google/wiki40b huggingface dataset:
נעמה ארמון

נעמה ארמון (נולדה ב-20 באוקטובר 1981) היא שחקנית ישראלית.

קורות חייה

ארמון נולדה בחיפה. המשפחה יצאה עם האב שהיה בשליחות לארצות הברית וקנדה למשך שלוש שנים וחזרו לנשר. אביה, רוברט ארמון, הוא פרופסור למיקרוביולוגיה בטכניון. אמה, אילנה ארמון, עובדת מעבדה במכון הציטולוגי בבית החולים רמב"ם. נעמה למדה בבתי הספר היסודיים בחיפה: אילנות, גלילות ורמות יצחק א', בחטיבת הביניים א' נשר קריית חינוך ע"ש יצחק רבין ובתיכון המקיף נשר. בתקופת לימודיה בתיכון השתתפה במשך ארבע שנים בסדנה למשחק בהדרכתו של מאיר גן-אור. גן-אור הוא האדם שהשפיע עליה יותר מכל, נטע בה אמונה ועיצב אותה כשחקנית.
ארמון הייתה בת גרעין בקיבוץ שדה בוקר במשך שנה ואחר-כך שירתה בפלוגת קרקל, יחידה קרבית המשותפת לבנים ולבנות שיצאה מהנח"ל.
בתום שירותה הצבאי הקריאה מחזה של מאיר גן-אור בתיאטרון חיפה, שם פגש אותה הבמאי סיני פתר והזמין אותה ללמוד בסמינר הקיבוצים. היא בוגרת בית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים, עם לימודי תעודה (2008-2005). בשנה השלישית ללימודיה שיחקה בהצגה "ביאטריצ'ה" בבימויו של שי פיטובסקי, שהמשיכה לרוץ בצוותא. זהו עיבוד של פיטובסקי לספר הילדים של נחום גוטמן "מעשה שתחילתו חמור וסופו ארי דורס". אחר-כך פיטובסקי קיבל את בימוי קבוצת הצעירים של הבימה אליה צירף את ארמון. הקבוצה מונה את נעמה ארמון, לאה גלפנשטיין, אלינור פלקסמן, אייל רדושיצקי, יובל שלומוביץ', הראל מוראד, שחר רז ועודד אהרליך, רובם יוצאי סמינר הקיבוצים.
במסגרת קבוצת הצעירים שיחקה ארמון בהצגה "ארץ חדשה". זוהי הצגה חברתית-פוליטית בבימויו של פיטובסקי, שנעשתה אחרי מפגשים שבועיים עם נוער פליטים מדארפור, בעקבות עבודה של משחקי תיאטרון איתם.
במסגרת צעירי הבימה שיחקה גם בהצגות "החוטם" ו"מיסיה דה פורסיניאק".
ארמון שיחקה בהצגה "עניין של גברים", מאת ובבימויה של עמית זרקא. ההצגה מספרת על קצבית ופועל בניין שמתאהבים, לצידה שיחק רוי קלדרון.
משחקת כעת גם בהצגה "איש עומד מאחורי אישה יושבת" בהבימה. פרי עטו של חנוך לוין, בבימויו של בנו, אהרון לוין. זהו ערב לשניים, בו היא משחקת ביחד עם דניאל סבג, לצלילי נגינת פסנתר של איתמר גרוס.
נעמה ארמון נשואה לרוי קלדרון, שחקן תיאטרון.
כדיתה

תולדות המקום

עד 1948 שכן במקום כפר ערבי באותו שם. חלק מפליטי הכפר התיישבו בעכברה הסמוכה. 
בשנת 1988 הוקם היישוב הנוכחי על ידי ארבע משפחות שקבלו במקום קרקעות בתמורה לקרקעות פרטיות שלהם בהר מירון, בהסכם מיוחד עם מינהל מקרקעי ישראל. יזמית היישוב הייתה תמר הר זהב, בתו של הצלם דוד רובינגר, שרכשה שטח אדמה מדרוזים תושבי בית ג'אן, במטרה להתיישב בה. אך מכיוון שלא יכלה לממש את הרכישה, בגלל הכוונה להקים שם שמורת טבע, התיר לה אריאל שרון, אז יו"ר ועדת השרים להתיישבות, לצאת לחפש שטח חלופי, וכך הגיעה לכדיתה. 
בשנים 1990-1991 התיישבו במקום עוד כ-14 משפחות. לטענתן התיישבו באישור משרד השיכון הגם שללא תוכנית מתאר, בעוד רשות מקרקעי ישראל טוען שהם פלשו. עם זאת, הוסכם שמשפחות אלו יישארו במקום עד הסדרת היישוב. 
בשנת 1999 החליטה ממשלת ישראל להפוך את קדיתא ליישוב אקולוגי ל-150 משפחות והנושא נמצא בשלבי תכנון. בהיעדר הגדרה של "יישוב אקולוגי" הנושא נמצא במחלוקת. התושבים מבקשים להסדיר את בתיהם כמו שהם, בעוד משרד הפנים מקדם תוכנית לעבר יישוב רגיל, עם בנייה לפי תקן, כולל ממ"ד. נושא נוסף הנתון במחלוקת הוא עתידם של התושבים הנוכחיים שהגיעו אחרי 1999 הדורשים חזקה בקרקע, בעוד הרשויות טוענות שאין להם זכות במקום. 
בשנת 2014 התגוררו במקום כ-35 משפחות, שניהלו במקום כפר אקולוגי עם צימרים. תושבי המקום תוארו ב-2009 כ"אמנים, ברסלבים וכל מיני פליטי חברה שחיפשו ומצאו מקלט בסוף העולם".
גביע אירופה בכדורגל חופים

