google/wiki40b huggingface dataset:
צבי סטודינסקי

ביוגרפיה

סטודינסקי נולד ב-1927 בברלין. בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון ב-1933 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. משפחתו התיישבה תחילה ברחובות ועברה לגור בצפון תל אביב, ליד משפחות גלזר ובלוט, בהן גדלו שייע גלזר ואשר בלוט, שהפכו לשחקנים מובילים באותה התקופה. בגיל 16 הגיע למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובגיל 18 כבר שיחק בהרכב הבוגרים. סטודינסקי שיחק במכבי תל אביב עד 1957, ופרש בגיל 30.
סטודינסקי נודע ביכולת הכיבוש שלו (כבש 64 שערים), וגם ביכולת המסירה שלו, שהוסיפה למאזנו בישולים רבים וזיכתה אותו בתואר "הטבח" בידי חלוץ המועדון, שייע גלזר.
לסטודינסקי נולדו שתי בנות ובן.

הופעות בולטות

לאורך הקריירה בקבוצה נודעה העיקר היכולת שהפגין במשחקים ביוגוסלביה ב-1950. מכבי ניצחה שם 0:2 את פרטיזן בלגרד, וגברה אף על המארחת, קבוצת נאשה קרילה. כמו כן ניצחה 2:3 את ניש סרביה, וסטודינסקי כבש במשחק זה אחד מן השערים. בסך הכל ניצחה מכבי בארבעה מ-11 משחקיה, שלושה סיימה בתיקו, ובארבעה הפסידה. העיתונות היוגוסלבית טענה כי סטודינסקי היה הכדורגלן המצטיין במסע. בהמשך אותה נסיעה כבש צבי סטודינסקי צמד שערים במשחק מול לוצרן שווייץ, בניצחון מכבי 2:5.
סטודינסקי חיזק את הפועל תל אביב במסעה לאנגליה, בספטמבר 1951, בהפסדה 6:1 מול ארסנל, בהייבורי; הוא כבש את שער הכבוד, בדקה ה-87.
באותה שנה ביקרה בארץ משלחת כדורגלני "אול-סטאר" מארצות הברית, ומכבי תל אביב גברה עליה 0:3; סטודינסקי הבקיע את אחד השערים.
הוא כבש שוב ב-1953, במדי נבחרת תל אביב, שניצחה 0:2 את פאלקירק הסקוטית. ב-1954 נוצחה מכבי 4:2 על ידי נוטס קאונטי, באנגליה; סטודינסקי הבקיע את אחד משני השערים לזכות מכבי. הוא כבש שער לזכות קבוצתו גם בניצחונה 0:3 על דמיר ספור. הבקיע צמד מול אצורי האיטלקית, במשחק שנסתיים ב-2:2, ועוד שער חשוב, בתיקו 2:2 מול מ.ט.ק. הונגריה, במשחק שהתקיים בתל אביב.
שמעון לאומי

