google/wiki40b huggingface dataset:
בחירתה של סופי

עלילה

בשנת 1947 שוכר סטינגו, צעיר בן 22 מדרום ארצות הברית שחולם להיות סופר, חדר בברוקלין סמוך לחדרם של נתן לנדאו וסופי זוויסטובסקי. לנדאו הוא אינטלקטואל יהודי וכריזמטי בעל אובססיה לנקום בנאצים. סופי היא צעירה פולניה לא-יהודיה ויתומה מהוריה שאיבדה את אביה, פרופסור בייגנסקי, ואת בעלה בשואה במחנה הריכוז זקסנהאוזן.
סופי הייתה באושוויץ והיגרה לניו יורק וכשהתמוטטה מאנמיה טיפל בה נתן והם הפכו לזוג. סטינגו מוקסם מיופיה של סופי ומהכריזמטיות של נתן, והוא מתיידד עימם והם מבלים יחד רבות. במהלך ידידותם, מספרת לו סופי על עברה ועל כך שהנאצים הרגו את בעלה ואת אביה - שלדבריה היה אנטי נאצי. נתן מוצג בפניו כבעל תואר שני לביולוגיה מאוניברסיטת הרווארד העובד בפייזר.
סטינגו נחשף, החל מיומו הראשון כצופה מבחוץ וגם לאחר מכן במהלך ידידותם המשותפת, להתקפי פרנויה ולהתנהגות פסיכוטית של נתן ולשינויים קיצוניים ובלתי צפויים במצב רוחו, בעיקר כלפי סופי אך גם כלפיו. נתן עבר התקף אחד שבו הוא נעלם אך חזר בכל זאת לסופי וסטינגו, אך בהתקף הבא הוא נעלם יחד עם סופי. מכיוון שבניגוד לפעמים הקודמות, גם סופי נעלמה, סטינגו דואג במיוחד ועורך בירור. במהלך בירוריו הוא מגלה דרך פרופסור לשעבר באוניברסיטת קרקוב שאביה של סופי, פרופסור בייגנסקי, נודע באידאולוגיה הנאצית שלו ובמאמריו האנטישמיים, ולא כפי שסיפרה לו סופי.
בלילה שלאחר היעלמותם של נתן וסופי, חוזרת סופי הביתה וכשהם נפגשים מתגלה לסטינגו סיפורה הטרגי של סופי. סופי מספרת לו שהייתה נשואה והיו לה שני ילדים, יאן ואווה. היא שנאה את אביה ובעלה בגלל האידאולוגיה הנאצית שלהם ובעקבות כך היה לה מאהב, ג'וזף, דרכו היא התוודעה למחתרת אך פחדה לשתף עמה פעולה מחשש לגורל ילדיה. בעקבות קשריה עם המחתרת נתפסה סופי בידי הנאצים ונשלחה לאושוויץ. מסיבות שיתבררו בהמשך נשלח בנה יאן למחנה הילדים ואילו בתה אווה נשלחה לתאי הגזים. בזכות הגרמנית הרהוטה שלה וכישוריה כמזכירה נשלחה סופי לשמש כקצרניתו של מפקד המחנה רודולף פרנץ הס וניסתה דרכו לשחרר את בנה, יאן. למרות הבטחתו של מפקד המחנה כי ישחרר את יאן במסגרת "תוכנית לבנסבורן" הוא לא עמד בדיבורו ועקבותיו של יאן נעלמו.
לאחר הלילה בו התוודתה סופי בפני סטינגו, מקבלים שניהם שיחת טלפון מנתן בה הוא מקלל את שניהם ומאיים עליהם ברצח. הם בורחים לבית מלון וסטינגו חש כי הוא רוצה להחליף את נתן ולהיות בן זוגה של סופי ומבקש ממנה לבטוח בו ואומר לה, כי למרות משקעיה מהמלחמה הוא אוהב אותה. סטינגו מצליח לשכנע את סופי לחיות איתו בחווה שירש אביו בדרום. 
באותו לילה סופי מסבירה לסטינגו מדוע אף אם יוכלו לחיות יחד עדיין הם לא יוכלו להתחתן ומספרת לו על הבחירה שנכפתה עליה בין שני ילדיה על ידי קצין נאצי, בעת הסלקציה בכניסה למחנה, ועל כך שבחרה להשאיר בחיים את בנה יאן, ולא את בתה אווה. בסרט נראית הסצנה מהעבר, שבה סופי בוחרת בין שני ילדיה והיא מכונה לרוב "סצנת הבחירה". סצנה זו היא הבולטת בסרט, וממנה שמו. 
בלילה הם שוכבים, ובבוקר, כשסטינגו מתעורר, הוא מוצא שסופי השאירה לו מכתב בו כתבה: "סטינגו היקר שלי, אתה מאהב נפלא כל כך, צר לי לעזוב וסלח לי שלא נפרדתי לשלום, אבל אני חייבת לחזור לנתן." הסרט מסתיים בכך שסטינגו חוזר לביתו הישן ומוצא את נתן וסופי שרועים יחד במיטתם מתים כנראה מבליעת ציאניד.
אגף 121