היסטוריה

מבחינה היסטורית, שמונה הקבוצות עם הדירוג הגבוה ביותר של העונה החולפת באליפות אירופה בכדורגל חופים מעפילה לגביע אירופה. הטורניר נערך לראשונה בשנת 1998, ביחד עם פתיחת טורניר אליפות אירופה. עד לשנת 2010 גביע אירופה נערך אחת לשנה, אך משנה זו הגביע הפך להיות אירוע של אחת לשנתיים.
נבחרת פורטוגל היא הנבחרת המצליחה ביותר והאלופה הנוכחית, לאחר שזכתה בגביע אירופה בכדורגל חופים בפעם השביעית בשנת 2016.
הגביע משוחק במתכונת של טורניר נוקאאוט, בשונה מהשנים 1998, 2008 ו-2014, שבהן נערך קודם כל שלב בתים כהכנה לשלבי הנוקאאוט.
בשנת 2016, ארגון ה-BSWW הקים את גרסת הנשים של גביע אירופה בכדורגל חופים, המתקיימת במתכונת שנתית.
תצורת יישיין

הכיבוש היפני

חשיבותה האפשרית של תצורת יישיין למדע הוכרה לראשונה בראשית המאה ה-20, בשנים בהן שלטה האימפריה היפנית על חלק גדול ממנצ'וריה (צפון סין) שכונה ג'הול. בתקופת שלטונם על ג'הול הבחינו חוקרים יפנים בשרידי מאובנים של דגים וזוחלים נכחדים, קרוב לוודאי מהסדרה Choristodera. המאובנים שנתגלו לראשונה על ידי החוקרים היפנים אבדו בתום מלחמת העולם השנייה.

גילוי מחדש על ידי הסינים

ב-1949 עבר השלטון על האזור לידי המפלגה הקומוניסטית של סין ומנהיגה מאו דזה-דונג, ובעשרות השנים שלאחר מכן נחקרו מאובני יישיין רק על ידי מדענים סיניים. רק בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו להתגלות לעולם המאובנים יוצאי הדופן של עופות ודינוזאורים. מאז 1996 נתגלו ביישיין מספר מאובנים של דינוזאורים שגרמו למהפכה בידע על בעלי חיים אלו. בהם, התרופודים המנוצים הראשונים הידועים שאינם עופות. ראו הביוטה של ג'הול.

אקלים

בעזרת המגוון הרב של הצמחים בתצורת יישיין, כולל דוגמאות של עצים מאובנים וטבעות עצים, ובשימוש באנליזה כימית, הצליחו מדענים לקבוע את האקלים של התצורה. הצמחייה ביישיין נשלטת על ידי מחטניים הדומים מאוד למינים מודרניים המצויים בעיקר ביערות הרריים באקלימים סובטרופיים וממוזגים. נוכחות שרכים, ציקסאים, ושבטבטים מאפיינים אקלים לח. עם זאת עדויות מתיארוך באמצעות טבעות עצים של עצים מאובנים הוכיחו שכמות המשקעים והמים פחתה באופן סדיר. עובדה זו מוכיחה שמדי פעם חלה הפסקה בתנאים הלחים והגשומים בדרך כלל, והיו תקופות יובש שבהן הסביבה הייתה צחיחה יותר. עדויות ממחקר של איזוטופים של חמצן הראו שהטמפרטורה השנתית הממוצעת במהלך תקופה זו הייתה 10 מעלות צלזיוס, הרבה יותר קר ממה ששיערו פעם. נתון זה מצביע על אקלים ממוזג שבו החורפים היו קרים במיוחד יחסית לאקלים החמים בדרך כלל של המזוזואיקון, קרוב לוודאי בשל מיקומה הצפוני של צפון סין בתקופה זו. מחקר שביצעו וו ואחרים ב-2013 הגיע למסקנה שהשינויים בזווית הנטייה של ציר כדור הארץ ובצורת מסלול כדור הארץ סביב השמש תרמו לתנודות באקלים של תצורת יישיין.

