google/wiki40b huggingface dataset:
הדיוויזיה ה-26 (ארצות הברית)

מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה ב-18 ביולי 1917, שלושה חודשים לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. כמפקד הדיוויזיה מונה קלרנס רנסום אדוארדס. הדיוויזיה כונתה "הדיוויזיה הינקית" (Yankee Division), ובהתאם לכך, תג הכתף שלה הוא מונוגמרה של ראשי התיבות YD. הדיוויזיה נשלחה לחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של ארצות הברית בפיקודו של ג'ון פרשינג. הדיוויזיה נחתה בצרפת ב-21 בספטמבר 1917, והייתה בכך לדיוויזיה השלמה הראשונה של צבא ארצות הברית שהגיעה לחזית המערבית. כיוון שמרבית חיילי הדיוויזיה היו טירונים, הם הועברו לנופצ'טו שם אומנו בידי קצינים צרפתים מנוסים. בינואר 1918 נכללה הדיוויזיה במסגרת הקורפוס הראשון, והועברה לחזית. הדיוויזיה לחמה בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון, וב-3 במאי 1919 הוחזרה לארצות הברית ופורקה. כ-1,587 מחיילי הדיוויזיה נהרגו בקרבות, וכ-12,077 נפצעו.

מלחמת העולם השנייה

בתקופה של בין שתי מלחמות העולם הדיוויזיה נותרה פעילה במסגרת המשמר הלאומי. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, עברה הדיוויזיה אימונים בקמפ קמבל, קנטקי, ובאוגוסט 1943 מונה כמפקדה ויליארד סטיוארט פול אשר פיקד עליה עד סוף המלחמה. הדיוויזיה הוקצתה לקורפוס ה-3 אשר היה חלק מהארמייה ה-9 בפיקודו של ויליאם סימפסון. באוגוסט 1944 נשלחה הדיוויזיה לצרפת בלי לעצור קודם לכן בבריטניה, ונחתה בחוף יוטה. בתחילה היא שימשה ככוח סיור ולא לקחה חלק בקרבות. באוקטובר של אותה שנה הועברה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 אשר היה חלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון. ב-20 בנובמבר כבשה הדיוויזיה את דיאז מידי הגרמנים, ב-5 בדצמבר הגיעה אל קו מאז'ינו אשר הוחזק בידי הגרמנים, וב-8 בדצמבר נכנסה לסארגמין. לאחר מכן הוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-3.
הדיוויזיה הועברה לתקופת מנוחה במץ, אולם זו נקטעה ב-16 בדצמבר כיוון שהגרמנים פרצו במתקפת הארדנים. ב-19 בדצמבר הועברה הדיוויזיה ללוקסמבורג והשתתפה בהתקפה על הבליטה הגרמנית בארדנים. בחג המולד כבשה הדיוויזיה את ארסדורף לאחר כבר כבד. בתחילת ינואר הועברה הדיוויזיה למנוחה, אולם כבר ב-20 בינואר חזרה לחזית וחצתה את הנהר וילץ. בסוף החודש הועבר הדיוויזיה לקורפוס ה-20 והוצבה בעמדות מגננה ממזרח לסאר. ב-21 במרץ 1945 הגיעה הדיוויזיה אל הריין, וחצתה אותו ב-26 במרץ באזור אופנהיים. הדיוויזיה השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, וסייע בכיבוש פולדה ומיינינגן. בהמשך הוחזרה הדיוויזיה לקורפוס ה-12 וב-25 באפריל הגיעה לנהר הדנובה. ב-26 באפריל חצתה הדיוויזיה את הדנובה דרומית-מערבית לרגנסבורג ונכנסה לאוסטריה, וב-4 במאי השתתפה בכיבוש לינץ. לאחר מכן הופנתה הדיוויזיה לעבר פראג, אולם אז נכנעו הגרמנים ב-8 במאי. יחידות מהדיוויזיה סייעו בשחרור מאוטהאוזן. כ-1,850 חיילים מהדיוויזיה נהרגו במהלך המלחמה. שניים מחייליה עוטרו במדליית הכבוד, ו-38 עוטרו בצלב השירות המצוין. הדיוויזיה הוחזרה לארצות הברית ופורקה ב-21 בדצמבר של אותה שנה.

המלחמה הקרה

ב-11 באפריל 1947 הוקמה הדיוויזיה פעם שנייה בבוסטון. הדיוויזיה הוצבה במסצ'וסטס כחלק מהמשמר הלאומי. לאחר התפרקות ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה, החלו בתהליכים לצמצם את הדיוויזיה. היא צומצמה לגודל של בריגדה ונכללה כחלק מהדיוויזיה ה-29, ופורקה רשמית ב-1993.
איוואנגורוד

גאוגרפיה

העיר ממוקמת בגדה הימנית (מזרחית) של נהר נרבה מול העיר האסטונית נרבה, 147 קילומטר מערבית לסנקט פטרבורג.
נמצאת בתחום אזור הגבול ולכן כל מעבר אל העיר נרבה עובר דרך כניסה מגודרת ומחייב רישום דרכון בעת מעבר.

