google/wiki40b huggingface dataset:
מנהלת הליגה הקולומביאנית

מנהלת הליגה הקולומביאנית (בספרדית: División Mayor del Fútbol Colombiano) הוא הגוף האחראי על הכדורגל המקצועני בקולומביה ושנקרא בקיצור דימיור (Dimayor). תחת פיקוחו משוחקים הליגה הראשונה, הליגה השנייה והליגה השלישית שחזרה השנה לפעילות אחרי הפסקה. כמו כן, גם הגביע הקולומביאני והסופר קאפ הקולומביאני תחת פיקוח של הדימיור.
הדימיור נוסד ב-26 ביוני 1948 ונשיאה הנוכחי הוא חוסה אנריקה ולס שמכהן בתפקיד מאז 31 ביולי 2018, אז החליף את חורחה פרננדו פרדומו.

מבנה הליגה, מספר הקבוצות והשיטה

הליגה ידעה מס' לא קטן של שינויים במספר הקבוצות. ב-1948 הליגה כללה 10 קבוצות, ומספרן גדל עד ל-18 קבוצות ב-1951. אחר כך המס' נע בין 12 ל-13 קבוצות עד ל-1966, שבה נקבע מס' הקבוצות ל-14.
ב-1988 נוספה לליגה קבוצת ספורטינג קלוב דה ברנקייה כקבוצה ה-15, כאשר לפני-כן הקבוצה שיחקה בליגה בין השנים 1950 ו-1953.
ב-1991 הוחלט על ידי דימאיור ליצור גם את אליפות הליגה השנייה של קולומביה בכדורגל הנקראת גם Categoria Primera B. בנוסף, הוחלט שבסיום כל עונה תהיה עולה אחת לליגה הבכירה ויורדת אחת לליגת המשנה.
קבוצת אנביגאדו הייתה הראשונה שזכתה באליפות הליגה השנייה ב-1992 ולכן העפילה לליגה הראשונה, שם שהתה עד לשנת 2006, אז ירדה שוב בחזרה לליגה השנייה. הקבוצה עלתה שוב לליגה הראשונה ב-2008. משנת 1992 עד 2006 כללה הליגה 16 קבוצות ששיחקו 2 סיבובים. שתי הקבוצות שסיימו במקום הראשון בכל סיבוב, נפגשו ל-2 משחקים שקבעו את אלופת קולומביה. משנת 2003 הוחלט להגדיל את הליגה ל-18 קבוצות וליצור שני טורנירים נפרדים ו-2 קבוצות אלופות בשנה. הליגה גדלה ל-20 קבוצות בשנת 2015, והספונסר הוחלף מפוסטובון לאגילה.

ירידה לליגת המשנה

בסוף כל שנה קלנדרית מחשבים את ממוצע הנקודות שהשיגו הקבוצות בשלוש השנים האחרונות. הקבוצות שסיימו במקומות 19 ו-20 בסיכום, יורדות ישירות לליגת המשנה.

שיטת הגביע

מ-2008 ועד 2016 חולקו 36 הקבוצות לשישה בתים של שש קבוצות בכל בית. כל קבוצה שיחקה 10 משחקים בשיטת ליגה של בית וחוץ שבסיומם העפילו לשמינית הגמר שתי הראשונות בכל בית ובנוסף ארבע קבוצות מהמקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר. החל משלב השמינית ועד לסיום, הטורניר משוחק בשיטת נוקאאוט של בית וחוץ. במקרה של שיויון בסיכום המשחקים, העולה תקבע בבעיטות הכרעה.
החל מ-2017 השיטה שונתה. 32 קבוצות מחולקות לשמונה בתים של ארבע קבוצות בכל בית. כל קבוצה משחקת שישה משחקים בשיטת ליגה של בית וחוץ ולשמינית הגמר מעפילות כל מנצחות הבתים ובנוף ארבע הסגניות בעלות המאזן הטוב ביותר. אליהן מצטרפות בשמינית מחזיקת הגביע האחרונה, אלופת טורניר הקלאוסורה, אלופת טורניר הפינליססיון והקבוצה עם מירב הנקודות בטבלה השנתית המשוקללת שאינה אלופה.
By the Way (סינגל)

הקליפ של השיר

בקליפ שהופק לשיר נראה הסולן, אנתוני קידיס, נכנס למונית, שנהגהּ מעריץ של הלהקה. השיר מתנגן תוך כדי קטעי נגינה של הלהקה עצמה, ונהיגתו המטורפת של הנהג שלא מאמין למזלו הטוב.
תחילה נדמה שהנהג מעריץ רגיל, והוא משמיע את האלבום של הלהקה אשר ברשותו לשמחתו של קידיס. אלא שאז הנהג כבר לא נוסע למקום מבוקשו של קידיס, הוא נועל את הדלתות, חוטף לו את הטלפון הסלולרי ומגיע לבסוף אל מתחת לגשר חשוך ומפוקפק.
שם הנהג נעמד מול המכונית ורוקד. קידיס מנצל את ההזדמנות וכותב מהר לחבריו שיצילו אותו.
בסיסט הלהקה פלי והגיטריסט ג'ון פרושיאנטה יושבים בבית קפה כשהם מקבלים את ההודעה ויוצאים לדרך.
הם מנהלים מרדף אחרי המונית, במהלכו קידיס שובר את החלון לרסיסים וקופץ מהמונית לרכבם של פלי ופרושיאנטה.
בסוף הקליפ נהג המונית עוצר לאיש אחר שמבקש מונית ואז מתגלה שהוא צ'אד סמית', מתופף הלהקה.
ביאלה סלאטינה

