google/wiki40b huggingface dataset:
יוחאי הלוי

ביוגרפיה

הלוי נולד וגדל בקיבוץ רמת השופט. התחנך במוסד החינוכי הרי אפרים, והוא בוגר תיכון הרטמן בירושלים. בגיל 16 החל להתאמן בחוג אתלטיקה ולאחר שזכה במספר תחרויות עבר להתאמן באופן מסודר בהדרכתו של דוד קושניר. לאחר שלוש שנים עבר להתאמן תחת הדרכתו של אלכס מרמן. בתחילת דרכו התמחה בעיקר במקצוע הקפיצה לרוחק וביסס את מעמדו כישראלי המוביל בתחום. עם השנים החל הלוי להתמקד יותר במקצוע הקפיצה המשולשת. 
בשנת 2005 זכה לראשונה באליפות ישראל בקפיצה לרוחק, הישג עליו חזר שוב שנה לאחר מכן. בשנת 2008 זכה באליפות ישראל גם בקפיצה לרוחק וגם בקפיצה משולשת, שנה לאחר מכן שחזר את ההישג הכפול.
באוגוסט 2009 קבע הלוי בקפיצה משולשת שיא אישי של 16.65 מטר, ובכך השיג את הקריטריון להשתתפות באליפות העולם באתלטיקה.
באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בברלין, גרמניה היה הלוי מעורב בתקרית מביכה, כאשר אנשי המשלחת הישראלית שליוו אותו לא שמעו את הקריאה להיכנס לחדר ההמתנה לקראת תחרות הקפיצה המשולשת בזמן האימונים. מכיוון שהלוי ואנשי המשלחת איחרו להגיע לחדר ההמתנה, המאבטחים לא התירו להם להיכנס לאצטדיון והלוי פספס את המוקדמות. לאחר ערעור שהגיש איגוד האתלטיקה, החליטו המארגנים לפצות את הלוי בהשתתפות במוקדמות הקפיצה לרוחק, אף על פי שלא קבע את הקריטריון במקצוע זה. במוקדמות הקפיצה לרוחק קפץ הלוי 7.42 מטר וסיים במקום האחרון.

שיאן ישראל בקפיצה לרוחק

בתחרות אתלטיקה שנערכה בתל אביב בפברואר 2010 קבע הלוי שיא אישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.76 מטר, ובמאי אותה שנה הוא קבע שיא ישראלי חדש בקפיצה לרוחק - 7.99 מטר, שיפור של 3 ס"מ לשיא בן 20 השנים של רוגל נחום. 
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי אותה שנה סיים הלוי במקום 11 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.43 מטר, בשלב המוקדמות הוא השווה את שיאו האישי (16.76 מטר) ועלה לשלב הגמר ובמקום 18 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.90 מטר. 
באליפות ישראל שנערכה ב-6 ביולי 2011 שיפר הלוי את שיאו האישי והעמידו על 16.77 מטר. באוגוסט אותה שנה כשל בניסיונותיו להשיג את הקרטיריון ולהעפיל לאליפות העולם ובעקבות כך שקל את המשך דרכו המקצועית.

שמיני באירופה

בתחרות שנערכה בסופיה, בולגריה ב-9 ביוני 2012 קבע הלוי בקפיצה משולשת שיא אישי חדש של 16.81 מטר. מספר ימים לאחר מכן השתתף באליפות ישראל ובקפיצה החמישית קבע 16.86 מטר, אך התוצאה נפסלה עקב מהירות רוח גבוהה מהמותר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בסוף יוני אותה שנה הוא סיים במקום שמיני בתוצאה של 16.67 מטר.
אחמד פואד ניג'ם

