google/wiki40b huggingface dataset:
לוקאניה

לוקאניה (ביוונית: Λευκανία בלטינית: Lucania) הוא מחוז עתיק בדרום איטליה באזור בזיליקטה של ימינו.

אטימולוגיה

ישנן מספר השערות בנוגע למקור השם "לוקאניה" שעל שמו נקראו תושבי המקום "לוקאנים". זה יכול להתפרש כ-leukos (ביוונית: λευκός) היינו "לבן". על פי השערה אחרת השם נגזר מהמילה הלטינית Lucus כלומר "עץ מקודש". ייתכן גם שהשם הגיע מהמילה היוונית "לוקוס" (λύκος) שמשמעותה זאב.

היסטוריה

המחוז נכבש בידי הלוקאנים בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס. לפני כן יושב החבל בידי עם שכונה "אונוטריאנים", שנטען כי מוצאם מהפלופונסוס. מקומיים אלו נדחקו בהדרגה בידי היוונים שהקימו את מושבותיהם באזור, והגעתם של הלוקאנים זירזה את הכחדתם. הלוקאנים התיישבו בעיקר באזור המרכז, משום שהיוונים השתלטו על החופים. 
הלוקאנים הנהיגו משטר דמוקרטי בעריהם, ובזמן מלחמה היו בוחרים דיקטטור. בשנת 298 לפנה"ס הם כרתו ברית עם רומא, והיו פעילים לטובת שני הצדדים במהלך המלחמות הסאמניטיות. בשנת 281 לפנה"ס, נחת פירוס מלך אפירוס באיטליה, והלוקאנים היו מהראשונים לתמוך בו. לפיכך, הם סבלו מנקמה קשה מצד הרומאים לאחר שהסתיימה מלחמת פירוס. בשנת 272 לפנה"ס הם השתעבדו כליל לרומאים. בשנת 216 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית השנייה, נכבשה איטליה בידי המצביא הקרתגי חניבעל. לוקאנים רבים תמכו בחניבעל, בעוד אחרים התנגדו לו. כתוצאה מכך, הארץ נקרעה נהרסה ונבזזה בידי שני הצבאות, ומעולם לא התאוששה מהמלחמה.
במלחמת בעלות הברית בשנים 90 -89 לפנה"ס שוב חברו הלוקאנים לאויבי רומא, ולחמו ברומא לצד שבטים אחרים, כמו הסאמניטים, ועד מהרה הוכרעו.
לוקאניה בעקבות המלחמה, נטשו היוונים את מושבותיהם, והמלריה אשר החלה פושטת בדרום איטליה, והביאה את המחוז לשפל כלכלי ותרבותי והפכה חלקים גדולים ממנו ליער. בתקופת האימפריה הרומית, אוחד המחוז מבחינה מנהלית עם ברוטיום.
יום רביעי השחור (תעופה)

יום רביעי השחור בתעופה הוא 15 בספטמבר 1954 בו שירות פיקוח טיסות בעיר ניו יורק לראשונה לא עמד בעומס התעופה שנוצר בעקבות תנאי מזג האוויר. פקחי טיסה נאלצו להתמודד עם כמות שיא של בקשות לתוכניות טיסה ממוכשרים ובכך גרמו לעומסי התנועה האווירית ועיכובים בטיסתם של כ-45,000 בני אדם בטיסות סדירות ופרטיות לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית.

הרקע לאירוע

התנועה האווירית התגברה בשנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. במזג האוויר עם ראות טובה הטייסים יכלו לא להיעזר בשירות הפיקוח. אך כאשר מזג האוויר היה משתבש הם נדרשו לקבל אישור ממנו ולטוס רק בנתיבי טיסה פדרליים עם רווחים של לפחות מ 50 עד 100 מילים. מזג האוויר היה יכול לגרום לעיכובים ברדיוס של 1,000 מילים.
עמיחי (הוצאת ספרים)

עמיחי היא הוצאת ספרים ישראלית.

