google/wiki40b huggingface dataset:
חסן אבו ליבדה

חסן אבו ליבדה (נולד ב-1954), הוא מתמטיקאי וסטטיסטיקאי פלסטיני, מייסד הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה. מכהן כשר העבודה והרווחה בממשלה הפלסטינית החל משנת 2005.

אודות

בשנת 1979 סיים אבו ליבדה תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת ביר זית, בשנת 1981 סיים תואר שני במתמטיקה וסטטיסטיקה מאוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית, בשנת 1986 עשה תואר שני בסטטיסטיקה יישומית באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית ובשנת 1988 סיים דוקטורט בביוסטיסטיקה מאוניברסיטת קורנל בארצות הברית. הוא שימש כמרצה למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטאות ביר זית וקורנל.
בשנת 1993 ייסד את הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (המקבילה הפלסטינית ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה הישראלית) והיה הנשיא שלה עד לשנת 2005.  בין השנים 2003 ל-2005 כיהן תחת אחמד קריע כחבר קבינט. כמו כן ליבדה היה חבר באספה הלאומית הפלסטינית. בפברואר 2005 מונה לתפקיד שר העבודה ושר הרווחה הפלסטיני.
במהלך כהונתו פעל למען חרם כנגד מוצרים מההתנחלויות והפסקת עבודת פלסטינים בהתנחלויות ישראליות. בשנת 2010 פרסם מאמר דעה בידיעות אחרונות תחת הכותרת "החרמת מוצרי ההתנחלויות – לא נגד ישראל", בו הוא מסביר לציבור הישראלי את מניעי החרם.
בשנת 2011 הוא הודח מתפקידו בממשלה הפלסטינית, והואשם בהפרת אמונים, הונאה, סחר במידע פנים ומעילה בכספי ציבור.
אבו ליבדה הוא משורר וסופר חובב ופרסם שני ספרי שירה ושני ספרי סיפורים קצרים. הוא נשוי ואב לשני בנים ושתי בנות.

מפקד האוכלוסין הפלסטיני 1997

ב-1997, במהלך מפקד האוכלוסין הפלסטיני הראשון המשמש בסיס לכל עדכוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה מדי שנה, הצהיר אבו ליבדה, מנהל הלשכה דאז: 
In my opinion, it is as important as the intifada 
... It is a civil intifada 
(בעברית: "לדעתי, מפקד האוכלוסין חשוב כמו האינתיפאדה... זוהי אינתיפאדה אזרחית")
בפברואר 1998 הודה אבו ליבדה במסיבת עיתונאים באל-בירה בעיוות נתוני המפקד: "פקדנו 325,000 אנשים המתגוררים מחוץ לאדמות פלסטין זה יותר משנה."
ב-2017, התייחס אבו ליבדה לדבריו אלו בראיון לגלי צה"ל במסגרת כתבה שעניינה העדר נתוני אמת מוחלטים על מספר הפלסטינים בין הים לירדן: "חס וחלילה. לא שיחקנו עם הנתונים. דמוגרפיה היא לא עניין שהפלסטינים משתמשים בו כדי להשיג מדינה...יכולות להיות לכך השלכות כואבות באספקט הכלכלי. כוונתי לומר שאם הייתי ישראלי הייתי מאוד מודאג מהסיטואציה הדמוגרפית הפלסטינית".
קדמה (תנועה חברתית)