היסטוריה

העיירה הוקמה לראשונה בשנת 1492 כמבצר, בתקופת שלטונו של איוואן הרביעי וממנו היא נטלה את שמה ("עירו של איוואן"). בשנים 1581, 1590 ומ-1612 עד 1704 האזור היה בשליטת שוודיה. ב-1617 רוסיה ושוודיה חתמו על חוזה סטולבובו, במסגרתו האזור הועבר לריבונות שוודית. רוסיה כבשה מחדש את השטח במהלך מלחמת הצפון ב-1704. למרות שינויים טריטוריאליים ושינוי ריבונות איוואנגורוד הו הוגדרה כחלק מהנרבה מ-1649 עד 1945. ב-1780 העיר, יחד עם נרבה נכללה במחוז נרבה של פלך סנקט פטרבורג. ב-1796 המחוז פורק ומוזג אל תוך מחוז יאמבורג.
במהלך מלחמת העצמאות האסטונית (1918 - 1920), הרפובליקה האסטונית שאך הוקמה השתלטה על אזור הנרבה, כולל איוואנגורוד בינואר 1919, צעד שרוסיה הסובייטית הכירה בו במסגרת חוזה טרטו משנת 1920.
במהלך השואה בשנת 1942 נלקחו יהודי האזור, ביניהם יהודי העיירה אולכסנדריבקה ונרצחו על ידי אנשי ס"ס ליד העיר.
בינואר 1945 הרשויות הסובייטיות הגדירו את נהר הנרבה כקו גבול בין אסטוניה הסובייטית לרוסיה הסובייטית וכתוצאה מכך הנהלת העיר עברה למחוז המשנה קינגיספ. עם הגידול באוכלוסייתה איוואנגורוד הוכרזה כעיר ב-28 באוקטובר 1954.
לאחר עצמאות אסטוניה באוגוסט 1991 היו כמה חילוקי דעות באשר לגבול האסטוני-רוסי באזור הנרבה וחוקת אסטוניה (שאומצה ב-1992) הכירה בחוזה טרטו כמסמך קובע לקו הגבול. ברם, הפדרציה הרוסית רואה באסטוניה כיורשת לאסטוניה הסובייטית ועל כן קו הגבול הוא זה שהוגדר בין הרפובליקות בשנת 1945. רשמית, לאסטוניה אין תביעה טריטוריאלית על האזור, לאחר שאושרר הסכם גבול בין המדינות והותיר את איוואנוגורוד בשטח רוסיה. אף ששרי החוץ של שתי המדינות חתמו על הסכם גבול בשנת 2005 ההסכם לא אושרר בשל מתיחות פוליטית בין המדינות.

תעשייה

איוואנגורוד היא מרכז של תעשיית טקסטיל, מזון. בעיר פועלים מפעלי מתכות ותחנת כוח הידרו-אלקטרית, הממוקמת בקצה העיר.

תחבורה

לעיר חיבור מסילת ברזל עם סנקט פטרבורג, העיר הגדולה ביותר הסמוכה אליה, והיא צומת תחבורתי בין העיר טאלין שבאסטוניה לסנקט פטרבורג. כביש A180 מחבר את סנקט פטרבורג עם איוואנגורוד ומחבר את העיר עם כביש E20 האירופי המוביל לטאלין ולנמל התעופה שאנון.

חינוך ומדע

בעיר פועל המכון הטכני-הומניטארי של איוואנגורוד (Ивангородский гуманитарно-технический институт), שמהווה סניף של אוניברסיטת סנקט פטרבורג לרכיבי אוויר וחלל והוא המוסד להשכלה גבוהה היחיד בעיר. בצמוד לו פועלת מכללה, "המכללה הטכנית-הומניטארית של איוואנגורוד" (Ивангородский гуманитарно-технический колледж).
קונאל, מלך הפיקטים

קורות חיים

ב"דברי ימי אלסטר" מוזכר קונאל פעמיים - האיזכור הראשון מתייחס לשנת 789 בה התרחש קרב בו הובס קונאל בנו דל טאדק וברח, וקאוסטנטין ניצח. האיזכור השני מתייחס לשנת 807 בה מסופר על מותו של קונאל בקן טייר (קינטייר).
ברשימות המלכים המאוחרות יותר (נכתבו כמאה שנים מאוחר יותר - במהלך המאה התשיעית) מוזכרים שני מלכים בשם קונאל - קונאל קואם וקונאל נוסף - אחיו של קונאל הראשון. מלכים אלה מלכו בין דומנל מק קאוסטנטין ואביו קאוסטנטין מק פרגוסה. ה"דואן אלבאנאך" מציין כי בין דומנל וקאוסטנטין מלכו שני מלכים, אחים, בשם קונאל - אולם ככל הנראה מדובר במלכי דאל ריאטה ולא במלכי פורטריו, או ייתכן שאחד היה מלך דאל ריאטה והשני מלך פורטריו אשר הובס  על ידי קאוסטנטין, שמלך אחריו, או, שלאחר תבוסתו נותר קונאל מלך דאל ריאטה לבדה, ואילו קאוסטנטין היה למלך פורטריו.
ענת טלשיר

ענת טלשיר (נולדה בשנת 1957) היא עיתונאית ישראלית הנמנית עם סגל "ידיעות אחרונות", כלת פרס סוקולוב לעיתונות בשנת 2002.