בעלי חיים קדומים

תצורת יישיין מפורסמת במגוון הרב של מאובנים שהתגלו בה, רבים מהם שמורים להפליא, ומראים פרטים כמו כסות העור ותכולת הקיבה. איכות השימור חשובה במיוחד להבחנה בכסות הנוצות של הדינוזאורים המנוצים הרבים שהתגלו בתצורת יישיין, למשל שני מינים עטויי פלומת נוצות מקבוצת הטירנוזאורים - יוטירנוס שאורכו 9 מטרים ודילונג הקטן יותר. בניגוד להשערה הנפוצה, המיקרורפטור בעל "ארבע הכנפיים" לא נתגלה בתצורת יישיין, אלא בתצורת ג'יופוטאנג הצעירה יותר, אך סוגים אחרים מתת-משפחת המיקרורפטוריים (Microraptoria), כמו סינאורניתוזאורוס והגדול שביניהם צ'אנגיורפטור, אכן נתגלו בתצורת יישיין. דינוזאורים מנוצים מפורסמים נוספים מתצורת יישיין הם ג'ניואנלונג ממשפחת הדרומאוזאוריים, מיי לונג ממשפחת הטרודוניים, סינוזאורופטריקס וסינוקליופטריקס ממשפחת הקומפסוגנתוסיים, ובייפיאוזאורוס ממשפחת התריזינוזאוריים. נתגלו גם דיזנוארים שאינם שייכים לתרופודה, כמו מין אחד לפחות של פסיטקוזאורוס.
ארל ויליאמס

קריירה

ויליאמס נולד בפנסילבניה וגדל במונטגומרי, אלבמה, עם אימו (שהייתה עוזרת הבית של מרטין לותר קינג) ושמונת אחיו. החל לשחק כדורסל בגיל 8.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת וינסטון-סיילם בצפון קרוליינה, נבחר ויליאמס במקום ה-49 בדראפט ה-NBA בשנת 1974 על ידי פיניקס סאנס. בסה"כ שיחק ויליאמס כ-4 שנים בליגת ה-NBA בהן קלע בממוצע 4.5 נק' למשחק וקלט 5.6 כדורים חוזרים ב-146 משחקים.
לקראת עונת 1979/80 הוחתם על ידי מכבי תל אביב כשחקן זר בקבוצה. בעונתו הראשונה הגיע עם הקבוצה לגמר גביע אירופה לאלופות, והפסיד שם לריאל מדריד. בשנתו השנייה בישראל, במרץ 1981, הוביל את מכבי תל אביב לזכייתה השנייה בגביע אירופה לאלופות, כשהוא קולע 19 נקודות במשחק הגמר נגד קבוצת סינודינה בולוניה האיטלקית. בתום עונה זו התגייר ויליאמס בארצות הברית כדי שיוכל להמשיך לשחק במכבי תל אביב, על תקן של שחקן ישראלי. בסוף עונת 1983 עזב ויליאמס את ישראל ושיחק במספר קבוצות אירופיות. בסה"כ קלע בארבע העונות בגביע אירופה 2127 נק' ב-64 משחקים. 
בעונת 1985/86 חזר לארץ ושיחק בהפועל תל אביב. בשנים הבאות שיחק בקבוצות אליצור נווה דוד רמלה, הפועל חולון, מכבי רמת גן ובני הרצליה. פרש ממשחק בתום עונת 1994 בה שיחק בהרצליה. 
ויליאמס שיחק בעמדת הסנטר, ונודע בין השאר בכישורי הריבאונד שלו. לאורך כל הקריירה, מה-NBA ועד העונות בישראל, נחשב לשחקן מוכשר בעל מזג סוער והיה מעורב במספר סכסוכים וקטטות. בסה"כ קלע 3,225 נקודות בליגה הישראלית הראשונה בקבוצות השונות. 
בשנים האחרונות ויליאמס מתגורר בניו ג'רזי עם אשתו הישראלית, ומשמש מחנך בבית ספר לחינוך מיוחד.
השערת גאיה

ביקורת על התאוריה

הגאולוגים, הביולוגים, ומדעני האטמוספירה מקבלים את השאלה כיצד אורגניזמים משפיעים על סביבתם הקרובה, משנים אותה ולפעמים אף מווסתים אותה, וכן את הדיון על השפעתם המצטברת על אקלים העולם כשאלה מחקרית תקפה. אולם תאוריית גאיה בכללותה שנויה במחלוקת ויש הסבורים כי אינה אלא תאוריה פסבדו-מדעית.
ביקורת נוספת נמתחת על ידי מדעני איכות סביבה הטוענים כי תאוריה זו פוטרת את המזהמים מאחריותם, היות שכדור-הארץ, כאורגניזם, מרפא ומתקן בעצמו את הנזקים שגורמים להם המזהמים.
אדם קלר

אדם קלר (נולד ב-17 בדצמבר 1955) הוא פעיל שמאל רדיקלי ישראלי, ממייסדי "גוש שלום" ודובר התנועה.