חייו

לאומי נולד בעיר וינה והחל את הקריירה שלו בקבוצת הכח וינה, אחת מקבוצות הכדורגל היהודיות הידועות ביותר באירופה באותה תקופה, ועזב אותה רק כאשר עלה לארץ ישראל בתחילת שנת 1920. בתקופה זו דבק בו הכינוי "לומק". מקור הכינוי הוא במקס רוטנר, אחיו הקטן, שלא היה מסוגל להגות בצורה נכונה את השם "שמעון" ובמקום זאת היה נוהג לומר "שומק". היה זה כינויו של לאומי בשנותיו הראשונות, אך כאשר הצטרף להכח וינה סירבו חבריו לקבוצה להשתמש בשם זה ובמקום זאת החלו לקרוא לו "לומק". בתחילת דרכו בארץ ישראל עבד לאומי בסלילת כבישים, אך תוך זמן קצר חתם במכבי תל אביב, בה שימש כמאמן וכשחקן. הוא אף עברת את שם משפחתו ל"לאומי", אך היה ידוע תמיד כ"לומק".
הוא נחשב לאחד הכדורגלנים הטובים ביותר בארץ ישראל בשנות ה-20, והיה זה שעיצב את שיטת המשחק הראשונה של מכבי תל אביב. בנוסף לכך קבע לאומי כי בכל שבוע ייערכו שלושה אימונים לכל הפחות, ופעל להנחלת שיטות ההתנהלות של הכדורגל האירופאי במכבי תל אביב. נטל חלק במסעות משחקים שערכה קבוצתו באוסטריה, בצ'כוסלובקיה ובפולין. בזכות יכולתו הגבוהה במגרש הוא הוזמן לשמש כשחקן אורח במסעות משחקים שערכו מכבי "הגיבור" חיפה בארצות הברית ומכבי חשמונאים ירושלים במצרים. לאחר שסיים את הקדנציה שלו במכבי תל אביב עבר לשחק במכבי "אבשלום" פתח תקווה.
לאומי היה גם אחד מראשוני השחקנים היהודים בנבחרת ארץ ישראל/פלשתינה, שייצגה את טריטוריית המנדט הבריטי בארץ ישראל. הוא היה אחד מששת השחקנים היהודים שנטלו חלק במשחקים הראשונים בהיסטוריה של הנבחרת, ואף הבקיע את השער הראשון בתולדותיה בהפסד 5-2 לנבחרת הצבא הבריטי בקהיר בשנת 1930.
לאחר פרישתו החל לעבוד כמאמן בהפועל פתח תקווה, ולאחר שסיים את הקדנציה שלו שם חזר למכבי תל אביב, הקבוצה שבה התפרסם כשחקן. לקראת המשחקים מול נבחרת מצרים במוקדמות מונדיאל 1934 מונה לאומי למאמן הנבחרת. הוא זימן לסגל 16 שחקנים, רובם מהפועל תל אביב, וקבע לנבחרת משחקי אימון אחדים נגד קבוצות של יחידות הצבא הבריטי שחנו באזור. לומק היה מודע לאיכותה המקצועית הגבוהה של מצרים, והורה לשחקנים להיזהר במיוחד מפני החלוץ מוחמד מוכתר מקבוצת "ארסנל קהיר". המשחק הראשון נגד מצרים נערך במגרש הצבא הבריטי המרכזי בקהיר ב-16 במרץ 1934. שחקני הנבחרת לא הצליחו להוות יריב שקול למצרים, והחלוץ מוכתר הצליח להכניע את השוער וילי ברגר בשלושת ניסיונותיו הראשונים. לקראת סיום המחצית הצליחה מצרים להבקיע שער נוסף. במהלך ההפסקה ניסה לומק לארגן את שחקניו, אך אלו לא שעו לדבריו ותוך זמן קצר מפתיחת המחצית השנייה עלתה מצרים ליתרון 0-6. לאחר מכן הצליחה הנבחרת לצמק את התוצאה משער של אברהם "נוצ'ה" נודלמן, אך לאחר מכן הבקיעה מצרים שער נוסף. 
ב-6 באפריל שלאחר מכן נערך משחק הגומלין במגרש הכדורגל ששכן ברחוב שלוש בתל אביב. לקראת המשחק ביצע לומק שינויים אחדים בהרכב הפותח של הנבחרת, בראשם הדחת הקפטן אברהם רזניק והעברת סרט הקפטן שלו לפנחס פידלר ממכבי חשמונאים ירושלים. המחצית הראשונה התנהלה בצורה דומה למחצית הראשונה של המשחק בקהיר, והסתיימה ביתרון 0-4 לטובת מצרים, שגם הפעם נהנתה מיכולת טובה של מוחמד מוכתר. עם זאת, במחצית השנייה הפגינה הנבחרת יכולת טובה בהרבה, והשוער ברגר מנע ספיגת שערים נוספים. לקראת הסיום הצליח יוחנן סוקניק להבקיע שער מצמק לטובת ישראל. במשחק ידידות שנערך יום למחרת משחק הגומלין סיימו נבחרות תל אביב (בהדרכת לומק) וקהיר בתיקו 2-2, ולאחר מכן פרש לאומי מאימון הנבחרת.
לאומי הלך לעולמו באמצע שנות ה-60 כתוצאה מהתקף לב.
אבובית ארוכת-חדק

מקור השם

שם הסוג Corythoichthys מגיע מהמילים היוונית "coris" שמשמעותה חגורה, ו-"ichthus" שמשמעותה דג. השם השני בסוג, "schultzi", הוא על שם לאונרד פיטר שולץ, אשר היה איכתיולוג במכון סמית'סוניאן.

תיאור

זכרי אבובית ארוכת החדק יכולים להגיע לאורך של 16 ס"מ. גופם גלילי ומוארך. לאבוביים הללו יש הסוואה צבעונית, שעושה את הטריפה שלהם על ידי דגים אחרים למסובכת יותר. צבע גופם הבסיסי הוא לבנבן עם קווים שחורים, חומים ואדמדמים עם טבעות צהובות.
עיניהם בולטות וחרטומם ארוך, מעט דק יותר מהגוף. סנפיר זנבם קיים אך קטן למדי. בניגוד למינים אחרים, הזכר נושא את ביצי הדגים בתוך שקיק אשר נמצא מתחת לזנב. בתוך כיס זה, הם נושאים גם את הדגיגים הצעירים אשר מתפתחים.

תפוצה

מין זה נפוץ בכל רחבי האוקיינוס השקט וההודי, מן הים האדום ומזרח אפריקה עד טונגה, ברחבי מיקרונזיה, צפון אוסטרליה וקלדוניה החדשה.

בית גידול

אבובית ארוכת-החדק נמנית בין המינים הבנטיים הקשורים לשונית האלמוגים. בדרך כלל ניתן למצוא את האבובית בלגונה או בשונית הים, בעומקים של 2 עד 30 מטרים. הבוגרים מתגוררים בזוגות או בקבוצות קטנות כאשר הם בים הפתוח, ונמצאים במקומות בטוחים על מנת להעביר את הלילה.
שאבאתנוק

שאבאתנוק (באדיגית: Шэбтэнкъо) היה אחד מהמפורסמים שבנארתים הצ'רקסיים ובנם של הנארתים ואזרומודג' וסטניה. את ילדותו העביר תחת חסותה של סטניה ללא ידיעת אביו, אשר סבר שמת בעת לידתו.

