google/wiki40b huggingface dataset:
מפרץ איסכנדרון

מפרץ איסכנדרון (טורקית İskenderun Körfezi, בעבר "מפרץ אלכסנדרטה") הוא מפרץ בפינה הצפון-מזרחית של הים התיכון בדרום אסיה הקטנה בטורקיה. אורכו של המפרץ כ-70 קילומטר ורוחבו 30 קילומטר. המפרץ קיבל את שמו מהעיר הראשית השוכנת לחופיו איסכנדרון (בעבר "אלכסנדרטה"). 
המפרץ גובל מצפון מערב בהרי הטאורוס, ובדרום עם הרי נור. בתוכו שפך הנהרות הג'ייהאן והסייהאן .
בשנות ה-30 של המאה ה-20 עמד החבל השוכן באזור המפרץ במחלוקת בין טורקיה לבין צרפת ששלטה בשטח סוריה בטרם הקמתה. שני הצדדים הגיעו להסכמה שעצמאות החבל תועמד למשאל עם שהתקיים ב-1938, תוצאות משאל העם הועבו בעקבות התיישבות יזומה של עשרות אלפי טורקים בשטח החבל. תוצאות המשאל קבעו ברוב קטן שהחבל יהפוך לעצמאי, והובילו להקמת מדינת האטיי בשטחו. לאחר כשנה הוקם פרלמנט שאישר את איחוד החבל עם טורקיה והחבל הפך לפרובינציה טורקית. עם זאת, גם כיום מחשיבה סוריה את החבל כחלק משטחה ומציגה אותו כך במפות רשמיות.
מרסל ינסן

קריירה

מרסל ינסן החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של בורוסיה מנשנגלאדבך, שם שיחק 11 שנים, וקודם לקבוצת הבוגרים של המועדון בשנת 2004. 
במחזור ה-16 של עונת 2004/2005, שיחק ינסן בהפסד 6-0 להרטה ברלין, ואף גרם לפנדל לחובת בורוסיה מנשנגלאדבך. על אף זאת, המאמן דיק אדבוקאט שמר לו אמונים. באותה עונה סיימה בורוסיה מנשנגלאדבך במקום ה-15, נקודה אחת בלבד מעל בוכום שסיימה במקום ה-16 וירדה ליגה. עונת 2005-2006 הייתה עונה טובה יותר עבור בורוסיה מנשנגלאדבך, שסיימה במקום העשירי, אך בעונה שלאחר מגן ירדה גלאדבך לליגת המשנה, כאשר היא מסיימת במקום האחרון עם 26 נקודות בלבד. בתום אותה עונה עזב ינסן את גלאדבך לטובת באיירן מינכן, ששילמה עבורו עשרה מיליון אירו.
משחק הבכורה של מרסל ינסן בבאיירן מינכן היה בניצחון 3-0 על האנזה רוסטוק במחזור הפתיחה של עונת 2007/2008. באיירן מינכן זכתה באליפות באותה עונה, אך ינסן בחר לעזוב להמבורג, ששילמה עבורו 8 מיליון אירו באוגוסט 2008.
בדצמבר 2008 הבקיע מרסל ינסן את שער הבכורה שלו בהמבורג בניצחון 2-1 על פ.צ. קלן. ביוני 2012 האריך ינסן את החוזה עד 2015. ב-8 ביולי 2015 הודיע ינסן על פרישה בגיל 29 בלבד. המבורג הייתה שרויה במשבר ארוך ומתמשך ובמאבקי תחתית במשך כמה עונות ברציפות, ולכן הוחלט לבצע שינויים עמוקים בסגל, ולשחרר מספר שחקנים, וינסן ביניהם. ינסן הצהיר כי הוא לא רואה את עצמו משחק באף מועדון שאינו המבורג, ולכן נאלץ להודיע על פרישה, למרות שקיבל הצעות רבות ממועדונים אחרים.

קריירה בינלאומית

מרסל ינסן ערך את הופעת הבכורה שלו ב-3 בספטמבר 2005 בהפסד 2-0 לנבחרת סלובקיה בכדורגל. במוקדמות יורו 2008 הבקיע ינסן את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 6-0 על נבחרת סן מרינו בכדורגל. ינסן נפצע לפני מונדיאל 2010, אך עדיין נכלל בסגל ונכנס כמחליף במשחקים נגד גאנה, ארגנטינה וספרד, ובמשחק מול אורוגוואי פתח בהרכב וכבש שער.
הלגיון השביעי קלאודיה