היסטוריה

הוצאת עמיחי נוסדה בשנת 1949 על ידי יהודה אורלינסקי לזכר בנו עמיחי (עמי), שנהרג בקרב שהתחולל על הקסטל ב-25 בינואר 1948, כחלק מהמלחמה לפריצת הדרך לירושלים הנצורה במלחמת העצמאות.
בראשית דרכה ראו אור בהוצאה אנתולוגיות בנושאי התגוננותו של עם ישראל לאורך ההיסטוריה. כך לדוגמה בשנת תשי"ב-1952 הופיע בהוצאת עמיחי הספר "ישראל במערכה: פרקים ממלחמת העצמאות, תש"ח–תש"ט", בעריכת אפרים תלמי (אשר הוקדש לעמיחי אורלינסקי).
בשיחה שנערכה עם המו"ל אורלינסקי מטעם עיתון "דבר" ב-1960 סיפר כי "היות שההוצאה שלי נוסדה לזכר בני המנוח, הריני שואל את עצמי תדיר, קודם שאוציא לאור ספר – מה היה רוצה בני לקרוא? ורק כשאני מדמה בלבי כי ניתן לי האישור שלו, אני מוכן להוציא את הספר לאור".
במשך יותר מ-60 שנות פעילותה של ההוצאה היא הוציאה לאור אלפי כותרים בתחומים שונים. כעבור שנים ספורות עברה ההוצאה להוציא לאור אנציקלופדיות, ספרי לימוד וספרי עזר לתלמידים. בשנות ה-50 הופיע בהוצאה המילון הלועזי עברי מאת דן פינס שעודכן על ידי קפאי פינס (בנו של דן פינס) בשנות ה-80. בשנת תשי"ח-1958 הופיעה בהוצאה ה"אנציקלופדיה לעם" ("אוצר ערכים יהודיים וכלליים מתחומי התרבות, החברה, המדע, והטכניקה והחיים" בעריכת דן פינס. בשנות ה-50 וה-60 ראתה אור האנציקלופדיה לילדים "מרגליות" שבעריכת ידידיה ספרא.
בשלהי 1954 החליט המו"ל אורלינסקי להוציא לאור את הרומן הראשון שנכתב על רקע השרות בצה"ל בידי הסופר עמוס אריכא, אז בן עשרים ואחת. בעת הכנת הספר בדפוס "ישראל" באזור התעשייה של נמל תל אביב, הוקף לפתע הבניין באנשי המשטרה הצבאית שנשלחו מטעם הצנזורה להחרים כל יריעה וכל פיסת ניר הקשורה ברומן. היהתה זו היצירה הספרותית הראשונה שנכתבה במדינה הצעירה שהוחרמה על ידי הצנזורה. כשהובא הדבר לידיעתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, מיד לאחר שקיים בירור שערך עם עמנואל הרוסי ראש האגף ליחסי ציבור בדבר אמיתות העובדות העוסקות בטרטורים בצה"ל, הורה בן-גוריון להתיר מיד את פרסום הרומן שנקרא בשם "הכומתות השחורות" והפך אז לרב-מכר.
בהוצאת עמיחי ראו אור גם שורה של ספרי קריאה: ספריה הראשונים של דבורה עומר, ובהם סדרת "דפי תמר", סדרת "הרפתקאות עמרי" וסדרת "הכלב נו-נו-נו". הוצאת עמיחי היא הוצאת הבית של אסתר שטרייט-וורצל, שספריה "אליפים" ו"אורי" זכו במקומות הראשונים במצעד הספרים הישראלים שנערך לרגל 60 שנה למדינה. כמו כן הופיעו בהוצאה ספריהם של תמר פיש נחשון, אליעזר שמאלי, שרגא גפני ויצחק לבנון ("על כל שאלה תשובה"). "עמיחי" הוציאה לאור גם ספרים מתורגמים רבים ובהם ספריהם של ז'ול ורן, הרוזנת דה-סגיר וקורנל מקושינסקי.
הוצאת עמיחי הוציאה מאות רבות של חוברות לעבודה עצמית בכיתה ובחופשה לילדים בתחומי הלימוד השונים.
בשנים האחרונות יצאו לאור ספרי לימוד אקדמיים בסטטיסטיקה ובכלכלה, והם משמשים כספרי הקורסים במרבית המוסדות האקדמיים בישראל. כמו כן הוציאה ההוצאה ספרים העוסקים בנושא הבורסה, שוק ההון והתמודדות עם בעיות פיננסיות המיועדות לציבור הרחב.
סאות'בנק סנטר

סָאוּת'בֶּנְק סֶנְטֶר ("מרכז הגדה הדרומית", באנגלית: Southbank Centre) הוא תשלובת אתרי אמנות בלונדון, אנגליה, על הגדה הדרומית של התמזה בין קאונטי הול לגשר ווטרלו. הוא כולל שלושה בניינים עיקריים (רויאל פסטיבל הול, קווין אליזבת הול וגלריית הייוורד) והוא מרכז האמנויות הגדול ביותר באירופה. המרכז מושך יותר משלושה מיליון מבקרים מדי שנה. קרוב לאלף הופעות בתשלום של מוזיקה, מחול וספרות מתקיימות בסאות'בנק סנטר מדי שנה, כמו גם יותר מ-300 אירועי אכסדרה פתוחים לציבור ותוכניות חינוכיות, הן באתרי המופעים והן בקרבתם. נוסף לכך, בין שלוש לשש תערוכות אמנות גדולות מוצגות בגלריית הייוורד מדי שנה ותערוכות נודדות לאומיות מגיעות ליותר מ-100 אתרים ברחבי הממלכה המאוחדת.

