google/wiki40b huggingface dataset:
סטאד ריימס

תולדות המועדון

הקבוצה נוסדה ב-1911, ונקראה בשם החברה הספורטיבית של פארק פומרי (Société Sportive du Parc Pommery) עד 1931. ב-1935 זכתה באליפות צרפת לחובבנים. ב-1938 התחזקה משמעותית לאחר שהתאחדה עם מועדון נוסף, ספורטינג קלוב רמואה. לאחר מלחמת העולם השנייה חודשו משחקי הליגה הצרפתית שהפכה למקצוענית. סטאד ריימס הייתה לקבוצת צמרת. בעונת 1946/1947 הגיעה הקבוצה לרבע גמר הגביע הצרפתי לאחר ניצחון בשמינית הגמר על קבוצת אנז'ה וב-1949 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה. שנה לאחר מכן זכתה בגביע לראשונה.
ב-1950 התמנה שחקן הקבוצה אלבר באטו (Batteux) למאמנה. כמאמן זכה באטו בשמונה אליפויות צרפת (חמש עם ריימס ועוד שלוש מאוחרות יותר עם סנט אטיין) נוסף על האחת שזכה בה כשחקן. הוא גם אימן במקביל (מ-1955) את נבחרת צרפת, אותה הוביל למה שהיה אז ההישג הטוב ביותר בתולדותיה עד אז - מקום שלישי במונדיאל 1958.
גם במסגרת האירופאית נחלה הקבוצה, בכיכובו של קשר נבחרת צרפת רמון קופה, הצלחות. ב-1953 זכתה בגביע הלטיני וב-1956 העפילה לגמר הראשון של גביע אירופה לאלופות, אך הפסידה לקבוצת ריאל מדריד. הקבוצה הספרדית שלטה במפעל ללא עוררים בחמש השנים הראשונות לקיומו, ושבה וניצחה את ריימס בגמר גביע אירופה לאלופות 1959. היא גם העבירה לשורותיה מריימס את קופה, לאחר הגמר הראשון בין הקבוצות. בגמר השני, היה זה החלוץ ז'יסט פונטיין שהוביל את ריימס.
שלוש שנים לאחר מכן בא אל קיצו תור הזהב של המועדון. בהפרש של שנה ביניהם עזבו את ריימס קודם כוכבה הגדול פונטיין, שפרש, ואחר כך המאמן בטה שפוטר. זמן לא רב לאחר מכן ירדה הקבוצה לליגה השנייה, ובעשורים הבאים התדרדרה אפילו עד לליגה הרביעית. בשנת 1977 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת סנט אטיין. בשנת 1988 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת מץ. בשנות התשעים כבר חדלה להתקיים למעשה כמועדון מקצועי אך מאז התאוששה וחזרה עד לליגה השנייה, בשנת 2012 חזרה ריימס לליגה הצרפתית הראשונה אחרי היעדרות של 33 שנים.
בשנת 2016 נשרה ריימס חזרה לליגה הצרפתית השנייה אחרי 4 שנים בליגה הראשונה.
יצחק בונה (בלקס)

יצחק בונה (בֶּלקֵס) (4 בספטמבר 1907 - 15 בינואר 1980) היה אדריכל ישראלי, בוגר הטכניון, אשר פעל בארץ ישראל החל מהמחצית השנייה של שנות ה-30 ועד לשנות ה-70.
גוף עבודותיו כולל כ-50 מבנים שתכנן עבור המגזר הפרטי והציבורי, בתל אביב ומחוצה לה. 
אחדים מבנייניו בתל אביב הוכרזו כמבנים לשימור ומהווים חלק מהעיר הלבנה של תל אביב.