אגף 121 היא סוכנות סייבר צפון קוריאנית שהוקמה בשנת 1998 ומהווה חלק מזרוע המודיעין של הכוחות המזוינים של צפון קוריאה. 
על פי דווחי הרשויות האמריקניות, זרוע המודיעין (Reconnaissance General Bureau) מנהל מבצעים חשאיים ויש לו ששה אגפים. פעולות סייבר נחשבות דרך חסכונית יחסית עבור צפון קוריאה לשמירה על האופציה הצבאית האסימטרית, וכן כאמצעי איסוף מודיעין; המטרות המרכזיות לאיסוף מודיעין עבור צפון קוריאה הן: דרום קוריאה, יפן, וארצות הברית.
יחידה נוספת ידועה (לכאורה) בזרוע המודיעין נקראת משרד מספר 91.
ג'ון פוסטר

ביוגרפיה

פוסטר נולד וגדל באינדיאנה. לאחר סיום לימודיו האקדמאיים והסמכתו כעורך דין הוא פנה לשירות צבאי במלחמת האזרחים האמריקנית מטעם האיחוד, ובתום המלחמה עבד כעורך העיתון היומי של עיר מגוריו (1865–1869) וכעיתונאי.
בשנת 1873 מונה פוסטר לשגריר ארצות הברית במקסיקו. הוא שירת בתפקיד זה עד 1880 ולאחריו מונה לשגריר ברוסיה (1880 - 1881) ובספרד (1883–1885). בתקופת ממשלו של הנשיא בנג'מין הריסון עבד פוסטר במשרד החוץ האמריקני ובחודשי כהונתו האחרונים של הריסון (1892–1893) מונה לשמש כמזכיר המדינה, בעקבות מחלתו של המזכיר ג'יימס בליין. ניסיונו הביא אותו לאחר סיום תפקידו לסייע בידי שושלת צ'ינג בניסוח הסכם שימונוסקי (1895).
נכדו של פוסטר, ג'ון פוסטר דאלס, כיהן כמזכיר המדינה ה-52 והנכד אלן דאלס עמד בראש ה-CIA.
שוקיצ'י נצוי

קריירה

בשנת 1951 השתתף נצוי לראשונה באליפות יפן בג'ודו וסיים במקום השמיני בתחרות. באליפות יפן של 1952 סיים במקום ה-16 ובאליפות שנערכה בשנת 1953 שוב במקום השמיני. באליפות יפן שנערכה בשנת 1954 זכה נצוי במדליית הארד ובמדליית הכסף ב-1955.
בשנת 1956 ארגנה פדרציית הג'ודו הבינלאומית, שהוקמה חמש שנים קודם לכן, את אליפות העולם הראשונה בג'ודו. באליפות השתתפו 31 ספורטאים מ-21 מדינות. נצוי, בעל דאן-6, ובן ארצו, יושיהיקו יושימצו, בעל דאן-7, היו בעלי הדרגות הגבוהות ביותר בתחרות. בסיבוב הראשון של התחרויות הדיח נצוי את המתחרה הקמבודי באיפון תוך שלוש שניות בלבד מתחילת הקרב, ובסיבוב השני ניצח מתמודד דני ב-8 שניות. נצוי פגש בסיבוב השלישי של הקרבות מתמודד בלגי אותו הדיח ב-44 שניות. גם בצחי הגמר ניצח נצוי תוך 8 שניות בלבד, הפעם את המתחרה הצרפתי. הוא פגש בגמר הטורניר את יושימצו, וגבר גם עליו בדרך למדליית הזהב הראשונה בתולדות המשחקים.
נצוי זכה במדליית הזהב גם באליפות יפן בג'ודו של שנת 1957, שחזרה  להתקיים לאחר היעדרות של שנה בשל אליפות העולם.
The Andrew Lloyd Webber Collection

רקע והוצאה

האלבום מכיל שירים מתוך מחזמרים שונים כמו השיר "The Phantom of the Opera", אשר לקוח מהמחזמר "פנטום האופרה". האלבום זכה להצלחה רבה בארצות הברית, שם הפך לאלבומה השלישי הנמכר ביותר של ברייטמן.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, הועלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ג'וינט (עישון)

בסלנג, ג'וינט (מאנגלית: Joint) או צינגלה פירושו סיגרית קנביס המגולגלת ביד. לעיתים הג'וינט מכיל תערובת של טבק ומריחואנה.
גלגול הג'וינט נעשה באופן ידני לגמרי או באמצעות מכשיר לגלגול סיגריות. בדרך כלל הנייר המשמש לגלגול הסיגריה הוא נייר אורז. להכנת הג'וינט משתמשים במריחואנה נקייה או בחשיש מפורר. לאחר שפורר, מעורבב החשיש עם טבק או עם תחליפים אחרים. הסיגריה מכילה פילטר ומעשנים אותה כסיגריה רגילה.

