google/wiki40b huggingface dataset:
הנוסע השמיני

תקציר העלילה

הסאגה מתחילה על ספינת החלל "נוסטרומו" הנמצאת במסע מסחרי שגרתי. ספינת החלל כוללת צוות של שבעה אנשי צוות ובהם קצינה שלישית אלן ריפלי (סיגורני ויבר). הספינה חולפת ליד פלנטה והציוד בספינה מאתר מקור חיים זר. המחשב בספינה מעיר את הצוות, והקפטן מחליט לנחות ולשלוח צוות לסקירת הפלנטה. בעולם המת הם מוצאים חללית של גזע עתיק, ובתוכה שדה המכיל ביצים של זן לא ידוע. אחת הביצים בוקעת, ויצור עכבישי למראה בגודל כף יד עם זרועות ארוכות קופץ על הקסדה של קיין, הקצין המקשר (ג'ון הרט).
הצוות מחזיר אותו לספינה, בה מנסים להסיר את היצור מפניו של קיין אך ללא הועיל. כעבור זמן מה, מגלים אנשי הצוות שהיצור נעלם מפניו של קיין והוא אף חוזר להכרה, אך עד מהרה מתפרץ מחזהו יצור מבחיל למראה, באחת הסצינות הזכורות והידועות לשמצה מהסרט. מכאן מתמקד הסרט בניסיונות לחסל את היצור החמקמק ההולך וגדל, הצד את אנשי הצוות זה אחר זה. בסופו של הסרט, לאחר שהחייזר חיסל את כל אנשי הצוות מלבדה, מפעילה ריפלי את מנגנון ההשמדה העצמית של ה"נוסטרומו", ונמלטת אל מעבורת, אך שם התחבא החייזר.
כאשר היא מגלה אותו במעבורת מתברר לה שהוא ישן. בזמן זה היא מצליחה ללבוש חליפת חלל, תוך כדי שהיא שרה לו שיר ערש וכשהחייזר מתעורר היא פותחת את דלת המעבורת והחייזר נשאב החוצה ונתקע מול המבערים של המעבורת, אז מפעילה אותם ריפלי והחייזר נשרף.

ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד ולציון 97% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 102 ביקורות.
שרת פרוקסי

שרת פרוֹקסי (באנגלית: proxy server; בתרגום חופשי: נציג, שליח, בא-כח) הוא שרת שתפקידו העיקרי לספק גישה מהירה למשאבים חיצוניים ברשת מחשבים.
הסוואת כתובת ה-IP מתאפשרת על ידי חיבור לשרת Proxy שדרכו כל חיבורי האינטרנט עוברים (הנתונים נשלחים אליו וממנו אל השרת ומן השרת אליו ועד למשתמש) כפי שניתן לראות בתמונה. 
תפקידו העיקרי של שרת הפרוקסי מתאפשר באמצעות תוכנה השומרת בזיכרון המטמון שלו עותקים של דפי אינטרנט ומאפשרת גישה מהירה אליהם מהמחשבים המחוברים לפרוקסי. בחלק מהמקרים הפרוקסי משמש נקודת הפרדה וביקורת בין רשת המחשבים הפנימית של הארגון אליו הוא שייך לבין העולם החיצוני. הוא מאפשר מעקב, חסימה או שינוי לדפי HTML על פי מדיניות הארגון בענייני אבטחת מידע ותכני מידע קבילים (אפשר, למשל, לחסום אתרים פורנוגרפיים). יש מקרים שהוא משמש למימוש SSO (מסיר את הצורך בהכנסת שם לכל אפליקציה שונה) ולהוספת הגנות לדפי הארגון על פי הרשאת המשתמש.
שרתי פרוקסי אחרים הנקראים שרתי פרוקסי אנונימיים מאפשרים פרטיות. על ידי שימוש בשרת פרוקסי, המחשבים איתם הגולשים יוצרים קשר, מזהים את כתובת ה־IP של שרת הפרוקסי במקום את כתובת ה־IP של הגולש. בנוסף ישנם שרתי פרוקסי שלא מאפשרים לאתרים ולמחשבים שאיתם גולשים לדעת שהם מתקשרים עם שרת פרוקסי.
בראדלי ביל

קריירת התיכונים והמכללות

ביל נולד בסנט לואיס שבמיזורי, ושיחק בקבוצת הכדורסל של תיכון צ'מינייד בעיר מגוריו. בתום שנתו האחרונה בתיכון, שבה רשם בממוצע 32.5 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים, נבחר ל"מר הכדורסל של מיזורי" (Mr. Show-Me Basketball) ולשחקן השנה בתיכונים של גטורייד.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים התקבל ביל לאוניברסיטת פלורידה בה קיבל מלגת ספורט ללימודים, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבה הדרום-מזרחית של ליגת ה-NCAA (נקראת ה-SEC).
במשחקו הראשון תחת המאמן בילי דונובן קלע ביל 14 נקודות. הוא סיים את עונת הפרשמן שלו עם ממוצע של 14.8 נקודות, שני בקבוצתו רק לקני בוינטון, והיה לפרשמן הראשון בתולדות האוניברסיטה שנבחר לחמישיית העונה בחטיבה.

