקבוק בירה ליד זוג משקפיים המעוצבים כמו אלה של ח'ליפה, ולידם כתוב: "שנינו מיועדים למבוגרים בלבד."
פנדה סקיוריטי

חברת פנדה סקיוריטי (Panda Security SL; בעבר: Panda Software), היא חברת אבטחת מחשבים אשר נוסדה בשנת 1990 על ידי מיקל אוריזארברנה בעיר בילבאו שבספרד.
החברה התמקדה בפיתוחן וייצורן של תוכנות אנטי-וירוס והרחיבה את יישומיה וכללו גם אפליקציות חומת אש, דואר זבל, אפליקציות זיהוי תוכנות ריגול, טכנולוגיית מניעת cybercrime (פשעי מחשב ברשת) ומערכות ניהול וכלי אבטחה לעסקים ולמשתמשים ביתיים.
למוצרי פנדה לקוחות ב-200 מדינות וכ-50 סניפים הפזורים ברחבי העולם. 
פנדה הוגדרה כחדשנית טכנולוגיות על ידי Gartber analysts והשיגה ציון דרך טכנולוגי הכולל פריצת דרך בהפעלת מערכות אבטחה כגון תחת גדול או פתרונות אנטי וירוס מספקי הגנה מפני עננות (עננות מחשב) אשר מבוססים על ידי פנדה כבינה קולקטיבית – מודל אבטחה שהוצג על ידי פנדה בשנת 2007.
במבחני שנת 2018 של AV-Comparatives קיבלה הגרסה החינמית של תוכנת האנטיוירוס ציון מעולה במבחן ההגנה, אך ציון גרוע במיוחד בתחום הזיהויים השגויים - התוכנה הכריזה על קבצים נקיים רבים כעל נגועים.

מוצרים

מוצרי פנדה אבטחה כוללים כלי אבטחה למשתמש הביתי ולתאגידים, הכוללים הגנה מפני פשעי מחשב ברשת ותוכנות זדוניות אשר עשויים לגרום נזק למערכות IT כמו דואר זבל, האקרים, תוכנת ריגול, חייגנים ותוכן בלתי רצוי ברשת, וכן זיהוי פלישות Wi-Fi.
רשימת מוצרי חברת פנדה אבטחה:

טכנולוגיית TruPrevent

טכנולוגיית TruPrevent אשר הוצגה בשנת 2003 היא סט של טכנולוגיות אשר פותחו על ידי פנדה אבטחה לצורך הגנה פרואקטיבית במחשבי בית או תאגיד בניגוד למוצרי אנטי וירוס הרגילים כשאלה מספקים הגנה ריאקטיבית.
טכנולוגיה זו מציעה הגנה גנרית מפני השימוש בטכניקות הרבות והנפוצות של תוכנות זדוניות.
הטמעת טכנולוגיית TruPrevent נעשתה בתוכנות האנטי וירוס מבית פנדה בגרסאות 2009 ו-2010 עבור משתמשים ביתיים וכן בתוכנת פנדה אנטי וירוס ענן אשר אותו הגדירה פנדה כראשון בהיסטוריה שסיפק הגנה מפני עננות מחשב.

מבחני בדיקה

בניגוד ליתר מוצרי האנטי וירוס של חברות ידועות אחרות בז'אנר אבטחת המידע, מוצרי חברת פנדה טרם נבדקו על ידי AV-Comparatives.
כמו כן, מוצרי חברת פנדה טרם נבדקו על ידי Virus Bulletin מאז שנת 2002.
מבחנים ובדיקות למוצרי פנדה נעשו על ידי Checkvir במשך שנים. במהלך 5 השנים האחרונות מוצרי פנדה קיבלו ציון "סטנדרט" בכל בדיקה וקיבלו פעמיים את הציון "מתקדם".
צוללת צהובה (סרט)