אטימולוגיה

מקורה של המילה "ג'וינט" בצרפתית, שבה המילה joint (צורת העבר של הפועל joindre) היא תואר שפירושו "מחובר" (בדומה ל-joined באנגלית). הפועל הצרפתי בתורו נגזר מן המילה הלטינית junctus.
בשנת 1821 הפכה המילה 'ג'וינט' למונח אנגלי-אירי לאגף, או חדר צדדי ה"נספח" ("joined") לחדר מרכזי. ב-1877 הפכה 'ג'וינט' למילת סלנג אמריקני המתארת מבנה או מקום "חשוד", כאשר הכוונה בדרך הכלל הייתה למאורת אופיום (Opium den). בשנת 1935 התייחסה המילה 'ג'וינט' למזרק תת-עורי המשמש להזרקת הרואין וסמים אחרים; התפתחות זו הושפעה אולי מהמשמעות המשנית הנלווית למילה 'ג'וינט', כפעולה הנעשית "במשותף". השימוש הראשון במילה לתיאור סיגריית מריחואנה מתוארך לשנת 1938.
בעברית ישנם כינויים נוספים לג'וינט, כגון 'פייסל', וכן המילה 'שכטה' (שאיפה אחת) שמשמעותה התרחבה גם לתיאור ג'וינט.
הארלוד טרויטיגר

ביוגרפיה

טרויטיגר נולד בגטנבורג ולמד באוניברסיטת גטנבורג, ב-1982 החל לעבוד בערוץ השוודי SVT.
ב-1991 הנחה את תחרות המלודיפסטיבלן ושנה לאחר מכן הנחה את האירוויזיון.
ב-1997 החל להנחות את התוכנית "אקספדישן רובינזון", המבוססת על סיפורו של רובינזון קרוזו בה מתמודדים נשלחים למשימות הישרדות ועל תוכנית זו התבססה התוכנית הישרדות.
ב-2007 השתתף בתוכנית "Let's Dance" המבוססת על התוכנית רוקדים עם כוכבים.
ב-1987 הופיע כעיתונאי בסרט "Jim & piraterna Blom" לצד סטלאן סקארסגארד.
ברגמו (נפה)

גאוגרפיה

הר פיצו קוקה (Pizzo Coca) מתנשא לגובה של 3,050 מטר, והוא ההר הגבוה ביותר בנפה. הרים נוספים הם פיצו רדורטה (Pizzo Redorta) המתנשא לגובה של 3,038 מטר, פיצו דל דיאוולו דלה מלג'ינה (Pizzo del Diavolo della Malgina) המתנשא לגובה של 2,924 מטר, ופיצו דל דיאוולו די טנדה (Pizzo del Diavolo di Tenda) שגובהו 2,914 מטר.  
עם הנהרות בנפת ברגמו נמנים נהר אדה באורך של כ-313 קילומטרים, והנהר אוליו באורך של כ-280 קילומטרים.
יאן סלוט

רומק יאן ברנרד סלוט (27 באוגוסט 1945 חרונינגן - 11 ביולי 1999 ניווחיין) היה מהנדס אלקטרוניקה הולנדי. בשנת 1995 הוא טען כי גילה שיטה מהפכנית לדחיסת נתונים אותה כינה בשם "שיטת הקידוד הדיגיטלי של סלוט". לטענתו, הוא יכל לדחוס מידע של סרט שלם לתוך 8 קילובייטים בלבד - שיטת דחיסת נתונים ואחסון שאינה ברת השגה אפילו בימינו. הוא מת ב-11 ביולי 1999 בפתאומיות מהתקף לב, ימים ספורים לפני שעמד לחתום על חוזה למכירת המצאתו. האופן שבו שיטת הדחיסה שלו עבדה מעולם לא התגלה, ומאז מותו לא קם ממציא עם הצהרה על תגלית דומה או קרובה לה.

ביוגרפיה

סלוט היה הבן האחרון מבין שלושה ילדים. אביו של סלוט, שהיה מנהל בית ספר, עזב את המשפחה זמן קצר לאחר לידתו. סלוט נרשם לבית ספר הולנדי טכני אך הוא נשר במהרה מהלימודים והחל לעבוד בתחנת רדיו. לאחר שהשלים שירות חובה בשורות הצבא ההולנדי סלוט השתקע באוטרכט יחד עם אשתו. הוא עבד עבור פיליפס אלקטרוניקה בעיר איינדהובן, אך הוא פרש מן העבודה בשנת 1978 לאחר שנה וחצי, עבר לצפון הולנד לעיר חרונינגן והחל לעבוד בחנות וידאו ואודיו בעיר. לאחר מכן שוב העתיק את מקום מגוריו, הפעם לניווחיין, שם פתח עסק עצמאי והתפרנס מתיקון טלוויזיות ומכשירי סטריאו.
בשנת 1984 סלוט החל להתעניין בעולם המחשוב ולמד לתכנת על דגמי המחשבים האישיים הראשונים בזמנו, דוגמת הקומודור 64 ומקביליו. באותה תקופה עלה בראשו הרעיון לפתח שירות תיקונים ארצי שכולל מאגר מידע המכיל את כל נתוני התיקונים. רעיון זה הוא שהוביל לצורך למצוא ולגלות שיטה לאחסן נתונים רבים בצורה יעילה וחסכונית יותר.