ילדותו של שאבאתנוק

בעודם מחכים לילד נוסף אשר יוולד לבני הזוג, סטניה ביימה את פטירתו של התינוק אחרי הלידה והסתירה אותו. היא פונה לאבי התינוק ומספרת כי הילד נפטר בעת הלידה ורצונה כעת היא לקבור אותו מתחת לעץ גדל. האב לא התנגד לרעיון, נתן את הסכמתו לקבורת את הילד והתאבל עליו. בחלוף מספר ימים מנצלת סטניה את היעדרותו של האב מהבית כדי למצוא פתרון בדהר מקום גידולו וחינוכו של הילד הצעיר כדי שיתאימו לרצונותיה. היא יצאה אל הכרם כדי להרהר במחשבותיה למציאת הפתרון. זוג זקנים שעד בכרם העניק לה את התשובה, והיא החליטה שהם אלו אשר יגדלו את בנה במרתף ביתם תחת הדרכתה.

היורש של ואזרומודג'

לא מעטים היו האויבים של "ואזרומודג'" וכולם רצו להחליף אותו כמנהיג הנארתים. סטניה אשר רצתה שבנה הוא זה שיחליף בבוא מן הימים את אביו, ביימה את פטירתו על מנת להסתירו מפני אויביו. לפני אחד מכינוסי מועצת הנארתים בבית הנארת אלידג', ערך השליט אספה חשאית עם מספר ממקורביו וסיפר להם על התוכנית להתנקש בחייו של ואזרומודג' ולנשל אותו מתפקיד מנהיג הנארתים.
חרושת השמועות על תוכנית ההתנקשות הגיעו לאוזניה של סטניה. השמועה אמרה, כי בעת הרמת הכוסית לנעילת ישיבת הנארתים, יוכנס לכוסו של ואזרומודג' (הכוס של מנהיג הנארתים הייתה תמיד גדולה משאר הכוסות) נחש ארסי חבוי אשר יכיש אותו ויביא למותו. סטניה החליטה שזה היה הרגע לחשוף את זהותו של שאבאתנוק. סטניה סיפרה לבנה את הסיפור האמיתי וכי הגיע הרגע בו הוא יבצע את המשימה הראשונה בחייו. היא ביקשה ממנו להגיע אל הכנס, להסתנן בסתר אל האולם, ורגע לפני הרמת הכוסית לעצור את אביו מלנסות לשתות מהכוס, לשבור אותה ולחשוף את הנחש הארסי ואת המזימה לרצוח אותו.
שאבאתנוק הצליח במשימתו להצלת את אביו מההתנקשות, חשף את זהות המתנקשים, אולם הוא נס מן המקום בחזרה אל המרתף בביתו בטרם הצליח ואזרומודג' לחשוף את זהותו. רק בחלוף כמה ימים מששב ואזרומודג' אל ביתו, סטניה סיפרה כי האמיץ אשר הציל את חיו הוא בנו שאבאתנוק, אשר את פטירתו היא ביימה מחשש לחייו.

החברות עם סוואסרוקו

אף אויב לא רצה להיתקל בשני הלוחמים הללו, שאבאתנוק וסוואסרוקו. לפי הפולקלור הצ'רקסי נודעו לוחמים אילו כאמיצים ללא פחד, רוכבים מצוינים ולא היו סיכויים רבים לנצח אותם בקרבות. התכונות שלהם היו זהות לגמרי. אחד הדברים שאהבו לעשות היה לצאת לצייד ולערוך ביניהם תחרויות. באחת הימים יצאו לצוד שועלים, כשראו שועל סוואסרוקו נתן פקודה לכלבי הציד לרדוף אחרי השועל, אולם שאבאתנוק רטן עליו כי ההוראה לכלבים הבהילה את השועל שברח ליער ולא ניתן היה לתופסו עוד. ויכוח קל נוצר ביניהם והם שבו בסוף היום בידיים ריקות.
למחרת בבוקר הקדים סוואסרוקו את השכמתו ויצא לצוד את השועל. שאבאתנוק ידע כי סוואסרוקו לא יוותר בנקל ולכן הוא יצא בעקבותיו, הגיע אליו ומצא אותו יושב ופושט את עורו של השועל שצד. בעוד סוואסרוקו אמר "כמה שלא תהייה מהיר, לא תוכל לברוח ממני", שאבאתנוק  לגלגל בחזרה: "כי לא אפשרת לשועל לברוח". סוואסרוקו לא נשאר חייב וענה: "ואתה היכן היית? ומי צד את השועל?". תשובתו של שאבאתנוק הייתה: "שנינו יחד תכננו את הציד והסכמנו על הדרך היעילה ביותר והיא לצוד את השועל בשטח פתוח ולא ביער, הלא זה לא מה שהופך אותנו למיוחדים? מתכננים ומוציאים לפועל ביחד". 
למעשה זה מה שהפך את החברות ביניהם להצלחה בשדה הקרב. התחרות הפנימית מי חזק יותר ומי אמיץ יותר תמיד העניקה להם דחף להצליח יותר.
תזמורת המלחינים האמריקאים