קורות חיים

יצחק בונה, בן יעקב ולאה בֶּלקֵס, נולד ב-4 בספטמבר 1907 בוורשה, פולין, החמישי מבין שישה ילדים, בן למשפחה ציונית אמידה שעסקה במסחר של חומרי בניין בכל אירופה. אמו ואחת מאחיותיו נספו בשואה.
בלקס עלה לארץ ישראל בשנת 1925, בהיותו בן 18, על מנת ללמוד ב"מחלקה לבנייה ולסלילה" בטכניון בחיפה. הוא היה חניכו של פרופ' אלכסנדר ברוולד, איתו יצא לסיורים לימודיים במזרח התיכון: בלבנון, בסוריה, בעבר הירדן ובמצרים.
עם סיום לימודיו עבד תקופה בשבמצרים בשל המחסור בעבודת תכנון בארץ ישראל, והיה שותף לתכנון בית חולים ליולדות באלכסנדריה.
מדי שנה היה נוסע בחופשת הקיץ לוורשה לבקר את משפחתו. באחת מהחופשות הללו פגש את רעייתו לעתיד, פלה לבית צוקרמן. השניים נישאו בשנת 1932, ופלה העתיקה את מקום מגוריה לארץ ישראל. השניים קבעו את ביתם בתל אביב, ונולדו להם שלושה ילדים: אילנה, נאוה ודן.
בשנת 1933 חבר לאדריכל מרדכי זברודסקי, והשניים הקימו משרד תכנון זברודסקי את בלקס ברחוב יהודה הלוי 40 בתל אביב. יחדיו תכננו בנייני דירות, אך בשנת 1939 נאלצו לסגור את המשרד בשל מחסור בעבודה. באותה השנה עיברת יצחק את שם משפחתו מבֶלקֵס (Belkes) לבונה (Bonneh).
בין השנים 1942-1945 עבד בונה במחלקת ההנדסה של עיריית תל אביב בתכנון ובפיקוח, תחת מהנדס העיר משה עמיעז.
בשנת 1945 פתח שוב משרד אדריכלים, הפעם לבדו. הוא תכנן בנייני מגורים רבים עבור קבלנים פרטיים בתל אביב וסביבותיה. כמו כן נשכר על ידי גופי ההסתדרות השונים לביצוע עבודות, ביניהן: סניפים של בנק הפועלים, סניפים של לשכת המס של ההסתדרות, בית פעילי ההסתדרות והמכון האפרו-אסייתי (רחוב בארי, תל אביב; נהרס). מבני ציבור נוספים העסיקו את בונה כמו בניינה הראשון של עיריית נתניה.
בשנות ה-60, לאחר שסגר את משרדו, הוזמן על ידי מזכ"ל הוועד הפועל לעמוד בראש מחלקת הנכסים של ההסתדרות. במסגרת תפקידו דאג לתחזוקתם של הבניינים הרבים וניהל את הליכי התכנון של הבנייה החדשה. בונה ניסח את פרוגרמות התכנון, הזמין משרדי אדריכלים לבצוע עבודות התכנון, השגיח באופן צמוד על תכנון וניהול הפרויקטים. כך הוקמו מפעלי תרבות ונופש רבים ברחבי הארץ כדוגמת "כפר הנופש הצרפתי" באשקלון, מלון "מלכת שבא" באילת, בית ההבראה של "מבטחים" בזכרון יעקב ועוד. כמו כן, שימש בונה כבורר בסכסוכים הקשורים לבניה שעלו בבניין היכל התרבות בתל אביב, ובבניין עיריית תל אביב-יפו.
בונה היה מוכר בקהילת האדריכלים וחברם הקרוב של האדריכלים דב כרמי, בנימין אידלסון, זכי שלוש ואחרים. ביתו שימש כמקום מפגש בו התכנסו לעיתים קרובות חבריו השונים, ובמרפסתם התקיימו משחקי ברידג' בימי שבת אחר הצהריים. דב כרמי, שהעריך מאוד את יכולותיו המקצועיות של בונה, שיתף עמו פעולה בפרויקטים שונים שתכנן.
בונה היה צלם חובב, ושמר מאות תצלומים ותשלילים. אלו נשמרו באלבומים וכאוספים המוחזקים אצל ילדיו.
הוא נפטר ב-15 בינואר 1980 ונקבר בבית העלמין בחולון.
ז'וזה דוארטה

ז'וזה פיליו דוארטה (בפורטוגזית: José Filho Duarte; נולד ב-6 ביולי 1980 בברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ.
דוארטה שיחק במספר קבוצות בברזיל, ביניהן קרוזיירו, ולאחר ששיחק באנפולינה עבר לשחק באירופה, כשחתם בקלאב ברוז' הבלגית בשנת 2000.
בשנת 2003 הגיע דוארטה לישראל, ושיחק בקבוצות הפועל באר שבע, הפועל נצרת עילית, מכבי תל אביב, הפועל כפר סבא ובני יהודה תל אביב.
בשנת 2008 עבר לשחק בליגה השנייה בסין והחל משנת 2011 הוא משחק בקבוצה Shenyang Shenbei.
עם הפנים לקיר

תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר סורני (ספיר סנקה), נערה בת 14, שעלתה לישראל מאתיופיה ומתעוררת ליומה הראשון במרכז קליטה. סורני מסתגרת בחדרה, מסרבת לפקוח את עיניה ולא מוכנה לגעת בדבר. אמה, שמתקשה גם היא להיפרד ממולדתה ולהסתגל לארץ החדשה, מנסה למצוא דרך שבה שתיהן יוכלו להיפרד מן העולם שהותירו מאחור.