שיטת הקידוד של סלוט

בשנת 1995, סלוט טען כי פיתח שיטה לאחסן מידע של סרט באורך שלם (כשעה וחצי) על גבי התקן בעל קיבולת של 8 קילובייט בלבד. לצורך השוואה, בשיטה המתקדמת ביותר בימינו, סרט באיכות נמוכה דורש פי 10,000 יותר שטח אחסון, ואילו סרט באיכות גבוהה דורש לערך פי 175,000 קילובייטים מהערך בו נקב סלוט. 
בשנת 1996 סלוט מצא משקיע ליזם שלו, הולנדי בשם ג'וס ון רוסום שעבד בתחום הסיגריות. באותו שנה, הם רשמו פטנט על המצאתו של סלוט למשך 6 שנים בהולנד, סלוט נרשם כממציא הפטנט ואילו ון רוסום כבעל הפטנט.
למרות חוסר ההגיון לכאורה שבמיזם, היו משקיעים שראו בו פוטנציאל. בשנת 1999 משקיע בשם מרסל בואקהורן הצטרף לצוות. במרץ 1999 שיטת הקידוד הוצגה בפני רואל פייפר, מבכירי המנהלים בפיליפס. פייפר עזב את תפקידו בחברת פיליפס ובחודש מאי 1999 הצטרף לצוותו של סלוט בתור מנכ"ל, שם החברה נקרא The fifth force ("הכוח החמישי"). 
טום פרקינס, יזם ומשקיע אמריקאי, הסכים להשקיע בטכנולוגיה לאחר מותו של סלוט. פרקינס ופייפר היו עתידים לעשות הון רב ולהמשיך לפתח את הטכנולוגיה שסלוט הגה, אלא שרכיב חשוב בטכנולוגיית הקידוד, מהדר שהיה מותקן על דיסקט, אבד ועל אף מאמצים רבים לעולם לא נמצא.

מותו

ב-11 ביולי 1999 יאן סלוט נמצא מת בחצר ביתו, כפי הנראה הוא מת מהתקף לב. הוא מת יום אחד בלבד, לפני שיכל לחתום על חוזה משמעותי עם רואל פייפר, מבכירי המנהלים בחברת פיליפס. 
משפחתו נתנה את ההסכמה לבצע בו נתיחה שלאחר המוות, אך נתיחה שכזו לא בוצעה בפועל. הוא הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
סיימאס

היסטוריה

הסיימאס הליטאי התקיים במספר צורות במספר תקופות בהיסטוריה של ליטא.
בתקופת הדוכסות הגדולה של ליטא התקיים הסיימאס בין השנים 1445 ו-1569, בתחילה כמועצה מייעצת ובהמשך כבית התחתון של הפרלמנט. כבית העליון שימשה מועצת הלורדים של ליטא.
ב-1569 אוחדו הסיימים של ליטא ושל פולין במסגרת האיחוד הפולני-ליטאי.
בתקופת עצמאות ליטא בין שתי מלחמות העולם התקיים שוב סיימאס ליטאי. ב14 - 15 באפריל 1920 התקיימו בחירות לאספה המחוקקת של ליטא שניסחה חוקה למדינה. בין השנים 1922 ו-1926 נבחרו שלושה סיימים. בין החברים נבחרו חברי פרלמנט יהודים מטעם מפלגות יהודיות. הסיימאס השלישי פוזר ב-1927 בעקבות עליית משטרו האוטוריטארי של אנטנאס סמטונה. ב-1936 נבחר הסיימאס הרביעי שבו לא הותר שיתופן של מפלגות אופוזיציה. ב-1940, בעקבות האולטימטום של ברית המועצות, פוזר הסיימאס הרביעי ונבחר במקומו סיימאס בובות קומוניסטי. לאחר סיפוח ליטא לברית המועצות שינה הסיימאס הקומוניסטי את שמו לסובייט העליון של הרפובליקה הסוציאליסטית הליטאית.
הסיימאס הראשון לאחר עצמאות ליטא מברית המועצות התכנס לראשונה בשנת 1992 ומאז נערכו שבע מערכות בחירות.
הבחירות האחרונות נערכו בשנת 2016. המפלגה הגדולה ביותר היא איחוד האיכרים והירוקים שלה 54 נציגים מתוך 141 חברי הפרלמנט.
פתיחה פולנית