ביוגרפיה

קלר נולד למשפחה של ניצולי שואה ב-17 בדצמבר 1955 בתל אביב, שם גם גדל. כבר בגיל 13 החל להתעניין בפוליטיקה, ובגיל 15 השתתף בהפגנות נגד הכיבוש בשטחים ובעד חזרה לגבולות 1967.
שירת בצה"ל בתפקיד מנהלתי בחיל שריון. בשנת 1984 נידון לחודש מאסר בכלא 4 לאחר שסירב לשרת בלבנון לאחר מלחמת לבנון הראשונה.
קלר למד היסטוריה באוניברסיטת תל אביב, ועבד כמתרגם ופובליציסט.
מתגורר בחולון. לקלר בן, אורי יעקבי, שנמנע מגיוס משיקולי פציפיזם.

פעילות פוליטית

קלר היה פעיל בתנועת "יש גבול", וישב מספר פעמים במאסר על סירוב לשרת במילואים בלבנון ובשטחי יהודה ושומרון. משנת 1983 הוא עורך עלון דו-חודשי בשם "ישראל אחרת" המוקדש לנושא תהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
בחודשים אפריל ומאי 1988 שירת קלר במילואים, אז בדרגת רב"ט, וכתב על 117 טנקים וכלי רכב צבאיים אחרים גרפיטי עם הכיתוב "חיילי צה"ל מסרבים לשרת בשטחים הכבושים." כמו כן הדביק מדבקות "די לכיבוש" על עמודי חשמל במחנה הצבאי ועל דלת שירותי הקצינים. על מעשים אלו הורשע ב"סרבנות והפצת תעמולה הפוגעת במשמעת הצבאית" ונידון לשלושה חודשי מאסר. לאחר התקרית רואיין על ידי קב"ן, ששאל אותו מה היו המניעים למעשיו. הוא ענה שהאנשים בהיסטוריה שלחמו למען זכויות האדם הניעו אותו. הקב"ן שאל: "אפשר לומר שאתה שומע את קול ההיסטוריה?" ושחרר אותו מהשירות הצבאי.
באפריל 2004 היה חבר במשלחת "גוש שלום" שביקרה את מנהיג הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת במוקטעה, במחאה על הפרסומים לפיהם אריאל שרון איים על חייו.
בשנת 2010 הביע תמיכה פומבית במשט המרמרה. ב-2012 ארגן הפגנת תמיכה בפליטים ומבקשי מקלט מאפריקה.
בראיון משנת 2015 אמר על הסכמי אוסלו: "הן הישראלים והן הפלסטינים מאמינים שהשלום הוא משהו שהם ניסו אבל הוא נכשל, ותמיד הצד השני אשם בכישלון. הישראלים אומרים "השתדלנו מאוד לעשות שלום עם הפלסטינים, היינו מוכנים לוויתורים עצומים, אבל הפלסטינים המשיכו לתקוף אותנו. זה אומר שהם לא רוצים שלום, הם רוצים להרוג אותנו ולקחת את האדמה שלנו." הפלסטינים אומרים "השתדלנו מאוד לעשות שלום עם הישראלים, היינו מוכנים לוויתורים עצומים, אבל הישראלים ממשיכים עם הכיבוש, וממשיכים לדכא אותנו ולבנות התנחלויות. זה אומר שהם לא רוצים שלום, הם רוצים להרוג אותנו ולקחת את האדמה שלנו." שני הצדדים צודקים במידה מסוימת - אם מגדירים את תהליך אוסלו כפי שיושם בפועל על ידי מנהיגים פוליטיים כ"שלום", אז ה"שלום" הזה אכן נוסה ונכשל. אני מקווה ומאמין שהכישלון הזה לא אומר שהשלום נועד להיכשל באופן בלתי הפיך, אלא שעלינו ללמוד מהטעויות שנעשו במהלך הסכמי אוסלו."
אשת השנה

עלילה

טס הארדינג (קתרין הפבורן) וסאם קרייג (ספנסר טרייסי) הם עיתונאים העובדים באותו עיתון בניו יורק בתחילת שנות ה-40. טס, שנולדה לדיפלומט ולמדה באוניברסיטאות שונות ברחבי העולם, היא בעלת טור פוליטי-בינלאומי העוסק בסוגיות הרות גורל. לעומתה, סאם הוא עיתונאי פשוט הכותב טור בנושא ספורט.
לאחר שטס משמיעה אמרה מזלזלת בנוגע לפוטבול, מתפתחת בין השניים מריבה. מריבה זו מובילה לרומן והשניים נישאים חרף ההבדלים ביניהם.
בתחילה הרומן עולה יפה וסאם אף מצליח לחבב על טס את משחק הפוטבול. ואולם, לאחר זמן מה מתגלות מריבות בין השניים. יום אחד, טס שואלת את סאם אם הוא רוצה ילד. סאם, שחושב שטס בהיריון, מתלהב מהרעיון, אך עד מהרה מתברר לו כי למעשה, טס אימצה ילד פליט מיוון ששמו כריס. למרות כעסו על טס שלא התייעצה עמו, סאם מתחבר אל הילד.
בהמשך, מגזין יוקרתי בוחר בטס כ"אשת השנה", והיא מוזמנת לקבל פרס באירוע חגיגי. טס מבקשת מסאם שיתלווה אליה בזמן האירוע, בעוד היא מתכננת להותיר את כריס לבדו. סאם מסרב להותיר את כריס ללא מענה ובוחר להישאר עמו בבית. בעקבות זאת, טס וסאם מתקוטטים, וסאם לוקח את כריס חזרה לבית היתומים. טס, שמגלה זאת רק לאחר חזרתה הביתה, מנסה להשיב את כריס ללא הצלחה.
למחרת, דודתה של טס, אלן וויטקומב (פיי ביינטר), מזמינה אותה ואת סאם אליה לחופשה קצרה. סאם מסרב להגיע באמתלה שעליו לסקר משחק איגרוף. טס מגיעה לחופשה לבדה ומתברר לה כי אביה ודודתה אלן עומדים להינשא עוד באותו הערב. כשטס מגלה זאת היא נחושה בדעתה להשלים עם סאם. לבסוף השניים מתפייסים.