מיקום

סאות'בנק סנטר הוא אחד המרחבים הציבוריים המקובלים ביותר בלונדון, המקיף 21 אקר (כ-84 דונם) בקטע נוח להולכי רגל על גדת הנהר. בקרבת מקום אליו נמצאים אתרים מוכרים כתיאטרון הלאומי, גלריית טייט לאמנות בת זמננו ותיאטרון גלוב השקספירי החדש. תחנות הרכבת התחתית הסמוכות לסאות'בנק סנטר הן ווטרלו ואמבנקמנט (Waterloo and Embankment).
החל באפריל 2009 מכהן אלאן בישופ בתפקיד המנהל הראשי של סאות'בנק סנטר. ג'וד קלי הוא המנהל האמנותי של המרכז מאז 2005.
החדר הכחול (הבית הלבן)

החדר הכחול (באנגלית: Blue Room) הוא חדר מרכזי גדול, בעל צורה סגלגלה המצוי בקומה הראשונה של הבית הלבן, משכן נשיא ארצות הברית בוושינגטון.
החדר מקושט בווילונות, שטיחים וריהוט בצבע כחול, והוא משמש כחדר אירוח רשמי. יחד עם החדר הצהוב בקומה מעליו וחדר קבלת הפנים הדיפלומטי שבקומה תחתיו, החדר הכחול הוא אחד משלושת החדרים הסגלגלים המצויים בתוכניתו המקורית של ג'יימס הובן.
קוטרו של החדר 10 על 12 מטרים, ובו שש דלתות המפנות אל אולם הצלב (Cross Hall), החדר הירוק, החדר האדום והמרפסת הדרומית.

ריהוט

שמונה מבין רהיטי החדר הם רהיטים מוזהבים מתקופת כהונתו של ג'יימס מונרו כנשיא, כמו כן שולחן השיש שבחדר נרכש על ידי מונרו בשנת 1817.
בתחילת המאה ה-19 הוצבה בחדר נברשת עשויה עץ מוזהב וזכוכית, וכן בשנת 1859 הוצב דיוקנו של ג'ון טיילר בקיר המערבי של החדר.
צבע הכחול של החדר אופייני לו החל מתקופת מונרו. בראשית המאה ה-19 נקנו עבור החדר וילונות סטין כחולים צרפתיים. והשטיח הוא שחזור של השטיח שהיה בחדר בשנת 1815.

הסלון הסגלגל

במהלך תקופת כהונתו של מונרו שימש החדר הכחול בתור הכניסה הדרומית לבית הלבן. האדריכל בנג'מין לטרוב תכנן את החדר בסגנון נאו-קלאסיציסטית אולם הרהיטים המקוריים של החדר נשרפו כאשר נשרף הבית הלבן בשנת 1814 על ידי חיילים בריטיים במהלך מלחמת 1812. לאחר בניית הבית הלבן מחדש, עוצב החדר בהוראת ג'יימס מונרו בסגנון אימפריאלי צרפתי - סגנון החדר עד ימינו.
מרטין ואן ביורן הורה על עיטור החדר בצבע כחול בשנת 1837 וזה נותר צבעו עד ימינו.
חדר זה, כמו מרבית חדרי המבנה, נהרס לחלוטין במהלך השיפוץ בתקופת הארי טרומן, וכן תוספת מרפסת טרומן מצילה על אכסדרת העמודים שמחוץ לחדר הכחול.
השיפוץ האחרון שנערך בחדר הכחול הסתיים בשנת 1995.
חרוז לבן

חרוז לבן הוא סגנון שירה שהתפתח במאה ה-16 ובו כל שורה מורכבת מתשע עד שתים עשרה הברות המאורגנות לרוב בפנטמטר יאמבי, משקל שבו מופיעות לסירוגין הברות לא מוטעמות והברות מוטעמות, וכוללת בסך הכל חמש הדגשות. המיוחד בחרוז לבן הוא שאין חריזה בין השורות השונות, כך שתשומת הלב מועברת למקצב. 
כריסטופר מרלו החדיר לעולם התיאטרון האנגלי את השימוש בחרוזים לבנים, שאיפשר דיבור דרמטי הקרוב למציאות הרבה יותר מהשירה המחורזת של המחזאים שקדמו לו. 
לפסגות השימוש בסגנון זה בספרות האנגלית הגיעו שייקספיר במחזותיו וג'ון מילטון ב"אפסוס".
המנון מקסיקו

