google/wiki40b huggingface dataset:
יורם מירון

יורם מירון (8 באוקטובר 1939 - 6 בינואר 2007) היה מחלוצי הוראת השפה הערבית הפלסטינית בישראל ומחברם של ספרים ותוכניות לימוד בתחום זה.

ביוגרפיה

מירון נולד בקיבוץ הזורע, בן לרות ומאיר מירון, ממייסדי הקיבוץ, אשר עלו לישראל מגרמניה במסגרת תנועת הנוער היהודית-גרמנית ורקלויטה לאחר עליית הנאצים לשלטון.
התחנך במוסד החינוכי שומריה בקיבוץ משמר העמק והיה מדריך וחבר פעיל בתנועת השומר הצעיר. בשנים 1957–1960 שירת בצה"ל בחטיבת גולני. בשנת 1959 קיבל את אות החייל המצטיין מידי הנשיא יצחק בן צבי. בשנת 1961 התגורר בקיבוץ זיקים במסגרת תוכנית סיוע של קיבוצים מבוססים מתנועת הקיבוץ הארצי לקיבוצים צעירים שסבלו מקשיים. בשנה זו נישא לאורנה לבית פולסקי.
בשנים 1962–1964 התגורר בקיבוצו הזורע ועסק בחקלאות. בשנים 1964 עד 1966 למד ערבית ולימודי המזרח התיכון במכון ללימודים ערביים בגבעת-חביבה ובאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1967 עד 1980 עסק בהוראת השפה הערבית ותרבותה במוסד החינוכי שומריה בקיבוץ משמר העמק. בשנים 1982 עד 1985 כיהן כמזכיר קיבוץ הזורע.
בשנים 1986–1994 היה מנהל המכון ללימודים ערביים בגבעת חביבה. בשנת 1987 יזם את קיומו של הכנס השנתי של המורים לערבית בישראל, ועסק בהפקת האירוע מדי שנה, עד מותו. היה בין יוזמיו ומייסדיו של בטאון המורים לערבית וחבר מערכת פעיל.
בשנים 1994 עד 2007 ניהל את המחלקה ללימודי ערבית במרכז היהודי-ערבי לשלום בגבעת חביבה. בתקופה זו היה חבר בוועד הבין-דתי בישראל ובפורום להסכמה אזרחית. בשנים 1993 עד 1998 היה חבר בוועדת אמנות ההיגוד של עמותת אמנות לעם.
בשנים 1995 עד 1997 עסק בפיתוח וחיבור תכנים לסדרת הטלוויזיה "תעלם ותכלם" של הטלוויזיה החינוכית.
בשנים 2001 עד 2007 היה חבר בוועדת המקצוע: השפה הערבית ועולם האסלאם במשרד החינוך. בשנת 2005 תרגם לעברית את הנובלה "ילדי הטל" של הסופר מחמד אלאסעד, תרגום אשר יצא לאור בהוצאת פרדס.
בשנת 2003 יזם פרויקט לתיעוד ושימור של מסורת הסיפור העממי ביישובים הערביים הכפריים בישראל. בשנת 2005 השלים צוות בראשותו את האיסוף והתיעוד בכפרי הגליל העליון, ופרסם את תוצריו בספר "אגדה של כפר (כרך א') אגדות כפריו של הגליל ומרומיו", שיצא לאור באותה שנה. החל משנת 2006 ועד מותו בשנת 2007 עסק בחלקו השני של הפרויקט: איסוף ותיעוד סיפורים מכפרי הגליל התחתון והעמקים.
בשנים שלאחר מותו עסק צוות הפרויקט בהשלמת עבודתו שנקטעה, ובשנת 2012 פרסם את תוצריו בספר "אגדה של כפר (כרך ב') סיפורי הכפרים ממורדות הגליל ומרחבי עמקים", שהוקדש לזכרו.
מירון נפטר בשנת 2007, בגיל 68. הותיר אישה ושלושה ילדים.
ניקולס רידלי

ניקולס רידלי (באנגלית: Nicholas Ridley;‏ 1500 לערך - 16 באוקטובר 1555) היה בישוף לונדון והכומר האישי של הנרי השמיני, מלך אנגליה. היה מבין ראשי הכנסייה האנגליקנית והוצא להורג בעוון כפירה ובגידה על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה הקתולית. מרטיר (קדוש מעונה) של הכנסייה האנגליקנית.

