Desert Bus For Hope

אוטובוס המדבר למען התקווה (באנגלית: Desert Bus For Hope) הוא מרתון משחקי וידאו הנערך מדי שנה (מאז שנת 2007) על ידי קבוצת המערכונים הקנדית LoadingReadyRun עבור קרן הצדקה "משחק ילדים" (באנגלית: "Child's Play") התורמת משחקים, צעצועים וכסף לבתי חולים לילדים ברחבי העולם.

Desert Bus

Desert Bus היה אחד מהמשחקונים במשחק "פן וטלר מציגים: עשן ומראות" (באנגלית: Penn & Teller's Smoke and Mirrors) שנחשב לאחד המשחקים המשעממים ביותר בהיסטוריה של משחקי הווידאו. היותו של המשחק משעמם היא תוצר של מדיניות מכוונת: זוהי תגובה לסערה שעוררה התובעת הכללית של ארצות הברית דאז, ג'אנט רינו, סביב האלימות במשחקי וידאו. 
מטרת המשחק, שמיועד לשחקן יחיד, היא לנהוג באוטובוס שמהירותו לא עולה על 45 קמ"ש מטוסון, אריזונה ללאס וגאס, נבדה בזמן אמיתי - שמונה שעות - תמורת נקודה אחת; לאחר שהגיע ללאס וגאס, עומדת בפני השחקן האפשרות להסתובב ולנהוג את כל הדרך בחזרה לטוסון וחוזר חלילה, כשכל נסיעה לוקחת כשמונה שעות ומעניקה נקודה אחת בלבד. מספר הנקודות המרבי הוא 99, והגעה אליו תדרוש ארבעים ואחד ימי משחק רצופים משום שאין לעצור את המשחק או להשהותו.

הכביש ריק מרכבים אחרים, הנוף כולל מדבר וקקטוסים בלבד ופרט לחרק שמתרסק על השמשה הקדמית לאחר מספר שעות, החוויה בנויה כך שתהיה משעממת לחלוטין. יתרה מזאת, האוטובוס סוטה מעט לצד ימין, כך שהשחקן נאלץ לתקן את מסלולו של הרכב שמאלה מדי כמה רגעים; אם לא יעשה זאת, האוטובוס יתדרדר לשולי הכביש, המנוע יתחמם יתר על המידה ועל השחקן לחכות עד שרכב החילוץ יסיים לגרור - שוב, בזמן אמת - אותו בחזרה ליעד ממנו יצא.
"עשן ומראות" לא שוחרר מעולם לשוק, אך עותק שלו לקונסולת הסגה CD שנשלח למבקר מצא את דרכו לרשת.

מהלך המרתון

האירוע הוא מרתון של משחק וידאו - במקרה זה, המשחקון Desert Bus - שנמשך כל עוד מתקבלות תרומות ובמסגרתו משחקים חברי הקבוצה במשחקון ומבצעים משימות שמטילים עליהם הצופים בתמורה לתרומות. חברי הקבוצה מנהלים אינטראקציה מתמדת עם הצופים באמצעות צ'אט ייעודי ומקיימים באמצעותו, בין השאר, מכירות פומביות של אתגרים או מזכרות.
חישוב התרומה לשעה נעשה כך שכל שעה "נמכרת" בשבעה אחוזים יותר מהשעה שקדמה לה, כשהמחיר מתחיל בדולר אחד. כך יוצא שהשעה הראשונה נקנית בדולר אחד, השנייה בדולר ושבעה סנט, השלישית בדולר וחמישים ותשעה סנט, הרביעית בשלושה דולר ושלושים סנט וכן הלאה, כך שהסכום מצטבר והולך. אפיקים נוספים לגיוס כספים הם באמצעות נותני חסות שתורמים כסף ו/או פריטים למכירות פומביות, או מכירת אתגרים: ביצוע שיר או מערכון, ריקוד למשך פרק זמן ממושך, חשיפת סיפורים מביכים מעברם של המשתתפים ועוד. 
מעבר לכספים שגייס, התרומה הגדולה עוד יותר של המרתון הוא בהשראה שסיפק; בעקבות Desert Bus קמו ועלו מספר מרתונים נוספים ביניהם Mario Marathon בו התשלום הוא לא על שעות משחק אלא על שלבים לכל משחק בסדרת משחקי מריו, Minecraft Games (מרתון הישרדות בסגנון המתואר בסדרת ספרי משחקי הרעב שמתקיים כולו בתוך המשחק Minecraft) בו התרומות לא משמשות ל"קניית" שעות משחק אלא לבונוסים המוענקים לשחקנים שבחרו התורמים ועוד. המשותף למרתוני הצדקה האלו הוא המשחק הרציף, השידור החי ברשת והאינטראקציה הבלתי פוסקת עם הצופים דרך הצ'אט.
כל אלה חבים את התאפשרותם לשירותי הזרמת מדיה כגון Twitch.tv  או Justin.tv, המספקים צ'ט בפרוטוקול IRC ושירותי ניהול תרומות כגון Chipin שמאפשרים הטמעת כפתור תרומה בכל אתר והעברת הכספים ישירות לקרן הצדקה מבלי שמפעיל האתר יאלץ לעסוק בהעברת כספים ומילוי טופסי איסוף תרומות.

"Child's Play"

קרן הצדקה "Child's Play"הוקמה על ידי ג'רי "טיכו" הולקינס ומייק "גייב" קרהוליק - יוצרי קומיקס הרשת "Penny Arcade" בשנת 2003, לאחר שטור המציג משחקי וידאו כמחנכים ילדים לאלימות ולהרג היה עבורם דיווח מוטה אחד יותר מדי. הקרן התהדרה בתת-הכותרת: "גיימרים נותנים בחזרה", כשהרעיון מאחוריה היה להציג בפני העולם תמונה שונה של קהילת שחקני משחקי הווידאו מזו שסיפקה התקשורת, אשר בעיני הולקינס וקרהוליק הונעה יותר מהרצון להציג אירועים שנויים במחלוקת כדי לעורר עניין בצופים מאשר לדווח את האמת. 
במקור, פירסמו השניים באתר Penny Arcade קריאה למי שמעוניין לתרום לשלוח משחקים וצעצועים לביתו של מייק. הדבר התברר כטעות כשבמשך כמה ימים רצופים הגיעו שליחי החבילות לביתו של מייק שלוש פעמים ביום, והנהלת הבניין שלו הגישה נגדו תלונה על שמילא שלוש מכולות אשפה שלמות בקרטוני אריזה. בסוף דצמבר, משנגמר מבצע משלוח הצעצועים, העניקו הולקינס וקרהוליק לבית החולים לילדים בסיאטל צעצועים בשווי 250,000 דולר. עם השנים, נוספו בתי חולים נוספים ברחבי העולם וצמחו התרומות - נכון לסוף שנת 2011, גייסה הקרן כ-12,510,909 דולר.
בינואר 2004 פרסם ביל פראנס, כותב הטור שהניע את הולקינס וקרהוליק לפעולה, טור התנצלות בו הודה לצמד ולכל התורמים.