היסטוריה

פאול לוסטיג דונקל, דניס ראסל דייוויס, פרנסיס ת'ורן וניקולאס רוסאקיס ייסדו בצוותא את תזמורת המלחינים האמריקאית בשנת 1975. הופעתה הראשונה הייתה ב-7 בפברואר 1977 באליס טרולי הול במרכז לינקולן. דייוויס כיהן כמנהל מוזיקלי מייסד של התזמורת משנת 1977 עד 2002. ועכשיו הוא מנצח כבוד של תזמורת המלחינים האמריקאית. בנובמבר 2000 הודיעה התזמורת על מינוי סטיבן סלואן למנהל המוזיקלי החדש, החל בעונת 2003-2002. המינוי היה יוצא דופן בכך, שסלואן לא ניצח על התזמורת לפני מינויו. הופעתו הראשונה של סלואן כמנצח התזמורת הייתה במרץ 2002, וכהונתו בתזמורת החלה בנובמבר 2002. הוא כיהן במשרה זו עד סוף 2006. ב-2010 התמנה ג'ורג' מנאהאן למנהל מוזיקלי של תזמורת המלחינים האמריקאים.
התזמורת קיבלה מספר רב של אותות כבוד מן האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות, BMI ו-ASCAP, על היצירות שנקבעו בתוכניותיה. כמו כן קיבלה ACO את פרס החניכה של METLife על "מצוינות בשילוב קהל", והכרזה ממועצת העיר ניו יורק. הקלטות התזמורת יצאו ב-ARGO, CRI, פוינט, פניקס USA, מיוזיק מאסטרס, נונסאץ', צאדיק וניו וורלד רקורדס.
טנזין פאלמו

ג'טסונמה טנזין פאלמו (Jetsunma Tenzin Palmo) (נולדה 1943 בלונדון) היא נזירה בודהיסטית אנגליה בשושלת דרופה של בית הספר קאג'יו מהבודהיזם הטיבטי. היא סופרת, מורה רוחנית ומייסדת של המנזר לנשים דוֹנגיוּ גַטְסַל הממוקם בהימאצ'ל פרדש.

ביוגרפיה

כשהייתה בת 20, בשנת 1964, עזבה את חייה בעיר הגדולה של לונדון, על מנת לממש את ייעודה בהודו. שם פגשה את המורה הרוחני שלה קמטרול רינפוצ'ה השמיני.

בשנת 1973 עברה חניכה מלאה בהודו, שהכשירה אותה להעביר חניכות לתלמידותיה הנזירות הצעירות, המגיעות כיום למנזר שהקימה.
היא חייתה בקהילתו של קמטרול רינפוצ'ה וניסתה להשתלב בתרגולים ובתפילות של הגברים, אך ללא הצלחה. כך הבחינה בהבדלים הניכרים ביחס של המסורת הטיבטית לגברים ולנשים. היא הייתה מזכירתו של המורה קמטרול רינפוצ'ה השמיני. כעבור שש שנים עזבה את המקום בתחושה שלא הצליחה לממש את הפוטנציאל הטמון בה. 
היא ידועה בעיקר כאחת מהיוגים המעטים ביותר, בעולם המערבי, אשר הוכשרו במזרח. נטייתה האישית הייתה לחיות בהתבודדות, ולכן בחרה בדרך זו, בהסכמתו והנחייתו של קמטרול רינפוצ'ה. כך חיה 12 שנים במדיטציה ובהתבודדות, במערה נידחת בהרי ההימלאיה, כל אותן השנים במדיטציה קפדנית של שלוש שעות שינה בלבד. ארוחת בוקר, שלוש שעות מדיטציה. ארוחת צהריים, שלוש שעות מדיטציה, וכך הלאה. כמו כן שתלה ירקות בקרבת מקום. גידלה את מזונה על ההרים וחוותה חוויות של סגירות, קור וסערות שלג. בסרט "מערה בשלג", היא מספרת על התקופה הזו של המדיטציה האינטנסיבית, כזמנים המאושרים ביותר בחייה. 
קמטרול רינפוצ'ה נפטר בשנת 1980 לפני מותו בגיל 48, ביקש ממנה להקים מנזר לתרגול ותפילה של נזירות. בשנת 1988 פאלמו עזבה את הודו ונסעה לאיטליה, בה שהתה כמה שנים ולימדה במרכזי דהרמה. עם שובה להודו, החלה במסע לאיסוף כספים, על מנת להקים את מנזר הנשים הבודהיסטיות הטיבטיות. בסרט "מערה בשלג" היא פוגשת את הדלאי למה (הנוכחי, טנזין גיאטסו) ומבקשת גם ממנו, לשנות את המסורת על מנת לקדם את תוכניתה זו.
ויקי מקנזי, שכתבה את הספר: "מערה בשלג", על טנזין פאלמה, מספרת כי מה שהניע את כתיבתו של הספר נובע מהצהרתה של טנזין פאלמו למגזין בודהיסטי, בו אמרה כי "יש לי נדר להגיע להארה, בצורתה הנקבית - ולא משנה כמה גלגולי חיים זה יקח".

