רשות העתיקות

היסטוריה

החפירות הארכאולוגיות הראשונות בארץ ישראל נערכו על ידי החוקר הצרפתי פליסיאן דה סוסי בשנת 1851 בכנסייה של מצדה (שאותה הוא זיהה בטעות כארמון), ובשנת 1863, בקברי המלכים בירושלים. החפירות בקברי המלכים (מערת 'כלבא שבוע') היו לחפירות הארכאולוגיות הראשונות שלהן ניתן אישור רשמי של השלטונות העות'מאניים.
בשנים שלאחר מכן נוסדו המוסדות הארכאולוגיים הראשונים שפעלו בארץ ישראל, ובהם גם החברה לחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה (מאז שנת 1921). בימי המנדט הבריטי עוגן לראשונה הממסד הארכאולוגי של ארץ ישראל במסגרת מחלקת העתיקות, שמושבה נקבע במוזיאון רוקפלר.
במהלך מלחמת העצמאות, כשירושלים הייתה נתונה במצור, נתמנו הארכאולוגים ד"ר עמנואל בן דור וד"ר בנימין מייזלר לשמש כקצינים לארכאולוגיה ליד מפקדת מחוז ירושלים. עם הכרזת ההפוגה הראשונה הצטרף אליהם קצין שלישי, ד"ר שמואל ייבין, וב-26 ביולי 1948 הוקמה מחלקת העתיקות הישראלית. פעילותה של המחלקה התבססה על פקודת העתיקות המנדטורית.

ארגון מחלקת העתיקות

ניהול המחלקה הוטל על שמואל ייבין, לשעבר פקיד בממשלת המנדט ובעל השכלה ארכאולוגית. עמו עבד צוות עובדים מצומצם, שהיו בחלקם עובדים לשעבר של מחלקת העתיקות המנדטורית, כמו מיכאל אבי־יונה, רות עמירן, פיליפ לנגסטף אורד גיא אשר ניהל את מחלקת הסקרים, עמנואל בן־דור ואחרים.
מחלקת העתיקות באה במגע עם שני גופים שפעלו רבות בימי המנדט הבריטי בתחום הארכאולוגיה: החברה לחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה והחוג לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים. שיתוף פעולה של כל הגופים איפשר את הקמת מאגר המידע של המחלקה ששימש בסיס לפיקוח על העתיקות בארץ ישראל.
בחודש אוגוסט 1955 הועברה המחלקה למשרד החינוך והתרבות בתור אגף (אגף העתיקות והמוזיאונים – IDAM).
רק לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר מוזיאון רוקפלר עבר לשליטת מדינת ישראל, ניתן היה לבנות את האוסף הכללי של המידע הארכאולוגי, באמצעות שילוב בין המסמכים שהיו באגף העתיקות והמוזיאונים של מדינת ישראל, לבין אלה של מחלקת העתיקות המנדטורית, שהוחזקו בבניין של מוזיאון רוקפלר.
בשנת 1978 אושר בכנסת חוק העתיקות שהחליף את הפקודה המנדטורית. בראשיתה הייתה זו מחלקה קטנה, שפעלה במסגרת המינהל לעבודות ציבוריות ושירותים טכניים (מע"צ) של משרד העבודה והבנייה. ב־1 בספטמבר 1989 אושר חוק רשות העתיקות, המגדיר את תחומי פעולתה ואחריותה של רשות העתיקות, וב־1 באפריל 1990 נוסדה רשמית רשות העתיקות, הכפופה למשרד החינוך. הקמתה של רשות העתיקות הייתה פרי יוזמתו ומאמציו של אלוף (מיל.) אמיר דרורי, מייסדה ומנהלה הראשון, וזכתה לברכתו ולתמיכתו של שר החינוך ונשיאה החמישי של מדינת ישראל יצחק נבון.

הכרזה של אתרי עתיקות

חלק חשוב מעבודת אגף העתיקות הוקדש להכרזתם של אתרי עתיקות. בשנת 1964 ערך יוחנן לנדאו, מנהל הארכיון, במסגרת תפקידו, את רשימת המצבות ההיסטוריות שפורסמה בילקוט הפרסומים, אשר החליף את רשימת ההכרזות שנערך בתקופת המנדט הבריטי. בילקוט הפרסומים מפורסמים כיום (2003) כ־17,500 אתרים מוכרזים מתוך כ-23,500 אתרים ידועים.

חפירות

בתקופת פעילותו של אגף העתיקות נערכו מספר חפירות חשובות, למשל בתל דן, בתל אשדוד, בעין גדי, בחמת גדר, בבית שאן ובבית גוברין. אגף העתיקות היה מעורב במאות חפירות הצלה, לעיתים בשיתוף עם המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית, ירושלים, או עם החברה לחקירת ארץ־ישראל ועתיקותיה. החפירה הארכאולוגית הראשונה בתולדות מדינת ישראל נערכה בתל קסילה, שעל גדות נחל הירקון, בניהולו של בנימין מזר ומטעם החברה העברית לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה. הרישיון לחפירה ניתן בחודש אוקטובר 1948 והוא נחתם על ידי שר העבודה והבינוי מרדכי בנטוב. בשנת 1963 החלו באגף העתיקות לנפק הרשאות לחפירות קטנות ולעובדי אגף העתיקות עצמו. ההרשאה הראשונה ניתנה ב־23 בנובמבר 1963 לד"ר יוחנן אהרוני, על ידי מנהל אגף העתיקות פרופ' אברהם בירן, כהיתר לחפירה במערת קברים בח'רבת שיח' אברהים (חורבת דורן), שליד בר גיורא. מאז ועד לסוף שנת 2003 הוצאו 8,987 רישיונות והרשאות.

ארכיונים

בתקופת המנדט רוכז כל החומר התיעודי הקשור בארכאולוגיה של ארץ ישראל, כולל האוספים, תיקי התיעוד, המפות והתוכניות, במשרדי מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט, במוזיאון רוקפלר בירושלים. עם סיום המנדט הבריטי נותרו הארכיונים הללו ברשותה של ממשלת ירדן, ולכן נאלצו הרשויות הישראליות להתחיל את דרכם מחדש. לאחר מלחמת ששת הימים כשעבר מוזיאון רוקפלר לשליטת מדינת ישראל, עברו גם הארכיונים שבו לאחריות אגף העתיקות של מדינת ישראל.
בחודש ינואר 2013 החלה הרשות להעלות את הארכיונים שלה לרשת, וזאת במטרה לאפשר זמינות המידע לציבור ושימורו באמצעים דיגיטליים. לשם כך יצרה אתר אינטרנט שנקרא "הארכיון המדעי". הארכיון כולל מסמכים, צילומים, מפות ותוכניות. בשלב ראשון הועלו החומרים מירושלים ועכו בין השנים 1948-1919.
בספטמבר 2014 הכריזה הרשות על פתיחת אתר "אוצרות המדינה" המכיל מידע על אלפי פריטים מאוספי אוצרות המדינה של הרשות. המיזם מצטרף אל מיזמים קודמים של הרשות להנגשת מידע: הארכיון המדעי, הספרייה הדיגיטלית של מגילות ים המלח, ואתר מפות הסקר הארכאולוגי של ארץ ישראל.

הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל

כל יחידות רשות העתיקות המפוזרות יחד עם בניין ההנהלה אמורות לעבור אל הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל בירושלים. בצמוד אל מוזיאון ארצות המקרא וליד מוזיאון ישראל.