מתקפת בלגורוד-חרקוב

רקע

הפיקוד הסובייטי היה מודע לכך שהגרמנים מתכננים מתקפה חדשה בקיץ, ותכנן מתקפה משלו, שתקדים את המתקפה הגרמנית. ריכוז הכוחות במבלט קורסק לא נועד בראשיתו לצורכי מגננה, אלא לצורך התקפות מתוכננות מצפון ומדרום לבליטה, שנועדו לשחרר את הערים אוריול ובלגורוד.
ככל שהתקרב הקיץ, התברר יותר ויותר, שהמתקפה הגרמנית תונחת על בליטת קורסק. הסובייטים קיבלו דיווחים ממערך אולטרה שבמסגרתו פוצח צופן אניגמה הגרמני באמצעות רשת הריגול של לוסי, שפעלה בשווייץ. ידיעות אלו אך אישרו את התחושה של המפקדים הסובייטים הבכירים, ובראשם גאורגי ז'וקוב ביחס למיקום המהלומה הגרמנית. כבר ב-8 באפריל כתב ז'וקוב מיזכר ברוח זו לסטאבקה, הפיקוד העליון של הצבא האדום, בו הניח את הבסיס לתוכנית הסובייטית להדיפת המתקפה.
כאמור, סטלין ומספר מפקדים סובייטיים בכירים, רצו להקדים את הגרמנים, ולהלום ראשונים. הם רצו לשבור את התבנית לפיה הגרמנים תוקפים תמיד בעונת הקיץ וזוכים בהישגים טריטוריאליים, וחששו שהצבא האדום לא יהיה מסוגל לבלום את המתקפה הגרמנית בשלביה הראשונים. אולם ז'וקוב והרמטכ"ל הסובייטי אלכסנדר ואסילבסקי שיכנעו את סטלין, שעדיף לנהל בשלב ראשון קרב מגננה מתוכנן היטב, שיתיש את כוחו של הוורמאכט, ורק לאחר מכן לעבור למתקפה.
העיכובים החוזרים ונשנים במועד פתיחת המתקפה הגרמנית, העניקו לפיקוד הסובייטי זמן רב לצורך ביצור בליטת קורסק והכנת מערך הגנה לעומק בשטחה, וכן לתגבור שתי החזיתות שהגנו על הבליטה - החזית המרכזית, בפיקוד קונסטנטין רוקוסובסקי בצפון הבליטה, וחזית וורונז' בפיקוד ניקולאי ואטוטין בחלקה הדרומי - ביחידות שריון וארטילריה מעתודות הפיקוד העליון.
לאחר כישלון מבצע מצודה הגרמני, החליטו הסובייטים לצאת מיד למתקפת נגד באזור אוריול ובאזור בלגורוד - חרקוב, ולנצל את חולשת הגרמנים לצרך הישגים טריטוריאליים. בגזרה הדרומית של בליטת קורסק יועדה המתקפה הרוסית להשמיד את כוחות קבוצת ארמיות דרום הגרמנית, ולשחרר את הערים בלגורוד וחרקוב. לצורך המתקפה ריכזו הסובייטים את חזית וורונז' ואת חזית הערבה, אולם בשל האבידות הכבדות שספגו החזיתות הללו במהלך קרב קורסק, נדחה המבצע לתחילת אוגוסט.
המתקפה הסובייטית נעזרה בהתקפות פרטיזנים מאחורי הקווים הגרמנים. כ-100,000 פרטיזנים סובייטים פעלו לשבש את מאמצי הגרמנים לתגבר את כוחותיהם, והפריעו לצבירת התחמושת והאספקה הגרמניים, על ידי מיקוש מסילות ברזל והתקפות על נתיבי תחבורה.

מהלך הקרב

ב-3 באוגוסט פתחו הכוחות הסובייטים במטחי ארטילריה כבדים נגד עמדות ההגנה הגרמניות, ועל אף שהגרמנים לחמו בעקשנות ובאומץ רב, הצליחו הסובייטים לפרוץ עד מהרה את קווי ההגנה הגרמניים, וב-5 באוגוסט שחררו את העיר בלגורוד, תוך שהם מתקדמים כ-60 ק"מ.
העתודות הגרמניות הועברו מאזור אוריול ומצפון לאזור דונבאס, בניסיון לבלום את הגאות ולהאט את ההתקפות הסובייטיות. ההצלחה הוגבלה לדיוויזיית גרוסדויטשלנד, שעיכבה את הארמייה ה-40 ביום. שבע דיוויזיות פאנצר ופאנצרגרנדיר המרכיבות את קורפוס הפאנצר ה-3, יחד עם ארבע דיוויזיות רגלים, נאספו למתקפת נגד כנגד האגף של הכוחות הסובייטיים המתקדמים, אך לבסוף הם נהדפו. לאחר תשעה ימים דיוויזיית האס אס "דאס רייך" ודיוויזיית האס אס "טוטנקופף" הגיעו ויזמו מתקפת נגד מתפרצת כנגד שתי הארמיות הסובייטים ליד בוגודוחוב, 30 ק"מ צפונית מערבית לחרקוב. בקרבות המשוריינים הבאים של כוח אש ותמרון השמידו דיוויזיות האס אס טנקים סובייטיים רבים. כדי לסייע לארמיית המשמר השישית ולארמיית הטנקים הראשונה, הצטרפה ארמיית הטנקים החמישית לחזית. כל שלושת הארמיות הסובייטיות סבלו אבדות כבדות, וכוחות הטנקים איבדו יותר מ-800 טנקים מתוך כוח ראשוני של 1,112 טנקים. התגובות הסובייטיות עצרו את המתקפה הגרמנית, אך תוכניות ההתקפה הנוספות שלהן בוטלו.