קריירה ב-NBA

ביל העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2012 ונבחר בבחירה השלישית על ידי וושינגטון ויזארדס. הוא בחר לשחק עם הספרה 3, מספרו של אלן אייברסון אותו אהד בילדותו. ב-4 בינואר, במשחק נגד הברוקלין נטס, קלע ביל 24 נקודות וקבע שיא קריירה של אז, וקלע שלשה בסוף המשחק כדי לשלוח את המשחק להארכה כפולה בתבוסה קורעת לב. ב-17 בינואר, ביל קבע שיא קריירה עם 6 שלשות שנקלעו בהפסד לסקרמנטו קינגס. ב-11 בפברואר 2013, הוא קבע שיא קריירה חדש, עם 28 נקודות בניצחון על מילווקי באקס. הוא נבחר להופיע במשחק הכוכבים העולים במסגרת סוף-שבוע האולסטאר. ב-3 באפריל 2013, הוכרז כי ביל יחמיץ את שארית עונת 2012/2013 בגלל פציעה ברגל. בסוף העונה, לאחר ששיחק 56 משחקים, נבחר ביל לחמישיית הרוקיז הראשונה, וסיים שלישי בהצבעות לפרס רוקי השנה.
ב-5 בדצמבר 2017 קלע שיא קריירה של 51 נקודות במשחק הוויזארדס מול פורטלנד טרייל בלייזרס, וכחודש לאחר מכן נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לראשונה בקריירה. ב-22 בדצמבר 2018 קלע 40 נקודות, אסף 11 ריבאונדים ומסר שיא קריירה של 15 אסיסטים במשחק מול פיניקס סאנס, ובכך רשם את הטריפל דאבל הראשון בקריירה.
ז'ילברטו פריירה

ז'ילברטו די מלו פריירה (פורטוגזית: Gilberto de Mello Freyre;‏ 15 במרץ 1900, רסיפה, ברזיל - 18 ביולי 1987) היה סופר, אנתרופולוג וסוציולוג ברזילאי. עבודתו המוכרת ביותר, ואולי החשובה והמשפיעה ביותר, היא הבית הגדול ומגורי העבדים (בפורטוגזית: Casa-Grande & Senzala). פריירה היה אחד האישים שהשפיעו ביותר על ההיסטוריה המודרנית של ברזיל.

ביוגרפיה

פריירה נולד למשפחה ידועה בעלת מטעי סוכר. אביו היה פרופסור למשפטים. בילדותו סבתו הרבתה לפנקו כי חשבה שנכדה סובל מפיגור בגלל שהתקשה ללמוד לקרוא ולכתוב. כאשר היה בן 9 סבתו נפטרה ותקופה מסוימת התגורר אצל קרובי משפחה אשר חיו בסביבה כפרית במטע "Engenho São Severino do Ramo". את רשמיו מתקופה זו כתב מאוחר יותר בספרו Pessoas, coisas e animais.
בבגרותו קיבל פריירה השכלה אקדמאית בארצות הברית, באוניברסיטאות של ביילור (Baylor) וקולומביה, שם למד אצל פרנץ בועז, ממנו הושפע עמוקות. לאחר לימודיו שב לברזיל ולימד סוציולוגיה, אולם בשל מעורבותו הפוליטית אולץ לעזוב ולחזור לארצות הברית בשנת 1930, שם עבד כמרצה אורח באוניברסיטת סטנפורד.
עם שובו לברזיל פרסם פריירה בשנת 1933 את ספרו הראשון ורב ההשפעה "הבית הגדול ומגורי העבדים". בספרו עוקב פריירה אחר ההשפעות הפורטוגלים, העבדים האפריקאיים והאמרינדיאניים על החברה הברזילאית. הספר זכה בשבחים רבים והיה אבן היסוד בתאוריה על קיומה של דמוקרטיה גזעית בברזיל.
בשנת 1934 נעצר בזמן שארגן את הוועידה האפרו-ברזילאית הראשונה באשמת תמיכה בקומוניזם. בשנת 1957 זיכה אותו הספר בפרס אניספילד-וולף.
בשנת 1946 נבחר פריירה לאספה המכוננת הברזילאית כנציגה של מפלגת הימין האיחוד הלאומי הדמוקרטי, זכה בתמיכת הסטודנטים .
הוא נענה להזמנת הדיקטטורה של פורטוגל לחקר קולוניות שבאסיה ואפריקה.
בשנות ה-50 אימץ את תיאורית ה-Luso-tropicalismo המפרשת את השפעת האוכלוסיות שחיות באזורים טרופיים על הפורטוגלים. לפי פריירה התרבות הטרופית לא הייתה נחותה ביחס לתרבות האירופאית מלכתחילה, אלה שהתרבות בתנאי עבדות יצרה את הנחיתות. חלק ממנהגי העמים שחיו באזורים הטרופיים אומצו על ידי הפורטוגלים ובראייה זו השפעת העבדים לא היוותה נזק תרבותי.
בשנות ה-60 פריירה כתב "אנחנו ואירופה גרמנית" (Nós e a Europa Germânica}
בשנת 1964 תמך פריירה בהפיכה הצבאית כנגד ז'ואו גולאר. הוא הגדיר את עצמו כ-"אנרכיסט בונה". הוא היה תמיד קרוב לשלטון. הנשיא וורגס הציע לו את תפקיד שר החינוך, אבל הוא סירב, כיוון ששאיפתו הפוליטית הייתה להיות מושל פרנמבוקו. אך הוא לא זכה להגשים את שאיפתו.
ב-1962 הוא זכה בפרס מאשאדו די-אסיס מטעם האקדמיה הברזילאית לשפה וספרות. ב-1968 קיבל תואר לשם כבוד מאוניברסיטה מונסטר. העיטור האחרון לו זכה היה אות לגיון הכבוד הצרפתי. 
תקופה קצרה לפני מותו הקים את קרן ז'ילברטו פריירה ( Fundação Gilberto Freyre) במטרה לקדם את התרבות הברזילאית הצפון-מזרחית. ביתו ברסיפה נהפך למוזיאון מגדלנה ז'ילברטו פריירה ובשטח הלא בנוי לאתר אקולוגי.
בית הכנסת בגוצה דלצ'ב

