רולקס

היסטוריה

בשנת 1905 ייסדו האנס וילסדורף וגיסו אלפרד דייוויס את חברת "וילסדורף ודייוויס" בלונדון. עיקר עסקיהם התמקדו אז ביבוא מנגנוני שעונים מתוצרת הרמן אגלר השווייצרי ושימוש בהם לבניית שעוני איכות. את שעוני היד הראשונים שלהם מכרו לחנויות תכשיטים אשר חרטו את שמם על לוח השעות של השעון. ראשי התיבות של וילסדורף ודייוויס (W&D) הופיעו בחלקו הפנימי של מבנה השעון.
בשנת 1908 רשם וילסדורף את השם רולקס כסימן מסחר ופתח משרד בעיר לה שו-דה-פון (La Chaux-de-Fonds) בשווייץ. וילסדורף העתיק את פעילותו בתחום השענות מבריטניה לשווייץ משיקולי מס על המתכות מהן יוצרו השעונים (כסף וזהב). ב-15 בנובמבר 1915 נרשמה רולקס כחברה. רולקס הוא שם מומצא ומקורו אינו ברור עד היום. לטענת וילסדורף הוא חיפש שם שניתן להגותו בקלות בכל שפה. על פי גרסה עממית אחת, שאין לה תימוכין, מקורו של השם בביטוי הצרפתי "מצוינות בשענות" (horlogerie exquise). על פי גרסה אחרת מקורו של השם בצליל הנשמע כאשר מותחים את קפיץ השעון. בשנת 1919 העתיק וילסדורף את החברה לעיר ז'נבה שם החלה לפעול בשם "חברת השעונים רולקס" (Rolex Watch Company). מאז שונה שמה של החברה פעמיים: תחילה לשם Montres Rolex, SA ולבסוף לשם הקיים היום, Rolex, SA.
לאחר מות אשתו בשנת 1944 ייסד וילסדורף את קרן האנס וילסדורף, שבה הפקיד את מניותיו בחברה, ובכך הבטיח כי תמיד יועבר חלק מהכנסות החברה למפעלי צדקה. החברה נמצאת בבעלות הקרן הפרטית עד היום ומניותיה אינן נסחרות בבורסה.

חידושי החברה

בין החידושים הרבים שפיתחה רולקס בתחום שעוני היד בולטים שעון הצלילה הראשון, שעון היד הראשון עם תאריכון על לוח השעות, השעון הראשון בו ניתן לקרוא את השעה בשני אזורי זמן, ויצרן שעוני היד הראשון שקיבל תו תקן כרונומטר ממכון התקנים לבדיקת הכרונומטר השווייצרי. עד היום רולקס מייצרת את המספר הגדול ביותר של שעוני-יד העומדים בתקן כרונומטר. 
רולקס נטלה חלק בפיתוח מנגנון שעון יד אלקטרוני המבוסס על גביש צורן (מנגנון קווארץ). אף שרולקס ייצרה מספר קטן יחסית של דגמים שהתבססו על מנגנון זה, למהנדסי החברה חלק משמעותי בעיצוב וביישום טכנולוגיה זו בשלהי שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 של המאה ה-20. רולקס שיווקה את שעון היד הראשון שלה עם מנגנון מתיחה עצמית בשנת 1931. מנגנון זה ניצל את האנרגיה המופקת מתנועות היד כדי למתוח את קפיץ השעון. מנגנון זה לא רק ביטל את הצורך במתיחה ידנית של הקפיץ, אלא שאף ביטל את סכנת מתיחת היתר של הקפיץ, שהייתה עד אז מקור משמעותי לתקלות בשעוני יד. בשנת 1953 הייתה רולקס לחברת השעונים הראשונה שייצרה שעון יד העמיד לצלילה במים עד לעומק של 100 מטר. וילסדורף אף הצמיד את אחד משעוני הצלילה של החברה לצידו החיצוני של הבתיסקף "טריאסטה" בעת שצלל בשנת 1960 בשקע מריאנה. השעון המשיך לפעול לאורך הצלילה ללא תקלות כפי שדיווח לחברה החוקר השווייצרי ז'ק פיקארד: "אני שמח לאשר כי אפילו בעומק 11,000 מטר השעון שלך מדויק באותה מידה שהוא מדויק על פני הים. מיטב האיחולים, ז'ק פיקרד".
רולקס טיפחה לאורך שנות פעילותה את תדמית שעוניה כמכשירי מדידה המתאימים לתנאים קיצוניים, צלילה, טיסה וטיפוס הרים ופתחה לצרכים אלה דגמי שעונים מיוחדים. אחד מדגמי שעוני היד של החברה Rolex GMT Master II פותח במיוחד לבקשת חברת התעופה פאן אמריקן כדי לסייע לטייסיה בטיסות בין-יבשתיות. בשנת 1953 ענדו מטפסי ההרים הילרי וטנזינג שעון רולקס כאשר טיפסו לפסגת הר אוורסט.

דגמי החברה

רולקס מייצרת שעונים בשלושה קווים עיקריים: Oyster Perpetual, Professional ו-Cellini. בעוד שדגמי Oyster ו-Professional הם דגמים מקצועיים באופיים, דגמי Cellini הם דגמים מהודרים יותר. בכל אחד מקווים אלה מספר גדול של דגמים. החל משנת 1946 יזם האנס וילסדורף ייצור שעוני רולקס תחת מותג זול יותר בשם "טיודור" (Tudor) הנמכר באזורים שונים בעולם.
מחיריהם של דגמי שעוני רולקס הנפוצים נעים החל מאלפי דולרים בודדים ועד לעשרות אלפי דולרים לשעוני הצלילה העשויים זהב. מחירי חלק משעוני החברה, המיוצרים בסדרות מוגבלות ומיוחדות, הם מעל ל-100,000 דולר. כך למשל, שעון מדגם Rolex Oyster Perpetual Day-date Special Edition הוצע למכירה בשנת 2008 במחיר של 192,500 דולר בארצות הברית.

רולקס בתרבות העממית

השחקן פול ניומן ענד שעון רולקס מדגם "דייטונה" (Daytona) החל משנת 1972, לאחר שאשתו העניקה לו את השעון שעל צידו האחורי חרוט המשפט: "נהג לאט, ג'ואן". בזכות תדמיתו של ניומן, חלק מדגמי רולקס נודעו בשם שעוני "פול ניומן" והפכו לפריט אספנים.
דמותו של ג'יימס בונד, אותה יצר איאן פלמינג, עונדת שעון רולקס עשוי פלדת אל-חלד מדגם Rolex Oyster Perpetual בסדרת הסיפורים שכתב. בתשעת הסרטים הראשונים של ג'יימס בונד, אשר יצאו לאקרנים בין 1962-1974, הוא ענד שעוני רולקס, כך גם בסרטים "רצח בעיניים" (1985) "007 באזור המסוכן" (1987) ו"רישיון להרוג" (1989). בשאר סרטי ג'יימס בונד הוא הופיע עונד שעונים מתוצרת סייקו ואומגה. 
בעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה 24 מופיעה הדמות ג'ק באואר (השחקן קיפר סאתרלנד) כשהוא עונד שעון רולקס Submariner. במציאות, היה זה זיוף של השעון האמיתי שנהרס במהלך ההסרטה.