תולדות חייו

רידלי היה נצר למשפחה מיוחסת מנורת'מברלנד שבצפון אנגליה. ב-1518 החל ללמוד בקולג' פמברוק שבאוניברסיטת קיימברידג'. ב-1526, לאחר קבלת תואר מוסמך אוניברסיטה, עבר ללמוד בסורבון ובאוניברסיטת לוון. עם שובו התמנה לאחד ממשגיחי האוניברסיטה (פרוקטור) ולאחר מכן היה לכומר האוניברסיטה. ב-1534 חתם על גילוי דעת של כמרי האוניברסיטה המכריז על חוסר הסמכות החוקית של האפיפיור באנגליה. הוא נודע כמטיף, נואם ואיש ויכוח מוכשר. ב-1537 זכה לתואר בתאולוגיה ומונה על ידי הארכיבישוף מקנטרברי, תומאס קרנמר לאחד מעוזריו. ב-1541 התמנה לכומר האישי של המלך הנרי השמיני ולקאנון של קנטרברי. ב-1547 התמנה לבישוף רוצ'סטר וסייע לקרנמר בהשלמת ספר התפילות של הכנסייה האנגליקנית. ב-1549 התמנה לבישוף לונדון.
בתפקידו כבישוף לונדון חתם ב-9 ביולי 1553 על ההצהרה הכנסייתית לפיה, כיוון שהן נישואיו של הנרי השמיני לקתרין מאראגון, אמה של מרי והן נישואיו לאן בולין, אמה של אליזבת הוכרזו כמבוטלים, הרי שהן מרי והן אליזבת הן ממזרות ואינן ראויות לרשת. לפיכך היורשת החוקית של הכתר לאחר מות אדוארד השישי, מלך אנגליה היא הליידי ג'יין גריי. ב-10 ביולי הוכתרה ג'יין גריי כמלכה ומרי נמלטה, אך תשעה ימים לאחר מכן חזרה מרי ללונדון ותפסה את הכס. ג'יין ורידלי נתפסו ונכלאו במצודת לונדון.
ב-1554 נכלאו יחד עם רידלי גם בישוף ווסטר, יו לטימר והארכיבישוף מקנטרברי, תומאס קרנמר, תחילה במצודת לונדון ולאחר מכן בכלא פוקסום באוקספורד. השלושה הואשמו בכפירה (עקב אמונתם הפרוטסטנטית) ובבגידה (עקב תמיכתם בהכתרתה של ג'יין גריי למלכה) ועברו עינויים. ב-16 באוקטובר 1555 הוצאו לטימר ורידלי להורג על ידי העלאה על המוקד ברחבה שלפני קולג' באליוול באוקספורד (כיום נמצאת במקום אנדרטה ויקטוריאנית לזכרם). הם קרויים "המרטירים מאוקספורד" (כחצי שנה לאחר מכן הצטרף אליהם גם תומאס קרנמר) וב-16 באוקטובר מצוינת הכנסייה האנגליקנית את זכרם.
באנפורה

כלכלה

כלכלת העיר מבוססת על תעשיית קנה הסוכר
בת-שבע שריף

ביוגרפיה

לימדה ספרות בבתי ספר, ואחר כך שימשה כמפקחת ללימודי הספרות במשרד החינוך. במהלך חייה פרסמה 18 ספרי שירה.
שריף יזמה את "פרויקט שריף" שנקרא על שמה, בו הוקמה מסגרת העשרה ותרבות לעיירות פיתוח ושכונות מצוקה, שכללה ערבים ספרותיים עם סופרים ישראלים ביישובים אלו, ועוד.
שריף הייתה חברה בהנהלת אגודת הסופרים העבריים, באקדמיה העולמית לספרות, במועצה לתרבות ואמנות, במועצת האגודה למען החייל, במועצת העיתונות, ובוועד רשות השידור. 
שריף הייתה המשוררת הישראלית הראשונה שספריה תורגמו לסינית. 
שריף הייתה אחותו של המוזיקאי נועם שריף. נישאה למרדוך סגל, ממגיני יד מרדכי, ולהם שני ילדים.
נפטרה בגיל 72 בביתה בירושלים.
מבנה מולקולרי

מבנה מולקולרי או גאומטריית המולקולה מתייחס לארגונם במרחב התלת-ממדי של האטומים המרכיבים מולקולה כלשהי. המבנה קובע מספר תכונות בחומר כגון: תגובתיות, קוטביות, צבע החומר, מגנטיות, מצב הצבירה ואת פעילותו הביולוגית של החומר. מבנה מולקולרי נמנה עם קבוצת המבנים הכימיים, יחד עם מבנה אלקטרוני ומבנה גבישי.

קביעת המבנה המרחבי של מולקולות

את המבנה המרחבי של מולקולות אפשר לקבוע באמצעות שיטות ספקטרוסקופיות שונות ועקיפה. ספקטרוסקופיה של אינפרא אדום ושל גלי המיקרו כמו גם ספקטרוסקופיית ראמן, יכולות ללמדנו על המבנה המרחבי של המולקולות על-פי דפוס בליעת הקרינה שלהן, על ידי דרגות חופש רוטציוניות וויברציוניות. קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן ועקיפת אלקטרונים ונייטרונים מסוגלות לחשוף את המבנה המולקולרי של גבישים בהתבסס על המרחקים בין גרעיני האטומים וצפיפויות האלקטרוניות. עקיפת אלקטרונים בגז יכולה לשמש עבור מולקולות קטנות השרויות במצב צבירה זה. תהודה מגנטית גרעינית ומעבר אנרגיה על ידי תהודה פלואורסצנטית מספקות מידע משלים באשר למרחקים הדדיים, זוויות וזוויות דו-מישוריות, וקישוריוּת מולקולרית. המבנה המרחבי של מולקולות נקבע באופן מיטבי בטמפרטורות נמוכות, כיוון שבטמפרטורות גבוהות יותר הוא מייצג למעשה מיצוע של אוסף מבנים אפשריים. מולקולות גדולות קיימות לעיתים קרובות בתצורות מרחביות יציבות רבות, הסמוכות באנרגיה שלהן על משטח האנרגיה הפוטנציאלית. את המבנה המרחבי המולקולרי אפשר להעריך בדיוק רב גם באמצעות שיטות חישוביות מתחום הכימיה הקוונטית. המבנה המרחבי של מולקולות עשוי להיות שונה במצבי הצבירה השונים: גז, נוזל ומוצק.
הר אפרים