סקירה

הפתיחה מעולם לא הייתה פופולרית ברמה המקצועית, אמנם מספר שחקנים בולטים השתמשו בה בכמה מקרים (לדוגמה, במשחק בין ריכרד רטי לאברהם ספייז'ר בסכוונינגן בשנת 1923, ובוריס ספאסקי נגד וסילי סמיסלוב בשנת 1960 במשחק מוסקבה-לנינגרד). השחקן הסובייטי אלכסיי פאבלוביץ' סוקולסקי כתב מונוגרפיה על פתיחה זו בשנת 1963, Debyut 1 b2–b4.
אולי השימוש המפורסם ביותר של פתיחה זו הגיע במשחק סבלי טרטקובר נגד גזה מארוצי, בטורניר השחמט בניו יורק בשנת 1924 ב-21 במרץ. מקורו של השם "פתיחת אורנגאוטן" ממשחק זה: השחקנים ביקרו יום קודם בגן החיות ברונקס, בביקור זה טרטקובר התייעץ עם אורנגאוטן בשם סוזן, ואי אותתה לו בדרך כלשהי, כך התעקש טרטוקבר, שהוא צריך לפתוח במסע ב-4. בנוסף, טרטקובר ציין שקידום הרגלי למשבצת ב5 הזכירה לו את טיפוס האורנגאוטן. באותו המשחק, טרטקובר הצליח להוביל את המצב שלאחר הפתיחה למצב עמיד, אך המשחק הסתיים בתיקו. אלכסנדר אלכין שהשתתף בטורניר וכתב ספר עליו, אמר שהמסע 1.ב4 הוא מסע ישן, והבעיה איתו היא שהוא חושף את כוונות הלבן לפני שהלבן יודע את כוונות השחור.
הפתיחה מבוססת ברובה על טקטיקה בצד המלכה או על משבצות ו6 וז7. שחור יכול להגיב במגוון דרכים, לדוגמה: שחור יכול לעשות מסע במטרה לתפוס את מרכז הלוח (שמסעו של הלבן מתעלם ממנו לגמרי), עם 1...ד5 (שיכול להמשיך עם 2.רב2 מהד6, שתוקף את משבצת ד4 ומגן על ה7–ה5), 1...ה5 או 1...ו5. מסעות פחות שאפתניים כמו 1...פו6, 1...ג6 (תגובה זו מובילה לוריאצית איגוף, המהווה הכנה למסעות ...מהב6 או ...א5), גם 1...ה6 היא תגובה סבירה. ניסיונות נדירים יותר נעשו בעבר עם 1...א5 או 1...ג5. התגובה השחורה 1...ה6 בדרך כלל ממשיכה במסע ...ד5, ...פו6 ולבסוף ...ג5. לאחר 1.ב4 ה5 הלבן יכול להתעלם ממהתקפה של השחור על החייל בב4 ולשחק 2.רב-2, כאשר לשחור יש כמה מהלכי תגובה אפשריים: 2...ד6, 2...ו6 וגם 2...ר:ב-4. לאחר 1...א5 הלבן יקדם בדרך כלל את הרגלי שלו וישחק 2.ב-5, ותוך כדי ינצל את חולשת השחור בצד המלכה שלו. התגובה 1...ג5, המכונה גמביט ברמינגהאם, היא חדה ואגרסיבית הרבה יותר ובדרך כלל משוחקת בשביל להימנע מתאוריה. לאחר שהרגלי יאכל, השחור יגדיל את הלחץ על משבצת ג5 ויפתח התקפה כנגד המבנה החלש של צד המלכה של הלבן גם אם זה יעלה בתפיסת מקום במרכז.
גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה

גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה (Gnaeus Cornelius Scipio Asina) היה מדינאי ומצביא רומאי, שפיקד פעמיים על כוחות צבא וצי במלחמה הפונית הראשונה (264-241 לפנה"ס).
קורנליוס סקיפיו נבחר לקונסול בפעם הראשונה בשנת 260 לפנה"ס, השנה החמישית למלחמה. זמן קצר קודם לכן, הרומאים בנו את הצי המלחמתי הראשון בתולדותיהם, לאחר שהבינו כי לא יוכלו להכריע את הקרתגים ולסלקם מסיציליה מבלי להשיג תחילה שליטה בים. קורנליוס סקיפיו קיבל את הפיקוד על הצי, ואילו עמיתו לקונסולאט, גאיוס דואיליוס, תפס פיקוד על חילות היבשה. בעוד עיקר הצי מתארגן ברומא, הפליג סקיפיו בראש שייטת קטנה של 17 אניות אל מסאנה (מֶסִינָה), כדי להכין את מעבר הצי והצבא אל האי.
בעת שהותו במסאנה הגיעו אליו ידיעות כי ליפארה, הגדולה בערי האיים הליפאריים, מוכנה לבגוד בקרתגים ולעבור לצדה של רומא. לפיכך, נחפז אליה קורנליוס סקיפיו עם אניותיו מבלי להמתין לשאר הצי. דבר בואו אל ליפארה הגיע לאוזני חניבעל גיסקו, מפקד חילות קרתגו באי, והוא שלח אליה שייטת בת עשרים אניות בפיקוד בּוֹאוֹדֶס. השייטת הקרתגית הגיעה אל ליפארה בלילה והטילה על נמלה הסגר מן הים. צוותי האניות הרומיות גילו למחרת בבוקר כי נלכדו בנמל, ומאחר שהיו חסרי ניסיון בקרבות ימיים, אחזה בהם בהלה והם הפקירו את אניותיהם ונמלטו לחוף. קורנליוס סקיפיו שהופתע אף הוא, ונותר בלי אנשיו, הסגיר את עצמו לקרתגים.
כפי הנראה שוחרר קורנליוס סקיפיו משביו לאחר ניצחון רגולוס בקרב אדיס (255 לפנה"ס), שכן הוא נבחר בפעם השנייה לקונסול ב-254 לפנה"ס. במהלך כהונתו זו כבש את פנורמוס יחד עם עמיתו אָוּלוּס אָטִילְיוּס קָלָטִינוּס (Aulus Atilius Calatinus). על השגו זה נתכבד בתהלוכת ניצחון.
מקרוביוס כותב כי הכינוי "אָסִינָה", שפירושו בלטינית "אָתוֹן", הודבק לאחד מאבות משפחת הקורנליים בעקבות מעשה יוצא דופן, וכנהוג ברומא עבר בירושה לצאצאיו. איש זה נתבקש, על פי המסופר, להמציא עֲרֵבִים לנדוניה עבור בתו או לרכישת נחלת קרקע, וכדי להוכיח את המטילים ספק באמינותו על טעותם, הוביל לתוך הפורום אתון נושאת ככרות כסף.
רוז (סרט)

עלילה

הסרט מגולל את סיפורה של מרי רוז פוסטר (בט מידלר) המכונה "הוורד". רוז היא זמרת רוק מצליחה השקועה בסיבוב הופעות שיסתיים בביתה שבפילדלפיה. רוז סחוטה רגשית, הן בשל עבודה רבה והן בשל אורח חיים תוסס. לאחר הופעה מוצלחת היא מבקשת ממנהלה האישי ראדג' קאמפל (אלן בייטס) לצאת לשנה הפוגה בקריירה שלה, אך הוא מסרב לבקשתה.
לאחר הופעה אחת היא נפגשת עם ביילי ריי (הארי דין סטנטון), זמר שהיא מעריכה, והוא מבקש ממנה להפסיק לשיר את שיריו. רוז נעלבת מהאיש ובורחת ביחד עם יוסטון דייר (פרדריק פורסט) לבלות. בסוף הסרט, היא עולה על הבמה בפילדלפיה ומתמוטטת בפני הקהל.

הפקה

מלכתחילה קן ראסל היה אמור להפיק את הסרט, אך הוא בחר לביים את הסרט "ולנטינו". מאוחר יותר, הודה ראסל שזה הטעות הגדולה ביותר בקריירה שלו.
בלשינה בוברויסק

שיניק

בלשינה הוקמה בשנת 1976 בשם "שיניק" בובוריסק.
בשנת 1996 הקבוצה שינתה את שמה ל"בלשינה", על שם חברת "בלשינה" לייצור צמיגים שרכשה את הקבוצה. תחת השם שיניק הקבוצה זכתה באליפות בלארוס הסובייטית בשנים 1978, 1987. ב-1979 זכתה בגביע בלארוס הסובייטית. ב-1988 זכתה בגביע העונה של בלארוס הסובייטית.

בלשינה

בשנת 1996 אורגנה הקבוצה מחדש, תוך שינוי שמה ל"בלשינה", והיא הפכה לכוח מוביל בליגה הבלארוסית. בשנת 2001 זכתה לראשונה באליפות ליגת העל הבלארוסית בכדורגל. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הקבוצה סיימה כסגנית האלופה בשנת 1997. בנוסף זכתה הקבוצה שלוש פעמים בגביע הבלארוסי.
הקבוצה השתתפה ארבעה פעמים במפעלים האירופיים, כשבעונת 197/1998 השתתפה בגביע מחזיקות הגביע ובעונות 1999/2000, 2001/2002 השתתפה בטורניר גביע אופ"א ובעונת 2002/2003 הזכייה באליפות הלאומית העניקה לה את הזכות להשתתף במוקדמות ליגת האלופות.
בסיכום עונת 2006 הקבוצה ירדה לליגת המשנה הבלארוסית לראשונה, אך בתום עונה חזרה לליגה הבכירה, בה התמודדה במשך 9 שנים רצופות, עד שירדה חזרה לליגת המשנה, בתום עונת 2016.
ריבוע קסם

במתמטיקה, ריבוע קסם הוא מטריצה ריבועית (מסדר ), שמכילה מספרים טבעיים מ-1 ועד n² בסדר כלשהו, כך שסכום המספרים בכל שורה, בכל עמודה ובשני האלכסונים יהיה זהה. סכום זה מכונה "קבוע הקסם", וערכו