היסטוריה

עמותת קדמה הוקמה בשנת 1993 כתולדה של פעילות במסגרת עמותת הל"ה- הורים למען החינוך, ושמה לה כמטרה מרכזית "להעלות, בצורה משמעותית, את רמת ההשכלה של בני נוער מהשכונות ומעיירות הפיתוח על ידי הקמה של בתי-ספר עיוניים איכותיים באזורים אלו.  בתי ספר אלו יכינו את כל התלמידים לתעודת בגרות מלאה וללימודים אקדמאיים, יחזקו את הדימוי העצמי ותחושת השייכות, ירחיבו את טווח השאיפות והציפיות של התלמידים ויפתחו תודעה חברתית וחשיבה ביקורתית".
העקרונות המנחים את העמותה הם: האמונה שרוב ילדי השכונות ועיירות הפיתוח מסוגלים, בתנאים המתאימים, להשיג תעודת בגרות וללמוד באוניברסיטה; הרצון לשמור על המסגרת הקהילתית וחיזוקה באמצעות מתן שירותי חינוך ברמה גבוהה בקהילה; ויצירת תרבות ישראלית, דמוקרטית ופלורליסטית. 
הרעיון המקורי היה להקים רשת חינוך ארצית חדשה של 15 בתי ספר תיכון עיוניים בשכונות מצוקה ובעיירות פיתוח, זאת מאחר שלטענת יזמי קדמה, תוכנית האינטגרציה בחינוך שיושמה בישראל מאז 1968  נכשלה מכיוון שהיא הביא לכך שהתלמידים החלשים נחלשים, והתלמידים החזקים מתחזקים. החזון היה להקים רשת חינוך מזרחית שתהווה אלטרנטיבה לרשת אל המעיין של מפלגת ש"ס. שר החינוך דאז, אמנון רובינשטיין, תמך ברעיון ואישר את הקמת הרשת של קדמה.  
במסגרת זו, הוקמו בתי ספר עיוניים של קדמה בשכונות מצוקה בתל אביב-יפו, קריית מלאכי ובירושלים. בית ספר קדמה קדמה ירושלים החל לפעול בספטמבר 1994. בית הספר קדמה תל אביב הוקם באותה שנה אך נסגר בינואר 1999. בית ספר בקריית מלאכי הוקם ב-1995, אך נסגר תוך שנה. 
ב-1998 הוקמה עמותה בשם עמותת הידידים שליד בית הספר קדמה, שנועדה לתמוך בבית הספר בירושלים. בהמשך שונה שמה ל-"קדמה - לשוויון בחינוך ובחברה בישראל". פעולותיה העיקריות של העמותה הן פיתוח תוכניות לימוד, הכשרה של צוותי הוראה וסיוע לפעילות בית הספר קדמה בירושלים. מאז שנת 2007 מעניקה "קדמה" את פרס "פועל/ת צדק" עבור "עשייה חינוכית בעלת מודעות חברתית". בראש ועדת הפרס עומדת קלרה יונה-משומר ובין החברים בה לאורך השנים: שלמה סבירסקי, אסתר הרצוג ויוסי שריד .
החל משנת 2012 מעורבת העמותה בניהול בית הספר נווה חוף בראשון לציון.
בשנת 2014, זכה בית ספר תיכון קדמה בירושלים בפרס החינוך ארצי לבתי ספר על סודיים מצטיינים.  נכון ל-2014 מאז הקמת קדמה ירושלים 74% מבוגרי בית הספר הגיעו לבגרות מלאה וכ–30% מהם המשיכו למוסדות להשכלה גבוהה.
שפעת החזירים

תיאור כללי

שפעת החזירים נגרמת על פי רוב על ידי כמה מתתי הזנים של נגיף השפעת מסוג A ממשפחת ה־Orthomyxoviruses (משפחת נגיפי השפעת), אך ההבחנה אינה פילוגנטית, וחלק מהנגיפים גורמי המחלה שבודדו עד כה סווגו כנגיפי שפעת מסוג C. הנגיפים גורמי המחלה נקראים "נגיפי שפעת החזירים" (Swine influenza virus; SIV) והם בדרך כלל נגיפים אנדמיים לאוכלוסיית החזירים. קיים תיעוד על מקרים בודדים בהם נדבקו במחלה בני אדם באמצעות מגע עם חזירים.
תתי הזנים של הווירוס שפעת מסוג A שידועים כגורמי שפעת החזירים הם H1N2, H1N1 ,H1N3 ו־H3N2. לאחרונה גם ידוע H2N3. הן בקרב חזירים והן בקרב בני אדם שנדבקו מהם הנגיף זה, הנגיף גורם לתחלואה רבה, אך לתמותה מועטה.
המערכת החיסונית של החזירים מכירה שפעת זו ולכן גוף החזיר מתמודד עם המחלה בקלות יחסית. כאשר מקטע שפעת זו עובר לבני אדם - המערכת החיסונית האנושית לא מכירה את הנגיף ולכן קשה לה להתמודד עם המחלה.

נגיפי שפעת אנושית שהתפתחו מנגיפי שפעת חזירים

במהלך המאה האחרונה במספר אירועים עלה חשד שנגיף השפעת מחולל המגפה בבני אדם הכיל בתוכו מקטעים גנטיים של נגיף שפעת החזירים. השפעת הספרדית שהייתה נפוצה בקנה מידה עולמי עד כדי כך ששליש מאוכלוסיית העולם נדבקה (כ-500 מיליון איש בזמן ההוא), וגבתה את חייהם של כ-50 עד 100 מיליון בני אדם, התחוללה על ידי תת-זן של נגיף ה-H1N1 וישנה תאוריה לפיה נגיף קטלני זה התפתח מתת זן של נגיף שפעת החזירים, אך עדיין אין לכך הוכחה מספקת, וייתכן והוא התפתח מתת זן של נגיף שפעת העופות. אירועים דומים מצומצמים בהרבה היו גם בארצות הברית ב-1976, ב-1988, ב-1998, ובפיליפינים ב-2007.