הלגיון השביעי קלאודיה (בלטינית: Legio septima Claudia Pia Fidelis) היה לגיון רומאי שחנה בפרובינקיה מואסיה העליונה. סמלו היה שור ואריה. הלגיון חנה ליד הדנובה משך רוב שנותיו, בפרובינקיה מואסיה העליונה (שכללה לגיון נוסף), ומפקדתו לגיון הייתה בוימינאקיום (Viminacium; כיום העיר קוסטולץ (Костолац) שממזרח לבלגרד, בירת סרביה). בפרוביניקה היו 12 יחידות עזר (2 אלות ו-10 קוהרטות). הלגיון קיבל מקלאודיוס את התואר Claudia Pia Fidelis עבור הנאמנות בזמן מרד וסקריבוניאנוס.
הלגיון השביעי קלאודיה, בנוסף ללגיונות הלגיון השישי פראטה, הלגיון השמיני אוגוסטה והלגיון התשיעי, נוסדו על ידי פומפיוס בשנת 65 לפנה"ס. הלגיון השתתף במלחמת גאליה, והיה אחד משני הלגיונות שהשתתפו בפלישה של יוליוס קיסר לבריטניה. בנוסף היה לו תפקיד מרכזי בקרב פארסאלוס בשנת 48 לפנה"ס.

השתתפות הלגיון בדיכוי מרד בר כוכבא

גדליהו אלון ניסה לקשור לגיון זה למרד בר כוכבא ומספר עדויות יכולות להצביע על כך כי לפחות חלק ממנו אכן בא עם יחידות עזר ממואסיה עילית כדי לסייע בדיכוי המרד. ק' נומיוס קונסטאנס (C. Nummius Constans) שירת כקנטוריון בלגיון השלישי קירנאיקה ובלגיון השביעי קלאודיה, ובתפקיד פרימוס פילוס בלגיון השני טריאנה. על חלקו בלחימה הוא זכה לעיטורים מידי אדריאנוס. החוקרים חלוקים באיזה לגיון נלחם קונסטאנס, אולם בגלל מיעוט העדויות, אף חוקר לא טען כי הוא שירת ביהודה בלגיון השביעי קלאודיה.
כתובת קטנה שהתגלתה בעכו, שייכת לחייל מהלגיון השביעי קלאודיה ששירת בפרובינקית סוריה. ישנה אפשרות כי קונסטאנס השתתף בדיכוי מרד בר כוכבא במסגרת הלגיון השביעי קלאודיה. בנוסף, כתובת הקדשה של 239 חיילים מהלגיון השביעי קלאודיה משנת 157/158, מצביעה על כך כי בשנת 134/135 גויסו ליחידה זו כ-400 אנשים, גיוס חריג בהיקפו. לגיוס זה ניתן להוסיף כי פורסמו 9 דיפלומות צבאיות רומיות מ-23 באפריל בשנת 157 של יחידות עזר שחנו במואסיה עילית. יחידות אלו היו כנראה מסופחות ללגיון השביעי קלאודיה, ונראה כי עברו איתו בראשית המרד ליהודה, וספגו אבדות כבדות שגרמו לגיוסים כה נרחבים מאותו תאריך. מכיוון שתעודות אלו שייכות לפחות לשלוש יחידות שונות מתוך 12 היחידות שישבו בפרוביניקה, ישנה אפשרות כי חלק גדול מיחידות העזר השתתפו במרד בר כוכבא. מכלול העדויות שהועלו מראה כי לפחות חלק מהלגיון השביעי קלאודיה ויחידות העזר שלו עברו ליהודה והשתתפו בדיכוי מרד בר כוכבא.
פונולוגיה

פונולוגיה (מלעז; בעברית: תורת ההגה) היא ענף בבלשנות ותת-תחום בדקדוק העוסקת בחקר היחסים בין ההגאים, תפקודם, וצירופם זה לזה בשפה נתונה. לדוגמה, בעברית של ימינו /k/ ו/g/ (ק' ו-ג') הן יחידות נבדלות של צלילים. ניתן לראות את זה על ידי זוג מזערי, כמו המילים גיר וקיר, שמשמעותן שונה, אך נבדלות רק בצליל (פונמה) אחד.
פונטיקה (בשונה מפונולוגיה) עוסקת בחקר הקולות והצלילים שמופקים בעת הדיבור והיא אוניברסלית ובלתי קשורה לשפה ספציפית.

פונמות, איות ורישום פונטי

בשפות מסוימות יש קשר ישיר בין הפונמות לכתיב, והפונמה מתורגמת לסימן גרפי או לצירופם, אותיות או צירוף אותיות. הכתב הספרדי ברובו פונטי. באנגלית אות יכולה לסמן מספר פונמות, ואותה פונמה יכולה להיות מסומנת על ידי אותיות שונות או צירוף אותיות. העברית בעברה (בתקופה המקראית) הייתה שפה פונטית, וכל אות בה סימנה צליל אחר, אך גם בתקופה זו ש' שמאלית וס' התאחדו לפונמה אחת.
כיום מקובל בבלשנות הרישום הפונטי על פי כללי האלפבית הפונטי הבינלאומי (IPA) כדי להבחין בין הפונמות. את הפונמות מסמנים בלוכסנים, למשל: /d/.

