הכעבה

תולדות הכעבה לפי המסורת המוסלמית

1.המסורת המוסלמית מבקשת לקבוע את שורשי הכעבה בתקופה קדומה ככל הניתן, כלומר לטעון כי לכעבה יש שורשים קדומים מאוד. לפי המסורת, הכעבה קודמת לבריאה. במצב התוהו ובוהו שהיה לפני בריאת העולם, הכעבה הייתה כמו קצף על פני המים — 2,000 שנה לפני בריאת העולם.]
2.גישות האדם הראשון — דעה אחרת במסורת, היא שהכעבה נוסדה על ידי האדם הראשון. גישה נוספת לאדם הראשון היא שהכעבה לא נוסדה על ידי האדם הראשון, אלא ירדה כולה מגן עדן עמו.]
3.בשלב מאוחר יותר, אברהם בנה עם ישמעאל את הכעבה — אברהם הגביה את יסודות הבית עם ישמעאל.]
4.מסורות שמתארות את הכעבה בתקופת אברהם כמבנה ארעי (זמני) כמו סוכה. מדובר בסוכה בהתחלה, ורק כאשר מוחמד הגיע לעיר אל-מדינה הוא רצה לבנות את המסגד שלו בצורה של סוכה גם אז. בני שבט קורייש בנו את הכעבה 15 שנה לפני שהנביא החל להינבא, לפני הולדת הנביא.
מסופר על קורייש שלקחו עצים לבניית הכעבה מספינה שנטרפה בלב ים והגיעה לג'דה . הספינה נשאה עצים מביזנטיון לבניית כנסייה קופטית בחבש, אנשי שבט קורייש לקחו את העצים הללו ובנו איתם את הכעבה. אפילו מסופר על אדריכל קופטי ששמו באקום, שבא לבנות את הכנסייה בחבש. באקום ניצל בטביעת הספינה והוא זה שתכנן את הכעבה, ולכן הכעבה נבנתה על ידי קורייש במתכונת הכנסיות בארץ ישראל.] מסופר גם שהיו בכעבה ציורים של ישו שאנשי קורייש הכניסו לכעבה. הציורים האלה וגם כל המבנה שבנו נמחו והושמדו כאשר מוחמד כבש את מכה בשנה השמינית להג'רה.]
מסורות אלה פורשות מאבק חסר פשרות של האסלאם באלילות הערבית הגם שלפי אחת המסורות מי שבנה את הכעבה הם המלאכים,] ולפי המסמכים ההיסטוריים-מיתולוגיים] הכעבה נבנתה 12 פעמים על ידי: מלאכים; אדם הראשון; שת בנו של אדם הראשון; אברהם וישמעאל; אלעמאלקה; ג’רהם; קוסאי בן כלאב; בני שבט קורייש; עבדאללה בן זובייר (שנת 683); חג’אג בן יוסף (שנת 693); מוראט הרביעי (שנת 1629).

הקשר בין מצוות החג' לכעבה

כל טקסי העלייה לרגל נקשרים עם אברהם וישמעאל בנו. מסופר שאחרי שאברהם סיים את בניית הכעבה (הוא נחשב לבונה הכעבה לפי הקוראן) הופיע בפניו המלאך גבריאל, שהיה גם מלאך ההתגלות של הנביא מוחמד. גבריאל הורה לאברהם להקיף את הכעבה עם בנו ישמעאל שבע פעמים, ותוך כדי כך לנשק את ארבע פינות הכעבה בכל הקפה. לאחר מכן התפללו מאחורי האבן שנקראת "מקאם אבראהים", והמשיכו בטקסי החג' בגבעות א-צפא (الصّفا‎) ואל-מרוה (المروة‎) במנא (منى) ומזדלפה (مزدلفة). המסורת קובעת שהמצווה שמקיימים המוסלמים, מקורה באברהם. זה אומר שהמוסלמים מחקים את מנהגו של מייסד האסלאם, את המצווה שהוטלה על אברהם.
כשאברהם נכנס למנא, הופיע בפניו השטן איבליס (שמו הפרטי של השטן). לאחר שהופיע בפניו איבליס, גבריאל הורה לאברהם להשליך על השטן שבע אבני חצץ על גל האבנים שנקרא (ג'מרת) אל-כעבה. הרעיון הוא של סקילת השטן באבנים והוא חלק ממצוות החג'. מסופר שהשטן נעלם והופיע שוב, ואברהם זרק עליו שבע אבנים נוספות וחוזר חלילה, כשהשטן הופיע פעם שלישית בגל אבנים יותר נמוך. במנא זורקים אבנים על 3 גלי אבנים עד שהשטן נעלם סופית.
אברהם צווה על ידי גבריאל לשמש כמואזין (הכרוז לתפילה) והוא קרא לאנשים לבוא אל החג' (גם מי שקורא לתפילה מחקה את אברהם). הוא עמד על מקאם אבראהים וקרא לאנשים לבוא לעלות לרגל לכעבה, וטביעות הרגליים שלו נשארו שם עד היום.
יש נטייה במסורת המוסלמית ללכת יותר אחורה ולהרחיב את התפיסה האסלאמית וההיסטוריה האסלאמית, ולכן המסורת לא השלימה את תפקידה. היא קבעה שגם האדם הראשון מילא תפקיד בחג'. לפי המסורת, כבר האדם הראשון נישק את ארבע הפינות של הכעבה, ויש מסורות שיצחק ושרה באו מארץ ישראל ועלו לרגל לכעבה. על אברהם נאמר שבכל שנה עלה לרגל לכעבה, כלומר אם מישהו רוצה לקיים ולהאדיר את המצווה הוא צריך לעלות גם כן בכל שנה.