המבנה

בית הכנסת הוקם בראשית המאה ה-20, בשלהי שלטונה של האימפריה העות'מאנית באזור. המבנה בן שתי קומות, ומעוטר בכיפה ובה חלונות עם ויטראז'ים בצורת מגן דוד. ב-1950 נמכר המבנה למשפחת ברוכוב שהייתה המשפחה היהודית האחרונה שהתגוררה בעיר. בהמשך, הוכרז המבנה אתר מורשת בולגרי. לאורך השנים הפכה קומתו הראשונה של המבנה למחסן, וקומתו השנייה שימשה למגורים. ב-2008 הוסר המבנה מרשימת אתרי המורשת בבולגריה.
דורית שרצר

ביוגרפיה

שרצר התאמנה בקבוצת ברית מכבים עתיד.

אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1954 זכתה שרצר במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:41.7 דקות, לפני אילנה רייזנר (1:49.0 דקות) ונורית צור (1:50.7 דקות), שתיהן מהפועל גוש זבולון.

שיאנית ישראל

בתחרות שנערכה ברחובות ביולי 1955 קבעה שרצר במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:37.6 דקות. חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריכת מכבי אבשלום בפתח תקווה באוגוסט היא קבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 43.2 שניות, שיפור לשיאה הקודם 43.5 שניות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריכה בגבעת רמב"ם בספטמבר היא שיפרה את שיאה במשחה ל-50 מטר פרפר והעמידה אותו על 42.6 שניות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא מכבי חדש של 1:36.3 דקות, לפני רחל ברגשטיין מהפועל גוש זבולון (1:41.2 דקות) ויהודית לוזיה מהפועל אפיקים (1:46.5 דקות) ובכך הגנה על תוארה.

1956

בתחרות שנערכה בהאג הולנד ביולי 1956 קבעה שרצר במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:35.6 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי לנוער חדש של 1:33.6 דקות, אחרי חברתה לקבוצה שושנה ריבנר (1:33.2 דקות).

1957

בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה שרצר בשתי מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם שושנה ריבנר, גלי להב וברגר בשיא מכביה חדש של 5:13.3 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ברגר, חיותה מרצ'ביאק ושושנה ריבנר בשיא מכביה חדש של 5:52.7 דקות.

חייה האישים

שרצר למדה רפואה באוניברסיטת וינה.
צפון רונלדסיי

גאוגרפיה

זהו האי הצפוני ביותר שבין איי אורקני, והוא ממוקם כארבעה ק"מ צפונית לסנדיי הדרומי לו. אורכו של האי כחמישה ק"מ, ובו שני מפרצים חוליים: מפרץ לינקלט בחופו המזרחי של האי ומפרץ סאות' (המפרץ הדרומי), בחופו הדרומי של האי. מערבו של האי סלעי, ובחופיו המערבים של האי שוניות סלעיות רבות. האי נמוך וחשוף, ותנאי השטח אינם מאפשרים הגנה מהרוחות העזות. כמו כן, בשל השוניות הרבות המקיפות אותו, ספינות רבות טבעו לחופיו (ומסיבה זו נבנה עליו מגדלור).
הגדול ביישובי האי הוא הכפר הולנדסטאון (Hollandstoun) בדרום האי. באי שדה תעופה קטן ורציף.