נשים הרות

נשים הרות ונשים הנמצאות ב-4 השבועות הראשונים שלאחר הלידה נמצאות בקבוצת סיכון ללקות בשפעת H1N1. במהלך ההריון מערכת החיסון של האישה ההרה מדוכאת באופן טבעי ולכן היא חשופה יותר ללקות במחלה.
רוב הנשים ההרות החולות במחלה תסבולנה מסימפטומים מתונים אולם הן נמצאות בסיכון מוגבר לפתח סיבוכים של המחלה בהשוואה לכלל האוכלוסייה.
ג'ון קרלוס

חייו

קרלוס נולד וגדל בשכונת הארלם שבניו יורק. בזכות כשרונו כאתלט בריצות למרחקים קצרים זכה במלגת לימודים לאוניברסיטת המדינה של מזרח טקסס, ולאחר שנה, עבר לאוניברסיטת סן חוזה בקליפורניה. ב-1967 זכה להישג משמעותי ראשון בזירה הבינלאומית, כשנטל את מדליית הזהב בריצת 200 מטר במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג.
ב-1968 ייצג קרלוס את ארצות הברית באולימפיאדה שנערכה במקסיקו סיטי וזכה במדליית הארד בריצת 200 ממטר. בטקס חלוקת המדליות עוררו הוא והזוכה במדליית הזהב טומי סמית' סערה כאשר הופיעו לטקס הענקת המדליות עטויים בכפפות ובצעיפים שחורים ויחפים, וכאשר הצדיעו בהצדעת הכוח השחור בעת השמעת ההמנון האמריקני. הזוכה במדליית הכסף, האוסטרלי פיטר נורמן, הצטרף למחאתם בענידת תג של "הפרויקט האולימפי לזכויות אדם".
סמית' הסביר מאוחר יותר כי הניף את ידו הימנית כסמל לכוחה של אמריקה השחורה, ואילו קרלוס הניף את ידו השמאלית כסמל לאחדותה של אמריקה השחורה. הצעיף שעטו בא לסמל את גאוותם של השחורים ואילו היעדר הנעליים היה סמל לעוניים של השחורים באמריקה.
ראשי הוועד האולימפי הבינלאומי ראו במעשיהם של סמית' וקרלוס הבעת עמדה פוליטית שאין לה מקום במשחקים האולימפיים. נשיא הוועד, אוורי ברנדג', איים כי אם לא יסולקו השניים, תושעה המשלחת האמריקנית כולה מהמשחקים. בסופו של דבר, עזבו סמית' וקרלוס את הכפר האולימפי ושבו לארצם.
ב-1969 המשיך קרלוס להתחרות כאתלט, במסגרת נבחרת האתלטיקה של אוניברסיטת סן חוזה. באליפות ה-NCAA זכה במדליית זהב בריצות ל-100 ול-220 יארד, והיה שותף לרביעיית השליחים שזכתה במדליית הזהב במירוץ ל-110X4 יארד. קרלוס גם השווה את שיא העולם בריצת 100 יארד, שעמד אז על 9.1 שניות.
בהמשך הקריירה הספורטיבית שלו פנה קרלוס למשחק הפוטבול הוא התקבל לקבוצת פילדלפיה איגלס מליגת ה-NFL, אך פציעה בברכו במהלך מחנה האימונים מנעה ממנו לשחק והוא עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת בה היה ברשימת הפצועים הלא פעילים. קרלוס המשיך מכאן לשתי עונות נוספות בליגת הפוטבול הקנדית - האחת במונטריאול אלואטס והשנייה בטורונטו ארגונאוטס.
עם פרישתו מפעילות ספורטיבית עבר קרלוס לעבוד בחברת ציוד הספורט פומה, בוועד האולימפי האמריקני, בוועדה המארגנת של אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984 ועבור עיריית לוס אנג'לס. בשנת 1985 עבר קרלוס לעבוד כמאמן אתלטיקה בבית־ספר תיכוני.
ברקליום

היסטוריה

הברקליום נוצר לראשונה בדצמבר 1949 על ידי סטנלי ג. תומפסון, גלן תיאודור סיבורג, קנת סטריט, ג.ר. ואלברט גרסיו באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. כאשר חמשת המדענים הפגיזו ²⁴¹Am בקרינת אלפא במאיץ חלקיקים, נוצר האיזוטופ ²⁴³Bk ו-2 נייטרונים חופשיים.
היסוד קרוי על שם האוניברסיטה. האיזוטופ היציב ביותר שלו הוא ²⁴⁷Bk שנוצר על ידי הפצצת ²⁴³Am בחלקיקי אלפא, וזמן מחצית החיים שלו הוא 1,380 שנה.
שילינג אוסטרי