הפקה

הרעיון הכללי של התסריט לסרט נהגה על ידי גארסון קאנין, חבר קרוב של קתרין הפבורן. הפבורן הציעה את התסריט לג'וזף ל. מנקייביץ' מאולפני "מטרו גולדווין מאייר" תמורת סכום של רבע מיליון דולר, אשר מחציתו יועדה לה ומחציתו השנייה יודעה להוגה התסריט. מנקייביץ' הסכים בצע את העסקה. כיוון שקאנין לחם באותה התקופה במלחמה, אחיו, מייקל קאנין, וחברו, רינג לאנדר, כתבו במקומו את התסריט המלא. הפבורן השתתפה אף היא בתהליך כתיבת התסריט. כחלק מההסכם שנקבע בין הצדדים, הפבורן בחרה עבור הסרט את השחקן הראשי והבמאי (ספנסר טרייסי וג'ורג' סטיבנס בהתאמה).
זהו הסרט הראשון מתוך תשעה סרטים שהם שיחקו הפבורן וטרייסי זה לצד זה. במהלך צילומי הסרט התפתחה ביניהם מערכת יחסים רומנטי שנמשכה עד מותו של טרייסי בשנת 1967.
סיומו המקורי של הסרט היה שונה. במבחני הקרנה התברר כי סיום זה אינו פופולרי בקרב הקהל. בעקבות כך הופק הסיום הנוכחי של הסרט, וזאת על דעת סטיבנס ומנקייביץ' וחרף התנגדותה של הפבורן.
ריקוד לאור ירח (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מספר על ילד פלא מוזיקלי בשם אוגוסט. אמו לילה, צ'לנית מוצלחת ואביו לואי, אליל רוק נפגשו לילה אחד, לילה ששינה את גורלם. נאמר ללילה כי בנה התינוק מת בלידה אך מגלה כעבור זמן מה כי בנה נמסר לאימוץ ויוצאת אחר מסע חיפושים אחריו, בעוד שאוגוסט בנה בורח מבית היתומים כדי למצוא אותם. במקביל, לואי חוזר לניו יורק בחיפוש אחר לילה ובניסיון להחזיר את המוזיקה שנעלמה מתוכו. אוגוסט מתחבר לקבוצת ילדי רחוב שמזמרים תחת הדרכה של קוסם, איש לא סימפתי במיוחד, שזהותו מסתורית ומאיימת. אוגוסט מצליח לברוח ומגיע לבית ספר הנחשב ביותר למוזיקה בג'וליארד, הוא הופך אט אט למנצח בעל כישרון יוצא דופן. הוא מנצל את כישרונו המוזיקלי בחיפוש אחר הוריו הביולוגיים על מנת להתאחד למשפחה אחת בפעם הראשונה, דבר אשר זוכה להצלחה לבסוף.

ביקורות ופרסים

הסרט זכה לביקורות מעורבות. השיר "Raise It Up" מתוך פסקול הסרט היה מועמד לפרס אוסקר.
טנזניה במשחקים האולימפיים לנוער

משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של טנזניה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת סיימו במקום השישי בריצת 3000 מטר נערים ובמקום ה-14 בריצת 3000 מטר נערות בענף אתלטיקה. המשלחת סיימה במקומות האחרונים בענף השחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשני ענפים. בענף האתלטיקה היא הגיעה להישגים נמוכים יותר מאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת סיימה במקומות האחרונים והשתתפה באופן סמלי בענף השחייה.
אמנון וייס