איתור הפונמות, זוג מזערי ואלופונים

חלק מהמחקר הפונולוגי הוא בחינתם של נתונים (הנתונים הם: תעתיק פונטי של דיבור ילידי) בניסיון להסיק מהן הפונמות ומה המצאי שלהן בשפה. הדוברים מפיקים הרבה יותר צלילים ממספר הפונמות — כל פונמה עשויה לההגות בדרכים רבות.
חיפוש אחר צורות של זוג מזערי הוא חלק ממחקר ולימוד כלל הפונמות בשפה; ברם, בשיטה זו לעיתים קרובות קשה לאתר פונמות, לכן נוקטים גם בשיטות אחרות. (זוג מזערי בְשפה הוא זוג מילים הנבדלות זו מזו בפונמה אחת בלבד, ונתפסות כבעלות שתי משמעויות שונות על ידי דוברי השפה.)

פגיעה ביכולת הפונולוגית

פגיעה או הנמכה במודעות פונולוגית מאפיינת מצבים שונים כגון דיסלקסיה ולקות שפה.
קושי בקידוד פונולוגי של המילים עלול לפגוע בתפקוד של זיכרון העבודה המילולי, משום שהן לא מקודדות כראוי בלולאה הפונולוגית.
יורם הכהן

יורם הכהן הוא מנכ"ל איגוד האינטרנט הישראלי (משנת 2015). הוא עורך דין ומומחה אבטחת מידע ישראלי, שהקים ועמד בראש הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע (רמו"ט) במשרד המשפטים בין השנים 2006–2013.

ביוגרפיה

יורם הכהן קיבל תואר בוגר במשפטים (LL.B) מהאוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1991, וכן תואר במנהל עסקים (eMBA) מבית הספר למנהל ע"ש רקאנטי באוניברסיטת תל אביב בשנת 2000.
הוא היה מורה מן החוץ בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה (בה העביר קורסים על יישומי מחשבים במשפט, יזמות בחברות עתירות-ידע וראיות אלקטרוניות ועבירות מחשב), בפקולטה לניהול בטכניון (הבטים משפטיים של מסחר אלקטרוני) ובמכללה למנהל (ראיות אלקטרוניות ועבירות מחשב).
יורם הכהן עסק בממשק בין טכנולוגיות מידע, משפט ומידע מאז היותו סטודנט למשפטים בפקולטה למשפטים בירושלים בסוף שנות ה-80.
ניהל את פיתוח מאגר המידע "תקדין" של חברת  סי.די.אי סיסטמס, שהיה מוצר ההוצאה לאור האלקטרונית הראשון בשוק הישראלי. בסי.די.איי היה עורך ראשי והיועץ המשפטי של החברה.
היה המנכ"ל של חברת ההזנק Musicnotes, שפיתחה טכנולוגיות להוצאה לאור אלקטרונית של תווי מוזיקה קלאסית, ונרכשה על ידי תאגיד ההוצאה לאור הגרמני Schott Music GmbH.
היה סמנכ"ל גורם מאשר (certification authority) בחברת אבטחת המידע סקיורנט בע"מ. 
סקיורנט אושרה בחודש פברואר 2003 כחברה הראשונה הפועלת כ"גורם מאשר" לפי חוק חתימה אלקטרונית שחוקק בישראל בשנת 2001, והכהן היה אחראי לתהליך ההקמה של הגורם המאשר וניהולו. בהקמת הגורם המאשר עסק הכהן בהקמת תשתית אבטחת מידע לזיהוי דיגיטלי וחתימה אלקטרונית על בסיס מערכות מפתח ציבורי - PKI ובהסמכת המערכות של החברה לתקן אבטחת המידע ISO 17799.
מונה לראש רמו"ט על ידי ממשלת ישראל ב-5 בנובמבר 2006, לאחר שנבחר לתפקיד זה על ידי ועדת איתור בראשה עמד מנכ"ל משרד המשפטים משה שילה. משימתו הייתה להקים "רשות משפטית להגנת פרטיות וטכנולוגיות מידע", תחתיה הוצבו שלוש יחידות שהיו קיימות בשנת 2006 במשרד המשפטים: רשם מאגרי מידע, הפועל לפי חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981; רשם גורמים מאשרים, הפועל לפי חוק חתימה אלקטרונית, התשס"א-2001; רשם שירותי נתוני אשראי ומידע על עוסקים, על פי חוק שירות נתוני אשראי, התשס"ב-2002. 
מראשית פעילותה נקראה הרשות "הרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע", ובקיצור רמו"ט. שם זה הוחלף באופן רשמי על ידי הממשלה בשנת 2012 והחל משנת 2017 נקראת "הרשות להגנת הפרטיות". 
בשנת 2015 מונה למנכ"ל איגוד האינטרנט הישראלי.
פטרה פ. קארפ

פטרה פ. קארפ (ברומנית: Petre P. Carp; ‏29 ביוני 1837 - 19 ביוני 1919) - מדינאי רומני, אשר שירת פעמיים כראש ממשלת רומניה.