היסטוריה

השילינג נוצר בחוק השילינג (Schillingrechnungsgesetz) מיום 20 בדצמבר 1924, לפי שער המרה של 10,000 כתר אוסטרו-הונגרי ל-1 שילינג, והונפק כמטבע ב-1 במרץ 1925. עם האנשלוס בשנת 1938 הוחלף השילינג ברייכסמארק לפי שער המרה של 3 שילינגים ל-2 רייכסמארקים.
לאחר הקמתה של הרפובליקה האוסטרית השנייה, הוחזר השילינג לשימוש ב-30 בנובמבר 1945 על ידי צבאות בעלות הברית. בעלות הברית הדפיסו שטרות בערכים מ-50 גרושן ועד 100 שילינג עם יחס המרה של 1:1 מול הרייכסמארק. לאחר מכן גם הבנק הלאומי של אוסטריה החל בהדפסת כסף. בשנת 1946 הונפקו המטבעות הראשונים של השילינג החדש.
במקביל לחקיקת חוק השילינג החדש ב-21 בנובמבר 1947 הודפסו שטרות חדשים של שילינג. השטרות הישנים ניתנו להחלפה לפי שוויים עבור 150 השילינגים הראשונים לאדם ולפי יחס של 3 שילינגים ישנים לשילינג חדש אחד עבור כל סכום החורג מכך. המטבעות לא הושפעו מרפורמה זו בשטרות. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוצמד השילינג לדולר האמריקני בשער חליפין של 26 שילינגים לדולר, אולם עם ביטולו של הסכם ברטון-וודס ב-1971, הוצמד השילינג ראשית לסל מטבעות, ולאחר מכן, ביולי 1976, למארק הגרמני.
הגם שהאירו הפך למטבע הרשמי באוסטריה בשנת 1999, מטבעות ושטרות של האירו נכנסו למחזור רק בשנת 2002. שער ההמרה של השילינג לאירו נקבע על 13.7603 שילינג ל-1 אירו, וניתן להחליף ללא הגבלת זמן את השטרות והמטבעות של השילינג בכאלה של האירו בסניפי הבנק הלאומי של אוסטריה.
אינדיבידואליזם

אינדיבידואליזם (מילולית, "בלתי ניתן לחלוקה") הוא מונח המתאר פילוסופיה פוליטית המדגישה את ריבונותו של הפרט על חייו. הגישה המנוגדת לאינדיבידואליזם מכונה קולקטיביזם. פילוסופיה אינדיבידואליסטית מנתחת תופעות חברתיות באופן אוניברסלי כיחסי גומלין בין פרטים בעלי רצון חופשי. האינדיבידואליזם אינו בהכרח שולל את חברותו של אדם בהתאגדות מסוימת, אך לא יראה את בחירות הפרט כמוכתבות משייכות זו. גישות ליברליות שוללות לפיכך את הכפפת טובתו של היחיד למען "טובת הכלל". 
"אינדיבידואליזם" היא גם תפיסה שנוצרה בתקופת הרנסאנס שבה הפרט נתפס כיחידה העומדת בפני עצמה. הקהילה והכלל הם לא המרכז אלא האדם הוא המשמעותי והחשוב. הפרט הוא ייחודי, אוטונומי ועצמאי. בתפיסה זו כל אדם רואה את עצמו כבעל ערך והוא קובע מה נכון בשבילו ועבורו. עמדה זו רואה בחופש המחשבה ובחופש הביטוי של הפרט כחשובה יותר מהאינטרס של הכלל והקהילה והכלל לא נמצאים במרכז. בנוסף עמדה זו תמיד תעדיף פלורליזם ואדם שמגדיר את עצמו כאינדיבידואליסט יתנגד למסורת ויקבע בעצמו במה הוא מאמין ולא ייתן לסביבה לקבוע עבורו את השקפותיו.
דוגמה לפילוסופיות אינדיבידואליסטיות הן הליברליזם והאגואיזם האתי. דוגמה לפילוסופיות המתנגדות לאינדיבידואליזם הן הסוציאליזם, הלאומנות ורוב הסוגים של אנרכיזם (למעט אנרכיזם אינדיבידואליסטי וקפיטליסטי).
יוזף שלייך

יוזף שלייך (גרמנית: Josef Schleich; ‏1902 - 7 בפברואר 1949) היה אוסטרי אשר הבריח ככל הנראה אלפי יהודים מן המדינה, בעיקר לכיוון יוגוסלביה, בין השנים 1938 ו-1941.

חייו

שלייך התגורר בעיר גראץ, הסמוכה לגבול דאז עם יוגוסלביה וניהל חוות תרנגולות. הוא היה בעל עבר פלילי, בתחום ההברחות, והיו לו עד 1938 16 הרשעות. ב-1938 החל לחלק לאנשי הקהילה היהודית בעיר תעודות המעידות על כך שעברו הכשרה חקלאית (תחילה אכן העביר הכשרות כאלו בחוותו, ולאחר מכן חילק תעודות ללא הכשרה), על מנת שאלו יסייעו בידם להגר. מאוחר יותר פתח משרד נסיעות בווינה אשר סייע ליהודים להימלט מאוסטריה. שלייך קיבל כסף מהקהילה היהודית בעבור פעילותו זו. בהתבסס על מסמכים בארכיון העיר גראץ, מוערך כי שלייך הצליח להבריח כ-20,000 איש. 
פעילותו משכה את תשומת לב הגסטאפו ושלייך נעצר כ-13 פעמים על ידי הגסטאפו במהלך שנתיים אלו. יש המסיקים מעובדה זו כי שלייך שיתף פעולה עם הגסטאפו ומקטרגיו טוענים כי גם את הברחת היהודים והצלתם עשה בשל בצע כסף. עם זאת, שלייך לא היה חבר המפלגה הנאצית או מי מגופי השלטון.
ב-1941 נעצר שלייך על ידי הגסטאפו והועמד למשפט. ב-1944 התכוונו הנאצים להעמיד אותו למשפט ראווה, אך שלייך שמע על התוכנית מבעוד מועד וברח ליוגוסלביה, שם שהה עד סוף המלחמה. ב-1945 שב לאוסטריה. 
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, האשימו אותו שניים מהאנשים שהציל, כי נטל מכספם וכי לא העביר אליהם את חפציהם. שלייך הועמד למשפט ב-1947. בדצמבר 1948 קבע השופט החוקר, שהיה יהודי, כי לא קיימות ראיות המצדיקות הרשעה. חודשיים לאחר מכן, בפברואר 1949, נפטר משחמת הכבד.
נפוליאון ואני