מילים

ב-12 בספטמבר 1853 הכריז נשיא מקסיקו אנטוניו לופס דה סנטה אנה על תחרות לכתיבת ההמנון הלאומי, והציע פרס למחבר ההרכב הפואטי הטוב ביותר, המשורר פרנסיסקו שהתמקד בשירי אהבה לא ראה עצמו כמתאים לחבר המנון וסירב להשתתף, ארוסתו שלא אהבה את סירובו נעלה אותו בחדר ודרשה ממנו לחבר המנון על מנת לצאת, לאחר ארבע שעות השראה מאולצת הוציא המשורר את ההמנון בן עשרת הבתים מעבר לדלת וזכה בחרותו, השיר הוגש וזכה פה אחד ונבחר להמנון הלאומי, הזכייה הוכרזה בעיתון הרשמי של הפדרציה ב-3 בפברואר 1854.

לחן

המנגינה נבחרה באותה תחרות והמנצח היה המלחין חואן בוטסיני, אך הכניסה שלו לא הייתה אסתטית ונדחתה, נערכה תחרות שנייה שבה ניצח חיימה נונו, שניהל מספר להקות צבאיות באותו זמן, לאחר שהוזמן על ידי הנשיא דה סנטה אנה שהתרשם מיכולותיו בקובה, לחנו של נונו שנקרא "אלוהים וחירות" נבחר מבין כל הלחנים והוגדר כיצירת מופת של מוזיקה קלאסית, ב-12 באוגוסט 1854, והתקבל רשמית ביום העצמאות 16 בספטמבר באותה שנה.

מילות ההמנון

מתוך השיר מבוצעים באופן רשמי רק הפזמון והבית הראשון, החמישי, השישי, והעשירי. החל משנת 1943.
פזמון
Mexicanos, al grito de guerra

el acero aprestad y el bridón.

Y retiemble en sus centros la Tierra,

al sonoro rugir del cañón.

Y retiemble en sus centros la Tierra,

¡al sonoro rugir del cañón!
בית ראשון
Ciña ¡oh Patria! tus sienes de oliva

de la paz el arcángel divino,

que en el cielo tu eterno destino

por el dedo de Dios se escribió.

Mas si osare un extraño enemigo

profanar con su planta tu suelo,

piensa ¡oh Patria querida! que el cielo

un soldado en cada hijo te dio.
פזמון
בית חמישי
¡Guerra, guerra! sin tregua al que intente

De la patria manchar los blasones!

¡Guerra, guerra! Los patrios pendones

En las olas de sangre empapad.

¡Guerra, guerra! En el monte, en el valle

Los cañones horrísonos truenen,

Y los ecos sonoros resuenen

Con las voces de ¡Unión! ¡Libertad!
פזמון
בית שישי
Antes, patria, que inermes tus hijos

Bajo el yugo su cuello dobleguen,

Tus campiñas con sangre se rieguen,

Sobre sangre se estampe su pie.

Y tus templos, palacios y torres

Se derrumben con hórrido estruendo,

Y sus ruinas existan diciendo:

De mil héroes la patria aquí fue.
פזמון
בית עשירי
¡Patria! ¡Patria! Tus hijos te juran

Exhalar en tus aras su aliento,

Si el clarín con su bélico acento

los convoca a lidiar con valor.

¡Para ti las guirnaldas de oliva!

¡Un recuerdo para ellos de gloria!

¡Un laurel para ti de victoria!

¡Un sepulcro para ellos de honor!
וייד ויליאמס

ביוגרפיה

ויליאמס ושלושת אחיו נולדו בג'ורג'יה, ומאוחר יותר משפחתו עברה לטלסה, אוקלהומה, ארצות הברית. בנעוריו ויליאמס התעניין במשחק ובמוזיקה, אך הוא לא התכוון להיות שחקן. הוא התכוון ללמוד רפואה באוניברסיטת טלסה, אך החליט ללמוד משחק במקום זאת. כיום הוא גר עם אשתו וביתו בטקסס.
ויליאמס שיחק במחזות אילוף הסוררת עם מורגן פרימן וריצ'רד השלישי עם דנזל וושינגטון. כמו כן הוא שיחק בברודוויי במחזות עלובי החיים, רגטיים ועוד.
ויליאמס השתתף בסדרות תיקים באפלה, מסע בין כוכבים: אנטרפרייז, מכושפות, עמוק באדמה, 24, CSI, אווטאר, העוקץ ומחשבות פליליות. תפקידו המשמעותי ביותר היה גילום בראד בליק בסדרת הטלוויזיה נמלטים, החל מהעונה הראשונה עד הפרק התשיעי בעונה הרביעית.
ב-2000 שיחק בסרט "מערכת הטרור" לצד בריאן קראנסטון. ב-2002 שיחק בסרט "נביחה!", לצד וינסנט ד'אונופריו. בנוסף, הופיע בסרטו של לארי קלארק "קן פארק". ב-2004 שיחק במותחן הדרמה "מומיה והארמדילו" לצד ביזי פיליפס. ב-2009 שיחק בסרט האימה "הבור" בכיכובה של היילי בנט. 
ב-2016 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רחוב מרסי" של רשת PBS. שנה לאחר מכן, ב-2017 שב לשחק בעונתה השנייה. כמו כן, התארח בסדרות "הרשימה השחורה" ו-"אלמנטרי".
מרחב - התנועה לעירוניות מתחדשת בישראל