ספר חדש מפרי עטה

"טיפוח הפוטנציאל האנושי" (שש השלמויות) - מאת ג'טסונמה טנזין פאלמו. זהו ספר חדש בהוצאת ידידי הדהרמה: (מבט רחב על האימון הבודהיסטי מעבר לישיבה על הכרית). הספר מכיל תרגום הקורס שנתנה ג'טסונמה טנזין פאלמו בישראל בשנת 2006.
אנקה ואן דרמירס

ביוגרפיה

ואן דרמירס נבחרה ב-1991 למלכת היופי של בלגיה, בשנה זו לראשונה הצופים לקחו חלק בהצבעה והזוכה לא נבחרה אך ורק על ידי חבר שופטים.
היא ייצגה את בלגיה בתחרות מיס עולם 1991 ומיס תבל 1992, ושם סיימה במקום שישי. לאחר מכן פתחה בקריירת דוגמנות. 
היא עורכת דין מוסמכת ומתמחה במיסוי בינלאומי. 
ב-2003 היא נבחרה לחברה בסנאט הבלגי מטעם מפלגת ולאמס בלאנג, והייתה בין היתר חברה בוועדה לענייני כלכלה וכספים של הסנאט.
היא נשואה ולה בן ובת.
פרוסיה המלכותית

היסטוריה

בשנת 1198 נוסד המסדר הטבטוני בחסותו של מלך פולין. אבירי המסדר הטבטוני ייסדו מדינה זאת כחלק מהתהליך של התנצרות התושבים הבלטיים על ידי המסדר. הם פיתחו את החקלאות, הדת והתעשייה במדינה. תחת המסדר תושבי ארץ פרוסיה לא היו בעלי זכויות מרובות, והם סבלו ממשטר כוחני ויציב שלא התאים לרצונותיהם. לאחר התבוסה של המסדר הטבטוני כנגד פולין בקרב טננברג (Tannenberg) בשנת 1410, נחתם שלום טורן הראשון, ולפיו חולקה פרוסיה לשניים; חלקה המזרחי נשאר בשליטת המסדר הטבטוני, ולימים הפך לדוכסות פרוסיה, ואילו חלקה המערבי הועבר לשליטת ממלכת פולין. בשנת 1440 הוקמה הקונפדרציה הפרוסית, שדרשה להשתחרר מעולם של אבירי המסדר הטבטוני, ולהסתפח לחלוטין לממלכת פולין. כתוצאה מכך פרצה בשנת 1454 מלחמת שלוש עשרה השנים, ובשנת 1466 נחתם שלום טורן השני, ולפיו קיבלה "פרוסיה המלכותית" אוטונומיה שלטונית, עם מטבע משלה, וזכות להחזיק צבא עצמאי, אולם הייתה כפופה לכתר הפולני.
בשנת 1569 הוקם האיחוד הפולני-ליטאי, ובוטלה האוטונומיה של פרוסיה המלכותית. האזור הפך לחלק מפולין גדול, והתושבים יכלו להשתתף בבחירות לסיים. אמנם בישופות ורמיה ששכנה באזור שמרה על עצמאות מסוימת, אך גם היא הייתה כפופה לכתר הפולני.
בשנת 1772 חתמו נציגי פרוסיה, אוסטריה ורוסיה על הסכם לחלוקת פולין, ועד לאביב 1773 כבשו צבאותיהם את השטחים שסוכמו ביניהם. במסגרת החלוקה קיבלה פרוסיה שטחים לאורך החוף הבלטי, לא כולל גדנסק, טורון ואזורים נוספים. סך הכל הועבר שטח של 36 אלף קמ"ר, שבו 580 אלף תושבים. השטחים שנכבשו אורגנו כפרובינציית פרוסיה המערבית, ובמהלך חלוקת פולין השנייה בשנת 1793 צורפו אליה שאר שטחי פרוסיה המלכותית.
קוממיות (תנועה)