הפקה

הסרט הופק בתמיכת קרן מקור, קרן גלפנד והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
מנישביץ

מנישביץ (באנגלית: Manischewitz) הוא מותג מזון מוביל של מוצרים בכשרות יהודית, בבעלות חברת מנישביץ (The Manischewitz Company) שבסיסה בניו ג'רזי, ארצות הברית.
החברה מפורסמת בעיקר בשל המצות המיוצרות על ידה, ובשל היין הכשר שלה. היא נוסדה בשנת 1888 והפכה לחברה ציבורית ב-1923. משפחת מנישביץ, שהקימה את החברה, החזיקה בשליטה בה עד שנת 1990, אז נרכשה "מנישביץ" בידי חברת השקעות פרטית. מאז אפריל 2014 מחזיקה בשליטה בחברה קרן ההשקעות ביין קפיטל .
מנישביץ היא היצרנית הגדולה בעולם של מצות, ואחד ממותגי הכשרות הגדולים ביותר באמריקה. לצד החברה הוקם גוף כשרות מיוחד שנקרא "חבר הרבנים של מנישביץ", בראשו עמד סגן נשיא "אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה", הרב והעורך חיים קרלינסקי.
יין מנישביץ הפך לאייקון תרבות בקרב יהדות ארצות הברית, ובין היתר זכה להתייחסות בסדרת השירים "The Chanukah Song" של הקומיקאי היהודי-אמריקאי אדם סנדלר.
בפסח 2018, לאור הגידול בכמות של האנשים הרגישים לגלוטן בישראל,  שלפי הערכות מדובר ב"למעלה מ 60 אלף חולי צליאק, מתוכם רק 10,000 מאובחנים", החלה החברה בהפצת מצות ללא גלוטן - גם לישראל, באמצעות רשתות שיווק גדולות למגזר החרדי בבני ברק וירושלים
מלווינה מייג'ור

חייה

מייג'ור נולדה בהמילטון, ניו זילנד למשפחה מוזיקלית גדולה. כילדה הופיעה בקונצרטים שונים, בעיקר בשירת קאנטרי ופופ מערבי ומוזיקה מתוך מחזות. את הכשרתה בתחום המוזיקה הקלאסית החלה בשנת 1955, בפיתוח קול ונגינה בפסנתר. בהמשך נסעה מדי שבוע לאוקלנד, שם למדה בבית הספר למוזיקה של סנט מרי קולג', אצל הנזירה מרי לאו, מורה בעלת שם בינלאומי למוזיקה, שהייתה לאחר זמן גם למורתה של עוד זמרת סופרן ניו זילנדית מפורסמת, קירי טה קאנאווה.
מייג'ור נסעה לאנגליה להמשיך שם את לימודיה ב"מרכז האופרה הלונדוני" אצל רות פקר. בשנת 1963 זכתה בתחרות שירה בניו זילנד. (טה קאנאווה הגיעה אותה שנה למקום השני, אך זכתה במקום הראשון בתחרות של 1965). מייג'ור ניצחה גם בתחרות במלבורן שבאוסטרליה בשנת 1965 וזכתה בפרס היוקרתי על שם קתלין פרייר בלונדון בשנת 1966. מלווינה מייג'ור הופיעה בין השאר עם התזמורת הסימפונית של קהיר בקונצרט בפירמידות של מצרים. במשך השנים ביצעה יותר מ-30 תפקידי אופרה בשפות המקור והקליטה מספר רב של תקליטים ותקליטורים.
בשנת 1991 קיבלה תואר אצולה בריטי על תרומתה למוזיקה ובשנת 2008 קיבלה תואר כבוד ניו זילנדי על תרומתה לאופרה.
בשנת 1992 ייסדה קרן לקידום חינוך באמצעות פרסים ומתן הכשרה לילדי ניו זילנד באמנויות הבמה. בין הזוכות בהכשרה כזו זמרת הסופרן היילי וסטנרה. לאחרונה יצאה להופעות קונצרטים בינלאומיות באסיה, במזרח התיכון, בארצות הברית, אוסטרליה ובריטניה. כיום מכהנת מייג'ור כפרופסור לפיתוח קול באוניברסיטת קנטרברי בכרייסטצ'רץ', ניו זילנד. בשנת 2008 שרה את "מה גדול הנך" ( How Great Thou Art) בהלוויתו של סר אדמונד הילארי. ב-18 במרץ 2011 שרה מייג'ור בטקס הזיכרון הלאומי לנפגעי רעידת האדמה, שהכתה בכרייסטצ'רץ' בפברואר 2010. בטקס נכחו הנסיך ויליאם, ראש הממשלה ג'ון קי, ראש עיריית כרייסטצ'רץ' בוב פארקר, היילי וסטנרה, מקהלת הקתדרלה של כרייסטצ'ץ', מכובדים, צוותי הצלה בינלאומיים ועשרות אלפי ניו זילנדים.
הורקאן (כדורגל)

היסטוריה

לאחר הקמת הקבוצה, היא שיחקה במגרש ארעי עד שניוברי רכש עבורה קרקעות להקמת מתקני קבע. ב-1912 העפילה הקבוצה לליגה השלישית. היא המשיכה להצליח ולעלות ליגות עד ששנתיים מאוחר יותר, ב-1914, הגיעה לליגת העל שהייתה אז חובבנית. באותה עונה היא סיימה במקום השישי. בשנים הבאות היא שמרה על מקומות גבוהים בליגה, כולל הגעה למקום השני ב-1920. באותה עונה זכתה גם בתואר ראשון - גביע אסטימולו (Copa Estímulo; מפעל שבוטל לאחר 6 שנים). עד תום העידן החובבני היא זכתה ארבע פעמים באליפות הליגה: ב-1921, 1922, 1925 וב-1928 ופעמיים בגביע הלאומי קופה איברגורן, בשנים 1922 ו-1925. באותן שנים שיחקו בשורותיה לואיס פליפה מונטי וגיז'רמו סטאבילה (מלך השערים במונדיאל 1930).