היסטוריה

בית הולנד שבאי נבנה בשנת 1727 וזמן לא רב לאחר מכן, בשנת 1789 נבנה באי המגדלור בתכנונו של המהנדס תומאס סמית' עבור המפקח על אורות הצפון.

תחבורה

טיסות סדירות מקשרות את האי עם העיר קירקוול שבמיינלד, וכן שירות מעבורות מקשר את הולנדסטאון. שירות המעבורות מתופעל על ידי חברת מעבורות אורקני.

כלכלה

עיקר כלכלת האי מתבססת על רעיית צאן. כבשי צפון רונלדסיי הם זן ייחודי של האי הנזון מאצות. ענף כלכלי מרכזי נוסף הוא ענף התיירות - בעיקר לצורך צפייה בציפורים. בשנת 1987 הוקם באי מצפה ציפורים במטרה לחקור את נדידת הציפורים באזור ואת מספר הציפורים העוברות והמקננות באי. האי ידוע כאתר קינון מרכזי באזור.

מגדלור אורקני

המגדלור של האי ממוקם בראש דניס (Dennis Head), שבצפון האי. המגדלור הראשון באתר הוקם בשנת 1789 בתכנונו של המהנדס תומאס סמית'. בשנת 1809 הוקמו מגדלורים נוספים באיי אורקני, והמגדלור של ראש דניס הפסיק את פעולתו. בשנת 1852 הוקם מגדלור חדש במרחק לא רב בצפון האי. מגדלור זה שוקם מספר פעמים ופועל גם כיום. 
שרידי מגדל האבן של המגדלור הראשון שנבנה נותרו עד ימינו. המבנה שוקם בשנת 2006 במסגרת תוכנית הטלוויזיה "שיקום מבנים" ("Restoration").
ניקולא באטום

לה-מאן סארת

באטום החל לשחק בקבוצת לה-מאן סארת בשנת 2006, ובשנה זו זכה עמה באליפות ליגת העל הצרפתית. הוא זכה בתואר ה-MVP של טורניר אלברט שווייצר עד גיל 18 2006 שנערך במנהיים. בשנת 2007 הוא סיים עם לה מאן במקום השני בליגת העל הצרפתית, וסיים את עונת 2006/2007 עם ממוצעים של 3.4 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-0.5 אסיסטים ב-13 דקות למשחק.
בעונת 2007/2008 באטום התגלה לעיני העולם, כאשר הציג יכולת מרשימה במשחקיה של לה מאן ביורוליג. הוא קבע ממוצעים בליגה הצרפתית של 12.3 נקודות, 5 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים ב-28 דקות.

פורטלנד טרייל בלייזרס

בעקבות יכולתו הטובה הוא נרשם לדראפט ה-NBA‏ 2008 ונבחר במקום ה-25 על ידי יוסטון רוקטס, אשר מיד העבירה אותו לקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס. בזמן שביתת שחקני ה-NBA בעונת 2011/2012, שיחק באטום בקבוצת נאנסי. במהלך 7 עונותיו כשחקן הטרייל בלייזרס העפיל 5 פעמים לשלב הפלייאוף, ורשם ממוצעים של 11.2 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.

שארלוט הורנטס

לקראת עונת 2015/2016 נשלח באטום בטרייד לשארלוט הורנטס, בתמורה לג'רלד הנדרסון ונואה וונלי. בסיום עונתו הראשונה בשארלוט חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-5 עונות נוספות עבור כ-120 מיליון דולר.
ישראל יעקבסון

ישראל בן יעקב שאימץ ב-1808 את שם המשפחה יעקבסון (בגרמנית: Israel Jacobson;‏ 17 באוקטובר 1768 - 14 בספטמבר 1828 היה בנקאי, איש עסקים, נדבן ומנהיג יהודי-גרמני, ראש הקונסיסטוריה היהודית של וסטפליה, נחשב לאחד ממבשרי היהדות הרפורמית.