אזכורים בתנ"ך

הרכס מוזכר לראשונה בספר יהושע כמקום בנחלת שבט אפרים הצמוד לנחלות שבט יששכר ושבט אשר; "וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם יְהוֹשֻׁעַ אִם עַם רַב אַתָּה עֲלֵה לְךָ הַיַּעְרָה וּבֵרֵאתָ לְךָ שָׁם בְּאֶרֶץ הַפְּרִזִּי וְהָרְפָאִים כִּי אָץ לְךָ הַר אֶפְרָיִם" (יהושע, י"ז, ט"ו).
על סמך ישיבת תולע בן פואה אשר משבט יששכר גם בהר אפרים - מוכח כי מדובר על רכס הרים רבים, שבהם גם "שמיר", מקום מושבו של תולע.
דבר בדברי הימים ב', י"ג, ד': "ויקם אביה מעל להר צמרים, אשר בהר אפרים ...": הר צמרים נמצא בהר אפרים, כלומר ברכס אפרים.
הגבול הצפוני של הר אפרים הוא עמק יזרעאל והעמקים שלידו.
הר אפרים מופיע גם בספר שופטים - סיפור דבורה הנביאה: "ודבורה אישה נביאה אשת לפידות היא שפטה את ישראל בעת ההיא; והיא ישבה תחת-תמר דבורה בין הרמה ובין בית-אל בהר אפרים ויעלו עליה בני ישראל למשפט" (שופטים, פרק ד פסוק ד-ו).

מלחמת אביה מול עשרת השבטים


בדברי הימים מסופר על מלחמת אביה מלך יהודה מול עשרת השבטים, אשר לפני ירידתו למלחמה עמד מעל הר צמרים ונשא נאום מול שבטי ישראל;
וַיָּקָם אֲבִיָּה מֵעַל לְהַר צְמָרַיִם אֲשֶׁר בְּהַר אֶפְרָיִם וַיֹּאמֶר שְׁמָעוּנִי יָרָבְעָם וְכָל יִשְׂרָאֵל. הֲלֹא לָכֶם לָדַעַת כִּי ה’ אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל נָתַן מַמְלָכָה לְדָוִיד עַל יִשְׂרָאֵל לְעוֹלָם לוֹ וּלְבָנָיו בְּרִית מֶלַח.    וַיָּקָם יָרָבְעָם בֶּן נְבָט עֶבֶד שְׁלֹמֹה בֶן דָּוִיד וַיִּמְרֹד עַל אֲדֹנָיו. וַיִּקָּבְצוּ עָלָיו אֲנָשִׁים רֵקִים בְּנֵי בְלִיַּעַל וַיִּתְאַמְּצוּ עַל רְחַבְעָם בֶּן שְׁלֹמֹה וּרְחַבְעָם הָיָה נַעַר וְרַךְ לֵבָב וְלֹא הִתְחַזַּק לִפְנֵיהֶם. וְעַתָּה אַתֶּם אֹמְרִים לְהִתְחַזֵּק לִפְנֵי מַמְלֶכֶת ה’ בְּיַד בְּנֵי דָוִיד וְאַתֶּם הָמוֹן רָב וְעִמָּכֶם עֶגְלֵי זָהָב אֲשֶׁר עָשָׂה לָכֶם יָרָבְעָם לֵאלֹהִים. הֲלֹא הִדַּחְתֶּם אֶת כֹּהֲנֵי ה’ אֶת בְּנֵי אַהֲרֹן וְהַלְוִיִּם וַתַּעֲשׂוּ לָכֶם כֹּהֲנִים כְּעַמֵּי הָאֲרָצוֹת כָּל הַבָּא לְמַלֵּא יָדוֹ בְּפַר בֶּן בָּקָר וְאֵילִם שִׁבְעָה וְהָיָה כֹהֵן לְלֹא אֱלֹהִים.    וַאֲנַחְנוּ ה’ אֱלֹהֵינוּ וְלֹא עֲזַבְנֻהוּ וְכֹהֲנִים מְשָׁרְתִים לַה’ בְּנֵי אַהֲרֹן וְהַלְוִיִּם בַּמְלָאכֶת. וּמַקְטִרִים לַה’ עֹלוֹת בַּבֹּקֶר בַּבֹּקֶר וּבָעֶרֶב בָּעֶרֶב וּקְטֹרֶת סַמִּים וּמַעֲרֶכֶת לֶחֶם עַל הַשֻּׁלְחָן הַטָּהוֹר וּמְנוֹרַת הַזָּהָב וְנֵרֹתֶיהָ לְבָעֵר בָּעֶרֶב בָּעֶרֶב כִּי שֹׁמְרִים אֲנַחְנוּ אֶת מִשְׁמֶרֶת ה’ אֱלֹהֵינוּ וְאַתֶּם עֲזַבְתֶּם אֹתוֹ. וְהִנֵּה עִמָּנוּ בָרֹאשׁ הָאֱלֹהִים וְכֹהֲנָיו וַחֲצֹצְרוֹת הַתְּרוּעָה לְהָרִיעַ עֲלֵיכֶם בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אַל תִּלָּחֲמוּ עִם ה’ אֱלֹהֵי אֲבֹתֵיכֶם כִּי לֹא תַצְלִיחוּ
— ספר דברי הימים ב', פרק י"ג, פסוק ו'
החוקר יהודה קיל מזהה את הר צמרים כ"ראס א-טחונה" שמצפון לאל-בירה.