עקרונות ומטרות

תנועת קוממיות שואפת להפוך את מדינת ישראל למדינה יהודית-תורנית, המונהגת על ידי חוקי התורה. התנועה דוגלת בהמעטת השימוש בכלים חילוניים, כגון אמצעי התקשורת ובתי המשפט, ובהחלפתם בכלים דתיים כגון תקשורת דתית ובתי דין רבניים, כדרך 'להשבת עם ישראל לשורשיו ומורשתו'.
אחד מעקרונות התנועה הוא הנחישות, ('קומה זקופה') שמתבטאת באמונה בצדקת הדרך ופעולות אקטיביות תוך התחשבות פחותה בדעת הקהל החילונית (בניגוד לזרמים אחרים בציונות הדתית שרואים בדעת הקהל דבר שיש להתחשב בו במידה זו או אחרת).
תנועת קוממיות קשורה באופן בלתי רשמי במפלגת "תקומה" (הפועלת כחלק מרשימת הבית היהודי כיום) ופועלת מאותם משרדים בירושלים. למעשה קוממיות מונהגת על ידי רבני מפלגת "תקומה".
התנועה עוסקת רבות במאבק על ארץ ישראל השלמה, בין השאר בעליות להריסות חומש (שפונה בהתנתקות) ובחיזוק המאחזים. התנועה רואה במאבק זה מצווה חשובה, וקוראת במפורש לסירוב פקודה של חיילים ושוטרים במקרה של פקודה לפינוי או פגיעה ביישובים.
התנועה מתנגדת ל"עבודה ערבית זולה" וקוראת למעסיקים להימנע מהעסקת ערבים (היענות לקריאה זו עלולה לחשוף את המעסיק לתביעה, אזרחית ופלילית, על הפרת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה). התנועה גם מתנגדת לקיום מצעד הגאווה אותו מקיימת הקהילה ההומוסקסואלית מדי שנה בירושלים, ובין היתר ארגנה "מצעד בהמות" כחלק מפעולות המחאה נגד המצעד.
התנועה גם עוסקת בהחזרה בתשובה, בעיקר באזור תל אביב.
במרץ 2010 פרסם יו"ר התנועה משה (מוסא) כהן קריאה להתפקדות אנשי ימין לליכוד, אף שאינם מתכוונים להצביע למפלגה זו בבחירות לכנסת, וזאת על מנת להשפיע על דרכה של מפלגה זו. לטענת כהן צעד כזה אינו מנוגד לערך הישרות, היות שלטענתו כך היא דרך ההתנהלות המקובלת בליכוד, וקבוצות נוספות של בעלי אינטרסים התפקדו לליכוד על מנת לקדם אג'נדה מסוימת 
רבני התנועה הם מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, ובהם הרב דב ליאור, הרב זלמן ברוך מלמד, הרב אליקים לבנון, הרב דוד חי הכהן, הרב חיים ירוחם סמוטריץ, הרב יצחק בן שחר, הרב איתמר אורבך והרב אהרון טרופ.
יו"ר התנועה הוא מוסא כהן.

פעילויות נוספות

התנועה הוציאה בין השנים תשס"ו-תשס"ח ירחון תורני חודשי בשם "קומי אורי", שעסק בענייני השעה. כמו כן הוציאה התנועה עלון שבת שיצא באופן בלתי רציף בין השנים תשס"ו-תש"ע והופץ בכ-60,000 עותקים בבתי כנסת בישראל. החל משנת תש"ע פסק העלון להופיע באופן עצמאי, והוא מופיע לעיתים כמדור בעיתון בשבע.
התנועה עוסקת גם בנושא שידוכים במגזר הדתי.
אביגדור קרא

ר' אביגדור קרא (נפטר בשנת ה'קצ"ט, 1439) היה דיין, ראש ישיבה, מקובל ומשורר בפראג.

ביוגרפיה

רבי אביגדור בן יצחק קרא היה דיין ברגנסבורג ואחר כך בא לפראג. בפראג פעל ביחד עם שני הדיינים האחרים בני זמנו, ר' יום טוב ליפמן מילהויזן בעל "ספר ניצחון" ור' מנחם ב"ר יעקב שלם. לאחר הפוגרום ביהודי פראג בשמיני של פסח ה'קמ"ט, 1389, חיבר קינה בשם "את כל התלאה", שנכנסה למחזורים אשכנזיים בתפילת מנחה של יום הכיפורים. הוא חיבר גם שיר דו לשוני בעברית וביידיש, "אחד יחיד ומיוחד", שהיו שרים בקהילות אשכנז לכבוד חתן העולה לתורה. הוא חיבר פיוטים נוספים, וכן שאלות ותשובות שנשמרו בכתב יד ונדפסו ב-2007. 
לפי עדות מן המאה ה-15 הרשומה בשולי כתב יד וינה של ספר מהרי"ל - שאין לה תמיכה ממקור אחר - היה רא"ק מיודד עם מלך בוהמיה ואצלב הרביעי, ואף ניהל איתו ויכוחים בענייני אמונה שהביאו את המלך הנוצרי להודות באמונת היהודים. לפי מקור זה, השפיעו ויכוחים אלה גם על יאן הוס ועל המרד ההוסיסטי שפרץ לאחר הריגתו. לוויכוחים אלה מקשרים את הפיוט "אחד יחיד ומיוחד", העוסק בענייני אמונת הייחוד, מתאר גויים המתקרבים לדת היהודית וכולל קריאה גם לשאינם יהודים (ערבים ונוצרים) להאמין באמונת הייחוד.
בעבר ייחסו לו מקובלים וחוקרים, בין השאר אהרן מרקוס בספרו "החסידות", את החיבורים הקבליים ספר הקנה וספר הפליאה, אך חוקרים מאוחרים (ובהם גרשם שלום) הוכיחו שלא הוא המחבר. הוא חיבר חיבורים קבליים אחרים, בהם "קדש הלולים" ו"אבן ספיר". בחיבוריו ובתשובותיו הוא מחבר בין הקבלה והפילוסופיה היהודית. 
נישא לאחותו של רבי יהודה ליוואי הזקן מפראג, שהיה סבו של המהר"ל מפראג. מקובל כי אחד מבניו היה רבי אברהם שכיהן כאב"ד פראג וחיבר אף הוא חיבורים תורניים, אך יש מערערים על זיהוי זה. קברו הוא הקבר הראשון בבית הקברות היהודי העתיק בפראג.
קברו הוא העתיק ביותר בבית הקברות היהודי בפראג, לאחר שהמצבות שקדמו לו נופצו בידי נוצרים.
יצחק אפשטיין (רב)