ביוגרפיה

ישראל יעקבסון נולד בהלברשטאדט, בנו היחיד של איש העסקים והנדבן ישראל יעקב. הוריו הועידו אותו להיות רב, לכן היקנו לו השכלה יהודית רחבה, אולם הוא העדיף לפנות לעולם העסקים. ישראל פעל בחצרות שליטים גרמנים מקומיים, בעיקר של הדוכס מבראונשוויג והצליח תוך זמן לא רב להגיע לעושר ניכר. הוא הפנה חלק מכספו למעשי צדקה, בעיקר יהודיים, אך לא רק. זכה למיני כיבודים ובין היתר הוענק לו תואר כבוד של האוניברסיטה הקטנה של העיר הלמשטט.
ב-1795 נפטר הרץ סמסון, חמיו של ישראל יעקבסון והוריש לו את תוארו, "הרב המחוזי של חבל וזר" ואת משרתו כסוכן הכספים של הדוכס מבראונשוויג. ב-1804 קיבלו, הוא ומשפחתו, אזרחות מלאה ומכאן ואילך נהנה מזכויות דומות לזכויות הנוצרים. למרות אזרחותו המלאה, הוא דאג ליתר היהודים, שלא זכו לכך וקיווה שרוח צרפת, בה ניתנה אמנציפציה ליהודים, תגיע גם לחבלי גרמניה.
עם הקמת ממלכת וסטפליה והמלכתו של ז'רום בונפרטה, הגיע לקאסל ישראל יעקבסון, שקשר יחסים טובים עם השליט, שאת קופתו מילא בהלוואה גדולה. ז'רום בונפרטה העמיד את ישראל יעקבסון בראש הקונסיסטוריה היהודית של וסטפליה ונתן לו סמכויות נרחבות במינוי יתר חברי ההנהלה.
יעקבסון יצר קונסיסטוריה יהודית שבראשה עמדו, בנוסף לו, שלושה רבנים ושני משכילים צעירים. הבכיר ברבנים היה רבה של קאסל, אריה ליב ברלין שתמך ברפורמות מתונות ולצידו שמעון יצחק קלקר, ששימש ברבנות של סטוקהולם ומנחם מנדל שטיינהארט, רבה של הילדסהיים. המשכילים הצעירים, שהשלימו את הנהגת הקונסיסטוריה היהודית, היו ירמיה היינמאן, המזכיר האישי של יעקבסון ודוד פרנקל, עורך כתב העת "שולמית". יעקבסון היה בקשר עם דוד פרידלנדר והתייעץ איתו בנושא התיקונים המוצעים בתפילות ובטקס החתונה כך שיהיו דומים יותר לטקסים הנהוגים באוכלוסייה הנוצרית. 
רבים ראו ביעקבסון את מייסדה של התנועה הרפורמית. יעקב רדר מרקוס, בביוגרפיה שהקדיש לו ב-1972, כתב עליו שכבר ניכרו בו תפישותיה של התאולוגיה החדשה אך "הרפורמים לא כתבו עליו כי דמויות גדולות יותר עלו באופק, בעוד שקונסרבטיבים ואורתודוקסים לא טרחו להתעמק בתולדותיו." לעומת זאת, ההיסטוריון מיכאל מאיר צייו שאף כי יעקובסון הותיר את רישומו על חיי הדת של יהודי גרמניה, וכי תמיכתו במבשרי התנועה עשתה אותו לדמות חשובה בה, הוא לא היה הוגה מקורי והשקפתו הייתה זהה למעשה לזו של המשכילים המאוחרים; לדבריו, הוא לא היה "רפורמטור מודע" של הדת. למרות שעמיתיו, בעיקר ישראל קליי, הוציאו לאור מאוחר יותר את נוסח התפילה הרפורמי המובהק הראשון ב-1818 ועוררו מחאה עצומה, צעדיו של יעקבסון בווסטפליה לא עוררו כמעט התנגדות. הרפורמות שלו אומצו כמעט כולן על ידי אסכולת "תורה עם דרך ארץ", בהנהגת רש"ר הירש ודומיו.

הנצחה

משנת 2001, התאחדות היהודים הפרוגרסיביים (רפורמים) של גרמניה מעניקה כל שנתיים פרס על שמו של ישראל יעקבסון. ב-2001 הוענק הפרס לרב ולטר הומולקה, ב-2003 לרב אורי רגב מהתנועה ליהדות מתקדמת, ב-2005 לרב ולטר יעקב וב-2007 לרב הנרי ברנדט, להיסטוריון ארנסט לודוויג אהרליך ולרב ויליאם וולף.
ג'ושגון דינייב