ביוגרפיה

קארפ נולד ביאשי, מולדובה למשפחת אצולה ונשלח ללימודים בגרמניה. הוא סיים את ה"גמנסיום" בברלין וב-1858 החל את לימודי המשפטים באוניברסיטת בון. 
ב-1862 חזר למולדובה אשר התאחדה עם ולאכיה תחת שלטונו של אלכסנדרו יואן קוזה. ביחד עם המשורר ואסילה פוגור, מבקר הספרות טיטו מאיורסקו והסופרים תאודור רוסטי, גיסו של קוזה ויאקוב נגרוצי, הקים את האגודה הספרותית "ז'ונימיה" (Junimea). דמותו באגודה הייתה דומיננטית אף על פי שלא הצטיין כסופר.
לאורך השנים, גם בשלהי המאה ה-19, נמנה פטרה קארפ עם הדמויות הציבוריות שהמשיכו לתמוך בהענקת זכויות שוות ליהודים ברומניה, בניגוד להלך הרוח של רוב האליטה הפוליטית והאינטלקטואלית הרומנית שהתנגדה לכך.
קארפ נכנס לשרות המדיני כפקיד בכיר בממשלתו השמרנית של ניקולאיה קרצולסקו. לאחר מכן הצטרף לברית של השמרנים והליברלים כנגד שלטונו של קוזה, כאשר עמד יחד עם אחרים בראש ההפיכה של ה-22 בפברואר 1866.
מיד לאחר ההפיכה מילא, לצידם של פוליטיקאים אחרים, תפקיד של מזכיר הממשלה הזמנית. במהלך שנות המלוכה הראשונות של קרול הראשון, מלך רומניה, שירת כשליח דיפלומטי באוסטרו הונגריה, גרמניה ואיטליה. 
קארפ נבחר לעמוד בראשות ממשלת רומניה פעמיים (19 ביולי 1900 - 27 בפברואר 1901 ו- 14 בינואר 1911 - 10 באפריל 1912).
במהלך מלחמת העולם הראשונה תמך קארפ בגרמניה ופעל למען השתתפותה של רומניה כבעלת בריתה, גישה שנדחתה לבסוף.
אסף חפץ

ביוגרפיה

חפץ נולד בכפר מנחם. התגייס לצה"ל בשנת 1962, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וכן קורס מ"כים חי"ר. חפץ יצא לקורס קציני חי"ר, אותו סיים בציונים גבוהים ושב לצנחנים כמפקד מחלקה. הוא השתתף במלחמת ששת הימים. במהלך מלחמת ההתשה פיקד חפץ על מבצע שפט 47. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, היה מפקד בסיס האימונים החטיבתי של הצנחנים ובמהלך הלחימה עמד בראש כוח מאולתר שפעל בחזית המצרית. לאחר המלחמה, החליף חפץ את דורון רובין, והיה למפקד גדוד 202 של הצנחנים. בשנת 1975, במהלך פשיטה על יעדי מחבלים בכפר שובא, עליה פיקד חפץ, נורתה על הכוח אש מרגמות. הכוח נסוג והותיר מאחור מקלע מא"ג. לאור זאת החליט אלוף פיקוד הצפון, רפאל איתן, להדיח את חפץ מתפקידו.
בתפקידו הבא שירת כראש ענף לוחמה בטרור במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי. בעקבות ניסיונו גויס למשמר הגבול, בדרגת סגן ניצב ומונה למפקד הימ"מ, במטרה להקים ולבנות את היחידה במתכונת חדשה.
כמפקד הימ"מ לחם חפץ בחוליית מחבלים בפיגוע כביש החוף ב-11 במרץ 1978, הוא הגיע למקום האירוע לפני הכוחות מיחידתו, ניהל קרב פנים מול פנים במהלכו הרג שני מחבלים ושבה אחד. חפץ נפצע במהלך הקרב ואיבד את השמיעה באוזן אחת. בזכות גילוי אומץ לב בעת הקרב, הוענק לו עיטור האומץ מטעם משטרת ישראל. לאחר שירותו כמפקד הימ"מ, מילא חפץ שורה של תפקידי פיקוד ומטה במשטרה. ב-1981 מונה למפקד היחידה המרכזית במחוז תל אביב. בעת שירותו כמפקד היחידה, הושעה מתפקידו ובהמשך הורשע על ידי בית הדין המשמעתי של המשטרה באי מילוי הוראה, הדלפת מידע מסווג וגילוי דברים הנוגעים לפעולת המשטרה לעיתונאים (בהם לאמנון אברמוביץ') בפרשה בה הושמו האזנות סתר לו ולקציני משטרה נוספים והיא זכתה לכינוי "פרשת חפץ" על חפץ נגזר קנס כספי.
בתפקידו הבא שירת חפץ כמפקד בית הספר לטירונים של משמר הגבול, וב-1985 מונה למפקד מרחב השפלה. ב-1987 מונה לעוזר ראש אג"ם במשטרה וקודם לדרגת תת-ניצב, הוא לקח חלק בפיקוד על אירוע אוטובוס האמהות. לאחר מכן שימש כראש אגף מבצעים במטה הארצי, מפקד מחוז מרכז, סגן המפכ"ל ובשנת 1994 מונה למפכ"ל ה-12 של משטרת ישראל, תפקיד שממנו פרש בשנת 1997. אחד מהאירועים המרכזיים בעת כהונתו כמפכ"ל נקשר לפרשת עוזי משולם, שהחלה באביב 1994, בשעה שמשולם וחסידיו התבצרו בביתו ביהוד כ-40 ימים, עד להכנעתם על ידי המשטרה.
חפץ כיהן כנשיא האגודה הישראלית למצנחי רחיפה וכנשיא האיגוד לספורט הניווט בישראל. ב-20 בינואר 2006 נבחר לכהן כיו"ר איגוד הטניס בישראל.
לאחר פרישתו מהמשטרה היה חבר מפלגת העבודה הישראלית ותמך באהוד ברק. בנובמבר 2008, לקראת הבחירות לכנסת ה-18, הודיע על פרישה מתפקידו כיו"ר איגוד הטניס והצטרפותו למפלגת הליכוד. חפץ לא נבחר במקום ראלי ברשימה ולא נכנס לכנסת ה-18.
ב-2013 עבר אירוע מוחי ומאז עובר שיקום.
חפץ בעל תואר ראשון במדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן.
קונטקט (סרט מצויר)