היסטוריה

ריבועי קסם מעוררים עניין בבני אדם זמן רב. בימי קדם היו קשורים עם העל טבעי והעולם הקסום. הם נמצאו בממצאים ארכאולוגים של ערים אסיאתיות קדומות, ולמעשה, האזכור הקדום ביותר של ריבוע קסם הוא מסין, בערך מ-2800 לפני הספירה. הוא נקרא "lo-shu" והאגדות מספרות כי ריבוע הקסם הזה נראה לראשונה על ידי הקיסר "Yu" על גבו של צב שמימי על הגדה של הנהר הצהוב, lo.
בתחריט מלנכוליה שנעשה בשנת 1514 על ידי אלברכט דירר מופיע ריבוע קסם שכזה. דירר שיבץ את שנת היצירה בתחריט.
במאה התשיעית, ריבועי קסם חלחלו אל תוך עולם האסטרולוגיה, כאשר אסטרולוגים ערבים השתמשו בהם בחישובי הורוסקופים. עם העבודות של המתמטיקאי היווני Moschopoulos ב-1300 לספירה, ריבועי קסם ותכונותיהם התפשטו אל תוך העולם המערבי, בעיקר בתקופת הרנסאנס. כמו כן ישנם ריבועי קסם במילים שרצף המילים נקרא גם ישר וגם באלכסונים, ראה ערך ר' אברהם אבן עזרא.

קבוע הקסם

בריבוע הקסם משובצים המספרים , שסכומם הוא סכום סדרה חשבונית, . מכיוון שסכום המספרים בכל אחת מ- n השורות אמור להיות קבוע, הסכום בכל שורה שווה ל- ; כך גם לעמודות.

ריבוע קסם מסדר 4 - ריבוע הקסם של דירר

דוגמה נוספת היא ריבוע הקסם מסדר 4 שיצר דירר בתחריטו מלנכוליה, המכיל תכונות מעניינות נוספות:
טום רובינס

חייו

בשנת 1954 למד עיתונאות באוניברסיטת וושינגטון בלקסינגטון אך עזב בשל בעיות משמעת. עבר לניו יורק וניסה כוחו בכתיבת שירה. התגייס לחיל האוויר ושירת שלוש שנים בקוריאה. הוא וחזר לוירג'יניה בשנת 1960, שם למד בבית ספר לאומנות.
עבר לסיאטל ללימודי מאסטר בבית הספר ללימודי המזרח הרחוק. בסיאטל עבד כעיתונאי.
ב-1970 עבר ללה קונר, גם היא במדינת וושינגטון, ומאז הוא מתגורר בה.
רובינס היה חבר קרוב של טרנס מקנה שהשפעתו עליו ניכרת בחלק מספריו והוא מעריץ את אושו, המיסטיקן ההודי.
ארז גולן

ביוגרפיה

גולן נולד ברחובות בשנת 1972 בתקופה בה התגוררה משפחתו בבסיס ח"א, תל נוף. בהיותו בן שנתיים נהרג אביו, טייס בחיל האוויר, בפעולת חילוץ פצועים בחרמון – עובדה שהשפיעה רבות על תחילת דרכו ויצירותיו בסוף שנות ה-90. יצירותיו הראשונות התאפיינו בגישה רומנטית לתפיסת האדם ושאיפותיו מול כוחות הטבע תוך חקירה של יסודות הצילום ומרכיביו בשחור לבן.
במרבית יצירותיו עושה גולן שימוש בהפשטה ובמינימליזם באופן מוצהר – תחילה בגישה מסורתית ובהדפסות שחור לבן גדולות ובהמשך בצבעוניות מונוכרומטית דוגמת סדרת "אבק" שהוצגה בגלריה נלי אמן ובמוזיאון הרצליה לאמנות. "אף שנוכחות הגוף האנושי אינה גלויה בעבודות, הרי שרידיו ותבנית התנהלותו במרחב הם המייצרים אותן מלכתחילה. וכך, חרף הגנאלוגיה השונה של תהליך היווצרותן והעמדה האידאולוגית השונה שבבסיסן, הגדלת העבודות מייצרת דימויים המזכירים מבחינה פורמליסטית את דינמיות עבודתם של אמני האקספרסיוניזם המופשט האמריקאי ואת ציורי הפעולה של ג'קסון פולוק במיוחד". הדס מאור מתוך קטלוג התערוכה "רקמת פעולה".
בשנת 1997 סיים תואר ראשון באקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל. בין השנים 1999–2006 התגורר גולן בסן פרנסיסקו, שם סיים תואר שני, היה אוצר בגלריית דיאגו ריבירה (Diego Rivera Gallery) ולאחר מכן כיהן כראש המחלקה ללימודי חוץ במכון האמנות של סן פרנסיסקו (San Francisco Art Institute). באותה תקופה החל ליצור סדרות של צילומי נוף, אותם הפך בעבודה דיגיטלית לצילומים היפר-ריאליסטים גדולי ממדים. בסדרות אלו המשיך גולן להדגיש את המימד האנושי הקטן אל מול איתני הטבע, בהשפעת היסטוריית צילומי הנוף של צלמי החוף המערבי.
יצירותיו של גולן נרכשו לאוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה, כולל המוזיאון היהודי העכשווי בסן פרנסיסקו. ארז גולן חי ויוצר בישראל, הקים וניהל את בית הספר לצילום דאדא בתל אביב וניהל את המחלקה לצילום ב"מנשר לאמנות" בשנים 2007–2012. בתקופה זו אצר מספר תערוכות, כולל התערוכה "אני אמת/אני שקר", תערוכה קבוצתית לגיל יפמן, שני נחמיאס ואליס שאו ואת תערוכת "שר היער", תערוכת יחיד לאילון גנור. שתי התערוכות התקיימו בגלריית מנשר לאומנות.
חיים אריה כהנא