תחילת דרכו

ניג'ם נולד בשנת 1929 במחוז א-שרקיה במצרים למשפחת פלאחים. אמו, האנם מורסי ניג'ם, הייתה עקרת בית, ואביו מוחמד עיזאת ניג'ם, היה שוטר. ניג'ם היה אחד מ-17 ילדים במשפחתו. בדומה למשוררים וסופרים מצרים אחרים בדורו, את השכלתו היסודית רכש בכותאב, מעין "תלמוד תורה" מוסלמי, אשר נוהל על ידי רשת החינוך של אל-אזהר.
לאחר מות אביו עבר ניג'ם להתגורר עם דודו חוסיין בזקאזיק, אולם בשנת 1936 הועבר לבית יתומים, שם פגש בזמר המצרי הידוע עבד אל-חלים חאפז. בשנת 1945, בגיל 16, עזב את בית היתומים ושב לכפרו, שם עבד כרועה. מאוחר יותר עקר לקהיר במטרה להתגורר עם אחיו, אולם האח גירשו מביתו והוא נאלץ לשוב לכפרו. הוא עבד באחד מבסיסי הצבא האנגלי בעודו מסייע למורדים מצרים. עם נסיגת הצבא הבריטי מרוב שטחה של מצרים החל ניג'ם עובד כפועל בית חרושת ממשלתי. הוא נידון לשלוש שנות מאסר לאחר שזייף טופס רשמי, ובתקופת היותו אסיר השתתף בתחרות כתיבה שאורגנה על ידי המועצה המצרית העליונה לאמנויות וזכה במקום הראשון. לאחר מכן פרסם, עוד בעודו אסיר, את אסופת שיריו הראשונה בשם "תמונות מן החיים ובית הכלא". שיריו נכתבו בשפה ערבית מצרית עממית. לאחר שחרורו התקבל לעבודה כפקיד בארגון לעמי אסיה ואפריקה. הוא אף החל להקריא את שיריו באופן קבוע ברדיו המצרי. ניג'ם התגורר בחדר בודד על גג בניין ברובע בולאק, סמוך למרכז העיר בקהיר, עת פגש במלחין והמשורר שיך אימאם, אשר הפך לשותפו לחדר ויחד שרו את שיריו. במהלך חייו נכלא ניג'ם מספר פעמים על רקע דעותיו הפוליטיות ובמיוחד על רקע הביקורת הנוקבת שמתח על נשיאי מצרים גמאל עבד אל נאצר, אנואר סאדאת וחוסני מובארכ.

הוקרה ופרסים

בשנת 2013 זכה ניג'ם בפרס הנסיך קלאוס על "יושרתו חסרת הפשרות".
אלכס כגן

אלכס כגן (נולד ב-1944 בברית המועצות), מלחין ובמאי תיאטרון ישראלי. עלה לישראל עם אמו והתחנך בקיבוצים משמר הנגב וגבעת ברנר.

קריירה מקצועית

בעת שירותו הצבאי הכיר לראשונה את חנוך לוין, ולאחר מלחמת ששת הימים העלו שניהם במשותף את הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" שחולל שערורייה ציבורית. אחד משירי הקברט הוא "שחמט", המוכר בביצועה של חוה אלברשטיין. לאחרונה נוספו לשיר גרסאות כיסוי בביצוע שלומי סרנגה ואבי טולדנו.
כגן המשיך לשתף פעולה עם לוין בעוד מספר הצגות, כגון "יעקובי ולידנטל", "נעורי ורדה'לה", "קרום". הוא כתב מוזיקה גם להצגות אחרות של מחזאים אחרים כגון יהושע סובול ונסים אלוני ("שעיר אחד לעזאזל)". כמו כן כתב מוזיקה לסרטיהם של דן וולמן, מיכל בת-אדם, משה מזרחי, יעוד לבנון ועוד. תקופה קצרה עמד בראש מגמת לימודי המוזיקה בבית הספר לתיאטרון בית-צבי. 
בסוף שנות ה-80 החל לעסוק בבימוי אופרות ואף היה ממקימי האופרה הקאמרית הישראלית (ביחד עם הסופר אריה קרישק) קצרת הימים, אשר הספיקה להעלות אופרה אחת בלבד- "ורד לבן" מאת אודו צימרמן.
ב-1983 חיבר את המוזיקה לסרטו של יצחק צפל ישורון, זוג נשוי.
בדצמבר 2007 העלה כגן בישראל את המופע "שוברט פלוס", אפיזודה אופראית על פי הלידר של שוברט, בהשתתפות זמרי האופרה גבי שדה ואלמה מושונוב, הפסנתרן ברט ברמן ונגנית הקלרנית מור לוין.  ב-2009 העלה ערב דומה על פי יצירות גוסטאב מהלר. ב-2012 העלה ערב מיוחד לשירי חנוך לוין, שהולחנו על ידו בעבר בהשתתפות הזמרת קרן הדר. בסתיו 2014 ביים והלחין את "נפילה בשידור חי" מונודרמה של אריה קרישק, בכיכובו של אלכס אנסקי, על ימי הרדיו האחרונים של שדרן בכיר ונודע. ההצגה זכתה לביקורות מהללות והוצגה ברחבי הארץ ובחו"ל. בתחילת 2015 העלה את "המכשפות", האופרה הראשונה של פוצ'יני, בהפקה מיוחדת בשילוב קולנוע ווידאו, עם אירה ברטמן, גבי שדה ויותם כהן. באביב 2016 ביים גרסה של האופרה "אנה פרנק", מאת גריגורי פריד, עם הזמרת איילת כהן, הפסנתרן ברט ברמן, קריינות מפי אלכס אנסקי, בתרגום של דוד זבה.