פרטי עלילה

הסיפור מתחיל בפפרלנד, השוכנת כ-18,000 מילים מתחת לים. ביחד עם תושבי פפרלנד שוכנים הרשעונים הכחולים (Blue Meanies). הרשעונים הכחולים תוקפים את תושבי העיר, ומשתקים את כולם, מלבד הסמל פרד פפר (Sgt. Pepper), שמצליח לברוח בצוללת צהובה ויוצא לחפש עזרה.
פרד מגיע לליברפול ומשכנע ארבעה אנשים בשם רינגו, ג'ורג', ג'ון ופול (הידועים כ"ביטלס"), אשר גרים באחוזה גדולה (שלא מצייתת לחוקי הפיזיקה, ג'ורג' מציין לא פעם "It's all in the mind/זה הכל במחשבה") לבוא איתו בצוללת הצהובה ולנסות להציל את פפרלנד.
התחנה הראשונה שבה הם עוברים היא "ים הזמן", שם הזמן הולך אחורה והם הופכים לצעירים בהדרגה, לאחר שג'ון דוחף את המחוגים לכיוון ההפוך הם הופכים לזקנים בהדרגה, בסוף הם חוזרים למצבם הטבעי וממשיכים לים המדע. לאחר מכן הם מגיעים לים המפלצות, שם מפלצת ענקית בעלת הכישרון לשאוב דברים שואבת אותם, את הים ולבסוף את עצמה.
החבורה מוצאת את עצמה בשום-מקום (No-where) והמנוע שלהם נשבר. בשומקום הם פוגשים את ג'רמי, איש השום-מקום שמתקן להם את המנוע. לאחר שג'רמי תיקן את המנוע מבחין רינגו שהוא אומלל בשום-מקום והוא מציע לו לבוא איתם, וג'רמי מסכים. הם עוצרים שוב במרגלות הראשים כשהצוללת מסרבת לעבוד. ג'רמי משלח את הצוללת משם בטעות כשפרד בפנים והחמישה הנותרים נאלצים להמשיך ברגל לכיוון פפרלנד.
הם עוברים לים החורים שם רינגו לוקח חור ושומר אותו בכיסו ("יש לי חור בכיס", הוא מציין), שם גם אחד מהרשעונים הכחולים חוטף את ג'רמי.
הארבעה מגיעים לפפרלנד ומצילים אותה בעזרת היכולת שלהם לנגן וליצור מוזיקה. לאחר שהארבעה הצילו את העיר, כל הרשעונים הכחולים בורחים מלבד המנהיג ועוזרו מקס. ג'רמי מנצח את מנהיג הרשעונים הכחולים על ידי שינוי עורו, וכך נהיה מנהיג הרשעונים הכחולים נחמד יותר. לבסוף הוא ומקס הצטרפו אל תושבי פפרלנד.

הרשעונים הכחולים

הרשעונים הכחולים הם כשמם, יצורים כחולים ורשעים. שאיפתם של הרשעונים הכחולים היא לכבוש את העולם ולהפוך את כולו לכחול. הרשעונים הכחולים אינם מוכנים לקבל "כן" כתשובה, ולכן על כל שאלה של כן ולא התשובה תהיה "לא" גם אם היא חיובית. אולם בסוף הסרט הדבר השתנה.
שמו של מנהיג הרשעונים הכחולים אינו ידוע אך שמו של עוזרו הוא מקס. בצבא הרשעונים הכחולים יש יצורים שונים ומשונים, ביניהם כפפה גדולה עם חיוך מרושע, "המחטיפים" (אנשים גבוהי-קומה עם תפוחי-עץ עצומים וכבדים) וליצן שמסוגל לגרום לפיצוץ כאשר לוחצים על אפו.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 95% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.
טריפטון

טריפטון (Tryptone) הוא תערובת פפטידים המיוצרת כתוצאה מפירוק חלבוני קזאין על ידי הפרוטאז טריפסין. טריפטון משמש בעיקר במיקרוביולוגיה כמרכיב במצע לגידול חיידקים, להם הוא מספק חומצות אמינו (טריפטון עשיר במיוחד בחומצת האמינו טריפטופן), תרכובות חנקן וויטמינים. בטריפטון אין פחמימות בכמות משמעותית ולכן יש להוסיף לחיידקים מקור פחמן, לעיתים משתמשים בטריפטון בתוספת סוגים שונים של פחמימות כדי להבדיל בין חיידקים על בסיס יכולתם לנצל את הפחמימות השונות כמקור מזון.
לטריפטון נטייה לספיחת מים לכן יש לאחסנו במיכל סגור ובסביבה יבשה ושמורה מלחות.
טריפטון דומה בהרכבו לחומצות קזאמינו (Casamino acids), תערובת חומצות אמינו המתקבלת כתוצאה מהידרוליזה של קזאין על ידי חומצה.
קומקום (מירי פליישר)