תקציר העלילה

עלילת הסרט עוקבת אחר מרטינו פפוצ'י (המגולם על ידי אליו ג'רמנו), מורה המתעב את נפוליאון בונפרטה ורוצה לרצחו כנקמה על כל המתים במלחמות נפוליאון, לאור הגעתו של נפוליאון לגלות באי אלבה. פפוצ'י מתמנה לתפקיד היומנאי של נפוליאון ומנסה מספר פעמים לרצוח את נפוליאון. הנסיבות מכשילות אותו בכל פעם (המשרתת מירלה (המגולמת על ידי פרנצ'סקה אינודי), האוהבת את המורה, מחביאה לו את האקדח; שומר הראש של נפוליאון לוקח ממנו את כלי הנשק) והוא לומד לאהוב ולחבב את נפוליאון, ולבסוף אף מכשיל בעצמו ניסיון התנקשות בנפוליאון. המתנקש הוא מורהו של פפוצ'י ונפוליאון מבטיח שלא יוצא להורג, אולם חוזר בו. פפוצ'י מנסה שוב לרצוח את נפוליאון, אולם זה נמלט מהאי בדרכו לפריז עם אהובתו של פפוצ'י - הברונית (המגולמת על ידי מוניקה בלוצ'י). פפוצ'י המאוכזב נותר באי ונושא לאישה את המשרתת מירלה.
Arabian Nights: Sinbad's Adventures

תקציר העלילה

סינבד הוא ילד צעיר החי בבגדאד במהלך המאה ה-12. סינבד הצעיר נהנה במיוחד להקשיב לסיפורי ההרפתקאות של עלי דודו, אשר ערך מסעות רבים ברחבי העולם ואשר הביא עמו, מאחד ממסעותיו, ציפור מדברת בשם יסמינה אותה העניק לסינבד.
סינבד מחליט לצאת למסע ברחבי העולם יחד עם דודו עלי בתקווה שיוכל לקחת חלק בהרפתקאה הבאה של דודו, ובעקבות כך סינבד מתגנב בחשאי לסיפון ספינת דודו ומפליג יחד עמו. אף על פי כן, לאחר שלוויתן ענק מתקיף את ספינתם, סינבד נסחף לבדו לאי בודד.
סינבד, אשר הופרד מדודו, מתחיל את ההרפתקה לבדו כאשר רק יסמינה הציפור מהווה לו חברה.
לאורך הסדרה סינבד מגיע ליעדים שונים יחד עם יסמינה וחבריו - עלי באבא ואלאדין. במהלך המסע הם פוגשים ביצורים מוזרים רבים, בהם ציפור ענקית, נחשי ענק, בתולות ים, שדים, ענק ירוק ואימתני שאוכל בני אדם ומכשפים.
גלגל (בודהיזם)

גלגל, גלגל החיים או גלגל הקיום (בהוואצ'אקרה) הוא ייצוג סמלי מורכב לסמסרה בצורה של גלגל (מנדלה), בה משתמשים בעיקר בבודהיזם הטיביטי. סמסרה היא המחזור האינסופי של לידה ולידה-מחדש, אשר אדם יכול לברוח ממנו רק על ידי השגת הארה. 
הגלגולים השונים בתוך ה'גלגל' נתפסים כסבל. המטרה העיקרית של הבודהיזם היא להגיע ל'נירוואנה' על פי זרם ה'מאהיאנה' או 'הארה' על פי זרם ה'האינהיאנה', דהיינו לכיבוי ההשתוקקות (yearning) ותחושת הסלידה, ובכך לכיבוי הסבל. הגלגל הוא למעשה שרשרת של אירועים הקשורים זה בזה. התרת החוליה הראשונה בשרשרת תשחרר מן הגלגול כולו. 
החוליה הראשונה היא חוליית הבערות. הבערות הבסיסית ביותר, היא האמונה כי יש 'אני'. בשל צורת החוויה ובשל השתוקקות לעצמיות, אנו משיגים 'אני'. למעשה אין 'אני' קבוע מאחורי כל התופעות המשתנות. דוגמה ידועה היא משל המרכבה - אם מתירים את הסוסים ומפרקים את הגלגלים ואת גוף המרכבה, מה נותר ממנה? דוגמה נוספת היא ערימת האורז- אם מוציאים את כל הגרגרים מן הערמה, היכן היא?