ערים ברכס

בין הערים הנמצאות בהר אפרים נמנים מקומות מנחלת אפרים: העיר שכם שהועברה אל בני לוי בין שאר ערי הלויים אשר חולקו ללוים במשכן שילה על פי הגורל (יהושע, כ"א, כ'-כ"א). גם העיר תמנת סרח אשר מצפון להר געש (מקום קבורת יהושע - שופטים, ב', ט') מקומה בהר אפרים.
בהר אפרים נמצאים גם מקומות השייכים לגבול הצפוני של בנימין: בית-אל (שופטים, ד', ה', יהושע, י"ח, י"ג) וכן הרמה (שופטים, ד', ה', מלכים א', ט"ו, י"ז).

אנשים מהר אפרים

במקרא מובא כי שבע בן בכרי אשר השתייך לשבט בנימין, היה מהר אפרים (ספר שמואל ב', פרק כ', פסוק כ"א).
The Man Who Sold the World (אלבום)

כתיבה והקלטה

הכתיבה והחזרות לאלבום היו בביתו של בואי באולם האדון, קנהאם, בית אחוזה אדוארדי שהוסב לבניין דירות אשר תואר כבעל אווירה כמו "סלון של דרקולה". כשבואי היה שקוע עם אשתו החדשה אנג'י באותה תקופה, המוזיקה הייתה מסודרת במידה רבה על ידי הגיטריסט מיק רונסון והבסיסט / מפיק טוני ויסקונטי. אף על פי שבואי מזוהה באופן רשמי כמלחין של כל המוזיקה באלבום, הביוגרף פיטר דוגט ציטט את ויסקונטי ואמר כי "השירים נכתבו על ידי ארבעתנו, היינו מתמקמים במרתף, ובואי היה אומר רק אם הוא מחבב אותם או לא". בסיפורו של דוגט, "הלהקה (לפעמים בואי תרם עם גיטרה, לפעמים לא) הייתה מקליטה רצועה אינסטרומנטלית, שאולי או לא מבוססת על רעיון מקורי של בואי, ואז, ברגע האחרון, בואי היה מתרברב על הספה שעליה הוא ישב עם אשתו, וחשב על המילים". למרות המטרד שלו עם הקיבעון של בואי בחיי הנישואין במהלך ההקלטות של The Man Who Sold the World, ויסקונטי עדיין דירג את זה כעבודה הטובה ביותר שלו עם בואי עד 1980 עם Scary Monsters (And Super Creeps).
בואי עצמו ציטט בראיון ב-1998 ואמר: "באמת התנגדתי לרושם שאני לא כותב את השירים של The Man Who Sold the World. אלא רק בדקתי את השינויים באקורדים, אף אחד לא כותב שינויי אקורדים ככה". לדוגמה, "The Width of a Circle" ו-"The Supermen" כבר היו קיימים לפני המפגשים. ראלף מייס ניגן סינתיסייזר מודולרי של מואג שהושאל מג'ורג' האריסון. מייס היה פסנתרן בן 40, שהיה גם מנהל מחלקת המוזיקה הקלאסית של מרקורי רקורדס.
יום שישי העקוב מדם

יום שישי העקוב מדם (אנגלית: Bloody Friday) הוא השם שניתן ליום שישי ה-21 ביולי 1972, עקב סדרת התקפות טרור שבוצעו על ידי ה-IRA (הצבא האירי הרפובליקני) באזור בלפסט. 22 פצצות שהוטמנו הרגו 9 בני אדם ופצעו קשות יותר מ-130. לאחר 30 שנה, פרסם ה-IRA הודעת התנצלות על התרחשויות אותו היום.