קריירת מועדונים

דינייב החל את הקריירה המקצועית שלו באינטר באקו מליגת העל האזרית. ב-18 בנובמבר 2012 ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בניצחון 0–2 על טוראן טובוז במסגרת המחזור ה-13 בליגה. הוא ערך שתי הופעות בלבד בעונת 2012/2013. בעונת 2013/2014 ערך דינייב שבע הופעות ליגה נוספות. בעונת 2014/2015 הפך דינייב לשחקן הרכב קבוע במועדון, וערך 26 הופעות ליגה. ב-12 בספטמבר 2014 הבקיע דינייב את שער הבכורה שלו במועדון, שער בניצחון 1–3 על אראס נחצ'יבאן במסגרת המחזור החמישי בליגה. הוא הוסיף שער ליגה גם במחזור הבא, וסיים את העונה עם שני שערי ליגה.
לקראת עונת 2015/2016 עבר דינייב לקרבאג, גם היא מליגת העל האזרית. ב-15 ביולי 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-74 בתיקו 0-0 נגד רודאר פלייבליה במסגרת סיבוב המוקדמות השני של ליגת האלופות. ב-10 באוגוסט ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד גבאלה במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-20 בספטמבר הבקיע דינייב את שער הבכורה שלו במועדון, שער בפנדל בדקה ה-38 בניצחון 2–3 על קפאז, אותה מאמן אביו שאהין דינייב, במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-1 באוקטובר ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו במפעל אירופי, כשנכנס כמחליף בדקה ה-68 בניצחון 0–1 על אנדרלכט במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. בסך הכל ערך דינייב 32 הופעות ליגה בעונת 2015/2016, בה זכתה קרבאג באליפות אזרבייג'ן. ב-25 במאי 2016 נכנס דינייב כמחליף בדקה ה-77 בניצחון 0–1 על נפטצ'י באקו בגמר הגביע האזרי.

קריירה בינלאומית

ב-7 ביוני 2015 ערך דינייב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אזרבייג'ן, כשנכנס כמחליף לקראת המחצית השנייה בהפסד 1–4 לנבחרת סרביה במשחק ידידות.

חיים אישיים

אביו של דינייב הוא כדורגלן העבר שאהין דינייב, המאמן כיום את קפאז מליגת העל האזרית, בה משחק אחיו הגדול של ג'ושגון, כרים.
מלאי (מאכל)

מלאי (ברומנית: Mălai) הוא מאפה רומני מסורתי זהוב, בין עוגה לפשטידה, אותו מכינים מקמח תירס וממוצרי חלב שונים.
את המלאי נהוג לאכול עם גבינה מסוגים שונים וסוכר.
המלאי נאכל ברומניה כארוחת צהריים ונחשב כמאכל מסורתי.
הפקולטה להנדסה כימית (טכניון)

הפקולטה להנדסה כימית ע"ש וולפסון של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1953, והיא עוסקת בהכשרה של מהנדסים כימיים. דקאן הפקולטה הוא פרופ' גידי גרדר.

היסטוריה

בשנת 1953 הוקמה המחלקה להנדסה כימית בפקולטה לכימיה תעשייתית. בשנת 1962 המחלקה הופרדה מהפקולטה והפכה להיות יחידה אקדמית העומדת בפני עצמה. בשנת 1972 עברה הפקולטה מהבניין הישן של הטכניון שבשכונת הדר לקמפוס החדש בנווה שאנן, והפקולטה קיבלה שם חדש הפקולטה להנדסה כימית ע"ש וולפסון. הוקמו מספר מעבדות חדשות, מעבדה להנדסה כימית, שתי מעבדות להנדסת פולימרים ומעבדה לבקרת תהליכים.

הפקולטה כיום

בפקולטה 16 חברי סגל, 400 סטודנטים בלימודי הסמכה ו-80 בלימודי מוסמכים כ 34 לומדים לתואר דוקטור. פעילויות המחקר כוללות הנדסת תגובה כימית, אפיון ועיבוד חמרים (חומרים קרמיים, פולימרים, נאנוטכנולוגיה) נוזלים מרוכבים (נוזלים ביולוגיים, חמרים פעילי שטח) תהליכי הפרדת חמרים וחקר מים (הפרדה ממברנלית, ביוטכנולוגיה) תהליכי זרימה, תופעות פני השטח והנדסת מערכות תהליכיות.
רוח השמש

הרכב רוח השמש וסיבותיה

קיימת פליטה קבועה של חלקיקים שהגיעו באקראי למהירות מילוט מכבידת השמש, ובנוסף חלקיקים הנפלטים בהתפרצויות סולריות.
בפליטה הקבועה קל להפריד בין רוח שמש שמקורה בעטרת השמש לבין זו שמקורה במעטפת השמש, שכן הראשונה מהירה באופן ניכר. עד כה לא ברורות לגמרי הסיבות לחום הגבוה של העטרה, שמתבטא גם במהירות הפליטה מהעטרה.
התפרצויות סולריות מתרבות ומתמעטות על פני מחזור בן 11 שנים. המחזור מתחיל משדה מגנטי סדור (בדומה לזה של מגנט). בשל הרכבה של השמש מגזים ומפלזמה, מהירות הסיבוב שלה שונה בין קטביה לקו המשווה שלה. כתוצאה, השדה המגנטי של השמש מפותל וקווי השדה המגנטי מצטופפים. כשהצפיפות גוברת, חלק מקווי השדה המגנטי מתפתלים אל מחוץ לפני השמש, ולאורכם מתרחשות התפרצויות סולריות.