מרחב - התנועה לעירוניות בישראל היא עמותה ישראלית שהוקמה בשנת 2004, המונה כיום יותר מ-500 חברים בהם מתכנני ערים, אדריכלים, אנשי אקדמיה ומתכננים, הפועלת במטרה לקדם נורמות של תכנון ערים בר קיימא ועירוניות מתחדשת בישראל. זהו הארגון היחיד בישראל כיום המתמקד בשינוי הסביבה העירונית הבנויה ופועל לפיתוח המדיניות והכלים המקצועיים הנחוצים ליצירת שינוי. העמותה מארגנת כנסים ארציים ותערוכות ומעורבת בתכנון ערים ותהליכי שיתוף ציבור ושאררט. בשנת 2009 הקימה עמותת מרחב את המעבדה להעצמה עירונית ואת "מכון ראשי הערים" שתפקידו לשפר את הקשר של ראשי הערים עם התושבים לקבלת ההחלטות בנושאי התכנון והבניה. ובשנת 2010 השיקה בול דואר חדש בנושא עירוניות מתחדשת בישראל. בשנת 2015 שינתה העמותה את שמה וכיום היא נקראת "מרחב - התנועה לעירוניות בישראל".

עקרונות

90% מתושבי ישראל חיים ביישובים עירוניים, אולם מרבית הערים בישראל מתוכננות באופן לקוי, שאינו מאפשר לתושביהן הזדמנויות כלכליות, חברתיות ותרבותיות למימוש הפוטנציאל הגלום בהם כפרטים או כקהילה.

מרחב מקדמת סביבה עירונית

המבוססת על מרחב ציבורי שהאדם במרכזו. סביבה איכותית המאפשרת נגישות עם מגוון אמצעי תחבורה. סביבה קומפקטית, אינטנסיבית, מרובת שימושים והזדמנויות. סביבה עירונית המתוכננת מתוך כבוד לתרבות, לקהילה, לאקלים ולנוף מקומי. באמצעות יצירת מודעות והקניית ידע, בניית כלים מבוססי מחקר, שינוי במדיניות התכנון ושינוי בתהליכי התכנון.

העיר היא הפתרון

ניתן ליצור שינוי מהותי באיכות החיים העירונית בישראל ביישום: תכנון הומאני המונע ניוון והזנחה בערים, פיתוח מקומי עתיר הזדמנויות ובר קיימא, תהליכי תכנון דמוקרטיים המשתפים את כל בעלי העניין

מכון ראשי ערים להתחדשות עירונית

מיזם משותף עם המשרד להגנת הסביבה. מתן כלים מקצועיים לראשי הערים בישראל לקידום התחדשות עירונית בת-קיימא ופיתוח כלכלה מקומית, באמצעות סדנאות עבודה ובהשתתפות צוות מקצועי מנוסה ורב תחומי וראשי ערים. בשנים 2010 - 2013 התקיימו שבע סדנאות, בהן השתתפו 45 ראשי ערים וראשי מועצות מכל רחבי הארץ. 

ישראל עירונית 2050

תהליך משתף והכנת מסמך מדיניות משולב ואלטרנטיבי אשר יציע תוכנית, כלים ורעיונות למען השגת שינוי אמיתי ביישובים העירוניים בישראל והפיכתם לעירוניים ומשגשגים תוך יצירת איכות חיים ונגישות מרבית להזדמנויות לכולם. מטרת הפרויקט להכין מסמך מדיניות ותוכנית פעולה לחיזוק העירוניות במדינת ישראל, ולהניח אותו על שולחן הכנסת, הממשלה, ובפני הציבור המקצועי והרחב כמצע לדיון ציבורי וכבסיס למדיניות עירונית בישראל. לפתח את כלי המדיניות הדרושים לחיזוק העירוניות בישראל, ולנסות אותם במסגרת עיר אחת, אשדוד. הפרויקט הוא רב מגזרי משרדי ממשלה, עירית אשדוד, אקדמיה, ארגוני חברה וסביבה, חברות יזמיות ומתכננים פרטיים.