ביוגרפיה

נולדה בשם ענת ינוקא בירושלים. למדה בגימנסיה רחביה. לימדה כתיבה יוצרת במכללה למינהל.
כתבת ב"ידיעות אחרונות". זכתה בשנת 2002 בפרס סוקולוב, יחד עם צדוק יחזקאלי, על תחקירם אודות לוחמי שייטת 13 שהתאמנו בנמל הקישון המזוהם וחלו במחלת הסרטן.
ספרה "אם אשכחך" יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, בעריכת נועה מנהיים. הספר תורגם לאנגלית (בשם "About the Night") ולגרמנית (בשם "Über uns die Nacht"). נכון לשנת 2016, עובדת על הרומן השני שלה.
נשואה לסופר ולשחקן, עמוס טלשיר. לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים ברמת השרון.
קרלוס גוהן

ביוגרפיה

קרלוס גוהן נולד ב-9 במרץ 1954 בפורטו וליו, ברזיל, לאם צרפתייה ואב לבנוני. בהיותו בן 6, עבר עם אמו לביירות שבלבנון. גוהן סיים לימודים תיכוניים בלבנון, בבית ספר ישועי (Collège Notre-Dame de Jamhour). הוא סיים תארים בהנדסה בצרפת, באקול פוליטכניק, ואת התמחותו עשה באקול סופרייר דה מינס דה פארי. הוא דובר חמש שפות - אנגלית, צרפתית, פורטוגזית, ספרדית וערבית. במידה רבה, נזקף תהליך ההבראה של חברת ניסאן לזכותו. עקב כך, עלה שמו לגדולה ביפן והוא פרסם שם ספרים ואף נוצרה דמות מאנגה המבוססת עליו. באוקטובר 2006 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (עם זאת, אינו רשאי להיות מכונה סר, כי אינו בריטי). 
בביקורו בישראל בינואר 2008, ציין גוהן כי רנו-ניסאן עשויה להתחיל בייצור המוני של מכוניות חשמליות החל משנת 2011, במסגרת שיתוף פעולה שלה עם חברת בטר פלייס של שי אגסי.
בנובמבר 2018 דווח כי הרשויות ביפן עצרו את גוהן בחשד לעבירות על חוקי ניירות הערך.
דוד אוחנה

חייו

אוחנה נולד ב-1952 בעיר אוג'דה שבמרוקו. בגיל ארבע הוא עלה עם הוריו לישראל ומשפחתו התיישבה בקריית גת, בגל העולים הראשון שיישב את העיר.
בצה"ל שירת אוחנה בסיירת אגוז ולחם במלחמת יום כיפור. ב-1977  החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים ולמד שם היסטוריה ומדעי המדינה. בתקופתו הסטודנטיאלית הוא גם עבד כעיתונאי במקומון "כל העיר" והיה עורך המוסף הספרותי של שבועון הסטודנטים "פי האתון". בבחירות לכנסת ב-1984 הוצב במקום השני ברשימתו של לובה אליאב אולם הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.

מחקריו

אוחנה חיבר מספר ספרים, ערך וכתב הקדמות לעוד כעשרה ספרים ופרסם עשרות מאמרים ומחקרים, העוסקים, בין השאר, בהיסטוריה, ציונות, זהות לאומית אצל אינטלקטואלים ופוליטיקה. רוב ספריו שייכים לתחום ההיסטוריה והמחשבה הפוליטית. עבודת הדוקטורט שלו, שנעשתה בהדרכת פרופסור יהושע אריאלי ופרופסור שאול פרידלנדר, עוסקת בפנומנולוגיה של התודעה הפוליטית ונקראת "מניהיליזם לטוטליטריזם". עיקרה בחינת הסינדרום הניהיליסטי-טוטליטרי באספקלריה של תולדות הרעיונות וההיסטוריה הפוליטית של אירופה בשליש הראשון של המאה העשרים. מחקריו של אוחנה עוסקים בין השאר בזהותה הים תיכונית של מדינת ישראל, היסטוריה אינטלקטואלית של אירופה ולימודי מדינת ישראל.
בתחילת דרכו האקדמית שימש כחוקר במכון ון ליר. ב-2001 הוא מונה לפרופסור-חבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והחל לעבוד במכון בן-גוריון לחקר ישראל, הציונות ומורשת בן-גוריון שבקמפוס שדה בוקר. בשנת 2005 מונה אוחנה לשמש כמנהל אירועי שנת בן-גוריון במכון בשדה בוקר. בתוקף תפקידו היה אחראי על ארגון עשרות כנסים באוניברסיטה.
ב- 2010 עלה לדרגת פרופסור מן המניין.
אוחנה, נשוי ואב לשלושה.