הגדרת גבול מערכת השמש על פי רוח השמש

לעיתים קרובות מכנים את המעטפת בה השפעת רוח השמש נמוגה מול הגז הקלוש המצוי בחלל הבין-כוכבי בשם גבול מערכת השמש. מידותיו של גבול זה אינן ידועות בדיוק, אף שידוע שהוא נמצא הרחק מעבר למסלולם של כוכבי הלכת. כמו כן, גבול זה אינו קבוע ומשתנה עם שינויי העוצמה של רוח השמש. גבול זה קרוב יותר לשמש בכיוון תנועת השמש בחלל הבין-כוכבי, לערך כיוונו של הכוכב וגה.
מרכז רפואי כרמל

המבנה הישן

בית החולים הוקם במקור במבנה שכתובתו היום היא חורב 2. המבנה תוכנן ב-1935 על ידי האדריכל משה גרסטל, ככל הנראה, כמלון בן שלוש קומות, אך עקב פרוץ המאורעות מחד, ועליית יהודי גרמניה מאידך, שימש כ"בית עולי גרמניה" של התאחדות עולי גרמניה. בעת הבנייה, תוכנן במקום גם סליק גדול שהיה שייך להגנה. בתקופת מלחמת העולם השנייה, נסגר בית העולים עקב הפסקת העלייה, והמקום נרכש על ידי קופת חולים הכללית. המטרה הייתה להקים בו בית חולים למחלות פנימיות. היוזם להקמתו של בית החולים ומי ששימש כמנהלו במשך 25 שנים היה ד"ר גרהרד רוזנקרנץ, יליד גרמניה, אשר עלה לישראל ב-1933.
ים סרגסו הרחב

תקציר העלילה

הספר מתחיל זמן קצר לאחר שהעבדות הוצאה אל מחוץ לחוק באימפריה הבריטית ב-1834. גיבורת הסיפור, אנטואנט, מספרת את סיפור חייה מילדותה ועד נישואיה בשידוך לאדון אנגלי ללא שם (אך מרומז להיות מר רוצ'סטר מהרומן ג'יין אייר). במהלך נישואיהם, האדון משנה את שמה של אנטואנט ל"ברטה" הפשוטה, וכולא אותה בחדרה, והיא מתדרדרת למצב של טירוף - בין היתר מפני שהוא עקר אותה מביתה בקריביים, וכפה עליה סביבה מנוכרת וכן אקלים מנוכר, באנגליה.
הספר מחולק לשלושה חלקים. החלק הראשון מתרחש בקוליברי, ג'מייקה, ומסופר על ידי אנטואנט. היא מתארת את חוויות ילדותה, כולל את חוסר היציבות הנפשית של אמה ואת מותו של אחיה המוגבל-התפתחותית.  
החלק השני מתחלק בין נקודת מבטה של אנטואנט לבין נקודת מבטו של האדון בעת "ירח הדבש" שלהם בדומיניקה. כאן מתגלים שורשי התדרדרותה, עם חשדות שמתפתחים מצד בעלה כאשר מופיע בחייהם גבר בשם דניאל, הטוען כי הוא אחיה הממזר של אנטואנט,  מכפיש את שמה הטוב ומטיל דופי בשפיותה, ודורש בסחיטה כסף בתמורה לשתיקתו. המטפלת מילדות של אנטואנט אינה בוטחת באדון האנגלי לו נישאה, והקלות בה הוא מאמין לכל מילה רעה שנאמרת על אנטואנט מדרדרת את המצב עוד יותר. הוא מתחיל לבגוד באנטואנט באופן גלוי. אנטואנט מתחילה לחוות תחושות של פרנויה ואכזבה לנוכח נישואיה הכושלים, ותחושת חוסר היציבות מערערות עוד יותר את מצבה הנפשי העדין. 
החלק השלישי הוא הקצר מכולם. הוא מסופר מנקודת מבטה של אנטואנט, כעת ברטה, כשהיא סגורה ב"עליית הגג" של בית האחוזה ת'ורנפילד. כאן מסופר על מערכת יחסיה עם גרייס, המשרתת שאמונה לשמור עליה, ועל חייה המדורדרים עם האדון, אשר מסתיר אותה מן העולם. הוא מבטיח לבוא לבקרה לעיתים תכופות יותר, אבל בפועל בא פחות, ובמקום זאת רודף אחרי מערכות יחסים עם נשים אחרות, ובסוף גם עם האומנת הצעירה, ג'יין אייר. כאשר היא מבטאת את מחשבותיה בזרם תודעה, אנטואנט/ברטה מחליטה לשים קץ לחייה, כי היא מאמינה שזהו גורלה. 