הליגה המקצוענית

ב-1931 הפכה ליגת העל הארגנטינאית למקצוענית ומאז ירד מעמדה של הורקאן. למרות זאת היא תפסה מקום חשוב בכדורגל הארגנטינאי. בשנות הארבעים היא זכתה בשלושה גביעים לאומיים (קופה אסקובר 1942, קופה אסקובר 1943, קופה בריטניקה 1944), ושיחקו בה שחקנים גדולים כמו אלפרדו די סטפנו ב-1946 ואדולפו פדרנרה ב-1948. ב-1949 היא ניצלה מירידת ליגה לאחר שסיימה במקום האחרון, אך עם מספר נקודות זהה ללנוס. גם במשך שנות ה-50 לא היה מעמדה יציב כאשר הייתה קרובה פעמים רבות לירידת ליגה, אך הגיעה גם למקום השלישי ב-1952.
ב-1971 מונה ססאר לואיס מנוטי למאמן והוא חיזק את הקבוצה. ב-1973 הגיעה הקבוצה בהנהגתו להישג השיא שלה בעידן המקצועני, כאשר זכתה באליפות הליגה. בקבוצה שיחקו באותן שנים שחקנים כדוגמת מיגל אנחל ברינדיסי, רנה הווסמן, אלפיו באסילה והקפטן חורחה קראסקוסה. בעונה שלאחר מכן הגיעה לחצי גמר גביע ליברטדורס. ב-1975 וב-1976 המשיכה בהצלחתה בליגה והגיעה למקום השני, כאשר כמה משחקני ההרכב שלה שיחקו גם בנבחרת ארגנטינה וזכו במונדיאל 1978.
ב-1986 ירדה הקבוצה בפעם הראשונה לליגת המשנה ושיחקה בה ארבע שנים לפני שחזרה לליגת העל.
ב-1994 הגיעה עם המאמן הקטור קופר למקום השני בליגה. ב-1999 ירדה הקבוצה ליגה פעם נוספת, למשך עונה אחת. ב-2003 הובילו אותה קשיים ניהוליים ותקציביים לירידה שלישית, הפעם לארבע שנים. בקלאוסורה 2009 הגיעה הקבוצה למקום השני, אך בעונה העוקבת, אפרטורה 2009 הגיעה כמעט לתחתית הטבלה. ב-2011 ירדה שוב לליגה השנייה.
בעונת 2014/15 זכתה הקבוצה בשני גביעים לאומיים נוספים: בנובמבר 2014 זכתה בגביע ארגנטינה לאחר שניצחה את רוסאריו סנטראל 5-4 בדו-קרב פנדלים, כשהמשחק עצמו הסתיים בתוצאה 0-0. באפריל 2015 זכתה הקבוצה בסופר קאפ הארגנטינאי לאחר ניצחון 0–1 על ריבר פלייט. בתווך, בדצמבר 2014, חזרה הקבוצה לליגה הראשונה.
אדוארד החמישי, מלך אנגליה