תיאור

"קומקום" נוצר משברי כלים של האמנית, שחוברו בעזרת חומר. לצד השברים שיבצה פליישר גם ידית אחיזה, זרבובית ומכסה של קומקום חרסינה שיצרה ושברה לצורך העבודה. השימוש בהם ההופך את אסמבלאז' השברים לדימוי של קומקום. פליישר תיארה את העבודה כניסיון "לאסוף את ילדיי שהתפזרו לחייהם שלהם. בגלל זה גם הכתמים האדומים של הגלזורה. דם ליבי". פירוק והרכבה של הדימוי האמנותי מהווה מוטיב בולט ביצירותיה של פליישר בעשור הראשון והשני של המאה ה-21. בעבודות מאוחרות יותר, כגון "יפו" (2012), הוסיפה האמנית על דקונסטרוקציה זו גם היבטים פוליטיים וחברתיים.
העבודה הוצגה בביאנלה לקרמיקה ישראלית בשנת 2004 ותצלום היצירה הודפס על גבי כריכת הקטלוג.
מצר קורפו

תקרית תעלת קורפו

בעקבות סדרה תקריות ממאי עד נובמבר 1946 במצר קורפו בין הממלכה המאוחדת לבין הרפובליקה העממית של אלבניה שבאחת מהן (באוקטובר) עלו שתי אוניות הצי המלכותי הבריטי על מוקשים ימיים ו-44 מלחים נהרגו, הגישה הממלכה המאוחדת תביעת פיצויים לבית הדין הבינלאומי בהאג נגד אלבניה. בית הדין פסק נגד טירנה. זירת המאבק במצר שהתרחשה במקביל למלחמת האזרחים ביוון, נחשבת לניצניה הראשונים של המלחמה הקרה.
במאבק בין הממלכה המאוחדת לאלבניה עלתה סוגיה משפטית של "מעבר ללא כוונת זדון" (innocent passage) שכן שאלבניה טענה שיש לה סמכות שיפוטית על המצר ואילו הממלכה המאוחדת ערערה על סמכות זו.
דוד מימון

קורות חייו

דוד מימון נולד בראשון לציון בן למשפחה מעולי יהדות תימן: אביו אהרון הגיע למושבה ב-1909, ואימו שושנה הצטרפה אליו ב-1920. למד ב"חדר" ובתלמוד תורה, הצטרף בנעוריו לארגון ההגנה וב-1947 עבר קורס מכ"ים לבני עדות המזרח. עסק בפעילויות אבטחה באזור ראשון לציון והדרכה בגדנ"ע.
עם הקמת צה"ל הצטרף לחטיבת גבעתי יחד עם שלושה מאחיו. לאחר שאחיו יעקב נהרג בקרב, הועבר מימון לתפקידי הדרכה בגדנ"ע ופיקד על חטיבת גדנ"ע תל אביב. ב-1956 חזר לתפקידים קרביים, שירת כמפקד יחידת הסיור ביחידת המיעוטים ובין השנים 1962 ל-1963 כקצין מבצעים בפיקוד הדרום. ב-1964 התמנה לסגן מפקד גדוד בחטיבת גולני, ולאחר מכן מילא שורה של תפקידים בפיקוד הדרום ובסיני, כולל במלחמת ששת הימים.
לאחר המלחמה התמנה למפקד מחוז הנגב ולמפקד חטיבת הערבה תקופה שהתאפיינה בחדירות מחבלים רבות מירדן. הצלחתו בהבאת רגיעה לאזור הביאה למינויו ב-1971 למפקד הצבאי של חטיבה 64 שהייתה אחראית על רצועת עזה. בשנות כהונתו הוקמה יחידת רימון שתכליתה למגר את הטרור הפלסטיני ברצועה. במלחמת יום הכיפורים מילא משימות מיוחדות באוגדה 143 בפיקודו של אריאל שרון. בנובמבר 1974 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למושל רצועת עזה וצפון סיני. ב-1977 מונה לראש מינהל הסגל באגף כוח אדם בתקופת מלחמת לבנון הראשונה מונה לאחראי על הסיוע האזרחי במדינה. בהמשך קודם לדרגת אלוף, מה שהפך אותו לאלוף הראשון ממוצא תימני בתולדות צה"ל, וכיהן כנשיא בית הדין הצבאי לערעורים. ב-1986 השתחרר מצה"ל.
לאחר שיחרורו התמנה בדצמבר 1986 לנציב שירות בתי הסוהר. הוא התפטר מתפקידו ב-1987 על רקע הקושי בניהול מערכת בתי הסוהר בשל העלייה הגדולה במספר האסירים ובצפיפותם. ב-1995 מונה לחבר בוועדת חקירה ממלכתית שחקרה את פרשת העלמות ילדי עולי תימן.
היה נשוי לשרה ונולדו להם שלושה ילדים. בנו אמיר מימון מכהן כשגריר ישראל בליטא.