רבי חיים אריה כהנא (? -  כ"ט בשבט ה'תרע"ז 1917) – דיין בסיגט ומחבר הספר "דברי גאונים".

ביוגרפיה

נולד בסיגט להרב יחיאל צבי כהנא. למד אצל רב העיר האדמו"ר רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים (הייטב לב). נישא לבתו של ר' צבי רב העיר דלאטין בגליציה. 
היה קשור לרבו כל ימי חיי רבו שגם מינהו לדיין בעיר. היה בעל ספריה גדולה ובה ספרים נדירים מחכמי הספרדים. 
נודע על שם ספרו "דברי גאונים" ובו דן בכללים בדברי התלמוד וההלכה בענייני חושן משפט. בספרו זה שיקע מדברי חכמי הספרדים שראה בספרים שהיו מצויים בספרייתו. על ספרו זה קיבל הסכמות נלהבות מרבו ה"ייטב לב", מהמהר"ם שיק, ר' יוסף שאול נתנזון מלבוב, ר' שלמה גאנצפריד ועוד. ספר זה נדפס בימי חייו שלוש פעמים (אונגוואר תר"ל, סיגט תרס"א, סיגט תרע"א), ומספר פעמים לאחר מכן. 
מילדיו – ר' נחמן כהנא רב העיירה ספינקא ומחבר ספר ההלכה "ארחות חיים". 
נפטר בכ"ט בשבט תרע"ז. נקבר בבית העלמין היהודי בסיגט בצמוד לקבר אבי סבו, רבי יהודה כהנא הלר.
תהליך סטציונרי

במתמטיקה וסטטיסטיקה, תהליך סטציונרי (או תהליך סטציונרי במובן הצר או strict-sense stationary או SSS) הוא תהליך סטוכסטי אשר צפיפות הפילוג המשותפת אינה משתנה בהזזה בזמן. כתוצאה מכך, פרמטרים כגון התוחלת והשונות, אם הם קיימים, גם לא משתנים בזמן.
סטציונריות משמשת ככלי לניתוח סדרה עתית, שבה הדגימות לעיתים הופכות סטציונריות; לדוגמה, מידע כלכלי הוא לרוב עונתי ו/או תלוי ברמת מחירים אי-סטציונרית. סוג חשוב של חוסר סטציונריות (או אי-סטציונריות) שלא כולל צורה מגמתית מובהקת הוא התהליך הציקלוסטציונרי.
ידידי ישראל באירופה

ידידי ישראל באירופה (באנגלית: (European Friends of Israel (EFI) הוא ארגון שבסיסו בבריסל ומורכב מחברים בפרלמנט האירופי ובפרלמנטים של המדינות החברות באיחוד. מטרת הארגון היא "יצירת יחסים מדיניים חזקים יותר והבנה עמוקה יותר בין אירופה וישראל".
הארגון נוסד בספטמבר 2006 על ידי 300 חברים, בהם חברי הפרלמנט האירופי וחברי פרלמנטים לאומיים של מדינות האיחוד, מתוך כוונה לאגד תחת קורת גג אחת את כל קבוצות הידידות עם ישראל הפועלות במדינות האיחוד האירופי ובפרלמנט האירופי.
הארגון מפעיל שדולה בת עשרות חברים הפועלת בפרלמנט האירופי, בהם גונר הומארק משוודיה המכהן כיושב ראש ועדת החוץ של האיחוד האירופי‏. הארגון פועל לסיכול יוזמות חקיקה אנטי ישראליות, מארגן כנסי תמיכה בישראל‏ ופורש חסות על אירועים יהודים שנערכים בפרלמנט של האיחוד האירופי‏.
נמרודרורוני

נמרודרורוני (נמרוד-דרור-רוני) היא סדרת ספרים מאת הסופרת סמדר שיר. הסדרה מתארת שלושה ילדים (על שמם נקראת החבורה) שמקימים חבורה בלשית ברח' ההגנה בתל אביב; נמרוד, המפקד, דרור, סגן המפקד, ורוני הסופרת שמתעדת את ההרפתקאות של החבורה. בסדרה יצאו לאור שישה ספרים, בשנים 1988–1990.