רקע היסטורי

הרפובליקה של אירלנד קיבלה את עצמאותה לאחר מלחמה בבריטניה ולאחריה מלחמת אזרחים עוד בשנת 1922, אך שישה מחוזות בצפונה של אירלנד, בחבל אלסטר, נותרו מחוץ לגבולות המדינה החדשה. במלחמת האזרחים האירית ניצחו תומכי ההסכם עם בריטניה אשר נתן עצמאות לאירלנד, אך קרע מעליה את חבליה הצפוניים, את מתנגדי ההסכם, בראשם עמד איימון דה ואלירה. דבר זה הביא לדעיכת מפלגת שין פיין, ולדעיכתו של ארגון ה-IRA, אשר הובס במלחמה. במשך למעלה מארבעה עשורים היה המאבק לאיחודן של צפון אירלנד ודרום אירלנד, מאבק הצהרתי בעיקרו. אנשי הדרום מעולם לא קיבלו את החלוקה, אך לא עשו כל צעד מעשי על מנת להביא לאיחוד עם הצפון. בצפון, שהיה תחת שליטה בריטית, ואשר ההרכב האתני שלו לא היה הומוגני, וכלל רוב פרוטסטנטי אל מול מיעוט קתולי (על אף שרוב זה הלך והצטמצם), דעך המאבק המזוין, וההתנגדות לשלטון הבריטי לא הביאה לרוב לאלימות. המיעוט הקתולי היה מדוכא, והממשל המקומי היה מורכב, רובו ככולו, מ"יוניוניסטים" (פרוטסטנטים תומכי האיחוד עם בריטניה), תוך אפליה מוצהרת כמעט של האוכלוסייה הקתולית.
הקתולים הרגישו מקופחים כיוון שכוחם הפוליטי היה זעום על אף שהיוו אחוז ניכר מקרב האוכלוסייה, ותנאי חייהם היו קשים מאוד. הם חשו כי הממשל הפרוטסטנטי היוניוניסטי מתייחס אליהם כאל גיס חמישי. כתוצאה מכך, הם פנו למאבק לא-אלים בהשפעת התנועות האמריקאיות. כשלונו של ניסיון זה ופעולות הפלגים הרדיקליים בתנועה הכשירו את הקרקע לתנועה מיליטנטית יותר. בנוסף, הפכה מדיניות ממשלתו השמרנית של אדוארד הית' בבריטניה למקדם גיוס יעיל לשורות הארגון.
נקודת המפנה המהותית שהובילה את ה-IRA ותומכיהם לאלימות, היו אירועי יום ראשון העקוב מדם שהתרחש ב-30 בינואר 1972, ובו הרג הצבא הבריטי 14 קתולים (ברובם צעירים) לא חמושים, בעת מצעד זכויות אדם. נקודת מפנה זו נתפסת כאחראית לשלושה עשורים של אלימות באירלנד, שהובילה בין היתר ל"יום שישי העקוב מדם".
אין זה מדויק לומר כי "יום שישי העקוב מדם הוא תוצאה ישירה של "יום ראשון העקוב מדם", כיוון שמדובר בכחצי שנה הפרש מבחינת טווח הזמנים. יתרה מכך, למרות חשיבותו הרבה של יום ראשון העקוב מדם כאירוע מכונן שהוביל גל אלימות של עשורים, הרקע של יום שישי העקוב מדם, הוא בהיותו של ה-IRA מחויב אידאולוגית ל"מאבק מזוין" (אלימות) כדי להשיג את מטרתו, שהיא אירלנד מאוחדת. 
כך, שבתקופה זו מנהיגי ה-IRA ביניהם גארי אדמס ומרטין מקגינס כבר הכינו מבצע הפצצות נרחב עבור קיץ 1972. שמטרתו הייתה להזיק לכלכלה בצפון אירלנד ולהכריח את הבריטים לסגת. יום שישי העקוב מדם, הוא חלק מאותה מערכה של ה-IRA להביא לנסיגת הבריטים.
מנהיגי ה-IRA ניהלו שיחות ומגעים עם הממשלה הבריטית במהלך מרץ 1972, והבריטים הציעו הפסקת אש המבוססת על פשרה של התיישבויות בצפון אירלנד. ה-IRA בתגובה השיב כי המלחמה תימשך עד שכל הכוחות הבריטיים ייסוגו מאירלנד, ודרשו שחרור אסירים מהכלא ואף סיפקו תאריך משוער לנסיגת הבריטים מאירלנד. יום שישי העקוב מדם התרחש בסיום השיחות הללו. כאשר, ה-IRA למעשה ניסה באירועי יום זה להראות כי אנשיו נחושים להמשיך במלחמה עד לניצחונם. גרי אדמס היה מפקד ה-IRA בבלפסט בזמן זה, והוא אחד החשודים העיקריים במעורבות בתכנון הפיצוצים.
יחסי לבנון–קנדה

היסטוריה

ההגירה הלבנונית הראשונה בקנדה נערכה בשנת 1882, כאשר לבנון הייתה עדיין חלק מהאימפריה העות'מאנית. בשנת 1946, כשלוש שנים לאחר שקיבלה את עצמאותה מצרפת, פתחה לבנון קונסוליה ממונטריאול. הקונסוליה שודרגה לדרגת קונסוליה כללית ב-1949. ב-1954, קנדה כוננה יחסים דיפלומטים רשמיים עם לבנון, וב-1958 לבנון פתחה שגרירות באוטווה וקנדה פתחה שגרירות בביירות.
בין 1975 ל-1990, נכנסה לבנון למלחמת אזרחים בין פלגים דתיים שונים במדינה. ב-1985, קנדה סגרה את שגרירותה בלבנון. במהלך מלחמת האזרחים, אלפי פליטים לבנונים היגרו לקנדה, דבר שהפך את קנדה למדינה בה ישנה הכי הרבה גולים לבנונים. קנדה פתחה מחדש את שגרירותה בביירות.
בקנדה יש כ-190 אלף קנדים ממוצא לבנוני, ו-45 אלף קנדים מתגוררים בלבנון.