משמעות הגלגל

משמעות הגלגל לבודהיסט דומה למשמעות של הצלב בעיני נוצרי או חצי סהר למוסלמי, למרות שהוא אינו סמל של אלוהות. ה"מנדלה" (גלגל בהינדו) הוא ייצוג נפוץ המבוסס על דמות הגלגל.
בודהיסטים רואים בגלגל החיים מפה רוחנית בה ניתן למקם אדם בעולם הזה ולראות את תהליך השינוי שחל בו.

חלקי הגלגל

במרכז הגלגל מוצגות שלוש חיות אוחזות זו בזנבה של זו, המייצגות את גורמי הסבל על פי הבודהיזם. החזיר מייצג את הבערות, התרנגול מייצג את ההשתוקקות (או חמדנות), הנחש מייצג את השנאה או תחושת הסלידה. העיגול שסביב החיות מייצג את ה'בארדו' (השלב שבין המוות ללידה מחדש).
בעיגול הבא מצוירים ששת עולמות הקיום, כאשר בכל אחד מהם מופיעה דמותו של הבודהה (מושג) אמיטאבהה או של אוולוקיטשוורה, ייצוג החמלה במהיינה. עולם האלים מוצג כעולם של תענוגות והנאה, העשויים להוביל לגאווה. דמות הבודהה, המצויר אוחז בכלי נגינה מזכירה כי גם חיים אלו הם בני חלוף כמו הצלילים במפיק הכלי. עולם האלים למחצה מציג את הקנאה: כל הדמויות רבות על פירותיו של עץ המאווים. הבודהה המוצג בעולם זה זועם ואוחז בחרב, וקורא לריסון מוסרי. 
עולם האדם שקוע בסבל הנגרם על ידי הִתאוות ותשוקה, שבסופם ההזדקנות והמוות. חשיבותו של עולם זה הוא ביכולת הבחירה לנצל את כח הרצון בהשקעה לקראת ההארה. עולם החיות מראה חיים של בורות וחוסר הבנה של חוקי העולם. דמות בודהה מלמדת כיצד להתגבר על הבורות על ידי השאיפה התמידית לחכמה. עולם הפְרֵיטות (רוחות רעבות) מסמל את הסבל מתוך חמדנות ותאוות בצע. דמותו של בודהה מופיעה נושאת מתת, מייצג התגברות על החמדנות על ידי נדיבות ונכונות להקריב. 
בעולם השאול לפעמים מופיע יאמה, שר המוות, מאזן אבנים לבנות ביד אחת לעומת שחורות (מעשים טהורים לעומת בלתי והורים), והוא אוחז במראה המשקפת את התודעה. הסבל בעולם הזה, בסמסרה, נגרם על ידי כעס ושנאה, ודמותו של אמיטאבהה האוחז מים ואש, מלמדת סבלנות והיטהרות. בכל אחד מן העולמות תהיה אחת מתוך שש ההברות של המנטרה אום מאני פדמה הום . בהיקף מצוירים תריסר החוליות, כלומר 12 הצעדים לנירוואנה. ברקע הגלגל מצויר יאמה, שר המוות, המחזיק את הגלגל בפיו.
אייר

שמות החודש וסמליו

שמו של החודש, כשמותיהם של שאר החודשים בלוח העברי], הובא מגלות בבל. מקורו במלה "אָיָרוּ" באכדית, שמשמעותה "אור". בתנ"ך החודש נקרא גם "חדש/ירח זִו" (=זיו; מלכים א, ו א/לז).
בזמן בית המקדש היו שליחים יוצאים מירושלים להודיע על קביעת ראש חודש מפני פסח שני, שהטמא או מי שהיה בדרך רחוקה, מקריבים ביום זה.
מזלו של חודש אייר הוא מזל שור. חודש זה נמצא בשלהי ספירת העומר, שהיא נחשבת ביהדות לאחת משתי תקופות אבלות שבלוח השנה העברי.
אבן הזיכרון לחייל האוסטרלי בקריית אונו

סיפור אבן הזיכרון

לא ברור מתי הוצבה אבן הזיכרון ועל ידי מי. בתחילת שנות השבעים, מטיילי החברה להגנת הטבע ברמת גן, ששוטטו בין הפרדסים על גבול קריית אונו - פתח תקווה, גילו לפתע אבן גדולה בצד הדרך. מרכזם, יהושע הדר, מצא עליה כתובת באנגלית:
Brian Templer Barton, Nanima, Wellington, New South Wales Fell here  in  action 1917