עמדות

אוחנה טוען ש"המתנחלים הם אנטי ציונים שזנחו את הציונות הדתית הקלאסית" וכי "ההתנגדות לכיבוש חייבת להפוך לסדר היום הציוני". הוא מבהיר: "יש לי סימפטיה לרעיון של חבלי ארץ היסטוריים, ואינני מתנכר לשורשים הלאומיים המצויים בבית אל ולא ביפו. לא זה העניין. העניין הוא הברֵרה בין מימוש כל הזכויות ההיסטוריות שמחירו הוא שעבוד או גירוש עם אחר: ובין מימוש כמה מהזכויות ההיסטוריות המאפשרות סיכוי מסוים לפשרה לאומית.
אוחנה יצא כנגד מה שהוא מכנה ניכוס זכרו של יצחק רבין על ידי מחנה השמאל וכתב ש"מן הראוי שתוכן המיתוס של רבין יעבור ממימד השלום, העושה סקטורליזציה של הזיכרון ומפחית את יכולתנו כאזרחים להפיק לקח ראוי מן הרצח, למימד רחב יותר – מימד הדמוקרטיה".

חשדות לעבירות אתיקה

בנובמבר 2005 הגישו חמש נשים ממכון בן-גוריון תלונה לאוניברסיטת בן-גוריון, שבה טענו כי פרופסור אוחנה הטריד אותן מינית. בית הדין המשמעתי של האוניברסיטה קיבל את הכחשותיו של אוחנה וקבע שלא הייתה הטרדה מינית ושהמתלוננות התארגנו ותיאמו גרסאות. בית הדין לערעורים של האוניברסיטה זיכה אותו מאשמת הטרדה מינית, אך הרשיעו בהתנהגות בלתי הולמת וגזר עליו השעייה ונזיפה פומבית.
תנועת סוואדשי

תנועת סוואדשי הייתה חלק מתנועת העצמאות ההודית והלאומיות ההודית המתפתחת, היא כללה אסטרטגיה כלכלית שמטרתה להסיר את שלטון האימפריה הבריטית ושיפור התנאים הכלכליים בתוך הודו על ידי ביצוע העקרונות של סוואדשי, אשר זכתה להצלחה מסוימת. אסטרטגיות של תנועת סוואדשי כללה החרמת מוצרים בריטים ועידוד השווקים והתעשייה המקומיים. עם הפעילים הראשיים בתנועה נמנו באל גנגדהאר טילאק וגנדי.
פעולות היומיום

פעולות היומיום, הידועות גם בראשי תיבות ADL (באנגלית: Activities of Daily Living) הן פעולות המהוות בסיס לעצמאות גופנית של אדם ולחוסר תלות שלו בזולת. רבות מפעולות אלה נכללות בפעולות הטיפול העצמי.
איכות עשיית פעולות אלה משמשות להערכת מצבו התפקודי של אדם. הערכה זו היא כלי במודל הפסיכוסוציאלי של הרפואה, המועיל במיוחד להערכת התלות של הפרט בזולת, למשל עבור קשישים, חולי נפש, חולים במחלות כרוניות ואנשים הלוקים במוגבלות שכלית התפתחותית. הערכת פעולות היומיום כוללת מספר מרכיבים, אולם אין מדובר ברשימה סגורה ואחידה.
שימוש בטכנולוגיה מסייעת כגון מכשור סיוע לפעילויות היומיום עשוי לשפר באופן דרמטי את ביצוען של פעולות אלה. אולם, לא כל אדם מעוניין או מצליח להשתמש בציוד כזה.

הערכת פעולות היומיום לצורך ביטוח סיעוד בישראל

הזכאות לגמלת סיעוד על פי חוק הביטוח הלאומי בישראל נקבעת על פי הניקוד אותו צובר המבוטח ב"הערכת תלות" הנערכת לו. הערכת התלות מתבססת בעיקרה של הערכת פעולות היומיום כפי שהיא נבדקת על ידי אחות בריאות הציבור ומתבצעת בדרך כלל בביתו של המבוטח. הבדיקה כוללת את תיאור משק הבית של המבוטח, התרשמות כללית מהופעתו ומצב רוחו, תיאור הניקיון האישי של הנבדק וסביבתו, רשימת התרופות שהוא צורך ואופן נטילתן, תלונות הנבדק ובני משפחתו, סדר היממה של הנבדק, השירותים והעזרה העומדים לרשותו וניקוד תפקודו בפעולות היומיום.
פעולות היומיום הנבדקות לצורך הערכת התלות הן: ניידות, הלבשה, רחצה, אכילה ושתייה, הפרשות וכן הצורך בהשגחה בתוך הבית. בכל אחד ממדדים אלה יקבל הנבדק ניקוד בהתאם לדרגת תלותו בזולת, כך לדוגמה בפעולת רחצה, מבוטח המסוגל להתרחץ ללא עזרה יקבל ניקוד אפס, מי שזקוק לסיוע קל (למשל בויסות המים, חפיפת ראש, סיבון הרגליים, וכדומה), או מי שזקוק לנוכחות בעת הרחצה בגלל חשש לנפילה, יקבל 0.5 נקודות. מי שמסוגל לרחוץ רק את ידיו ופניו, אך זקוק לעזרה ברחצה מלאה, יקבל נקודה אחת. מי שזקוק לעזרה מלאה בכל פעולות הרחצה, יקבל נקודה וחצי. ניקוד בשיטה דומה נעשה בכל שאר מדדי פעולות היומיום. לצורך זכאות לגמלת סיעוד צריך הנבדק לצבור מינימום של 2.5 נקודות במידה והוא מתגורר בגפו ו-4 נקודות במידה והוא גר עם בן זוג המסוגל לסייע לו.
I Bet You Look Good on the Dancefloor