יחסי מסחר

בשנת 2015, הסתכם הסחר בין לבנון לקנדה בכ-142 מיליון דולר קנדי. הייצוא העיקרי של קנדה ללבנון כולל: חלקי כלי רכב, מוצרי רוקחות, חלקי מטוסים, ירקות, מכונות, נייר ועץ. הייצוא העיקרי של לבנון לקנדה כולל: מזון משומר, משקאות, קפה, תבלינים, שמן זית, סוכר וממתקים.

יחסים בילטרליים

שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם הגנה על השקעות זרות (1997), הסכם הובלה אווירית (1998) ומזכר הבנות (2013) במטרה לחזק את שיתוף הפעולה בסחר וההשקעות בין המדינות.

יחסים דיפלומטים

לבנון מחזיקה בשגרירות באוטווה וקונסוליה בהליפקס ומונטריאול. מאידך, קנדה מחזיקה בשגרירות בביירות.
רוב בורדון

חייו

נטייתו של בורדון למוזיקה החלה בגיל צעיר. בגיל 10 הוא החל ללמוד לתופף על התופים (ולפני כן גם על פסנתר, לתקופה קצרה).
כל זה החל לאחר שאימו, הכירה את מתופף להקת אירוסמית', הכניסה את בנה אל מאחורי הקלעים של הופעתם. שם רוב הביט על המופע והחליט שהוא רוצה לעסוק בתיפוף כאשר יגדל.
בתיכון למד רוב עם מספר חברים מהלהקות הובסטנק ואינקיובס. הוא הצטרף ללהקה הראשונה שלו בגיל 13, בה הוא ניגן יחד עם חבריו גרסאות כיסוי לשירי נירוונה.
מאוחר יותר רוב הצטרף לחברו לתיכון, הגיטריסט בראד דלסון, בלהקה "Relative Degree". למרות כל החזרות הלהקה לא הצליחה להחזיק מעמד והתפרקה אחרי הופעה אחת בלבד.
דרך חברו הטוב של בראד, מייק שינודה, השניים הצטרפו ללהקה "Xero" – הלהקה ששינתה את שמה פעמיים: ל-hybrid theory ומוכרת כ-linkin park (לינקין פארק) של היום.
יכולותיו של רוב בורדון בתיפוף באות לידי ביטוי בהופעות של לינקין פארק כשבשיר Bleed It Out הוא מבצע סולו תופים ארוך.
מתגורר בורדון בלוס אנג'לס. הוא טבעוני.
האיגרת אל הפיליפים

האיגרת אל הפיליפים היא אחת מאיגרות פאולוס אשר נכתבו על ידי השליח פאולוס. איגרת זו נכתבה עבור הכנסייה הנוצרית בפיליפי. האיגרת מהווה אחד מספרי הברית החדשה הקדושים לנצרות.
האיגרת נכתבה אל הקהילה הנוצרית בפיליפי - אחת הקהילות הנוצריות הראשונות באירופה.
מגדל מאייר ברוטשילד

היסטוריה

חברת ברגרואין רזידנטיאל הייתה יוזמת הפרויקט ובהמשך הצטרפה כשותפה קבוצת חג'ג'-כהן. המגדל תוכנן על ידי האדריכל הבינלאומי ריצ'רד מאייר ונקרא על שמו. פרט למגדל כולל הפרויקט גם שטחים מסחריים הפונים לרחובות אלנבי ויבנה, הכוללים שימור חזית של מבני המשרדים שהיו שם בעבר. 
העבודות לבניית המגדל החלו בשנת 2008 על פי התוכנית המקורית שאישרה בניית 27 קומות. בשלב הראשון פונה המגרש בצומת הרחובות רוטשילד ואלנבי. בספטמבר 2009 נהרס בניין המשרדים הסמוך שבו היה פסאז' תמר, אך חזיתו נשמרה. במקביל נהרס גם בניין המשרדים במגרש הפונה לרחוב יבנה 38. בשנת 2010 אושר שינוי לבניית 32 קומות ו-92 דירות במגדל, ובמאי 2011 התקבל האישור להגבהת המגדל ל-158 מטרים עם 121 דירות ב-37 קומות. לקראת סוף שנת 2010 הסתיימו עבודות הדיפון והחפירה וחברת א. דורי נבחרה לקבלן הביצוע של המגדל. במחצית הראשונה של שנת 2011 הייתה עבודת בניית החניונים התת-קרקעיים בעיצומה.
באוקטובר 2011 פורסם כי במגדל נמכרה לאיש עסקים יהודי אוקראיני הדירה היקרה ביותר בישראל תמורת 200 מיליון ש"ח. הדירה הנמצאת בשלוש הקומות העליונות ושטחה כ-2,200 מטר רבוע. היא תוצאת איחוד דירת דופלקס עם הקומה שמתחתיה. בדירה מתוכננת להיבנות בריכת שחיה ומעלית פרטית בין שלוש הקומות.
בקומת הקרקע של המגדל נפתח בינואר 2017 מתחם מסעדות גדול בשם "שוק רוטשילד אלנבי". המתחם נסגר בתחילת 2018, ולאחר חודשים אחדים הפך לסניף של רשת קמעונאות הספורט "דקאתלון".
רות פורת