עלילה

צייר הולך לטייל בטבע מחוץ לעיר. בזמן שהוא שוכב על הדשא ומזמזם את Speak Softly Love – מנגינת הנושא של הסרט "הסנדק" מאת נינו רוטה – נוחתת לידו חללית גדולה. מהחללית יוצא חוצן, שמצלם את הצמחים והחיות ליד אתר הנחיתה ומנסה ליצור קשר עם הצייר. הצייר נבהל ובורח והחוצן רודף אחריו. הצייר נופל מִצוּק, נשכב על הדשא ומדמיין שהחוצן עומד ללכוד אותו ולכלוא אותו בכלוב. החוצן נעמד ליד הצייר ומנסה לזמזם את אותה המנגינה, אבל עושה טעויות. הצייר מבין שהחוצן ידידותי, מלמד אותו את המנגינה הנכונה והם ממשיכים ללכת יחד יד ביד.
בסרט אין דיבור בשום שפה. כל התקשורת נעשית על ידי תנועות ידיים, מבטים ומנגינות; החוצן גם מנסה לשנות את צורתו לדמויות של חיות וחפצים שהוא רואה. הנושא של תקשורת אוניברסלית היה אחד הנושאים העיקריים גם בסרטים אחרים של הבמאי ולדימיר טרסוב; הוא אמר על אמנות ההנפשה שהיא "האספרנטו של כל האנושות." הסרט גם מציג את היחס המתנשא של האדם כלפי טבע: כשהצייר מביט על פרפרים וציפורים, הוא מדמיין את הפרפר על סיכה באוסף חרקים ואת הציפור בתוך כלוב, וחושב שבאותה צורה מסתכל עליו החוצן.
המנגינה של נינו רוטה מושמעת בסרט בעיבוד פול מוריאה, שאוספי מוזיקה קלה בניצוחו היו נפוצים בברית המועצות באותה התקופה. בנוסף לשיר הנושא, סצנת הפתיחה וסצנת המרדף מלֻוות במוזיקת ג'אז של ג'ורג' גרשווין בעיבוד לאוניד צ'יז'יק.
בוב גלדוף

ביוגרפיה

גלדוף נולד לרוברט ואוולין גלדוף באירלנד. אמו הייתה נוצרית-קתולית. סבו (זינון) היגר מבלגיה וסבתו מצד אמו הייתה יהודיה.
הוא גדל בעיר דן לירי ואמו נפטרה בילדותו, בגיל 41.
לאחר שעבד כשוחט, סולל כבישים, ובבית חרושת לשימורי אפונה, הוא עבר לונקובר, קנדה, שם עבד ככתב בענייני מוזיקה בעיתון " The Georgia Straight". 
ב-1975 חזר גלדוף לאירלנד והקים את להקת "עכברושי בומטאון" (Boomtown Rats). ב-1977 סיגלה הלהקה לעצמה את סגנון הפאנק והייתה בין להקות הפאנק הראשונות שזכו להצלחה בבריטניה. הלהקה זכתה לפרסום עולמי ב-1979, בשיר "I Don't Like Mondays", שעסק בברנדה אן ספנסר והטבח שניסתה לבצע בבית ספר בתחילת 1979. לגלדוף יצאו מוניטין של סולן כריזמטי, דבר שבא לידי ביטוי מיוחד בהופעות הלהקה. גלדוף ולהקתו הופיעו בישראל, ביוני 1982, בימיו הראשונים של מבצע של"ג.
בסוף 1984, לאחר שצפה בסרט של ה-BBC על העוני באפריקה, ואולי גם בעקבות הדעיכה בפופולריות של להקתו, גלדוף כתב את השיר "Do They Know It's Christmas?", ואסף קבוצה של כוכבי פופ מהתקופה, תחת השם Band Aid, כדי לבצע אותו. השיר זכה להיות הסינגל הנמכר ביותר בבריטניה עד היום. בו בזמן נרתם גלדוף לארגן שתי הופעות ענק, שנקראו Live Aid, כדי לגייס כסף למען עניי אפריקה. גלדוף היה מועמד לפרס נובל וקיבל תואר אביר ממלכת אנגליה.
ב-1986 התפרקו "עכברושי בומטאון" באופן סופי וגלדוף פנה לקריירת סולו. בד בבד עם קריירת הסולו שלו המשיך גלדוף בפעילותו הפוליטית. ב-1999 השתתף במופע Net Aid, וב-2005 ארגן את המופע Live 8.
ב-1986 הוציא גלדוף את האוטוביוגרפיה "?Bob Geldof- Is that it".
ב-2011 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב על עשרות שנות עבודה הומניטרית.