תולדותיו

נולד ברוסיה. למד בישיבת קלצק אצל הרב אהרן קוטלר והרב שך. בשנת תרצ"ה עלה לארץ ישראל בעצת הרב קוטלר כדי ללמוד תורה אצל חותנו הרב איסר זלמן מלצר בירושלים. למד בישיבת חברון בירושלים.
בתחילת שנות ה-40 נישא לתמה, בתו של נח אימרמן, תלמיד ישיבת סלבודקה (שם למד בחברותא עם הרב שך) ולאחר מכן תלמיד ישיבת חברון, מהרוגי מאורעות תרפ"ט בחברון. אפשטיין התקרב לרב מלצר ועם הזמן נהיה נאמן ביתו ומקבוצת תלמידיו הקרובים, ואף סייע לו בעריכת ספרו אבן האזל. בח' בטבת תש"א (1941) נשלח על ידי הרב מלצר לקבל את פני הרב שך ומשפחתו עם עלותם ארצה, בגבול בראש הנקרה.
לאחר קום המדינה היה ממקימי הרבנות הצבאית שימש כרב צבאי והגיע עד לדרגת סגן-אלוף. בשנות ה-50 מונה לאב בית דין בתל אביב. היה מעורכי האנציקלופדיה התלמודית, וכן סדרת אוצר הפוסקים. כן היה מעורכי כתביו של הרב הרצוג.
התגורר בשכונת גבעת רוקח בבני ברק, והיה מקורב לרב שך. נפטר בשנת 1965, ונקבר בהר המנוחות, בסמיכות לקברו של רבו הרב מלצר. את חלקת הקבר רכש הרב שך לעצמו, ולאחר פטירת הרב אפשטיין נידב אותה לצורך קבורתו. בזמן מחלתו ולאחר פטירתו, לאורך תקופה ארוכה, נהג הרב שך לבקר בקביעות מדי שבת את אלמנתו וילדיה בביתם.

צאצאיו

בניו: יואל - חתנו של הרב גרשון אריאלי (בנו של הרב יצחק אריאלי); הרב נח - ראש כולל בירושלים; חיים אפשטין - יו"ר מפלגת בני תורה וסגן ראש עיריית ירושלים; והרב איסר זלמן – לשעבר ר"מ בישיבת ההסדר קריית שמונה. בנותיו: נחמה – אשת הפיזיקאי פרופסור יעקב גרינהויז; ורבקה – אשת הרב נחום נריה.
התנצלותו של מתמטיקאי