ביוגרפיה

נולד בישראל למאיר ולאה וייס, ממשפחה של מייסדי רמת גן. בילדותו לקה במחלת פוליו ונותר עם נכות קלה. בנעוריו הצטרף למועדון ספיבק, מרכז הספורט לנכים, והיה מהספורטאים הראשונים בתחום.  הוא התאמן בתחומים שונים של אתלטיקה תוך כדי לימודי כלכלה וסוציולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. בהמשך הוא למד מנהל עסקים וסיים תואר MBA באוניברסיטת תל אביב. בתקופה הנ"ל הוא גם לימד שיווק באוניברסיטת בר-אילן.
וייס היה חבר במשלחת הישראלית למשחקי סטוק מנדוויל, וייס זכה במדליית זהב בהטלת כידון ובהדיפת כדור ברזל. עוד לפני אולימפיאדת הנכים של 1968 זכה וייס בארבע מדליות במשחקי סטוק מנדוויל של 1967 (שתיים מכסף בהטלת כידון והדיפת כדור ברזל, ושתיים מארד בזריקת דיסקוס ובענף נוסף) והיה אלוף המדינה בהדיפת כדור ברזל. באולימפיאדת הנכים היה וייס שחקן  בקבוצת כדורסל הנכים של ישראל שזכתה במדליית זהב, ווייס עצמו זכה בשלוש מדליות באתלטיקה.
בשנות ה-70 המוקדמות, וייס ואשתו דניאלה היו בין החברים המייסדים של גוש אמונים, ומאז שנת 1975 הם מתגוררים בקדומים, בה דניאלה נבחרה לראשות המועצה המקומית וכיהנה בתפקיד זה במשך 11 שנים. כיום וייס הוא בעלים של חברת נדל"ן וכן בעלים של יקב בוטיק (יקב גבעות).
וייס מחזיק בנכסי נדל"ן רבים באזור תל אביב והשומרון, ביניהם מבנה 'קפה ביאליק' ברחוב ביאליק בתל אביב, חנות בכיכר המדינה ויקב גבעות (בבעלות משותפת עם חתנו). בעבר היה מבעלי חברת הולנד ישראל שעסקה ביבוא ומסחר במתכות יקרות, תכשיטים וכיוצא בזה. בשנת 1992 הוא מכר את חלקו לשותפיו. כיום הוא עוסק בעיקר בהשקעות בנדל"ן, וביקב בוטיק.
וייס הוא אב לארבע בנות. בפסח 2002 נרצחו חתנו של וייס, אברהם גביש, שני הוריו וסבו על ידי מחבל בפיגוע באלון מורה.
נבחרת סן מרינו בכדורגל

היסטוריה

נבחרת סן מרינו זכתה להצלחה מעטה, בעיקר בגלל האוכלוסייה הקטנה של המדינה. לזכותה רק ניצחון אחד, 1-0 נגד מדינה אירופאית זעירה אחרת, ליכטנשטיין. הדירוג הנוכחי של נבחרת סן מרינו ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-210 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2019 - עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם. דירוג השיא 118 נמדד לראשונה בספטמבר 1993, והדירוג הנמוך ביותר 211 נמדד לראשונה בנובמבר 2018.
המשחק הרשמי הראשון של נבחרת סן מרינו היה ב-1990, משחק ההפסד 0–4 לשווייץ במסגרת מוקדמות יורו 1992. לפני כן, הפסידה סן מרינו 0–1 לנבחרת האולימפית של קנדה ב-1986, אך משחק זה לא היה משחק רשמי.
נבחרת סן מרינו מעולם לא ניצחה משחק בינלאומי רשמי. הניצחון על ליכטנשטיין ב-2004 היה במסגרת משחק ידידות.
למרות ההישגים הדלים של הנבחרת החזיקה סן מרינו בתואר השער המהיר ביותר בהיסטוריה במסגרת מוקדמות המונדיאל, לאחר שבמוקדמות מונדיאל 1994 נגד נבחרת אנגליה, כבש דייוויד גאלטרי שער לאחר 8 שניות בלבד מפתיחת המשחק.
שיא זה נשבר במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, כאשר במשחק של בלגיה נגד גיברלטר הבקיע החלוץ הבלגי כריסטיאן בנטקה שער לאחר 7.1 שניות מפתיחת המשחק.
שיא עולמי נוסף שנשבר במשחק של סן מרינו היה ההפסד 0–13 לגרמניה ב-6 בספטמבר 2006, התוצאה הגבוהה ביותר אי פעם במוקדמות אליפות אירופה (השיא הקודם היה 1–12, ניצחונה של ספרד על מלטה).
בנובמבר 2014 רשמה נבחרת סן מרינו הישג היסטורי כשרשמה את הנקודה הראשונה שלה בהיסטוריית מוקדמות היורו בתיקו 0-0 נגד נבחרת אסטוניה. בנוסף, משחק זה עצר את רצף ההפסדים של נבחרת סן מרינו (61 הפסדים רצופים).
בין המונדיאל הראשון למונדיאל 1990 הנבחרת כלל לא נרשמה למוקדמות, ומאז כשלה בכל ניסיונותיה להעפיל לטורניר. הנבחרת נרשמה לראשונה למוקדמות יורו 1992, וגם כאן כשלה בכל ניסיונותיה להעפיל.
מספר מקוצר

בישראל

בשנת 2003 החל שרות ארצי בישראל של מספר מקוצר לעסקים, הפעיל מטעם כל חברות התקשורת בישראל. המספר המקוצר הוא תבנית של כוכבית ולאחריה בדרך כלל ארבע ספרות.
אולימפיאדת החירשים

אולימפיאדת החרשים (מאנגלית: Deaflympics),  היא אירוע של הוועד האולימפי הבינלאומי, שבו מתחרים ספורטאים חירשים בענפי ספורט שונים. חירשים מתקשים להתחרות במשחקים האולימפיים הרגילים, בשל כך שהם אינם יכולים לשמוע את השופטים השורקים על מנת להתחיל מרוץ.