חיזוק וחידוש שכונות ותיקות ומרכזי הערים

מיזם משותף עם המשרד להגנת הסביבה. שימוש בקרקע זמינה בתוך השכונות הוותיקות בערים הקיימות ליצירת מלאי דירות איכותיות, שתאפשר את צמצום קצב הזחילה העירונית והצורך בהקמה של יישובים חדשים תוך שמירה עלהאוכלוסייה המקומית, ניצול תשתיות עירוניות קיימות, צמצום התלות ברכב הפרטי שיאפשר צמצום פליטות ומזהמים, חיסכון בזמן ובכסף למימוש יחידות הדיור. פיתוח והטמעה של כלי תכנון יישומי לקידום התחדשות עירונית מקיימת בערי ישראל, על ידי ניתוח של מקרי בוחן מייצגים של שכונות להתחדשות עירונית ובחינת כלים כלכליים ודרך שיטתית המתאימה לבחינת כל מתחם עירוני בישראל. כאשר הפתרונות מותאמים לכל מתחם להתחדשות על פי מאפייניו הייחודיים.
איגוד הקהילות היהודיות בהולנד

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
איגוד הקהילות היהודיות בהולנד (בהולנדית: Nederlands-Israëlitisch Kerkgenootschap, ובקיצור NIK) הוא ארגון גג של קהילות יהודיות בהולנד, והוא מייצג את האינטרסים של כל קהילותיה.

היסטוריה

ה-NIK קם בשנת 1814 תחת שלטונו של וילם הראשון, אם כי הצעדים הראשונים לקראת הקמתו של ארגון שירכז את כל הקהילות היהודיות נעשו כבר ב-1808, תחת שלטונו של נפוליאון. תפקיד האיגוד היה להיות ארגון גג מעל הקהילות היהודיות הקיימות. גישתם של האיגוד ושל הקהילות החברות בו כלפי היהדות הייתה אז מסורתית, והיא נשארה כזו עד היום. נכללו בו גם הקהילות האשכנזיות וגם הקהילות הספרדיות. היה לו מבנה היררכי ברור: לשתים-עשרה הקהילות הגדולות, שנקראו hoofdsynagogen (מילולית: בית כנסת ראשי), הייתה סמכות על הקהילות הבינוניות, ולאלה הייתה סמכות על הקהילות הקטנות באזורים הכפריים, שנקראו ijkerken. שניים מבין שנים עשר ה-hoofdsynagogen היו באמסטרדם (אשכנזי וספרדי), שניים בהאג (אשכנזי וספרדי) והשאר ברוטרדם, באמרספורט, במידלבורך, בדן בוס, בניימכן, בזבולה, בליוורדן, ובחרונינגן (כולם אשכנזיים, והם נקראו אז Hoogduits, שזה "גרמנית גבוהה" בתרגום מילולי). שנתיים אחר כך נוספו עוד שניים: אחד במאסטריכט ואחד בבריסל (בלגיה הייתה שייכת אז לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה).
מבנה זה אפשר לרבנים הראשיים לשלוט בקהילה היהודית כולה ונתן בידיהם כוח רב. אבל הדברים השתנו עם קבלת החוקה החדשה ב-1848. כצעד ראשון לקראת חילון מוחלט של המדינה, החליטה הממשלה על הפרדה של הדת מהמדינה. לרבנים אסור היה לקבל על עצמם כל תפקיד מנהלי.
בשנת 1871 עזבו הקהילות הספרדיות את האיגוד והקימו את איגוד הקהילות היהודיות הפורטוגליות (בהולנדית: Portugees-Israëlitisch Kerkgenootschap, ובקיצור PIK). בכך החזירו לעצמם את העצמאות המלאה שהייתה להם לפני קום ה-NIK. ה-NIK נותר, אם כן, אשכנזי בלבד.
האיגוד הגיע לשיא בשנת 1877, עם 176 קהילות יהודיות בכל רחבי הארץ. ירידה עקבית בשנים הבאות הביאה אותו עד ל-139 קהילות ערב מלחמת העולם השנייה. בשואה חרבו רוב הקהילות, ולפחות 105,000 מתוך 140,000 יהודי הולנד נרצחו בידי הנאצים ועוזריהם בין 1940 ל-1945.