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הוא הקלטה חיה של הלהקה מנגנת את השיר באולפן, כשכמות קטנה של אנשים צופה בביצוע. אלכס טרנר, סולן הלהקה, מציג את הלהקה ואת השיר ומבקש מהצופים לא "להאמין להתלהבות" (believe the hype) מהשיר. הסרטון צולם באמצעות שלוש מצלמות טלוויזיה בעלות שלוש שפופרות צבע מסוג איקגאמי (Ikegami) משנות השמונים כדי להעניק לצילום גוון מיושן. הלהקה האמריקאית הסטרוקס עשתה בעבר שימוש בטכניקה דומה בקליפ לשיר "Last Nite"; ארקטיק מאנקיז ידועים כאוהדים של הסטרוקס.

פרסים והוקרה

ב-23 בפברואר 2006 זכתה הרצועה בפרס "הרצועה הטובה ביותר" בטקס פרסי ה-NME לשנת 2006 - אחד משלושה פרסים שבהם זכתה ארקטיק מאנקיז.
אחד מהבי-סיידז של השיר, "Chun-Li's Spinning Bird Kick", היה מועמד לפרס "הופעת הרוק האינסטרומינטלית הטובה ביותר" בטקס הגראמי ה-49 בשנת 2007.
במאי 2007 דירג מגזין המוזיקה NME את השיר במקום העשירי ברשימת "50 המנוני האינדי הגדולים ביותר". באוקטובר 2011 הציג את השיר במקום ה-11 ברשימת "150 השירים הטובים ביותר של 15 השנים האחרונות". לאחר מכן בחר העיתון בסינגל לשיר השביעי ברשימת "500 השירים הגדולים של כל הזמנים".

גרסאות כיסוי והתייחסויות אחרות

גרסת כיסוי לשיר הוקלטה בתור הבי-סייד לשיר "Red Dress" של Sugababes. גרסה נוספת הוציאה להקת הרוק האוסטרלית הוויינס בגרסה היפנית של האלבום "Future Primitive", שיצא ביוני 2011, וקאבר נוסף הוציאה בתור סינגל הלהקה בייבי צ'ארלס ב-2009.
טום ג'ונס וג'ו פרי מאירוסמית' ביצעו גרסה משלהם לשיר בהופעה "Concert for Diana" לזכרה של הנסיכה דיאנה באצטדיון ומבלי ב-1 ביולי 2007.
בפברואר 2008 התייחס אלן ויילדר, חבר לשעבר בלהקת דפש מוד, לשיר במכתב לאתר "Side-Line". בדבריו כתב ויילדר כי השיר מציג "הפגזה של הרעש הכי לא-עדין וחד-ממדי".
פיצוץ מנהרת הטרור ליד כיסופים

הפעולה הצבאית

המנהרה נחפרה על ידי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני מאזור ח'אן יונס לעבר קיבוץ כיסופים וחדרה לשטח ישראל, למרחק של 2 ק"מ מהקיבוץ. 
על פי דובר צה"ל, המנהרה אותרה על ידי המעבדה הטכנולוגית לגילוי ואיתור מנהרות של פיקוד הדרום באמצעות טכנולוגיה מסווגת המופעלת על ידי קבוצת מומחים הכוללת גאולוגים ומהנדסים, קציני הנדסה קרבית וקציני מודיעין, המשתמשים בה לאתר מנהרות וחפירות. המנהרה אותרה מספר שבועות לפני שפוצצה, אך לאחר מעקב אחר חפירת המנהרה הוחלט להמתין שתחדור לתוך שטח ישראל לצורך לגיטימציה בינלאומית להשמדתה והימנעות מפעולה בתוך שטח רצועת עזה.
ב-30 באוקטובר פוצץ צה"ל את המנהרה (שיטת הפיצוץ לא פורסמה). בפיצוץ נהרגו בין 7 ל-14 מחבלים פלסטיניים, בהם מחבלים בכירים בג'יהאד האסלאמי ומפקד ביחידת המנהרות של חמאס, ומחבלים נוספים נפצעו. במהלך פעולות החילוץ שביצעו הג'יהאד האסלאמי וחמאס נהרגו מחבלים נוספים עקב נזק משני שכלל קריסות חלקים פגועים, פיצוץ מטעני חבלה שאוחסנו במנהרה, ושאיפת אבק. חלק מהמחבלים נקברו תחת הריסות המנהרה בתוך שטח ישראל. בצה"ל העריכו שבסך הכל נהרגו 14 מחבלים בתקרית.