היסטוריה

אולימפיאדת החירשים נערכת אחת לארבע שנים ( הרצף נקטע בתקופת מלחמת העולם השנייה). המשחקים הראשונים התקיימו בפריז, בשנת 1924. האולימפיאדה התחילה בתור אירוע קטן של 140 ספורטאים מ-9 מדינות אירופאיות, שהתחרו ב"משחקים הבינלאומיים השקטים בפריז".
בשנת 1949 התווספו משחקי החורף האולימפיים.
רשמית, משנת 1924 ועד שנת 1965 המשחקים נקראו "המשחקים הבינלאומיים עבור החירש". משנת 1966 עד 1999 המשחקים נקראו "המשחקים העולמיים לחרשים". משנת 2001 המשחקים נקראו "אולימפיאדת החרשים" (Deaflympics).
כדי להשתתף במשחקים, לספורטאים המתחרים צריך להיות אובדן שמיעה של לפחות 55 דציבלים, באוזן ה"טובה" שלהם. אביזרי שמיעה אסורים, כדי למנוע יתרון לא הוגן של ספורטאי אחד על משנהו.

מדינות וערים מארחות

עד כה נערכו המשחקים ב36 ערים, וב21 מדינות, אך המשחקים נערכו מחוץ לאירופה רק 5 פעמים: וושינגטון 1965, לוס אנג'לס 1985, כרייסטצ'רץ', 1989, מלבורן 2005, וטייפה ב-2009. המשחקים האחרונים התרחשו בסמסון שבטורקיה, בשנת 2017. ישנם משחקי חורף ומשחקי קיץ המתקיימים בנפרד במדינות שונות.
הנס פון טטאו

קריירה מוקדמת

פון טטאו נולד ב-30 בנובמבר 1888 בבאוצן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס פון טטאו לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-105 (הסקסוני המלכותי ה-6 - וילהלם השני, מלך וירטמברג), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-16 באפריל 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-18 באוגוסט 1917 הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון טטאו לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בנובמבר 1930 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-101, וב-1 באפריל 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט.

מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין לחם פון טטאו עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-14, וב-1 במרץ 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך המערכה על צרפת שוב לחם פון טטאו עם הרגימנט שבפיקודו, וב-14 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-24. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-4 במסרת הארמייה ה-17, והשתתפה בקרב אומן ובקרב קייב, ולאחר מכן אף השתתפה במצור על סבסטופול כחלק מהארמייה ה-11. באוגוסט 1942 הועברה הדיוויזיה לגזרה הצפונית, שם לחמה כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין. ב-1 במרץ 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 במאי הוענק לו על פעולותיו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-3 בספטמבר 1942 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1943 הוא מונה למפקד מחנה הדרכה בהולנד, ובמהלך הקרב על ארנהם הוא פיקד על צוות קרב שהוקם מכוחותיו. ב-4 בנובמבר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-604, ובאמצע ינואר 1945 הוא מונה למפקד צוות קרב בקולברג. ב-16 במרץ 1945 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-5 באפריל הוא קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים. בסוף המלחמה נפל פון טטאו בשבי בעלות הברית.

לאחר המלחמה

בשנת 1947 השתחרר פון טטאו מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר במנשנגלדבך ועסק שם בטקסטיל, עד מותו ב-30 בינואר 1956.
טטרציה

במתמטיקה, טֶטְרָצְיָה (באנגלית: Tetration) היא סוג של פעולה בינארית בעלת קצב גידול מהיר.
בצורתה הבסיסית, שבה ה"מספר הסופר" הוא מספר טבעי, טטרציה מהווה קיצור של מגדל חזקות מחזורי; כלומר - מעלים חזקה חוזרת של "הנספר" עם עצמו, כש"הסופר" קובע כמה פעמים להעלות בחזקה: .
בדרך זו, טטרציה מוגדרת באמצעות חזקה באותה דרך שבה חזקה מוגדרת באמצעות כפל והכפל מוגדר באמצעות חיבור.
דוגמאות: 
מפני שטטרציה היא הפעולה הרביעית בסדרת הפעולות חיבור-כפל-חזקה-טטרציה, קבע רובן לואיס גודסטיין את שמה מהתחילית היוונית "טטרא", שפירושה "ארבע", ומ-"Iteration" (חזרות). הטטרציה לא קומוטטיבית ולא אסוציאטיבית.
יגאל לוסין

יגאל לוסין (נולד ב-22 במאי 1936) הוא עיתונאי, יוצר סרטים תעודיים היסטוריים וחוקר ספרות.