היום

ב-NIK פועלים כעשרים רבנים המשרתים כחמשת אלפים יהודים בכשלושים קהילות. הם נותנים שירותי דת גם לכוחות הביטחון ולאסירים. זהו הארגון הדתי היהודי הגדול ביותר בהולנד. ה-NIK נוהג על פי כללי היהדות האורתודוקסית, ומשמעות הדבר היא, בין השאר, שיש הפרדה בין גברים ונשים במשך התפילות ושרק יהודים על פי ההלכה יכולים להתקבל כחברים בו. עם זאת, רוב החברים לא מגדירים את עצמם כיהודים אורתודוקסים, ובכך הם נותנים לאיגוד גוון יותר מסורתי.
הרב רפאל אייפרס משמש כרב הראשי של האיגוד, והוא מופיע בשמו בתקשורת.
ה-NIK עוסק בהשגחת כשרות, והוא אחראי על מקוואות, על תחזוקתם של כמאתיים בתי קברות (מתוך כמאתיים וחמישים בתי הקברות היהודיים שיש בהולנד) ועל גיור (אורתודוקסי). האיגוד מתפקד גם כהוצאה לאור יהודית, ומביא לקהל קורא ההולנדית, שהוא קהל קטן יחסית, מגוון ספרים בעלי תוכן יהודי, כגון תרגום התורה, סידורים ומחזורים לחגים, חלקים מהמשנה, קיצור שולחן ערוך, ספרי הדרכה לחיי היומיום היהודיים, וכן תוכנית מובנית לחינוך יהודי לילדים מגיל ארבע ועד גיל שלוש עשרה ויותר. ה-NIK כולל גם סמינר יהודי, ה-Nederlands Israëlietisch Seminarium, שהוא מוסד חינוכי מוכר על ידי המדינה המכשיר מורים ורבנים. האיגוד מוציא לאור את הרבעון "קהילות" וגם מפיץ פרסומים באימייל ומעדכן אתר אינטרנט על בסיס שבועי. 
הוא משדר תוכניות טלוויזיה ורדיו בשם De Joodse Omroep
.
ארי קטורזה

ביוגרפיה

קטורזה נולד בבית שמש לדוד ותמר קטורזה. עוד בילדותו התעניין במוזיקת רוק משנות ה-60 כגון הביטלס, הרולינג סטונס, לצד המוזיקה של אריק איינשטיין ושלום חנוך, כוורת, יהונתן גפן ודני ליטני ועוד. קטורזה הוא בוגר בית הספר למוזיקה "סאונד" של יואב גרא, ובעל תואר דוקטור (.Ph.D) מהאוניברסיטה העברית בירושלים, העוסק בהיסטוריה אמריקנית, לימודי תרבות ומוזיקה פופולרית.

קריירה

קטורזה מרצה ב"רימון - בית הספר למוזיקה", המכללה האקדמית ספיר, המרכז הבינתחומי הרצליה ואוניברסיטת אריאל. הוא הפיק מוזיקלית אלבומים של אמנים ישראלים מגוונים, כגון יוצאי להקת אבטיפוס אייל שכטר (מתוק ומר), שרון הולצמן (זהב), לצד אלבומים ומיני-אלבומים לאורן ג'ורנו, קרן ברנר, מאי והלביאות, קולנשר והיונים ועוד.

אלבומים

סודות בחדר מדרגות
אלבום הבכורה שלו (2004), הופק בשיתוף טכנאי הסאונד מנו סוויסה, ושילב רוקנרול, פאוור פופ, פסיכלדיה וסול.
"'The Spark'"
האלבום השני שלו (2012) הופק בביצוע ההרכב Anyway Gloria

שונות

הוא ערך בעבר את מגזין המוזיקה של ynet ובין השנים 2000 – 2008 כתב מאמרים וטורים בנושאי מוזיקה ותרבות ל-ynet, "ידיעות תל אביב" וידיעות אחרונות.
שולי יבשת

שולי היבשת הם האזור של קרקעית האוקיינוס המפריד בין הקרום הימי הדק לקרום היבשתי העבה. שלושת האזורים המובחנים: מדף היבשה, מדרון היבשה (Continental Slope – המדרון שבקצה מדף היבשה הגולש לקרקעית האוקיינוס העמוקה והשטוחה) ומפתן היבשה (Continental Rise – שכבת המשקעים הגולשים במדרון היבשה) קרויים יחד "שולי היבשת". שולי היבשות כוללים כ-28% משטח האוקיינוסים.
המעבר מקרום יבשתי לקרום ימי מתרחש בדרך כלל בחלק החיצוני של שולי היבשת המכונה "מפתן היבשת". מעבר למפתן היבשת משתרע מישור המצולות (abyssal plain), מישור רחב ושטוח המשתרע בעומק שבין 4,000 ל-5,000 מטרים על הקרקעית העמוקה של האוקיינוס. החלק של הקרום היבשתי שמתחת למים מכונה "מדף היבשת", והוא מסתיים בחדות ב"מדרון היבשת", שבתורו מסתיים ב"מרגלות המדרון". החלק של הקרום היבשתי המשתרע מתחת למים מהווה כ-20% מהקרום היבשתי.
הקצה של שולי היבשת הוא אחד הקריטריונים לגבול של תביעה בינלאומית מוכרת של מדינות למשאבים תת-ימיים בהגדרה של המונח מדף היבשת בחוק הים (United Nations Convention on the Law of the Sea), אם כי ההגדרה המשפטית של האו"ם למדף יבשת עשויה להתרחב מעבר למדף היבשת בהגדרתו הגאומורפולוגית ולהפך.
העיר החופשית פרנקפורט