He lies at Ramleh.
 Underneath are the everlasting arms.
משמעות השורה האחרונה מבחינה מילולית (כפי שתרגם צבי אילן) היא "יהי האל מחסה לנפטר", ובתרגום חופשי זהו ציטוט המילים "מתחת זרועות עולם" מספר דברים, פרק ל"ג, פסוק כ"ז.
ואכן בבית הקברות הצבאי הבריטי נמצא קברו. על הקבר כתוב: בריאן היה בן 28, בנם של צ'ארלס ואנני ברטון מניו סאות' ויילס.
מקומה המקורי של אבן הזיכרון היה בדרך כורכר שהובילה מיפו לראש העין. ניתן היה לזהות את מקומה באמצעות איתור חורשת אקליפטוסים ליד צומת הדרכים לוי אשכול  ובר-אילן בקרית אונו.עם הבנייה החדשה נעלמה האבן. עיריית קריית אונו שיחזרה את אבן הזיכרון והניחה אותה בגינה קטנה ליד תחנת הדלק ברחוב לוי אשכול.
בט"ו בשבט תשע"ז (פברואר 2017) הוצב לוח זיכרון לבריאן טמפלר ברטון ליד עץ ברכיכיטון צפצפתי עתיק בגני תקווה סמוך למקום בו נמצאה אבן הזיכרון המקורית שנעלמה.

סיפורו של הקרב

יומן היחידה, המצוי במוזיאון המלחמה בקנברה, מוסר על הקרב את הפרטים הבאים:
ביום הראשון ללחימה הייתה יחידת הפרשים בגבעה הרמה ביותר באזור - נקודת גובה 84 מטר מעל פני הים. הנקודה נקראה בשם "גבעת קוזלובסקי" והיום נטוע עליה "גן העלייה השנייה" בגבעתיים. הטורקים שהיו באזור צלפו באוסטרלים ואלו נסוגו לאזור הכפר הערבי לשעבר "סלמה",  היום בעיבורי רמת גן ותל אביב בקרבת  מחלף מסובים ליד רמת אפעל היום. ביום מותו של בריאן נערכה פשיטה על העמדות הטורקיות דרומה מפתח תקווה. בקרב הכידונים נהרגו 20 חיילים טורקים ומהצד האוסטרלי הקצין אוואן טות' (Lt. Owen Tooth) ובריאן. הוא נקבר במקום, הוצבה מצבה והקיפו אותה בגדר ברזל. לאחר העברתו לבית הקברות הצבאי ברמלה, צלב העץ שהיה במקום הועבר לחלקת הקברים המשפחתית בחוות נאנימה.
ארגון צופי פלסטין

היסטוריה

בשנת 1948 עם הקמת מדינת ישראל, אלפי פלסטינים עזבו את ישראל והקימו את ארגון צופי פלסטין. בגלל שהכרה מתנועת הצופים העולמית ניתנת רק כשהצופים פועלים בתוך גבולות מדינתם וכשאותה מדינה מיוצגת באו"ם פעלה התנועה ללא הכרה בינלאומית.
בשנת 1993, בעקבות הסכמי אוסלו, חזרה תנועת הצופים הפלסטינית לפעילות בשטחי יהודה ושומרון. פלסטין אינה חברה באומות המאוחדות אך בתנועת הצופים העולמית הוחלט לתת אישור זמני לקיומה. לפני שההצעה הובאה להצבעה, יו"ר התאחדות הצופים והצופות בישראל נתן הצהרה המבקשת מועידת הצופים העולמית לתמוך בהצעה וכך התקבל ארגון צופי פלסטין לצופים העולמיים.

אופי הפעילות

בארגון צופי פלסטין רשומים 18,738 חניכים. 35% מהם שייכים לקבוצות בתי-ספר והשאר לקבוצות דת (אסלאם ונצרות) או קבוצות פתוחות.
המוטו הצופי הוא كن مستعدًا, "היה נכון" בערבית. שם העצם לחניך בודד ("צופה") בערבית הוא كشاف.

סמלים

סמל צופי פלסטין משלב אלמנטים של סמל הרשות הפלסטינית.

תנועת הצופות המדריכות בפלסטין

הצופות המדריכות בפלסטין (בערבית: إتحاد الفتيات المرشدات الفلسطيني) היא תנועת נוער לאומית ברשות הפלסטינית ומאז שנת 2005 קיבלה התנועה הכרה מארגון הצופות העולמי (WAGGGS).
בתנועת הצופות פועלות נשים בלבד, הן כחניכות והן כמדריכות ואופי הפעילות שונה מהפעילות של תנועת הצופים הבנים בפלסטין.

קבוצות צופים בינלאומיות בפלסטין

בנוסף לארגון צופי פלסטין, צופי אמריקה (Boys Scouts of America) שולחים לרצועת עזה חניכי צופים הפועלים כ"צופים בודדים" ומתנדבים ברצועה.
שלום לרנר

שלום לרנר (נולד ב-30 בספטמבר 1949) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, לשעבר דיקן הפקולטה.