קורות חייה

פורת נולדה למשפחה יהודית בעיר סייל שבמנצ'סטר רבתי, צפון-מערב אנגליה, בתם של ד"ר דן ופרידה פורת. היא גדלה בקיימברידג' (מסצ'וסטס), שם אביה היה עמית מחקר במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת הרווארד. מאוחר יותר עברה המשפחה לפאלו אלטו, קליפורניה, שם עבד אביה במשך 26 שנים במאיץ חלקיקים במעבדה הלאומית SLAC.
פורת היא בוגרת אוניברסיטת סטנפורד, בעלת תואר שני בכלכלה מבית הספר לכלכלה של לונדון ותואר שני במנהל עסקים מבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה.
פורת נישאה בשנת 1983 לאנתוני פדואנו, שותף במשרד עורכי דין בניו יורק, ולהם שלושה ילדים. היא ניצולת סרטן השד.
בשנת 2008 תמכה פורת במועמדותה של הילרי קלינטון לנשיאות ארצות הברית.

עבודתה ב"מורגן סטנלי"

פורת החלה לעבוד בחברת "מורגן סטנלי" בשנת 1987. בשנת 1993 הקים נשיא החברה, רוברט פ' גרינהיל, חברה חדשה בשם "סמית בארני", ופורת שולבה בחברה זו.
בשנת 1996 חזרה למורגן סטנלי וכיהנה כמנהלת חטיבת בנקאות השקעות וראש קבוצת המוסדות הפיננסיים של החברה, ומשנת 2010 עד 2015 כיהנה כסמנכ"לית הכספים של החברה.

עבודתה ב"גוגל"

ב-24 במרץ 2015 פורסם שפורת תמונה למנהלת הכספים של חברת "גוגל". על פי דיווח של "בלומברג", תנאי העסקתה של פורת כוללים תמריצים כספיים בסך של כ-70 מיליון דולרים לשנת 2016.
ב-10 באוגוסט 2015 הפכה "גוגל" לחברת בת של חברת אחזקות בשם "אלפאבית" ושם קודמה למנכלי"ת כספים פעם נוספת.
לינדזי וגנר

ילדות

וגנר היא ילידת לוס אנג'לס, קליפורניה, בתו של מרילין לואיז וויליאם נואולס וגנר. כאשר היא הייתה בת שבע, הוריה התגרשו. מאוחר יותר עברה עם אמה ואביה החורג, טד בול, לפורטלנד, אורגון, שם במשך לימודי התיכון הופיעה במספר הצגות. אימה היא אחותו של בעלה לשעבר של לינדה גריי.

קריירה

בסוף שנות ה-60, וגנר עבדה כדוגמנית בלוס אנג'לס, וצברה קצת ניסיון בטלוויזיה כאשר הופיעה כמארחת בתוכנית Playboy After Dark, והיא גם הופיעה כמתחרה בשעשועון הכרויות ב-1969. בשנת 1971, היא חתמה על חוזה עם אולפני יוניברסל והופיעה במספר הפקות. הופעת הבכורה שלה בפריימטיים היה בסדרה Adam-12, ואז החלו לזרום עזרות תפקידים בסדרות. לאחר מכן, ב-1973, יוניברסל החלו ללהק אותה גם בסרטי קולנוע, ושם מצאה גם את התפקיד הראשי הראשון שלה, בסרט Two People. באותה שנה גם היה לה תפקיד כוכבת-משנה בסרט "המרוץ אחר הגלימה" כתבו של פרופסור קינגספילד הקפדן.
בשנת 1975, במסגרת חוזה מורחב עם אולפני יוניברסל, וגנר שיחקה את התפקיד של ג'יימי סאמרס, שחקנית טניס מקצועית ואהבת נעוריו של "האיש השווה מיליונים", קולונל סטיב אוסטין (בגילומו של לי מייג'ורס). בעונה השנייה של הסדרה, הדמות שלה נפגעת אנושות, תוך תאונת צניחה חופשית, ולבקשתו של אוסטין, הופכת גם היא לאישה ביונית, כמוהו. אך גופה דוחה את ההתאמות הקיברנטיות, מה שבסופו של דבר מוביל למותה.
היה זה אמור להיות התפקיד האחרון של וגנר תחת אותו חוזה עם יוניברסל, אך התגובה הציבורית לדמות של סאמרס הייתה כה חזקה, שה"מוות" שלה נכתב מחדש כסיפור כיסוי, ווגנר הופיעה בספיישל שני-פרקים אשר החזיר את דמותה לאחר שהייתה בתרדמת ונרפאה, וחזרה לפעולה. לאחר מכן, התחילה הסדרה הבת "האישה הביונית", אשר שודר לראשונה בינואר 1976. היא המשיכה להופיע בהופעות קרוסאובר עם "האיש השווה מיליונים" במהלך הסדרה. בעונה השנייה המצליחה של "האישה הביונית" זכתה וגנר בפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בדרמה, ב-1977.
לאחר סיום הסדרה "האישה הביונית" ב-1978, ונגר המשיכה לשחק, בעיקר במיני סדרות וסרטי טלוויזיה. אלה כללו שלושה סרטי איחוד בין האיש השווה מיליונים והאישה הביונית, שיצאו בין 1987 ו-1994. בסרטי קולנוע, הופיעה וגנר בשנת 1981 לצד סילבסטר סטאלון, בתפקיד אשתו לשעבר שלו בסרט "נייטהוק".
בין שנות ה-90 לשנות ה-2000, המשיכה לשחק, אם כי בתפקידים פחות בולטים, כולל תפקיד חוזר כד"ר ונסה קאלדר בסדרת המדע הבדיוני "מחסן סודי 13", ותפקידי אורח בסדרה המצליחה "NCIS".
בשנת 2013, וגנר החלה ללמד משחק ובימוי במכללת עמק סן ברנרדינו בדרום קליפורניה.