חייו האישיים

כגן עובד ומתגורר בעיקר בגרמניה. הוא נשוי לאדריכלית ענת בלומנטל ולהם בן אחד. לכגן שני בנים מנישואיו הראשונים.
רועי ידיד

ביוגרפיה

רועי נולד וגדל בעיר אשקלון, כבר בבית הספר היסודי היה שר ומנגן. בגיל 15 החל להופיע באירועים בליוויו קלידים של חברו לספסל הלימודים.
לאחר לימודיו בישיבה התגייס ל"להקת הרבנות הצבאית" שבראשה עמד משה (מונה) רוזנבלום שם היה סולן ראשי ובהמשך אף למפקד הלהקה.
באמצע שירותו הצבאי הצטרף אל "תזמורת ענבי הגפן" ומאז ועד היום הוא משמש כסולן התזמורת. במסגרת זו מופיע בכנסים ציבורים רבים ובחתונות.
לאחר השירות הצבאי למד תואר ראשון במכללה לחינוך גבעת וושינגטון.
בשנת 2003, השתתף בדיסק הראשון של תזמורת ענבי הגפן יחד עם דדי גראוכר, ישי לפידות, אורי שבח ועוד.
לאחר מכן הוציא סינגל בכורה הנקרא "בריאת עולם" שאותו הלחין לשיר יחד עם חבר לישיבה.
בשנת 2006 הגיע לידיו טקסט לשיר המדבר בין היתר על תוכנית ההתנתקות מגוש קטיף ועל השאיפה לארץ ישראל ובעקבותיו חיבר את השיר "את לי ארץ".
בשנת 2007 הוציא את אלבום הבכורה שלו כאשר במקביל גם תזמורת ענבי הגפן הוציאה דיסק שני יחד עם רועי.
בשנת 2010 הוציא דיסק כאשר נדב ביטון ונועם חייט הפיקו אותו. שיריו הושמעו בין היתר בגל"צ, רשת ג', רדיו לב המדינה, רדיוס 100FM ועוד. שני הדיסקים שהוציא נמכרו באלפי עותקים ושירים מתוכם הגיעו לראשי מצעדי הפזמונים החסידיים.
בשנת 2016 הוציא את הסינגל "יהיה לנו הכל" שכתב והלחין עבורו ישי ריבו ועתיד לצאת כחלק מהדיסק שלישי. ב-2017 יצא סינגל נוסף בשם "הגיע הזמן" שנכתב והולחן על ידי ריבו.
במהלך השנים הוציא סינגלים נוספים, מהמוכרים שבהם הוא 'ניגון של גמרא' - יחד עם מקהלת הישיבה לצעירים, עם מידד טסה את השיר 'תודה' ועם דוד דאור את השיר שמע ישראל. שיר נוסף שלו הוא פרי לחנו של משה קלוגהפט.
אגם תון

גאוגרפיה

האגם מנקז שטח של למעלה מ 2500 קמ"ר ומקבל את מימיו ממספר נהרות, בעיקר על ידי נהר ארה הזורם לתוכו מאגם ברינץ הגבוה ממנו ב-6 מטרים. נהר הארה ממשיך מצידו השני של האגם לעבר העיר ברן ומשם לנהר הריין, אל ולעיתים לאחר גשמים כבדים נגרמות הצפות מקומיות באזור האגם, מכיוון שנהר הארה לא עומד בעומס המים.
מאז שנת 1835 קיימים קוי תחבורה קבועים על ידי ספינות בין הערים תון ואינטרלקן, ותעלות קטנות בערים אינטרלקן ותון מחברות את קוי השייט למסילת הרכבת.
לאחר מלחמת העולם השנייה ועד שנת 1964 השתמשה הממשלה השווייצרית באגם להשלכת כלי נשק שיצאו משימוש, ומשערים כי נזרקו למימי האגם למעלה מ-9,000 טונות של נשק.
Hymn

רקע והוצאה

האלבום הופק על ידי פרנק פטרסון, פטריק האוס, סטיב סידוול, פול באטמן וטום לורד-אלג'י. כדי לקדם את האלבום, יצאה ברייטמן לסיבוב ההופעות "Hymn: Sarah Brightman In Concert", אשר התקיים ביעדים רבים ברחבי העולם.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
גדעון בר לב