היסטוריה

היו התיישבויות רומיות באזור כבר במאה ה-1 לספירה.
באזור חיו שבטים אלמאנים ופרנקים וב-794 קרל הגדול הנהיג בעיר את האספה הקיסרית.
פרנקפורט הייתה אחת הערים החשובות באימפריה הרומית הקדושה. מ-855 מלכים וקיסרים גרמנים נבחרו בעיר והוכתרו באאכן. בשנת 1372 הוכרזה העיר כעיר קיסרית חופשית, והחל מ-1562 גם הוכתרו בפרנקפורט מלכי גרמניה, והראשון בהם היה מקסימיליאן השני. המסורת נפסקה ב-1792 בבחירת פרנץ השני.
פרנקפורט הצליחה להישאר נייטרלית במהלך מלחמת שלושים השנים, אך סבלה ממגפות שהובאו על ידי פליטים שבאו לעיר.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות העיר נכבשה והפגזה מספר פעמים על ידי הכוחות הצרפתיים. למרות זאת, היא הצליחה להישאר עיר חופשית אף לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה ב-1806. בשנת 1810 הוקמה הדוכסות הגדולה של פרנקפורט, שכללה את העיר פרנקפורט, נסיכות אשפנבורג, נסיכות נסאו-אורנז'-פולדה, רוזנות הנאו, ורוזנות וצלאר. לאחר הקרב האחרון של נפוליאון והפסדו, קונגרס וינה ב-1814 קבע שפרנקפורט תיכנס לקונפדרציה הגרמנית כעיר חופשית. בשנת 1816 הפכה פרנקפורט לבירת הקונפדרציה הגרמנית, ולמושב הבונדסטאג - הפרלמנט הקונפדרלי.
לאחר ניסיון מהפכה הכושל של אביב העמים, פרנקפורט הייתה המושב של הפרלמנט הראשון שנבחר בדרכים דמוקרטיות בגרמניה, האספה הלאומית של פרנקפורט, שהתכנסה ב-18 במאי 1848. האספה נכשלה כאשר מלך פרוסיה סירב לקבל עליו את תואר הקייזר ב-1849.
בשנת 1866 הצטרפה העיר לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה-פרוסיה, וב-16 ביולי נכבשה על ידי הצבא הפרוסי. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה העיר לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הסן-נסאו.
יוסף ענגיל

ביוגרפיה

הרב יוסף ענגיל נולד בעיירה טרנוב שבדרום-מזרח פולין ביום השביעי של חג החנוכה ה'תרי"ט (1859). גדל לאב שהיה סוחר ותלמיד חכם. אמו שהייתה שייכת לחסידות צאנז, לקחה אותו בילדותו לבקר אצל האדמו"ר בעל הדברי חיים מצאנז. עוד בהיותו ילד כונה "העילוי מטרנוב". בתחילה למד עם מלמד אך עד מהרה התחיל ללמוד לבדו ורכש בקיאות רבה, בצעירותו למד בחברותא עם קרוב משפחתו, הרב שמואל ענגיל, גאב״ד ראדומישלא. כמו כן היה נוהג ללמוד עם חברו, הרב מאיר אריק.
תקופה מסוימת ישב בעיר בנדין ללא אזרחות רוסית, מה שגרם להלשנות. במהלך מלחמת רוסיה-יפן בשנת ה'תרס"ו (1906) החליטו הרוסים 'להלאים' את הבניין בו השקיעה אשתו של רבי יוסף ענגיל את רוב כספם והם נאלצו לעקור לקרקוב, שם קיבל הר"י ענגיל משרה, תחילה כדיין אך מהרה התמנה לאב בית דין עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. 
עקב מלחמת העולם הראשונה נאלץ לעקור בשנת ה'תרע"ד (1914) לווינה האוסטרית, שם שהה עד לפטירתו בא' בחשוון ה'תר"ף (1919). בהלוויתו בעיר ווינה השתתפו כעשרים אלף איש. בתו היחידה הייתה אשת הרב יצחק מנחם מורגנשטרן, נכדו של הרבי מקוצק, שהוציא לאור חלק מכתביו.
לפי הרב מנחם מנדל כשר, הרב ענגיל השתתף באספת רבנים שהתכנסה בווינה לפי דרישת הממשלה האוסטרית, כדי שיחתמו נגד הצהרת בלפור. הוא מנע את החתימה בהכריזו "היד החותמת תיקצץ!".