נושאים

מתמטיקאי, בדומה לצייר או משורר, יוצר תבניות. אם תבניותיו יותר עמידות משל האמנים, זאת משום שהן בנויות מרעיונות. צייר מקיים תבניות בצבעים, משורר - במילים.
— פרק 10, פסקה ראשונה
הארדי קרא למסמך "התנצלות" מלשון הצדקה או כתב הגנה (כפי שאפלטון כתב את האפולוגיה של סוקרטס) ולא מלשון בקשת מחילה. להארדי שני מניעים לכתיבת ההתנצלות בתקופה זו של חייו. ראשית, הוא הגיע לגיל 62 ועבר התקף לב שנה לפני כן, והרגיש כי הוא קרוב למותו יותר מאי פעם, ועם זאת ליצירתיות המתמטית שלו. כמו כן רצה הארדי להביע את הפילוסופיה שלו בנושא וכך להנחיל אותה לדורות המתמטיקאים בעתיד. שנית, בתקופה זו החלה מלחמת העולם השנייה והארדי, שהיה פציפיסט פעיל, רצה להצדיק את דעתו כי חקר המתמטיקה צריך להיעשות לשם הלימוד הטהור, ולא במטרה למצוא לה שימושים.
אחד מהמוטיבים המרכזיים במאמר הוא החן במתמטיקה, אשר הארדי משווה לאמנות בשורה אחת עם ציור ועם שירה. להארדי, המתמטיקה היפה ביותר היא התלושה ככל שניתן מיישום מציאותי, ובכן הוא מתכוון למתמטיקה טהורה, ובמיוחד בתחום שבו התמחה – תורת המספרים. הוא מצדיק את הזיקה הרבה למתמטיקה הטהורה בכך שלדעתו עצם "חוסר התועלת" שבה, משמעה כי אינה יכולה להזיק. מצד שני, הארדי מכפיש את המתמטיקה השימושית ומכנה אותה "מכוערת", "טריוויאלית" ו"משעממת".
משמעות המאפיינים הללו, בנוגע למתמטיקה השימושית, אינה כי היא בהכרח "מכוערת" מעצם היותה שימושית, אלא שלעיתים קרובות יותר, ככל שמתמטיקה מכוערת יותר כך היא נמצאת בשימוש. מאפיינים אלו מופנים כלפי תחומים מסוימים במתמטיקה בהתאם למקורם, עומקם והיופי ברעיונות הבונים של התחום בהתאם להגדרה זו של הארדי. הארדי הרחיב את המושג עוד יותר בהערותיו לגבי הציטטה המיוחסת לגאוס - "המתמטיקה היא מלכת המדעים ותורת המספרים היא מלכת המתמטיקה". יש המאמינים שחוסר היישומיות שבתורת המספרים הוא שהוביל את גאוס למשפט זה; על כל פנים, הארדי מציין כי לדעתו אין זו הסיבה. אם יימצא שימוש לתורת המספרים אזי אף אחד לא ישליך את המלכה מכסאה משום זאת. כוונתו של גאוס היא, על פי הארדי, כי העקרונות המנחים של תורת המספרים הם עמוקים יותר ואלגנטיים יותר בהשוואה לתחומי המתמטיקה האחרים.
מוטיב נוסף בספר הוא כי המתמטיקה היא "משחק לצעירים", ומכאן שעל כל בעל כישרון למתמטיקה לפתח את הכשרון ולהשתמש בו בעודו צעיר, טרם הירידה במקוריות והקיבעון המאפיינים ותיקים. השקפה זו מאפיינת את מרירותו העצמית של הארדי לגבי יכולותיו המתמטיות. עבור הארדי, מתמטיקה "אמיתית" הייתה בעיקרה עבודה מקורית, יותר מאשר עבודה הסברתית או הרחבתית כלשהי.
בזמן כתיבת ה"ההתנצלות" הודה הארדי כי תקופת היצירה הפורה שלו כמתמטיקאי חלפה לה. בהקדמה משנת 1967 מתאר ק. פ. סנו את ה"התנצלות" כ-"עריגה רגשנית לכוחות מקוריים שהתקיימו בעבר ללא חזור".
ברטולד פרידלנדר

פרופ' ברטולד (טולו) פרידלנדר (נולד ב-2 באוקטובר 1942, כ"א בתשרי ה'תש"ג), הוא נשיאה של המכללה האקדמית הדסה בירושלים. הוא מכהן בתפקיד מאז אוגוסט 2012, ובעבר היה יושב הראש של החוג לביוטכנולוגיה במכללה.

תחילת חייו

פרידלנדר נולד בסנטיאגו, צ'ילה, לגרגוריו וסטלה. על מנת ליצור קשר עם התרבות היהודית, פרידלנדר ומשפחתו היו מבקרים בעיירה סמוכה, שם נחשפו לפעילויות ציוניות ויהודיות.
כתלמיד, פרידלנדר הצטיין, וסיים את בית הספר התיכון כבר בגיל 16. הוא קיבל תואר שני בביוכימיה מאוניברסיטת צ'ילה, ואת הדוקטורט במיקרוביולוגיה ואימונולוגיה קלינית מאוניברסיטת UCLA בגיל 27. 5 שנים מאוחר יותר, קיבל דרגת פרופסורה בביוכימיה.

ישראל ומכללת הדסה

הוא עלה עם משפחתו לירושלים ב-1976. פרופסור פרידלנדר שימש כמנכ"ל של מספר חברות סטרט-אפ בתחום הביוטכנולוגיה, בישראל, איטליה וארצות הברית. הוא ייעץ ושימש כחבר סגל במספר חברות ביוטכנולוגיה בארצות הברית, ישראל, צ'ילה וקוריאה הדרומית. הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת ראטגרס, ניו ג'רזי, מאז 2005, וידוע בניסיון רב בתחום האקדמי והתעשייתי בכל הקשור לרפואה צמחית וביוטכנולוגיה, כולל תרופות, תוספי מזון ואוכל.
פרופסור פרידלנדר הקים את תוכנית הביוטכנולוגיה במכללת האקדמית הדסה בירושלים בשנת 2008, תוכנית הביוטכנולוגיה הראשונה בישראל, והיה ליושב הראש שלה עד אוגוסט 2012, אז נבחר לנשיא המכללה.
כיום, פרידלנדר מתגורר עם אשתו, רוסי, במבשרת ציון. הוא אב לשלושה – מרסלו (1966), צבי (1969) וג'סיקה (1974).