בעקבות הפיצוץ

הג'יהאד האסלאמי קיבל אחריות על חפירת המנהרה ואמר ש"מדובר בהכרזת מלחמה מצד ישראל". בשל גילוי המנהרה ופיצוצה נפרסו באזור סוללות כיפת ברזל ותוגברה הנוכחות הצבאית בעוטף עזה, כהתכוננות לתגובה אפשרית מצד הג'יהאד האסלאמי או חמאס. מצרים הפעילה לחץ על חמאס להימנע מתגובה ולרסן את הג'יהאד האסלאמי, כדי לא לפגוע בפיוס הפנים-פלסטיני בין חמאס לפת"ח ובמסירת השליטה ברצועה לרשות הפלסטינית.
בתדרוך לעיתונאים באותו ערב אמר דובר צה"ל רונן מנליס שמטרת הפיצוץ לא הייתה לפגוע בבכירים אלא רק לנטרל את המנהרה, ושהמחבלים, שהגיעו למנהרה אחרי הפיצוץ, נהרגו כתוצאה מנזק משני שנגרם למנהרה, כגון קריסות ושאיפת אבק. דיווחים על דבריו בתקשורת פורשו כהתנצלות של צה"ל על הריגת המחבלים, דבר שגרר ביקורת על דובר צה"ל מצד אנשי ציבור, בהם שר החינוך נפתלי בנט.
ב-13 בנובמבר, בעקבות היערכות לפעולת נקמה של הג'יהאד האסלאמי פרש צה"ל סוללות כיפת ברזל, ובנוסף תגבר את הנוכחות הצבאית בעוטף עזה.
ב-30 בנובמבר שיגר הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני מטח של בין 10 ל-12 פצצות מרגמה, לעבר מוצב צה"ל בצפון גבול הרצועה. מהירי לא היו נפגעים. בתגובה תקף צה"ל 4 עמדות חמאס וג'יהאד אסלאמי ומאוחר יותר הפציץ שני מוצבים ברצועת עזה. על פי הערכות היה זה ירי כתגובה לפיצוץ המנהרה.

גופות המחבלים

בעקבות ההערכה שחלק מהמחבלים שנהרגו בפיצוץ קבורים תחת ההריסות בשטח ישראל, ביקש הצלב האדום לאתר ולחלץ את הגופות ולמסור אותן לפלסטינים. בעקבות לחץ של משפחת גולדין, שגופתו מוחזקת בידי חמאס בעזה, מתאם פעולות הממשלה בשטחים האלוף יואב (פולי) מרדכי הכריז כי פעולה כזאת מותנית בהתקדמות בנושא השבויים והנעדרים הישראלים שמוחזקים על ידי חמאס. היועץ המשפטי לממשלה אישר השהיה זמנית של איתור גופות המחבלים. ב-5 בנובמבר פורסם שגופות חמשת המחבלים הנעדרים אותרו בשטח ישראל ונמצאות בידי צה"ל. משפחת גולדין עתרה לבג"ץ כדי לחייב את הממשלה להחלטות הקבינט המדיני-ביטחוני ולא להחזיר לפלסטינים את גופות המחבלים.
פלגת הארמייה גרונאו (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

ב-18 בספטמבר 1916 הוקמה פלגת הארמייה גרונאו בפיקוד הנס פון גרונאו, על בסיס קורפוס המילואים ה-41, והיוותה סיוע לארמיית הבוג.
ב-27 במרץ 1918 פורקה פלגת הארמייה, בעקבות הסכם ברסט-ליטובסק.
כריסטינה ראו

ביוגרפיה

ראו נולדה בבילפלד, סבה מצד אמה הוא הנשיא גוסטב היינמן. היא התחנכה בפנימיות בשווייץ ובסקוטלנד, שם למדה באותו בית עם אנדרו, דוכס יורק. היא למדה מדעי המדינה, כלכלה והיסטוריה באוניברסיטת אבריסטווית' בוולס ובקינגס קולג' לונדון.
בשנת 1982 נישאה ליוהאנס ראו, ששימש באותו זמן כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה. ראו היה מבוגר ממנה בכ-25 שנה. לזוג נולדו שלושה ילדים.
ב-1999 עם היבחרו של בעלה לנשיא גרמניה, הפכה לגברת הראשונה של גרמניה. במסגרת תפקידה פעלה במספר ארגונים, ובין היתר, שימשה כפטרונית של קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים גרמניה, ארגון הצדקה "Müttergenesungswerk" וארגון נוער הצלב האדום של גרמניה. היא זכתה לאותות כבוד מטעם המדינות אסטוניה, אוסטריה, איסלנד ולטביה. כמו כן היא התמידה ללוות את בעלה בביקוריו הרשמיים.
פפסין