חייו האישיים

גלדוף הכיר את אשתו פולה ייטס, כתבת רוק, כאשר היא הפכה למעריצה אובססיבית של להקתו " Boomtown Rats" בימיה הראשונים של הלהקה. הם הפכו לזוג ב-1976 כאשר ייטס נסעה לפריז (שם הוא הופיע עם הלהקה) כדי להפתיע אותו.
 לפני שנישאו, נולדה לזוג בת בשם פיפי ב-31 במרץ 1983. לאחר 10 שנות חברות נישא הזוג ביוני 1986 בלאס וגאס. לאחר מכן נולדו לזוג שתי בנות נוספות: פיצ'ס (1989–2014) ופיקסי (נולדה ב-1990). ב-1994, עזבה ייטס את גלדוף, ובמאי 1996 התגרשו.
כיום, גר גלדוף בקנט, אנגליה יחד עם חברתו השחקנית הצרפתייה ז'אן מארין.

משחק

ב-1982 גילם גלדוף את הדמות המרכזית בסרט שהתבסס על The Wall של פינק פלויד.
ב-1997 הוא הופיע בסרט של להקת הספייס גירלז, " Spice World", שם הוא שיחק את עצמו. ב-2001 הוא הופיע בסרט הדוקומנטרי של מיק ג'אגר, וגם שם שיחק בתפקיד עצמו.
ב-2007 כיכב גלדוף בסרט הקצר "I am Bob".
עמוק במים (סדרת טלוויזיה)

עלילה

הסדרה מתבססת על חבורת בני נוער שנמצאים בשבט צופי ים בהרצליה (שבט דקר). הסדרה מספרת על שני אחים תאומים, בועז (אלון סנדלר) ודורון (מאור שוויצר) מצופי ים הלומדים בכיתה י"ב ומדריכים שתי קבוצות מתחרות ומתערבים ביניהם שזה שהקבוצה שלו תנצח בתחרות השיט השנתית יישאר לשנת שירות בשבט. אחד האחים, בועז, מקבל שלושה נערים בסיכון לקבוצתו, הילה (אגם שוסטר), נערה שמסתובבת עם חבורת בנים ונוהגת לגנוב. תומר (יניב ז'נבה), נער המואשם במעורבות במכירת סמים, למרות שלא לקח שום חלק בפשע שבוצע, וברק (דוד לביא) נער המתגורר בבית ללא הוריו, ונמצא אצל קצין מבחן בשל כך שנתפס משתתף בתחרות מכוניות.
בורוג'רד

גאוגרפיה

בורוג'רד נמצאת כ-1,700 מטרים מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר במועצה היא הר גארין שמתנשא לגובה 3,623 מטרים, האזור הנמוך ביותר הוא נהר גלרוד בדרום שנמצא בגובה 1,400 מטרים. שטח השיפוט של המועצה, הכולל יותר מ-180 כפרים, הוא 2,600 קילומטרים רבועים בהם חיים כ-400,000 תושבים.
הרי הזגרוס סובבים את העיר מדרום-מזרח עד לצפון מערב, פסגות ההרים מכוסות שלג רוב השנה. הכפריים עובדים בחוות או ברעיית צאן. אחרים עובדים במשרדים ממשלתיים, בצבא, במפעלים או בעסקים מקומיים. האזור שלמרגלות הרי זגרוס מתאים לתנאי המחיה של נוודים. רבים מהנוודים הלורים והבח'תיארים עוברים לשם בקיץ.
בבורוג'רד כבישים מהירים רבים מכיוון שהיא מהווה נקודת מעבר מטהראן למחוזות ח'וזסטן, אספהאן וקרמנשאה. תושבי האזור מדברים בעיקר בניב הבורוג'רדי שהוא מעין שילוב בין פרסית ללורית.