ביוגרפיה

בוגר בית הספר היסודי תל נורדאו וגימנסיה גאולה בתל אביב. שירת בצה"ל בשנים 1962–1965, סיים שירות מילואים בשנת 1995 בדרגת רס"ן.
בוגר תואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב (1970) ומוסמך במנהל עסקים, התמחות מימון, מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1972). 
היה ממקימי התנועה הדמוקרטית לשינוי ושימש גזבר התנועה וחבר המועצה הראשונה. משנת 1978 עסק בראיית חשבון כשותף במשרד בר-לב, מררי, גבע ושות', בשנים 1987–1992 שימש יועץ לצוות ההקמה של רשות הדואר ורואה חשבון של הרשות. שימש מנכ"ל חברת 'מרגד' לשירותים פיננסיים לרשויות מקומיות. 
ב-2003 מונה למנכ"ל משרד הפנים, בזמן כהונתו של אברהם פורז. בתקופה זו ריכז וניהל את תוכניות ההבראה של כ-156 רשויות מקומיות, בהיקף של כארבעה מיליארד ש"ח. כמו כן בשנים אלה, כיהן כיו"ר המועצה הארצית לתכנון ובנייה וכן כיו"ר הוועדה לתשתיות לאומיות. בהמשך מונה על ידי הממשלה לעמוד בראש ועדת ההיגוי הממשלתית לעניין בטיחות מבנים. סיים את תפקידיו אלו בשנת 2005.
באוקטובר 2007 מונה על ידי שר הפנים מאיר שטרית, לראש הוועדה הקרואה בעיר ערד, זאת בעקבות פיזור מועצת העיר וראש העירייה הנבחרים. בתפקיד זה הביא את העירייה לאיזון תקציבי, קידם את פרויקט הרחבה ושדרוג כביש 31, מצומת שוקת עד העיר ערד, בתקציב של כ-750 מיליון ש"ח. סיים את תפקידו לאחר קיום בחירות במאי 2010.
פנחס בוכריס

ביוגרפיה

בוכריס נולד למשפחת עולים מתוניסיה, הוא גדל והתחנך במושבה יבנאל. עם גיוסו לצה"ל החל קורס טיס, אך נשר ממנו והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. זמן קצר לאחר שהשלים את מסלול הלוחם השתתף בפשיטה על שדה התעופה באנטבה ב"מבצע יונתן". בהמשך הוסמך לקצונה, שימש כמפקד צוות ביחידה, ועבר קורס סיור ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית. ב-11 במרץ 1980 פיקד בוכריס על תרגיל מבצעי בשיתוף עם לוחמי שייטת 13, שכלל את חציית נהר הירדן, ובמהלכו טבע לוחם השייטת, רס"ל יוחאי פרייס. ב-1982 השתחרר מהשירות הצבאי והחל ללימודים בטכניון בו סיים תואר שני. ב-1988 נקרא על ידי מפקד סיירת מטכ"ל דאז, משה יעלון לשוב לשירות קבע ולשמש כסגנו ביחידה. בשנים 1989 עד 1997 שירת בתפקידים בכירים ביחידות הטכנולוגיות באגף המודיעין. בשנת 1993 זכה בפרס ביטחון ישראל. ב-1997 התמנה למפקד יחידה 8200 - יחידת האיסוף המרכזית של אמ"ן, ופיקד עליה עד יולי 2001. 
עם שחרורו מצה"ל פנה לעסוק בתחום ההשקעות. בינואר 2003 הצטרף כשותף עצמאי לקרן ההשקעות "אייפקס ישראל". בין היתר השתתף בצוות שהוביל את ההשקעה בבזק. במקביל לעבודתו באייפקס, שימש כנציגו בישראל של המיליארדר הבריטי־יהודי פויו זבלודוביץ'. 
בשנים 2007 עד ינואר 2010 כיהן כמנכ"ל משרד הביטחון. ב-2011 מונה למנכ"ל בתי זיקוק לנפט.
מאז שנת 2015, משמש בוכריס כשותף בקרן הון סיכון State of Mind Ventures, שהקים עם יובל בהרב וניר אדלר.
קוד אפוקליפסה

עלילה

המחבל ג'פאד בן זיידי גונב ארבע פצצות גרעין מצוללת אמריקאית ששקעה ומסתיר אותן בארבע ערים מרכזיות ברחבי העולם. את הפצצות ניתן לנטרל באמצעות קוד בן 11 ספרות. זיידי מת ושותפו, שכונה "המוציא להורג", עומד להפעיל את הפצצות. הוא נרדף על ידי שירות הביטחון הפדרלי ועל ידי הסוכנת מארי שחדרה בעבר לארגונו של זיידי.
סרפנט (צופן)

שיקולי פיתוח

בשל גישה שמרנית, נמנעו המפתחים מלהכניס בצופן טכנולוגיות חדשות ובלתי מוכרות, בשל הכוונה לייעדו להצפנת מידע רב בעל חשיבות כמידע פיננסי, בריאותי או ממשלתי. לכן בתחילה הוחלט על שימוש בתיבות ההחלפה של DES שנחקרו לעומק לאורך שנים על ידי מיטב המומחים, אך במבנה ממוטב המתאים יותר למעבדים מודרניים. ההיגיון היה לרכוש את אמון הציבור ובעיקר להוכיח שלא הוכנסה דלת אחורית. ההצעה המקורית פורסמה בסדנה החמישית של Fast Software Encryption שהתקיימה ב-1998 בפריז (כיום בחסות IACR). לאחר מכן עבר האלגוריתם שיפורים אחדים, תיבות ההחלפה הוחלפו בתיבות אחרות שמציעות עמידות טובה יותר כנגד התקפות בעיקר דיפרנציאליות ושונתה פרוצדורת הרחבת המפתח. בשל כך סומנה הגרסה הראשונה Serpent-0, והגרסה המשודרגת שהייתה מועמדת לתקן Serpent-1. עיקר ההשראה לצופן סרפנט מקורה בטכנולוגיה bitslice - שהיא מעין חישוב מקבילי, שפותחה על ידי אלי ביהם עבור DES במטרה לאפשר הצפנה מקבילית של בלוקים כדי לשפר את מהירותו, מאז התגלתה ככלי שימושי למטרות נוספות. סרפנט משיג ביצועים טובים ביישום מעשי בשל המקביליות של טכניקת bitslice.