תמות מרכזיות

מאז העשורים האחרונים של המאה ה-20, מבקרים מחשיבים את ים סרגסו הרחב לתגובה פוסט-קולוניאליסטית לספר ג'יין אייר. ריס משתמשת במספר קולות (אנטואנט, רוצ'סטר, וגרייס) כדי לספר את הסיפור, ושוזרת את העלילה שלה בעלילת ג'יין אייר. בנוסף, ריס מציגה טענה פוסט-קולוניאליסטית כשהיא מחברת בין דחייתה של אנטואנט על ידי רוצ'סטר לבין מוצאה הקריאולי, שמוצג כגורם מרכזי בהתדרדרותה לאי-שפיות. 
הספר נחשב גם ליצירה פמיניסטית, כי הוא עוסק ביחסי הכוחות הלא-שוויוניים בין גברים ונשים, ובמיוחד במסגרת הנישואים.
ניקולאי קיסליוב

ניקולאי יעקבלביץ' קיסליוב (ברוסית: Николай Яковлевич Киселёв; ‏1913–1974) - מפקד יחידת פרטיזנים סובייטים באזור מינסק במהלך מלחמת העולם השנייה, אשר הציל 218 יהודים. הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

ביוגרפיה

ניקולאי קיסליוב נולד בבשקיריה. בשנת 1939 התגייס לצבא האדום ושירת בתפקיד קצין פוליטי. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941, נשלח לחזית. הוא לחם באזור בלארוס ובאחד הקרבות נפל בשבי. לאחר שהות קצרה במחנה שבויים במינסק הצליח להימלט ליערות, שם אירגן יחידת פרטיזנים, אשר נקראה "הנוקם". בקיץ 1942 התנדב להוביל קבוצת ניצולים יהודים מהכפר דולגינובו לאזור שהיה מחוץ לשטח הכיבוש הנאצי. לאחר מסע לאורך כ-1,500 קילומטר הצליח קיסליוב להעביר לשטח ששוחרר על ידי הצבא האדום 218 יהודים. 
לאחר המלחמה עבד קיסליוב במוסקבה בתפקידים בכירים במשרד לסחר חוץ. הוא נפטר בשנת 1974.

מעשה הגבורה של קיסליוב

בכפר דולגינובו (אשר חלק מתושביו הציל קיסליוב) התגוררו לפני המלחמה כ-5,000 יהודים. לאחר הכיבוש הנאצי הקימו הגרמנים גטו, בו רוכזו כל התושבים היהודים. בחורף 1942 נרצחו רוב תושבי הגטו ומעטים בלבד הצליחו להימלט ליערות שבסביבה ולהסתתר שם. היהודים ביקשו להצטרף ליחידת הפרטיזנים "הנוקם" שפעלה באזור. אך ליחידה זו לא הייתה כל אפשרות לכלכל כמות כה גדולה של אנשים. מפקד היחידה, ניקולאי קיסליוב, פנה אל המפקדה האזורית של הפרטיזנים בבקשה לעזרה בפתרון המצב. הפיקוד השיב, כי האופציה היחידה היא להוביל את הניצולים אל מחוץ לשטח הכיבוש הנאצי. קיסליוב החליט להתנדב למשימה זו ולהוביל בעצמו את היהודים. הוא יצא עם 270 יהודים (רובם זקנים, נשים וילדים - הגברים הצעירים נשארו כלוחמים ביחידת הפרטיזנים) למסע הארוך. לקבוצה הזו לא צורפו לוחמים ולמעשה היו בה רק שני אנשים חמושים - קיסליוב והקשרית שלו. המסע ערך כחודש, במהלכו עברה הקבוצה כ-1,500 קילומטרים. במהלך המסע אירעו מספר היתקלויות עם הגרמנים ומשתפי הפעולה שלהם, בהם נהרגו 52 יהודים. בסופו של דבר הצליח קיסליוב עם 218 יהודים להגיע לאזור בשליטת הצבא האדום. לאחר המפגש עם החיילים הסובייטים נעצר קיסליוב על ידי הנ.ק.ו.ד. באשמת עריקות. אך הודות לפניות הניצולים היהודים שוחרר מן המעצר. 
לאחר המלחמה לא סיפר קיסליוב לאף אחד על מעשה הגבורה שלו. הסיפור התגלה במקרה בסוף שנות ה-90, כאשר מנהלת מכון להיסטוריה ותרבות יהודית במינסק מצאה מסמך בנושא בארכיון המפלגה הקומוניסטית. המסמך שנמצא - דו"ח של קיסליוב אודות המסע שלו ורשימה שמית של הניצולים.
בשנת 2005 הוענק לקיסליוב על ידי "יד ושם" תואר "חסיד אומות העולם".
בשנת 2008 צולם בבלארוס סרט דוקומנטרי "רשימת קיסליוב" אודות האיש.