העיר

העיר בורוג'רד היא אחת הערים העתיקות באיראן. מאז הכיבוש האיסלאמי של פרס (637-651), נחשבה בורוג'רד לאזור אסטרטגי, במיוחד בתקופה הסלג'וקית ובתקופה הקאג'ארית. בתקופות אלו קיבלה העיר תשומת לב מיוחדת מהשלטונות ונבנו בה מסגדים, בתי ספר, גשרים וטירות.
נכון ל-2006, מונה אוכלוסיית בורוג'רד 256,962 תושבים. היא העיר ה-31 בגודלה באיראן והשנייה בגודלה בלורסטן, ונחשבת גם למרכז התעשייתי של המחוז. הרקע ההיסטורי והתרבותי בה, כמו גם הטבע יוצא הדופן באזור, הפכו את העיר למוקד משיכה לתיירים. בנוסף לרוב המוסלמי בעיר, חיים בה גם מיעוטים יהודים, סופים ובהאים. הקהילה היהודית הייתה גדולה בעבר, אך לאחר קום המדינה עלו רוב היהודים לישראל.
העיר כונתה בעבר "דאר אל-סורור" (בית האושר). כיום מכונה העיר "פריז קוצ'ולו" (פריז הקטנה).

היסטוריה

אזור בורוג'רד היה מיושב לפחות משנת 3000 לפנה"ס. המדים ניצלו את שדות המרעה להרבעה ואימון של אלפי סוסים מדי שנה. הסלאוקים הפכו את טירת רומיאן למוצב צבאי אסטרטגי. האימפריה הסאסאנית העניקה לבורוג'רד זכויות עיר ובנתה בה מקדש. בזמן הכיבוש האיסלאמי של פרס, צבא פרסי השתמש בטירת בורוג'רד לתמיכה בכוחות בקרב שהתרחש 55 ק"מ צפון-מערבית לעיר. יאזדגרד השלישי ברח לטירה וחבר אל צבאו שם. המושל המוסלמי, אבודולף איבן חמולה, בנה את מסגד העיר על שרידי מקדש זורואסטרי.
השליטים הסלג'וקים ערכו מסעות רבים אל העיר, וקרבות רבים התנהלו בה. בארכייארוק, הסולטאן הסלג'וקי הגדול, מת בעיר. מקורות שונים טוענים כי קברו נמצא כ-5 קילומטרים צפונה מהעיר, אך על פי ההיסטוריונים, הועברה גופתו לאיספהאן.
ג'ינג'ס חאן והמונגולים תקפו והרסו את בורוג'רד וח'ורמאבאד, בירת לורסטן. בנוסף, פעמיים הרס את העיר טימור לנג האוזבקי.
בזמן האימפריה הספווית הפכה בורוג'רד למדינה נפרדת. מלכי שושלת זאנד היו לורים ומקורם מהאזור. עקב כך, הפנו תשומת לב רבה לבורוג'רד ולחייליה האמיצים. מספר קרבות התרחשו באזור בעת ההיא.
בתקופה הקאג'ארית הייתה בורוג'רד בתחילה מדינה קטנה אך היא הפכה למרכז המדינות בורוג'רד, לורסטן וח'וזסטן והעיר התפתחה במהרה. המסגד הסולטאני של העיר, הבזאר, בתי ספר וגנים רבים נבנו בתקופה זו. בנוסף, נבנתה הטירה מחדש.
רזה שאה פהלווי בנה בעיר מסילות רכבת, כבישים, בתי חולים ובתי ספר מודרניים. בתקופתו חדלה בורוג'רד להיות מדינה ועל פי החלוקה הפוליטית החדשה, סופחה למחוז לורסטן.
לאחר המהפכה האיראנית ב-1979, ובמהלך מלחמת איראן-עיראק, קלטה בורוג'רד פצועים ופליטים רבים ממחוז ח'וזסטן והופצצה רבות. שישים ושבעה ילדים נהרגו מהפצצת בית ספר בעיר. בשנים האחרונות גדלה אוכלוסיית בורוג'רד וכעת מתמודדת העיר עם בעיות סוציאליות כגון אבטלה ושימוש בסמים.
במרץ 2006 התרחשה בעיר רעידת אדמה עזה שגרמה למותם של 66 אנשים ולפציעתם של כ-1,400 אנשים.
אורי מלמד