פענוח

פענוח משיגים על ידי שימוש בתיבות החלפה הופכיות, בטרנספורמציה ליניארית הפוכה ובסדר הפוך של מפתח ההצפנה.

ביטחון הצופן

בהגדרה המקורית של הצופן בהתחשב בעובדה שהוא מבוסס על התכונות הידועות של תיבות ההחלפה של DES ההתקפה הטובה ביותר האפשרית מוערכת יותר מ-. בגרסה המשופרת Serpent-1 שהוצעה במהלך בחירת התקן תיבות ההחלפה החדשות הפגינו תכונות טובות יותר והערכת המפתחים היא שלא קיימת התקפה טובה יותר מחיפוש ממצה (ניסוי פענוח עם כל המפתחות האפשריים) ולכן ההתקפה הטובה ביותר האפשרית גם בניתוח דיפרנציאלי או ליניארי תהיה בסיבוכיות של  (k הוא גודל המפתח). במקרה של מפתח 256 סיביות כמות כזו של טקסטים פשוט לא קיימת. לכל מפתח נתון צפויים דיפרנציאלים בהסתברות . נתון זה צפוי בכל המועמדים לתקן החדש. לא ידוע על התקפה יעילה יותר כנגד סרפנט וכן צריך לזכור שללא תלות בצופן שבשימוש, לא מומלץ להצפין עם אותו מפתח  בלוקים. התקפה ליניארית בגרסת 11 סבבים של הצופן אפשרית בסיבוכיות של  בזמן של .
ב-2011 קריפטואנליזה של סרפנט במספר מצומצם של סבבים הראתה שאפשר לשבור את הצופן עם המפתח 128 ב-11 סבבים עם  טקסטים ידועים ובזמן  ו- זיכרון. ועם מפתח 256 ההתקפה הטובה ביותר על 12 סבבים הייתה של  טקסטים ידועים  זיכרון וזמן של . כזכור בצופן 32 סבבים.

יישום יעיל (Bit-slice)

הרעיון הבסיסי מאחורי טכניקת bitslice הוא לראות במעבד המיישם את הצופן כמכונת SIMD (הוראה בודדת - יחידות מידע מרובות). כלומר לדמות את יישום האלגוריתם בחומרה על ידי פקודות לוגיות בסיסיות ברמה של סיביות, תוך עיבוד מקבילי של בלוקים שלמים בגודל 32 או 64 סיביות. בניגוד לשיטה הקונבנציונלית שבזמן עיבוד כמות קטנה של סיביות המעבד אינו מנוצל די יכולתו. לשם כך יש צורך כמובן לסדר מראש את סיביות הערכים באופן שונה. הטכניקה הזו נוצלה לצורך התקפה כנגד DES בשיטה של כוח גס מקבילי תוך ניצול הזמן הפנוי של אלפי מעבדים. בניגוד ל-DES, צופן סרפנט פותח תוך מתן דגש על מקביליות להשגת יעילות מיטבית.
יוסי בכר (רואה חשבון)