ביוגרפיה

אדוארד החמישי נולד בכנסיית וסטמינסטר שבלונדון בעת שאמו קיבלה שם מחסה מאנשי בית לנקסטר, בשעה שאביו, אדוארד הרביעי, איבד את השלטון במהלך מלחמות השושנים. אדוארד החמישי הוכרז כנסיך ויילס ביוני 1471, לאחר שאביו השיב את השלטון לידיו, ונהג להופיע עם הוריו באירועים ממלכתיים.
אדוארד הרביעי הקים מועצה להסדרת ענייניה של ויילס, ושלח את בנו אדוארד, אז בן 12, אל טירת לדלו על גבול ויילס, על מנת שיעמוד בראש המועצה, כנשיאה הרשמי. בטירת לדלו קיבל אדוארד החמישי את הידיעות על מותו הפתאומי של אביו, באפריל 1483. דודו, אחי אביו, ריצ'רד דוכס גלוסטר, מונה לעוצר ולאחראי על אדוארד החמישי ועל אחיו בן התשע, ריצ'רד דוכס יורק.
ריצ'רד פגש את שיירתם של אחייניו בדרכה מוויילס ללונדון והמשיך ללוות את השיירה, אשר הגיעה ללונדון ב-4 במאי 1483. אדוארד השתכן בטאואר של לונדון (אז אחד מארמונות בית המלוכה ולא רק בית כלא).
הכתרת המלך הצעיר נדחתה מספר פעמים, עד שב-25 ביוני התכנס הפרלמנט, והכריז כי אדוארד הוא ממזר, בהסתמך על ראיות שאדוארד הרביעי התארס לאישה בשם אלינור טלבוט, בטרם נישא לאמו של אדוארד, אליזבת וודוויל. עובדה זו הפכה את נישואי הוריו של אדוארד לבלתי חוקיים, ואת אדוארד ואחיו לממזרים שאינם ראויים לשאת את הכתר. יורשו של המלך המת, אדוארד הרביעי, לא היה אם כן אדוארד החמישי, כי אם אחיו ריצ'רד, אשר הוכתר כ"ריצ'רד השלישי".
אדוארד ואחיו, שני הנסיכים שבמצודה, לא נראו עוד מחוץ למצודה. אין לדעת מה אירע להם, ומניחים כי נרצחו.
לאחר העלמות הנסיכים הייתה אי ודאות רבה באשר לגורלם. ב-1495 הכריז אדם בשם פרקין וורבק כי הוא ריצ'רד, דוכס יורק, אשר נעלם בטאואר תריסר שנים קודם לכן. היו שקיוו כי אכן הוא הנסיך האמיתי, והראו כי הסימפתיה לבית יורק עודה רוחשת אף תחת שלטונו של הנרי השביעי לבית טיודור הסמכותי.
ב-1674, בעת שיפוצים שנעשו בטאואר בתקופת מלכותו של צ'ארלס השני, נמצאו שני שלדי אדם קטנים. בתחילה נזרקו השלדים אל ערימה של זבל, אך לאחר מספר שבועות נזכר מאן דהוא כי אלו יכולים להיות שלדי הנסיכים. השלדים נאספו, ונשמרו בכד קבורה בכנסיית וסטמינסטר. בשנת 1933 נבדקו השלדים, ולאחר מכן הושמו בכוך שמתחת לכנסיית וסטמינסטר. המומחים לא הצליחו להגיע להסכמה לגבי גילם של בעלי השלדים, או אף לגבי מינם. שלד אחד היה גדול מן השני, ורבות מן העצמות היו חסרות.
אזור עדיפות לאומית

אזור עדיפות לאומית הוא אזור שממשלת ישראל הכריזה עליו כאזור מועדף, וכפועל יוצא מכך, מוענקים ליישובים הנמצאים בגבולותיו, תמיכה, סיוע, הנחות, הטבות ותמריצים שונים, כדי למשוך אליו תושבים, יזמים ועוד.

קביעה ראשונית של אזורי עדיפות לאומית

ראשיתה של ההתייחסות לאזורי עדיפות לאומית בהחלטה של ממשלת ישראל מ-24 בינואר 1993, שבה נקבע: "נקודת המוצא לקביעת אזורי עדיפות לאומית היא מדיניות הממשלה לפיזור אוכלוסין, לשינוי סדרי העדיפויות הלאומיים ולקליטת עליה באזורים אלה". בהחלטה נקבעו שתי רמות של אזור עדיפות לאומית – "אזור עדיפות לאומית א'" ו"אזור עדיפות לאומית ב'", שתחומם הוצג במפה שצורפה להחלטה.
ב-15 בפברואר 1998 התקבלה החלטת ממשלה נוספת בעניין אזורי העדיפות הלאומית (החלטה 3292), שבה עודכנה מפת אזורי העדיפות הלאומית. בהחלטה אושרו הטבות גם ליישובים אחדים שמחוץ למפת אזורי העדיפות הלאומית.

עתירות לבג"ץ והסמכת הממשלה בחקיקה

כנגד החלטת ממשלה זו הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל וגורמים נוספים, בין השאר בנימוק שהחלטת הממשלה לא הסתמכה על קריטריונים כלשהם לסיווג היישובים, ושיש בה אפליה של יישובים ערביים. במהלך הדיון בעתירה אישרה הממשלה, ב-14 ביולי 2002, החלטה חדשה בנושא זה (החלטה 2288) שבתחילתה נאמר: "מחליטים לקבוע את אזורי ויישובי העדיפות הלאומית בנגב, בגליל, בירושלים וביש"ע. באזורים אלה יינתנו מגוון הטבות ותמריצים, במגמה לסייע בקידומם, לצמצם את הפערים ברמת הפיתוח וברמת החיים בין יישובי העדיפות הלאומית לכלל יישובי המדינה, לעודד את הדור הממשיך להשתקע בישובי העדיפות הלאומית, לעודד השתקעות של עולים חדשים ושל תושבים ותיקים בישובי העדיפות הלאומית, תוך יישום מדיניות הממשלה בדבר חלוקה מתכננת של האוכלוסייה על פני שטח המדינה". בעקבות החלטה זו הוגשה לבג"ץ עתירה מתוקנת. בג"ץ קיבל את העתירה, והורה על ביטולה של החלטה 2288 בכל הנוגע לתחום החינוך. בפסק דין זה מתח השופט מישאל חשין ביקורת על קביעת אזורי עדיפות לאומית על ידי הממשלה, וקבע שהחלטה כזו ראוי שתיעשה בחקיקה שתאושר בכנסת.
בעקבות פסיקת בג"ץ הוגשה לכנסת הצעת חוק אזורי עדיפות לאומית, שנועדה להעניק לממשלה סמכות לקבוע אזורי עדיפות לאומית, אך זו לא אושרה. גרסה מתוקנת של הצעה זו הוגשה לכנסת במסגרת הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2009 ו–2010), התשס”ט-2009 וזו אושרה ב-14 ביולי 2009 (פרק כ"ו לחוק).