ביוגרפיה

יגאל לוסין נולד ברמת גן וגדל בחיפה. הוא למד בבית הספר הריאלי בחיפה. שירת בנח"ל, בקיבוץ גונן וכמדריך בשבט הצופים של רמת גן. 
את עבודתו העיתונאית החל במאמר אקראי על היינריך היינה שהתפרסם בעיתון "הפועל הצעיר" בשנת 1956 במלאת מאה שנה למות הינרייך היינה. עבד בעיתון "מעריב", 1957–1960, כיוצר ועורך של תוכניות בקול ישראל, 1960 - 1968, שליח קול ישראל והטלוויזיה בארצות הברית, 1968 - 1972 ומנהל התוכניות ויוצר תוכניות בטלוויזיה הישראלית, עד פרישתו בשנת 1993.
בקול ישראל נמנה עם יוצרי מגזין האקטואליה "היום הזה" ועם תוכניות אקטואליה ותעודה אחרות. היה היוצר והעורך של סדרת הטלוויזיה עמוד האש, אשר הושלמה וראתה אור בשנת 1981. הסדרה משודרת מעת לעת בערוצים השונים ופרקיה אפשריים לצפייה באתר האינטרנט של רשות השידור. עיקרי הסדרה ראו אור גם בספר מהודר של תצלומים וטקסט בהוצאת שקמונה וכתר, 1982.
כתב וביים את "ירושלים שהייתה בספרד", סדרת טלוויזיה בת שמונה פרקים, שהפיק לוסין לאחר מחקר היסטורי ממושך. הסדרה התיעודית ההיסטורית הזאת הוקרנה בשנת 1992, במלאת 500 שנה לגירוש ספרד (1492). צוות הטלוויזיה הישראלית, בראשות לוסין, יצא למסע קולנועי־היסטורי ברחבי ספרד ופורטוגל לגילוי שרידיה של הקהילה היהודית המפוארת. 
לוסין יצר, הפיק וביים תוכניות תעודה שונות וסרטי תעודה, בין היתר, סרט תעודי על בית המשפט העליון עם חנוכת משכנו החדש. לוסין כתב וביים את הסרט התעודי בשפה האנגלית "ארץ התנ"ך" בהפקת יורם גלובוס. מפיק הסרט היה חגי פינסקר והצלם דני ברנע. 
ספרו על תולדות המשורר, הסופר והעיתונאי היהודי הגרמני היינריך היינה, היינה: החיים הכפולים יצא לאור בשנת 2000 בהוצאת שוקן. הספר יצא לאור גם בשפה הגרמנית.
לוסין מתגורר בשכונת הגבעה הצרפתית שבירושלים.
קורמורן גדול

מאפיינים

הקורמורן הגדול מקנן על צוקים או על גבי עצים. הוא עוף רחב שמשקלו נע בין 1.5-5.3 ק"ג. גודלו עד 70-102 ס"מ ומוטת כנפיו 121-160 ס"מ. הצוואר ארוך ועבה, המקור חזק ומעוקל כלפי מטה. צבע הבוגר בחורף שחור, בסיס המקור צהבהב. בעונת החיזור מופיעים צבעים לבנים בראש ובירך. לקורמורן הצעיר בטן לבנה. הקורמורן הגדול מתלהק ולעיתים נצפה בלהקות בנות אלפי פרטים.
כנפי הקורמורן קצרות יחסית וזנבו ארוך למדי. צווארו ארוך, גדול ומאונקל ויוצא ממנו שק קטן המשמש לאחסון הדגים. ברגליו יש קרום שחיה ובשל היותן קצרות ועבות, הן מקשות על הליכתו על היבשה ומכריחות אותו לזקוף את גופו.
הוא ניזון מדגים אותם הוא צד על ידי צלילה אל תוך המים.
הקורמורנים בחצי הכדור הצפוני נודדים.
לישראל מגיעים מדי שנה אלפי פריטים ממין זה. ניתן למצוא אותם בחופי הכנרת, עמק בית שאן, עמק החולה, חוות חפציבה (של חברת החשמל בחדרה), נמל קיסריה, שפך נחל שורק ולגדות הירקון.
הדיוויזיה ה-16 (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1818, וב-1866 לחמה במלחמת אוסטריה-פרוסיה. בקרב קניגרץ לחמה כחלק מהקורפוס ה-8 אשר היה חלק מארמיית האלבה. הדיוויזיה השתתפה גם במלחמת צרפת-פרוסיה בקרבות ספיצ'רן, מארס-לה-טור, גרבלוט, מץ וסן קוונטין. 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-8 בפיקוד אריך טילף פון טשפה אונד וידנבאך, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש לוקסמבורג ובפלישה הגרמנית לבלגיה ונטלה חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישה לצרפת בנסיגה הגדולה למארן ובקרב על הסום. בסוף 1916 היא הועברה לתקופה קצרה לחזית המזרחית, אולם ב-1917 הוחזרה לחזית המערבית והשתתפה בקרב פשנדל ובקרב השני על האן. ב-1918 היא השתתפה במתקפת האביב ובקרב השני על הסום.