ביוגרפיה

בכר סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1980, סיים לימודי תואר שני ודוקטורט במנהל עסקים עם התמחות במימון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנים 1986 עד 1991 שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה. בשובו לישראל שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב ויועץ לרשות ניירות ערך בנושאי תקינה חשבונאית. ב-1993 הצטרף למשרד רואי החשבון ליובושיץ-קסירר מרשת ארתור אנדרסן העולמית. בשנת 1995 החליף את יוסף קסירר והיה לשותף מנהל של הפירמה, ועמד בראשה עד התפרקות ארתור אנדרסן כתוצאה משערוריית אנרון, והוביל את הפירמה לאיחוד ב-2003 עם משרד קוסט-פורר מרשת ארנסט אנד יאנג.
בנובמבר 2003 מונה למנכ"ל משרד האוצר וכיהן בתפקיד עד ינואר 2007. תחת שר האוצר, בנימין נתניהו, מונה ב-2004 לעמוד בראש "ועדת בכר" שתמליץ על הפעולות הדרושות כדי ליצור מבנה תחרותי בשוק ההון הישראלי. מסקנות הוועדה הובילו לרפורמת בכר שאושרה בכנסת בסדרת חוקים באוגוסט 2005. בשלהי כהונתו מונה לממלא מקום מנהל רשות המיסים וכיהן בתפקיד עד אפריל 2007.
לאחר פרישתו מתפקידיו בשירות המדינה הקים חברה לייעוץ כלכלי, שימש יו"ר של חברת ייעוץ ההשקעות סטונהייג' ישראל ויו"ר הוועדה מייעצת לענייני אסטרטגיה של קרן ההשקעות כלירמרק קפיטל. באוקטובר 2007 מונה ליו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה. בינואר 2010 מונה ליו"ר בנק דיסקונט, ובמסגרת זו כיהן גם כיו"ר בנק מרכנתיל דיסקונט ויו"ר כרטיסי אשראי לישראל. במאי 2013 מונה לדירקטור בויזה אירופה.
בשנת 2007 קיבל את אות אביר איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון בישראל, על תרומה ייחודית לקידום המשק והחברה בישראל ולשיפור איכות המינהל הציבורי.
בדצמבר 2018 פרש מתפקידו כיו"ר בנק דיסקונט.
ביוני 2019 מונה לתפקיד יושב ראש הדירקטוריון של קבוצת חיפה.
בכר נשוי לאורית ואב לארבעה ילדים.
ג'ים הולנדר

ביוגרפיה

הולנדר נולד בניוארק, ניו ג'רזי, לצייר ג'ינו הולנדר והאמנית אלן תימור. למד אמנות במכללת ויליסטון במסצ'וסטס, וצילום ב-silvermine arts center בקונטיקט עם הצלם ג'והן כהן. עם סיום הלימודים החל לנהל את הגלריה של אביו הצייר בשדרות מדיסון בניו יורק, והתפרסם לראשונה בצילומיו המתעדים אמנות פרה היסטורית ממערות ברחבי אירופה.
את הקריירה בצילום עיתונות החל ב-1975, עת שהה במדריד והועסק שם כצלם במגזין "Q", מרשת "Interview". בשנת 1980 החל לעבוד בדסק הבינלאומי של סוכנות הידיעות האמריקאית UPI בבריסל כצלם ועורך באירופה, המזרח התיכון ואפריקה, תחת העורך צ'ארלי מקארתי.
בשנת 1982 נשלח ללבנון לסקר את מלחמת לבנון הראשונה. לאחר שהכיר בביירות את אשתו לעתיד, ביקש הולנדר מהממונים עליו להיות מוצב בישראל, ועם תום המלחמה נשלח לתל אביב.
בשנת 1985 עבר לעבוד בסוכנות הידיעות "רויטרס", לאחר שזו ביקשה להרחיב את הכיסוי החדשותי באזור. הוא קבע את מגוריו בישראל, והקים עבור "רויטרס" לראשונה את מערך הצילום בישראל, רצועת עזה והגדה המערבית. מישראל, המשיך לתעד את הלחימה בלבנון עד יציאת צה״ל מרצועת הביטחון בשנת 2000.
הולנדר הועסק ב"רויטרס" כצלם ראשי ועורך אזורי עד לשנת 2002, אז עבר לסוכנות הצילום האירופית EPA כצלם ועורך. בשנת 2003 הקים את מדור הצילום עבור EPA בישראל וברשות הפלסטינית.
הולנדר היה לצלם הראשון שתיעד את מרוץ השוורים השנתי בעיר פמפלונה שבספרד כאירוע תקשורתי בעל חשיבות בינלאומית, כשהעביר לראשונה ב-1981 צילומים בשידור ישיר מהמירוץ לעיתונות ברחבי העולם דרך סוכנות UPI. הולנדר נהג לרוץ עם השוורים ברחובות העיר מאז היותו בן 13, עד שנפגע ב-1978 ומאותה שנה המיר את הריצה בצילום. לימים נבחר ליקיר העיר פמפלונה, והעירייה חלקה לו כבוד בתערוכה של צילומיו בארמון דה-קונדסטבלה, לציון חמישים שנה לביקורו הראשון בעיר.
במהלך 45 שנותיו כצלם תיעודי, תיעד הולנדר בעיקר אזורי סכסוך, בין היתר באפגניסטן, לבנון, עיראק, קוסובו, סומליה, ליבריה, אתיופיה, המפרץ הפרסי ועוד. עוד תיעד חמש אולימפיאדות, את משחקי גביע העולם בכדורגל וארבעה ביקורים של האפיפיור בישראל.
צילומיו ממוקדי הסכסוכים והמלחמות פורסמו מדי יום בעיתונות היומית והשבועונים ברחבי העולם. חלק מצילומיו, במיוחד אלו המתעדים את הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הפכו לאייקונים המעטרים ספרים ומוצגים בתערוכות. עבודותיו היוו גם השראה לאמנים ישראלים נוספים, כמו דוד טרטקובר, דוד ריב ואחרים. מהאירועים המשמעותיים שתיעד בישראל היו האינתיפאדות בשטחים, המבצעים בעזה, מבצעי העלייה מאתיופיה וברית המועצות לשעבר, ההגעה של יאסר ערפאת ואש"ף לשטחי הגדה ועזה, רצח יצחק רבין ועוד.
קילווה קיסיוואני