ביוגרפיה

לרנר גדל בכפר סבא ולמד בישיבות נתיב מאיר וכרם ביבנה. בין השנים 1972-1975 למד לתואר ראשון בפקולטה למשפטים בבר-אילן. לרנר סיים בהצטיינות את התואר ולאחר מכן התמחה אצל שופט (לימים נשיא) בית המשפט העליון יצחק כהן. המשיך במסלול ישיר לדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים (1976-1980), ולאחר מכן שימש כמומחה אורח באוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית. בשנת 1990 קיבל דרגת פרופסור חבר ומונה לדיקן הפקולטה למשפטים בבר-אילן (1990-1994).
פרופסור לרנר הוא מומחה לדיני קניין ומשפט מסחרי, ובפרט דיני שעבודים, חיובים, בנקאות ודיני שטרות. כמו כן פרסם לרנר מספר מחקרים בתחום המשפט העברי.
כיהן גם כחבר הוועדה מטעם משרד המשפטים לקודיפיקציה של המשפט האזרחי (1987-1990), ויו"ר ועדה מטעם משרד המשפטים לתיקון חוק המשכון (1986-1989).
בשנים 2007 ו-2008 פורסם שמו כמועמד לכהונת שופט בבית המשפט העליון.
לרנר מתגורר בפתח תקווה, נשוי למרים ואב לשישה.
ראובן מרחב

קורות חיים

ראובן מרחב, בוגר תואר שני בלימודי היסטוריה באוניברסיטת תל אביב ובוגר החוג לשפה וספרות ערבית והיסטוריה של ארצות האסלאם באוניברסיטה העברית בירושלים (1956–1961).
נשיא התאחדות הסטודנטים בישראל בשנים 1959–1960 ופעיל בתנועת הסטודנטים 'הבלתי תלויים'.
ממייסדי 'פי האתון', ביטאון הסטודנטים באוניברסיטה העברית.
בוגר תיכון חוגים החיפאי; חבר גרעין קיבוץ דביר בנגב.
התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל ובסיירת צנחנים בתקופת פעולות התגמול.

פעילות ביטחונית ומודיעינית - אתיופיה, קניה, איראן

שירת בקהילת המודיעין בין השנים 1961–1983. בשב"כ, התמחה בסיכול מודיעין המזרח אירופאי בישראל, שירת כראש מחלקת איסוף מודיעין, הסגן הממונה על הביטחון במשרד החוץ ושליח השב"כ בחברת הנפט הלאומית האיראנית.
במוסד, שירת כסגן ראש השלוחה באדיס אבבה, באתיופיה; ראש שלוחת המוסד בניירובי, בקניה ובתפקיד בכיר בשלוחת המוסד בטהרן, באיראן לפני נפילת השאה'. לאחר מכן כיהן בתפקיד מטה בכיר.
התמחה בקרן אפריקה ובמזרח התיכון וזאת בתקופה בה הוביל בן-גוריון את תורת הפריפריה.

משרד החוץ - לבנון, סין, מבצע שלמה, טאבה

ב-1983 נשלח כראש נציגות משרד החוץ בביירות במהלך מלחמת לבנון.
בשנים 1985–1988 כיהן כקונסול הכללי של ישראל בהונג קונג משם פעל לטוויית הקשרים בין ישראל להרפובליקה העממית של סין טרם כינונם של קשרים דיפלומטיים.

מנכ"ל משרד החוץ

מונה למנכ"ל משרד החוץ בתקופת השר משה ארנס וכיהן בשנים 1989–1991. בעת כהונתו הושלם כינון הקשר של ישראל עם סין: ב-1990 הקים מרחב מרכז אקדמי בבייג'ינג, שהפך בסופו של דבר לשגרירות ישראל (ינואר 1992). במהלך כהונתו, ניהל מרחב את המשא ומתן עם מצרים על הסכם טאבה (1989) והניח את היסודות המדיניים למבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה (1990-1991).

מנכ"ל משרד הקליטה

לאחר כהונתו במשרד החוץ מונה למנכ"ל משרד הקליטה בו כיהן בשנים 1991–1993 והוביל את מאמץ הקליטה של העלייה מאתיופיה.

פעילות ציבורית והתנדבות

מרחב המשיך לפעול למען קליטת עולי אתיופיה ב'פרויקט הלאומי של עולי אתיופיה' – לקידום החינוך בקהילה.
כיהן כנציג ציבור בבית הדין הארצי לעבודה.
היה יו"ר מייסד של הוועד המנהל של המכללה האקדמית עמק יזרעאל.
מכהן כיו"ר נשיאות 'ארגון יוצאי מרכז אירופה' מאז 2005 וחבר מועצת המנהלים של בועידת התביעות - הגוף היהודי הבינלאומי המופקד מאז 1951 על התביעות החומריות היהודיות נגד גרמניה.
מאז 1991 הוא עמית במכון ירושלים לחקר ישראל, שותף בהכנת מסמכי יסוד על דרכים להסדר בעיית ירושלים ונקרא על ידי ראש הממשלה אהוד ברק כיועץ לוועידת קמפ דייוויד ביולי 2000.

פעילות אסטרטגית ואקדמית

חבר צוות ומדריך במכון לחקר תורת המערכה של צה"ל (מכון דדו) (1997–2004).
הדריך בתוכנית למוסמכים במדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית בשנים 2006–2008.
חבר בהנהלת המועצה לשלום ולביטחון.
חבר ועדת טירקל לחקר אירועי המשט לעזה (2010).