המשך קריירה

ב-1987, וגנר כתבה סדרת ספרים עם רוברט מ. קליין על השימוש באקופרסורה כדי להשיג תוצאות דומות לניתוח מתיחת פנים. ב-1994, היא כתבה ספר בישול צמחוני (ובעיקר טבעוני), אחד הראשונים מהז'אנר של "בישול סלבים", "דרך המלך לבריאות". וגנר הופיעה בפרסומות בין השנים 2000 ל-2009, עבור חברת פורד וכן חברת מזרנים. 
וגנר גם מנחה סמינרים וסדנאות עזרה עצמית, שמקדמים רוחניות ומדיטציה.

פרסים והכרה

וגנר זכתה בפרס אמי ב-1977 כשחקנית הטובה ביותר בתפקיד דרמטי, עבור גילום דמותה של ג'יימי סאמרס בסדרה "האישה הביונית".
ב-13 בדצמבר 1984, לשכת המסחר של הוליווד הקדישה לווגנר כוכב במדרכת התהילה של הוליווד.
ב-2012, כוכב דקל הזהב בשדירת הכוכבים של פאלם ספרינגס, קליפורניה, הוקדשה לקריירה של וגנר.
מימי קודלי

ביוגרפיה

קודלי נולדה ב-11 בספטמבר 1963 בטירנה. היא השלימה דוקטורט במדעים ובכלכלה מאוניברסיטת ורונה שבאיטליה. יש לה תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת לינקולן שבנברסקה.
היא נכנסה לפוליטיקה ב-2002, כאשר היא מונתה להיות סגנית ראש עיריית טירנה. בשנת 2005, מונתה לתפקיד הפרפקט של מחוז טירנה ובשנת 2009 נבחרה לאספה הלאומית. כחברה באספה הלאומית היא יו"ר ועדת הכלכלה. מאז 2007, היא חברה במפלגה הסוציאליסטית של אלבניה. היא למדה לימודים גבוהים בתחומים שונים, כגון בנקאות, יחסים בינלאומיים. היא השתתפה בפרויקט של מחלקת המדינה של ארצות הברית, "נשים בפוליטיקה".
ב-15 בספטמבר 2013 מונתה קודלי לתפקיד שרת ההגנה של אלבניה בממשלתו הראשונה של ראש ממשלת אלבניה אדי רמה. לאחר בחירות כלליות שהתקיימו באלבניה ב-2017, מונתה במקומה אולטה ג'צקה
מטוס קרב של הדור השלישי

מטוס קרב של הדור השלישי הוא מטוס קרב סילוני שיוצר לראשונה בשנות ה-1960 המוקדמות ועד שנות ה-1970. מטוסי דור זה התאפיינו בתחכום גובר של מערכות האוויוניקה, והבשלת טכנולוגיות מנועי סילון. מטוסים מערביים נטו להפוך ליותר גדולים תוך התמקדות ביירוט מעבר לטווח הראייה (BVR), אך גם כללו יכולות רב משימתיות מגמה שחלחלה גם לדגמים מאוחרים של מטוסי מטוסי דור שני והפכה לסטנדרטית כמעט במטוסי דור רביעי. כמו כן בדור זה החל השימוש בכלי נשק מדויקים כגון ה-AGM-65 מאבריק ופצצות מונחות לייזר. מטוסים רוסים של הדור השלישי ניתן לחלק למטוסי יירוט כבדים כגון ה-מיג-25, ולמטוסים טקטיים יותר בעלי גאומטריית כנף משתנה כגון ה-מיג-23 וה-סוחוי Su-17.
דור זה התאפיין גם בתוכניות פיתוח כושלות, הרבה מתוכניות הפיתוח התמקדו במטוסים בעלי יכולות המראה ונחיתה קצרות או אנכיות, בסופן פותח ה-הוקר סידלי הרייר.