היסטוריה

העיר נוסדה בידי הסוחר הפרסי עלי בן אל-חסן, בסביבות שנת 975. במאות הבאות הפכה העיר למרכז של סחר בזהב, ברזל, שנהב ובעבדים שהגיעו מאפריקה, וכן של טקסטיל, תכשיטים, חרסינה ותבלינים שהגיעו מצדו האחר של האוקיינוס ההודי - מאסיה.
עד המאה ה-13 הפכה העיר לחזקה שבערי מזרח אפריקה, והייתה לה השפעה גם על המסחר במוזמביק ובזימבבואה של ימינו. אבן בטוטה, שביקר בה בשנים 1332-1331, תיאר אותה כאחת הערים היפות בעולם, וכן ציין לטובה את צניעותו ונדיבותו של הסולטאן, אל-חסן אבן סוליימאן. בתקופה זו נבנה ארמון חוּסוּנִי קוּבְּוָוה והמסגד הגדול הורחב. לקראת סוף המאה ה-14 החלה העיר לרדת מגדולתה, בד בבד עם עלייתה של סופלה, במוזמביק של ימינו.
ב-1505 השתלטו על העיר הפורטוגזים, ואולם שלטונם בה נמשך שבע שנים בלבד, וב-1512 היא נכבשה בידי שכירי חרב ערבים. אלה לא הצליחו להשיב לה את מעמדה, ובמהלך המאה ה-17 היא חרבה. ב-1784 השתלטו עליה שליטיה העומאנים של זנזיבר, והשתמשו בה כמרכז לסחר בעבדים. בשנות ה-40 של המאה ה-19 היא ננטשה סופית.
האי היה לחלק ממזרח אפריקה הגרמנית בין 1886 ל-1919, ועד לעצמאות טנזניה ב-1961 היה חלק מהמושבה הבריטית טנגנייקה.

קילווה קיסיוואני כיום

בשנת 1981 הכריז אונסק"ו על חורבות קילווה קיסיוואני כאתר מורשת עולמית. שחיקה והתפשטות של צמחייה מאיימים כיום על שלמותם של המבנים, וכמה מהם מצויים בסכנת התמוטטות. ב-2004 הוכנס האתר לרשימת אתרי המורשת המצויים בסכנה, וב-2008 הוא הוכנס גם לרשימת 100 האתרים המאוימים ביותר של קרן המונומנטים העולמית (WMF).
על האי בו שוכנת קילווה קיסיוואני עדיין מתגוררים תושבים, ויש בו גם בתי מלון המשמשים תיירים המבקרים בחורבות העיר ובחורבותיה של סונגו מנארה הסמוכה.

מבנים עיקריים

המבנה שנחשב למרשים ביותר בקילווה קיסיוואני הוא ארמון חוסוני קיבווה. הארמון נבנה בראשית המאה ה-14, ונחשב בשעתו למבנה האבן הגדול ביותר באפריקה שמדרום לסהרה. הוא כולל מספר אולמות, באחד מהם בית מרחץ מתומן. ברבים מהחדרים עיטורים מגולפים באבן, בסגנון פרסי.
המסגד הגדול נבנה במאה ה-12 והורחב בסביבות 1320. הוא כולל 16 כיפות הנתמכות ב-30 עמודים.
ג'ון הולט

ג'ון קלדוול הולט (באנגלית: John Caldwell Holt;‏ 14 באפריל 1923 - 14 בספטמבר 1985) היה מחנך וסופר אמריקאי, ונחשב לאבי תנועת החינוך החופשי.

שנים ראשונות

הולט נולד בניו יורק, בכור לשני אחיו. למד בבתי ספר פרטיים.
סמוך לסיום לימודיו באוניברסיטה, הצטרף הולט לצי ארצות הברית ושירת על סיפונה של הצוללת USS Barbero שנלחמה באוקיינוס הפסיפי במלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה הגיע למסקנה שנשק גרעיני הוא הסכנה הגדולה ביותר לעולם, ושרק ממשלה עולמית תוכל למנוע מלחמה גרעינית.
לאחר שרותו הצבאי, החל לעבוד בסניף הניו-יורקי של United World Federalists, ובתוך שש שנים התקדם ממשרה של עובד בחדר הדואר לדירקטור ומנהל הארגון.