פפסין (Pepsin מיוונית עתיקה πέψις - עיכול) הוא אנזים פרוטאוליטי המופרש בקיבה והוא אחד מאנזימי העיכול העיקריים במערכת העיכול של האדם ובעלי חיים רבים אחרים. פפסין התגלה בשנת 1836 על ידי הפיזיולוג הגרמני תאודור שוואן. בשנת 1929, הביוכימאי ג'ון הווארד נורתרופ בודד וגיבש אותו וקבע כי מדובר בחלבון.
האנזים נוצר על ידי פעולה של חומצה מלחית (HCl) שבמיצי הקיבה על הזימוגן (פרואנזים) פפסינוגן, המופרש ברירית הקיבה. לאחר שנוצרת כמות מסוימת של פפסין, הלה משמש כזרז להמרה נוספת של פפסינוגן לפפסין; זוהי דוגמה למנגנון משוב חיובי.
הפפסין מתחיל את פירוק החלבונים שבמזון על ידי ביקועם ליחידות קטנות יותר הנקראות פפטידים. הוא גם אחראי להפרדה של ויטמין B₁₂ שמגיע לקיבה קשור בדרך כלל לחלבונים כדי לאפשר את ספיגתו.
pH אופטימלי: 1.5 .
רכס בריטניה (אנטארקטיקה)

גילוי הרכס

הרכס התגלה על ידי המשלחת הלאומית הבריטית לאנטארקטיקה 04–1901 תחת פיקודו של סקוט.

מקור השם

הרכס נקרא על שם הספינה אה"מ בריטניה - כלי אימונים של המכללה הימית המלכותית בריטניה.

לקריאה נוספת

• Carosi, R., F. Giacomini, F. Talarico, and E. Stump, Geology of the Byrd Glacier Discontinuity (Ross Orogen): New survey data from the Britannia Range, Antarctica , U.S. Geological Survey and The National Academies; USGS OF-2007-1047, Short Research Paper 030; doi:10.3133/of2007-1047.srp030
• Edited by M.J. Hambrey, P.F. Barker, P.J. Barrett, V. Bowman, B. Davies, J.L. Smellie, M. Tranter Antarctic Palaeoenvironments and Earth-Surface Processes, P 310
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, PP 663, 709
מניפסט ראסל-איינשטיין

מניפסט ראסל-איינשטיין פורסם בלונדון ב-9 ביולי 1955 על ידי הפילוסוף ברטראנד ראסל בעיצומה של המלחמה הקרה. המניפסט הדגיש את הסכנות בשימוש בנשק גרעיני וקרא למנהיגי העולם לחפש פתרונות שלום לסכסוכים בינלאומיים. על המניפסט חתמו 11 מדענים אינטלקטואליים, ביניהם אלברט איינשטיין, שחתם על המניפסט מספר ימים לפני מותו ב-18 באפריל 1955.

הרקע לכתיבת המניפסט

השימוש הראשון בנשק גרעיני נעשה ב-16 ביולי 1945 במדבר ניו מקסיקו. באוגוסט אותה שנה הטילה ארצות הברית את פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי. יותר מ-100,000 בני אדם נהרגו בשתי ההפצצות.
ב-18 באוגוסט 1945 פרסם ברטראנד ראסל מאמר דעה בעיתון נגד הנשק הגרעיני, אותו החל לכתוב ביום בו נגסאקי הופצצה. חלק מהדברים שכתב הופיעו מאוחר יותר במניפסט.
יוסף רוטבלט, שעבד כמדען בפרויקט מנהטן לפיתוח נשק גרעיני, הצטרף אף הוא לפעילותו של ראסל לאחר ההפצצות ביפן, והיה למדען היחיד שעזב את הפרויקט מטעמי מצפון.
במהלך השנים שלאחר מכן ראסל ורוטבלט עבדו יחד במאמץ משותף לרסן את הפצת הנשק הגרעיני, בשיתוף פעולה עם אלברט איינשטיין ומדענים נוספים כדי לחבר את מה שנודע לאחר מכן כמניפסט ראסל-איינשטיין.

תקציר

המניפסט קרא למדענים מכל העולם להתכנס ולמחות כנגד הסכנות הנשקפות לאנושות בעקבות השימוש בנשק להשמדה המונית. מחברי המניפסט טוענים כי למרות חילוקי הדעות הפוליטיים, הבאים לידי ביטוי במלחמה, על האנושות להבין כי המשך המלחמה באמצעים הטכנולוגיים החדישים עלול להביא לסופה של האנושות. מחברי המניפסט קוראים לממשלות העולם להתעלות מעל חילוקי הדעות והאינטרסים הפוליטיים, ולנסות להביא ליישוב הסכסוכים בדרכי שלום.
ארמון אלבורדה

היסטוריה

ארמון אלבורדה היה המבנה הראשון שנבנה בבירה החדשה ברזיליה. עבודות הבניה החלו ב-3 באפריל 1957 והמבנה הושלם ב-30 ביוני 1958. הקווים המנחים בתוכנית של נימאייר הדגישו פשטות ומודרניזם.
ב-2004 הגברת הראשונה של ברזיל מאריסה לטיצ'יה הורתה על שיפוץ מקיף של הארמון. הפרויקט ארך כשנתיים ועלה כ-18.4 מיליון דולר. החדרים והקישוטים שוחזרו. מערכות החשמל והאוורור הוחלפו ונעשו עבודות ריצוף ותקרה.
יבגני סטנובסקי

יבגני יאנוביץ' סטנובסקי (ברוסית: Евгений Янович Сатановский) הוא אקדמאי ואיש מחקר רוסי ממוצא יהודי, מזרחן וכלכלן העומד בראש מכון המזרח התיכון (לשעבר, המכון ללימוד ישראל והמזרח התיכון), מכון מחקר עצמאי בפדרציה הרוסית לענייני ישראל והמזרח התיכון. בעבר כיהן כנשיא הקונגרס היהודי-רוסי בשנים 2001-2004. נחשב לאחד המומחים המובילים ברוסיה לענייני ישראל והמזרח התיכון.