עדכונים להחלטת הממשלה

ב-13 בדצמבר 2009 קיבלה הממשלה החלטה נוספת בעניין אזורי עדיפות לאומית (החלטה 1060). ארגון עדאלה - המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל טען שגם החלטה זו עלולה להוביל להפליית היישובים של ערביי ישראל. 
בדצמבר 2012 עודכנה מפת אזורי העדיפות הלאומית. במאי 2013 החליטה הממשלה לתקן את החלטה 1060 ולהאריך את תוקפה עד ל-4 באוגוסט 2013. באוגוסט 2013 עודכנה רשימת היישובים באזורי העדיפות הלאומית.
הונג קונג במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של הונג קונג למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 14 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית כסף יחידה בענף השיט בטורניר השיט במפרשית מדגם ביט טכנו 293. בטורניר הנערות המשלחת דורגה במקום התשיעי. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים שחייה עם העפלה לשני גמרים וסיום במקום החמישי במשחה 50 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערים ובמקום השביעי במשחה 100 מטר שליחים מעורב בסגנון שחייה חופשית, וטניס שולחן עם העפלה לרבע גמר בטורניר הנערים. ספורטאי המשלחת התחרו גם בענפים אתלטיקה, טריאתלון, סיף ורכיבה אולם לא הגיעו להישגים גבוהים.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 18 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בחמישה מדליות. המשלחת הגיעה להישגים בענפים שחייה עם זכייה בשתי מדליות כסף במשחים 100 מטר בסגנון שחייה חופשית ו-200 מטר בסגנון מעורב אישי לנערות, והעפלה לגמרים וסיום במקום החמישי במשחה 50 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות ובמקום השישי במשחה 200 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות, בטניס שולחן עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערות ובמדליית ארד בטורניר הזוגות המעורב. ספורטאי המשלחת זכו במדליית כסף בענף סיף בתחרות רומח לנערים, והעפילו לרבעי הגמר בטורניר הנערים וטורניר הנערות בבדמינטון. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת לא זכתה במדליית בענף השיט אך דורגה במקום השישי בטורניר הנערות ובמקום השמיני בטורניר הנערים בשיט במפרשית מגדם ביט טכנו 293. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים גולף, טריאתלון ורכיבה.
כה עשו אמותינו

כה עשו אמותינו - סדרת סיפורי צדקניות לבנות ישראל היא סדרה של 12 ספרונים המתפרסמת מדי חודש החל משנת 2011. הסדרה חדשנית, בהיותה הראשונה העוסקת בסיפורים על נשים צדקניות המעובדים עבור ילדות חרדיות.
הסדרה יוצאת ביוזמתם של המוציאים לאור, בני הזוג יוסף וחוה לאופר. הסיפורים נכתבים על ידי חני ורטהיימר ומאוירים על ידי רות ביר. הסדרה יוצאת בהסכמת בית הדין של הרב נסים קרליץ ומתורגמת גם ליידיש. הסיפורים מתארים את חייהן ומעשיהן של נשים מדורות ומעדות מגוונים. כל ספרון כולל סיפור אודות רבנית שמספרת סבתא לנכדתה אחרי הדלקת הנרות בליל שבת, על בסיס קשיים ודילמות שעוברת הנכדה בחיי היום יום. הסיפור מסתיים בתפלה שמתפללת הנכדה לקב"ה סביב הנושא שבו עוסק הסיפור. הסיפורים מדגישים ערכים כמו פשטות, צדקה, אמונה, תפילה, ביטחון וצניעות. לדברי המוציאים לאור, הסדרה נכתבה כדי לחזק בקרב הילדות הקוראות את הגאווה היהודית ואת הרצון להידמות לנשים מן הדורות הקודמים. הסדרה זוכה להצלחה בציבור החרדי.
מכבי באר שבע