קריירה בחינוך

הולט עבד כמורה בקולורדו, ולאחר מכן לימד בבוסטון. הוא פיתח פרויקט של תצפית בכיתה, יחד עם עמיתו לעבודה, ביל האל. אחד מהם היה מלמד והשני היה צופה בו ובכיתה. במהלך 11 שנות הוראה אסף הולט סיכומי תצפיות רבות, אשר הפכו להיות הבסיס לשני ספריו הראשונים: כיצד נכשלים ילדים (אשר יצא במהדורה עברית) וכיצד לומדים ילדים. ספרים אלו מכילים את הבסיס לפילוסופיה החינוכית של הולט. לשיטתו, הסיבה המרכזית שבגינה ילדים אינם לומדים בבתי ספר היא פחד: פחד לטעות, פחד להיות מושא ללעג בעיני המורים ושאר הילדים, פחד להיות פחות טובים בלימודים בהשוואה לילדים אחרים, ועוד. לדבריו, מצב זה החמיר עקב כך שילדים הוכרחו ללמוד נושאים שאינם מעניינים אותם. 
לאחר שנות עבודה רבות במסגרת בית הספר, קובע הולט - בניגוד לפסיכולוגים והוגי דעות מתחילת המאה אשר תקפו את מערכת החינוך המוסדית אך ניסו להציע לה "מקצה שיפורים" - שרפורמה בבתי הספר ובמערכת החינוך אינה אפשרית, משום שהמערכת היא שגויה מהיסוד. קביעה זו הפכה את הולט לאבי החינוך הביתי בארצות הברית. על פי הולט, "החינוך הממוסד פועל מתוך ההנחה שילדים לומדים רק כאשר מלמדים אותם, רק את מה שמלמדים אותם, ורק בגלל שמלמדים אותם. זו לא האמת. זה מוטעה כמעט לחלוטין." 
הולט הגדיר את הרציונל של החינוך הביתי תוך קביעה מפורשת שאין עילה להכריח ילד ללמוד. החופש ללכת בעקבות תחומי העניין האישיים של הילד, בצרוף מגוון המשאבים ללמוד בעזרתם, טובים יותר מכל למידה פרונטלית. גישה זו הפכה להיות מוכרת כ"חינוך חופשי" או אנ-סקולינג (Unschooling). 
בשנת 1976 פרסם הולט את הספר Instead of Education, בו פרט וקבע את הרציונלים של החינוך הביתי המודרני. בעקבות תגובות ומכתבים רבים שקיבל הולט מהורים אשר ביצעו הלכה למעשה חינוך ביתי באופן אינטואיטיבי ומבלי להכיר את הרציונלים של הולט, ייסד הולט בשנת 1977 את מגזין החינוך הביתי הראשון בארצות הברית, Growing Without Schooling. מגזין זה חיבר את ההורים ביבשת אמריקה אשר בחרו בחינוך ביתי.
הולט כתב מאמרים רבים והוציא לאור 11 ספרים. בספר לעולם לא מאוחר מדי מתאר הולט את חוויותיו מלימוד נגינה בצ'לו אחרי שהיה בן ארבעים. הספרים "כיצד נכשלים ילדים" ו"כיצד לומדים ילדים", יצאו לאור במהדורה הכוללת תוספות והארות. הולט הלך לעולמו לפני שהשלים את ספרו האחרון בלמידה מתמדת. את הספר הוציא לאור חבר נאמניו, באתר הקרוי על שמו, על בסיס הטיוטה המגובשת שהשאיר עם ציון קטעים ממאמרים והרצאות שלו שיש לשלב בפרקים השונים. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת פראג.
קירגיזסטן במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של קירגיזסטן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה שמונה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשלושה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים היאבקות עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 58 ק"ג נערים בסגנון יווני-רומי ומדליית ארד בקטגוריית משקל עד 50 ק"ג נערים בסגנון יווני-רומי, ובג'ודו עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 100 ק"ג נערים. בענף האיגרוף ספורטאי המשלחת דורגה במקום הרביעי בקטגוריית משקל חצי-כבד נערים. ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים קאנו/קיאק, קרב חמש מודרני ושחייה אולם לא הגיעו להישגים גבוהים.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה שבעה ספורטאים שהתחרו בשישה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית כסף יחידה בענף הג'ודו בקטגוריית משקל עד 100 ק"ג נערים. אולם, בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים הרמת משקולות, קאנו/קיאק, קליעה, קרב חמש מודרני ורכיבה אך לרב סיימו במקומות האחרונים.

משחקי החורף

קירגיזסטן השתתפה לראשונה במשחקי החורף האולימפיים לנוער באולימפיאדת הנוער אינסברוק ושלחה משלחת המונה ספורטאי יחיד שהתחרה בענף סקי למרחקים. הספורטאי לא הגיע להישגים משמעותיים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה ספורטאית יחידה שהתחרתה בענף ביאתלון. הספורטאית סיימה במקומות האחרונים והשתתפותה הייתה סמלית.