קורות חייו

נולד בתל אביב למשפחה חילונית. אימו בתיה מלמד היא עיתונאית ב"לאשה", ואביו נשוי בשנית לעיתונאית יעל פז מלמד.
למד בתיכון חדש. אחר כך עבר לקיבוץ גזית. היה קומונר בקן השומר הצעיר בנתניה. שירת כעורך תוכנית בוקר ומפיק בתחנת הרדיו גלי צה"ל. בתקופת שירותו בתחנה אף הלחין את אות הפתיחה לתוכנית הבוקר "שבע אפס שבע" בהגשת אלכס אנסקי.
לאחר שהשתחרר מצה"ל עבר לפריז, שם שהה במשך שלוש שנים. בפריז למד ב"מכון ללימודי צרפתית ותרבות צרפת" של האוניברסיטה הקתולית של פריז. כמו כן שימש כמבקר מסעדות עבור המגזין "גורמה" של רשת מעריב. למד מגדנאות בתדמור.
בפריז החל תהליך של חזרה בתשובה. בתחילה פנה לכיוון היהדות החרדית ולמד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק ובישיבת הליכות שלמה של הרב מרדכי אוירבך - רב קהילת אביר יעקב בתל אביב. לאחר מכן עבר לזרם הדתי לאומי, ולמד 11 שנים בישיבות: 4 שנים במכון מאיר, שנה בישיבת הר המור, ו-5 שנים בישיבת אור עציון. בעל תואר ראשון בחינוך ממכללת מורשת יעקב.
למד במכון עמיאל להכשרת רבנים לתפוצות, הוסמך לרבנות על ידי הרב שלמה ריסקין ובמשך שנתיים שימש כרב באוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי. בשנים 2009–2010 שימש כרב בית הכנסת "רעות" בתל אביב.
בין השנים 2007–2014 שימש כמבקר המסעדות של העיתון "מקור ראשון".
ב-2011 הגיש את התוכנית "אוכלים כשר" בערוץ אורות - תוכנית מסעדות בה בכל שבוע סעדו אורי ואמן אחר במסעדה ברחבי הארץ ודיברו על אוכל ופרשת השבוע. בתוכנית התארחו שרה ב"ק, שלמה וישינסקי, מתי סרי, טוביה צפיר, שהרה בלאו ומני פאר.
ב-2012 החל בקריירת סטנד אפ והעלה מופע בשם "כיפה לבנה" ובו הוא נוגע בנושאים כמו הורות, ילדים, תל אביב, דת וכלבים.
מאז שנת 2014 חבר ב"זובור", פאנל סטנדאפיסטים הכולל את מלמד עצמו, אור רייכרט, יאיר אורבך, אמיר מויאל ויותם זמרי.
ב-2016 פתח מלמד מסעדת המבורגרים בתל אביב בשם ממפיס שזכתה להצלחה מיידית. כעבור שנה, בנובמבר 2017, פתח סניף נוסף סמוך לשוק מחנה יהודה בירושלים.
העשור השני של המאה ה-18

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

טבע ואיכות הסביבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מנהיגי עולם בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
רוברטו בקי

ביוגרפיה

רוברטו בקי נולד ברומא בשנת 1909. צאצא של רבי יצחק למפרונטי, בעל האנציקלופדיה "פחד יצחק", ובנו של ריקרדו בקי, כלכלן וסטטיסטיקאי נודע באיטליה. התחנך בגימנסיה "טאסו" (Ginnasio-Liceo Tasso) ברומא, למד משפטים וסטטיסטיקה באוניברסיטת רומא ובשנת 1930 קיבל תואר דוקטור למשפטים (סטטיסטיקה). לאחר תום הכשרתו לימד סטטיסטיקה ודמוגרפיה בכמה אוניברסיטאות באיטליה: כיהן כמרצה לסטטיסטיקה באוניברסיטאות קליארי (1932) ומָצֶ'ראטָה (1932–1934), וכפרופסור לסטטיסטיקה באוניברסיטאות ססארי (1934–1936) ובג'נובה (1936–1938; משנת 1937 כיהן כפרופסור מן המניין).
בשנת 1938, זמן קצר לאחר חקיקת חוקי הגזע באיטליה, עלה בקי לארץ ישראל והתמנה לסטטיסטיקא ראשי של בית החולים הדסה בירושלים. במרץ 1940 הוא נדון לקנס של 10 לירות על השתתפותו במחאות נגד תקנות העברת קרקעות. במקביל הוא הוזמן להרצות בסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1943 היה חבר בועדה של הועד הלאומי לעידוד הילודה. 
בשנת 1945 מונה למשרת מרצה באוניברסיטה ובשנת 1947 התמנה לפרופסור מן המניין. 
בקי היה חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1949 (פרס כבוד).
בהמשך כיהן כפרו-רקטור. בשנת 1978 פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס.
עם קום המדינה ייסד את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של מדינת ישראל, ועמד בראשה בשנים 1948–1971. הלשכה, בראשותו של פרופ' בקי, הייתה אחד ממוסדות הממשלה הראשונים שקבעו את משכנם בירושלים.
פרופ' בקי היה מיוזמי מפקד האוכלוסין הראשון במדינת ישראל, שנערך ב-8 בנובמבר 1948, לקראת הבחירות לאספה המכוננת, ובמסגרתו הוענקו מספרי זהות לכל תושבי ישראל.
ב-1964 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים וזכה בפרס ישראל לסטטיסטיקה לשנת תשמ"ב.
היה נשוי לוירה לבית קולומבו, ואב לבן ושלוש בנות.
בקי נפטר בירושלים בשנת 1995.
על שמו נקראים רחובות בבאר שבע ובירושלים.