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1950 ומעולם לא שיחק בליגה הראשונה. לקבוצה מספר אוהדים מועט ביותר בשל יריבתה העירונית הפועל באר שבע, אשר משחקת שנים רבות בליגות הבכירות ונאהדת על ידי רוב כמעט מוחלט מתושבי באר שבע.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 עלתה הקבוצה 3 ליגות תוך 4 שנים. היא עלתה מליגה ב' לליגה א' בשנת 2002, המשיכה לליגה הארצית בשנת 2004, וכעבור עונה אחת עלתה לליגה הלאומית. 
בעונת 2005/2006 שיחקה הקבוצה בליגה הלאומית וכעבור עונה אחת נשרה בחזרה לליגה הארצית.
עונת 2006/2007 הייתה עונה קשה ורעה במיוחד בשביל הקבוצה, כאשר ירדה לליגה א'. ירידתה הוכרזה רשמית כבר בסיום המחזור ה-27, כאשר הובסה בחוץ 3-0 על ידי סקציה נס ציונה, והפער בינה לבין המקום העשירי אשר מוביל להישארות בליגה עמד על 19 נקודות, כאשר 18 נשארו בקופה. בזאת הצטרפה קבוצת מכבי באר שבע לרשימה ארוכה של מועדוני כדורגל קטנים אשר פרחו ועלו ליגות רבות במספר שנים קטן ומיד לאחר מכן הידרדרו בחזרה לליגות הנמוכות.
בסיום עונת 2008/2009 הקבוצה עלתה לליגה הלאומית בעקבות שינוי מבנה הליגות, לאחר ניצחון 0-1 על הפועל קטמון ירושלים במחזור האחרון.
בסיום עונת 2011/2012 נשרה שוב לליגה א', לאחר שסיימה במקום ה-15 והלפני אחרון בליגה הלאומית.
בסיום עונת 2013/2014 הייתה אמורה הקבוצה לרדת לליגה ב', לאחר שנוצחה בפלייאוף על ידי הפועל הוד השרון, אך בעקבות פירוקה של קבוצת מכבי עירוני בת ים, נשארה מכבי באר שבע בליגה א'. 
בסיום עונת 2014/2015 ירדה לליגה ב', לאחר שסיימה במקום ה-15 והלפני האחרון, ולאחר 13 שנה בשלוש הליגות הראשונות.
בסיום עונת 2015/2016 שרדה הקבוצה בליגה ב'. במהלך עונה זאת הועברה הקבוצה לבעלות חדשה.
בתחילת עונת 2016/2017 יצאה הקבוצה לדרך חדשה תחת חזון של "יצירת בית לשחקנים מקומיים", כאשר סגל הקבוצה בוסס רק על שחקנים מהעיר באר שבע, הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-6.
בסיום עונת 2017/2018, נשרה הקבוצה לליגה ג'.
בקרת איכות

בקרת איכות היא תהליך שמשלב בדיקות ובחינות, שנועדו לאיתור תקלות במוצר, ואימות שרק מוצרים תקינים ימשיכו את מסלול העבודה וישוחררו למכירה.
בקרת איכות יכולה להיות מלאה, כלומר כל מוצר ומוצר עובד בדיקה, או מדגמית, שאז המבקר דוגם בצורה אקראית מוצרים מוגמרים או בשלבי ביניים, ולבצע עליהם בדיקות אשר מאשרות את תקינותם, והיותם מתאימים להמשך העבודה או לשיווק. בקרת האיכות יכול, וצריך, להתבצע גם בשלבי ביניים בתהליך הייצור, ומטרתו אז למנוע קידום של רכיב פגום לשלבים מתקדמים וצורך לתקן את המוצר השלם, שמחייב פרוקו בהשקעת עלויות גבוהה.
בתהליך פיתוח של מוצר חדש נכלל גם שלב של בקרת איכות, שנועד להבטיח שהמוצר יגיע אל הלקוח כשהוא נקי מתקלות. זהו נושא שונה - איכות בתכן.
קרון דשילדס

קריירה

דשילדס החל את קריירת הכדורסל המקצועית שלו בקבוצת לטינה באסקט מליגת המשנה האיטלקית, ב-11 בדצמבר 2016 קלעי שיא עונתי של 30 נקודות בניצחון על קבוצת רג'ו די קלבריה, את העונה סיימה הקבוצה במקום התשיעי ולא העפילה לפלייאוף, דשידלס רשם ממוצעים של 15.5 נקודות, 4.7 ריבאונדים, 3.8 אסיסטים ו1.1 חטיפות למשחק .
ב-11 בספטמבר 2017 חתם לעונה בקבוצת פורטרס יסברני מליגת העל ההונגרית אך כבר בחודש ינואר 2018 התיר את חוזהו וחתם בקבוצת דברצ'ני EAC אף היא מליגת העל ההונגרית.
ב-19 בפברואר 2018 חתם בקבוצת הפועל עפולה מהליגה הלאומית בכדורסל עד סיום העונה, ב-20 במרץ 2018 רשם שיא קריירה של 32 נקודות במשחק הניצחון נגד מכבי הוד השרון .
ב-30 באפריל חתם על חוזה עד סיום העונה בקבוצת אגו רת'ימנו מליגת העל היוונית בכדורסל .
ב-28 ביוני 2018 חתם לשתי עונות בקבוצת מכבי חיפה .
אורי דסברג