קורות חיים

סטנובסקי נולד במוסקבה ב-15 ביוני 1959. הוא השלים את השכלתו במכון המוסקבאי למתכות בשנת 1980 ולאחר מכן עבד כמהנדס המכון הממלכתי לפרויקטים עבור מפעלי מתכת. בסוף שנות ה-80 היה לנשיא קבוצת "אריאל", חברה עסקית שאך זה הוקמה.
בשנת 1993 היה לנשיא המכון ללימוד ישראל (כיום, המכון למזרח התיכון).
בשנת 1999 למד במכון למזרחנות של האקדמיה הרוסית למדעים והשלים בה תואר שני לכלכלה בתחום הפיתוח הכלכלי של החברה הישראלית בשנות ה-90. הוא מרצה לגאופוליטיקה וכלכלת המזרח התיכון בפקולטה ליודאיקה של מכון מדינות אסיה ואפריקה באוניברסיטת מוסקבה והיה גם מרצה בבית הספר הגבוה לסיוע הומניטרי של המכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים.
הוא חבר המועצה הנשיאותית לידידות עם מדינות ערב ונחשב למומחה בעל שם בתחום המזרח התיכון.

חייו האישיים

הוא נשוי למריה, ויש להם שני ילדים ונכד.
הרשות לשיקום האסיר

הרשות לשיקום האסיר (רש"א) היא גוף ממשלתי טיפולי-שיקומי, בעל עצמאות סטאטוטורית הכפוף לשר הרווחה, שתפקידו שיקום אסירים כלואים ומשוחררים. בשירות מועסקים עובדים סוציאליים וכן גם מדריכים ומתנדבים שעברו הכשרה ייחודית.
ליקוויד טנשן אקספרימנט

היסטוריה

הפרויקט החל כאשר מייק פורטנוי הזמין את הקלידן ג'ורדן רודס והבסיסט טוני לוין להצטרף אליו לפרויקט, ובהמשך לתפקיד הגיטריסט גייס פורטנוי את ג'ון פטרוצ'י, חבר נוסף בלהקת דרים ת'יאטר. על פי פורטנוי, הבחירה המקורית הייתה דיימבאג דארל, אך האחרון לא יכול היה להצטרף בשל התנגשויות בין לוחות זמנים. בהמשך, הצטרף אף ג'ורדן רודס ללהקה דרים ת'יאטר.
ליקוויד טנשן אקספרימנט הוציאה שני אלבומים, Liquid Tension Experiment ו-Liquid Tension Experiment 2 בחברת התקליטים Magna Carta. במהלך השנים הפכו שני אלבומים אלה לאהובים על מעריצי פרוגרסיב ברחבי העולם. בנוסף ניגנה הלהקה במספר הופעות חיות בניו יורק, פילדלפיה ולוס אנג'לס.
מייק פורטנוי הצהיר במספר ראיונות בעבר, שלא יהיה אלבום שלישי לפרויקט, מכיוון שרוב מחברי הפרויקט נמצאים בהרכב הנוכחי של הלהקה דרים ת'יאטר והחומרים יהיו דומים מדי. למרות זאת, תמיד יכולות להיות הופעות חיות עם אותו הרכב.
חלק מיצירות הפרויקט, או ריפים מסוימים, משולבים עד היום בהופעות חיות של Dream Theater, כמו "Acid Rain" מההופעה Live Scenes from New York או "Instrumedley", מה-DVD‏ - Live at Budokan.
ויקיפדיה הבולגרית

מספר ערכים

ב־3 באוקטובר 2004 נכתב בוויקיפדיה הבולגרית הערך ה־10,000. ב־24 בנובמבר 2005 נכתב הערך ה־20,000.
ב־26 בדצמבר 2007 נכתב הערך ה־50,000. ב־24 במאי 2010 נכתב הערך ה־100,000, ובאותו היום ויקיפדיה הבולגרית שינתה את הלוגו שלה ללוגו עם המספר 100,000. לאחר מספר ימים הלוגו שונה בחזרה ללוגו הרגיל.
כיום ויקיפדיה הבולגרית מכילה כ־216 אלף ערכים.

מספר משתמשים

לקראת סוף שנת 2011 ויקיפדיה הבולגרית הגיעה ל־100 אלף משתמשים רשומים. בתחילת שנת 2014 היו בוויקיפדיה הבולגרית כ־150 אלף משתמשים רשומים.
כיום ישנם בערך 188 אלף משתמשים רשומים בוויקיפדיה הבולגרית, מתוכם כ־770 משתמשים פעילים (משתמשים שביצעו לפחות עריכה אחת ב־30 הימים האחרונים).