ביוגרפיה

נולד בשנת 1946 בעיר הִילְוורְסוּם (Hilversum) שבהולנד לנתן ואלישבע דסברג, ניצולי השואה מיהדות הולנד. דודו, הרב שמעון דסברג היה רב ומחנך, ממנהיגי "המזרחי" בהולנד, שנרצח בשואה. בשנת 1948, זמן קצר לאחר קום המדינה, בהיותו כבן שנתיים, עלה עם הוריו לישראל. האב היה מנהל חינוכי במחנה המעבר של עליית הנוער, שהוקם בנתניה בביתני מחנה צבאי בריטי, וטיפל בקליטתם של מאות ילדים ובני נוער מתימן ומצפון אפריקה. תחילה התיישבה המשפחה בנתניה, משם עברה לכרכור, לאחר מכן לכפר פינס. במחצית השנייה של שנות ה-50 שימש האב כמנהל כפר הנוער כפר בתיה, והמשפחה התגוררה במקום. 
למד בישיבת נחלים וישיבת כרם ביבנה, ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב. בשנת 1969 נישא ליהודית גנץ, אף היא בת להורים ניצולי השואה מצ'כוסלובקיה. במלחמת יום הכיפורים נהרג אחיו, סרן ברוך דסברג, בקרבות הבלימה בסיני.
נישא ליהודית (אחותו של הרב חיים גנץ), והם התגוררו בירושלים. בשנת 1973 יצא עם אשתו לשליחות חינוכית בטורונטו שבקנדה, שם הקימו יחד עם שליחים נוספים ישיבה תיכונית ("אור חיים"), ואולפנה ("אולפנת אורות"). לאחר שלוש שנים שבו לארץ, התיישבו באלון שבות, והיו מראשי המתיישבים ביהודה ושומרון.
ב-9 ביוני 1996 נרצחו בתו וחתנו, אפרת (אפי) וירון אונגר, בפיגוע טרור ליד בית שמש. שני ילדיהם, שהיו אז בני שנה ושנתיים, עברו לגור בבית סבם וסבתם דסברג והם שימשו להם כהורים. בשנת 2000 הגישו הרב דסברג ומשפחתו תביעה בבית המשפט הפדרלי בארצות הברית נגד חמאס והרשות הפלסטינית. בשנת 2003 חייב בית המשפט הפדרלי בארצות הברית את חמאס והרשות הפלסטינית בתשלום פיצויים בסך 116 מיליון דולר על רצח בני הזוג. הרשות הפלסטינית ערערה על פסק הדין, אך ערעורה נדחה. בשנת 2008 אישר בית המשפט המחוזי בירושלים את פסק הדין של בית המשפט הפדרלי וקבע כי הוא אכיף גם בישראל.
היה ממייסדי מכון צומת ומראשיו. היה מעורכי כתב העת "תחומין" שיוצא מטעם המכון ופרסם בו מחקרים רבים בקשת רחבה של נושאים הלכתיים, תורניים וחברתיים. כמו כן היה מעורכי העלון "שבת בשבתו" ופרסם בו טור אישי "אישי ישראל". 
בשנת 2007 נמנה עם הפעילים המרכזיים לחידוש מפעל האנציקלופדיה התלמודית של יד הרב הרצוג. ליו"ר המערכת מונה פרופ' אברהם שטיינברג והרב דסברג שימש רכז המערכת. ביוזמתו חלה תנופה מחודשת בפעילות יד הרב הרצוג ובמפעל האנציקלופדיה התלמודית. מאז יצאו כרכים חדשים, וכן ספרים מיוחדים המבוססים על ערכי האנציקלופדיה, ובהם מחזור ליום כיפור והגדה של פסח. ערך את הכרך של מפתח העניינים הכללי של האנציקלופדיה התלמודית. 
בשנת 2009 נמנה עם היוזמים והפעילים של הכינוס לרגל חמישים שנה לפטירת הרב יצחק הלוי הרצוג, שעל שמו הוקם יד הרב הרצוג. היה בין עורכי הספר "משואה ליצחק" שיצא לכבוד האירוע וכלל אסופת הרצאות לזכר הרב הרצוג.
אשתו, יהודית דסברג, היא מראשי מנהיגות יהודית בליכוד. היא עמדה בראש הרשימה שהריצה מנהיגות יהודית לליכוד העולמי, וכן נבחרה כציר לקונגרס הציוני העולמי. אחיה הם הרבנים חיים גנץ, ראש ישיבת מעלה אליהו, ומשה גנץ, ר"מ בישיבת שעלבים. לזוג נולדו שבעה ילדים, ביניהם אפי אונגר, עדי דוד ודקלה שגיב, שלושתן מחברות ספרי קומיקס.
הרב דסברג נהרג בתאונת דרכים בכביש 60, סמוך לאלעזר בגוש עציון, ביום כ' באייר התשע"א (24 במאי 2011).
לזכרו של הרב הוציאה משפחתו שני ספרים בשם "כעץ שתול" ובהם דברי תורה שלו, של חבריו ושל משפחתו.