היסטוריה

עדויות להתיישבות אנושית מאורגנת של שבטים תראקים מתוארכות לתקופת הברונזה המאוחרת. צפונית מזרחית לביאלה סלטינה מצויים שרידי מצודה מהמאה ה-1, עת נשלט האזור על ידי האימפריה הרומית. המצודה הוחרבה במהלך המאה ה-6 בעת פלישת שבטים סלאבים לאזור. במהלך המאה ה-7 עת נשלט השטח בידי האימפריה הבולגרית הראשונה הוקם בשטח היישוב המודרני כפר בשם סלאטינה (בבולגרית: ביצה), ששאב את שמו ממיקומו בסמוך לשטחי ביצות נרחבים.
במהלך המאה ה-14 נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ושמר על שמו לאורך תקופת שלטון העות'מאנים. ב-1776 פרץ מרד באזור כנגד הואלי העות'מאני והוא דוכא בקשיחות, תוך הגליית כל תושביו ובכלל זה מהכפר סלאטינה. רק בשלהי המאה ה-18 התירו העות'מאנים למספר משפחות מוסלמיות לחזור ולהתיישב בכפר. לקראת מחצית המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית חזרו גם נוצרים להתיישב בכפר והוקמו בית ספר וכנסייה. באוקטובר 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה הרוסית והפך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה. ב-1914 קיבל היישוב מעמד של עיר ועם בניית מסילת הרכבת למקום, הואץ הפיתוח הכלכלי והעיר הפכה למרכז סחר חקלאי עם יישובי הסביבה והמדינות השכנות.

דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל הגירת עבודה ובשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית ביאלה סלאטינה ב-10 אחוזים, אם כי לקראת סופו התמתנה המגמה. מבחינת התמהיל המגדרי עולה, כי 50.92 אחוזים הן נשים ו-49.08 אחוזים הם גברים.

כלכלה

בעיר קיים מפעל לייצור חלקי מכונות, מפעלי עיבוד מזון וטבק, מפעלי טקסטיל ומספר מאפיות. ענף החקלאות מניב את התוצר המקומי הגולמי לנפש הנמוך ביותר בשטחי הרשות המקומית. אף על פי שבאזור מצויים שטחים חקלאיים נרחבים, החקלאות באזור נחשלת ומתוכננת רפורמה נרחבת בענף. הגידולים המרכזיים הם חיטה, שעורה, שיבולת שועל, תירס, וחמניות. כמו כן קיימות חוות לגידול צאן, בקר וחזירים לתעשיות הבשר והחלב.
סטואה

סטואה (ביוונית: στοά), באדריכלות יוון העתיקה היא סוג של מבנה, הכולל מעבר מקורה (אכסדרה) עם עמודים בצידו האחד הפתוח אל החוץ. מהצד השני ניצב קיר, ובו פתחים. הסטואה שימשה לצרכים ציבוריים שונים ביוון העתיקה. מבנים גדולים ומפוארים מסוג זה נבנו בערים יווניות רבות.
סטואיי (סטואה בלשון רבים: סטואֵיי - Stoae או Stoæ) היוו בדרך כלל דופן לחללים ציבוריים, שווקים או אגורה שהיו פתוחות אליו בצד אחד וכללו מעבר וחדרים שונים בצד השני. לסטואה היו תפקידים שונים שהשתנו בדרך כלל - חנויות של סוחרים, הלנה, גלריות ועוד.
הסטואיי הראשונות היו בנויות בצורה של האותיות 'ר' או 'ח' כך שהגדירו במיוחד חלל פנימי. הסטואיי הישנות ביותר נבנו באופן מלא לפי הסדר הדורי. סטואיי מאוחרות יותר עשו שימוש גם בסדרים האחרים. כמו כן נעשה גם שימוש במעברים בעלי שתי שורות עמודים ואף שתי קומות. לרוב, נעשה שימוש בסדר האיוני בשורה אחת ובסדר הדורי בשורה האחרת.
המילה העברית סְטָיו, שפירושה שורת עמודים, נגזרה מן המילה היוונית.

כור היתוך של פילוסופים יוונים

המקום הציבורי אשר היוותה הסטואה היה מקום מפגש עבור אנשי העיר וביניהם גם אנשי הרוח. פילוסופים רבים היו מקיימים דיונים ומלמדים את חניכיהם במקומות אלו ולעיתים גם בחוסר רשמיות על מדרגות הסטואה. המפורסם שבהם היה זנון מקיטיון שייסד גם את "האסכולה הסטואית" על שם המקום בו נלמדה משנתו - "הסטואה הססגונית" שבאתונה העתיקה. בסטואיי אחרות היו נפגשים גם פילוסופים גדולים נוספים כגון סוקרטס.
פייר טראי דה באיאר

פייר טראי דה באיאר, "האביר מבאיאר" (1476 – 30 באפריל 1524), היה אביר צרפתי מפורסם אשר חי בסופם של ימי הביניים באירופה. בשל מעלליו הוא נודע בכינוי "האביר חסר הפחד וללא הדופי" (בצרפתית - le chevalier sans peur et sans reproche).
לאחר שנרצח דוכס מילאנו גלאצו מריה ספורצה, ירשו בנו ג'אן גָלֵאָצוֹ ספורצה. משום חולשתו ביקש דודו לודוביקו ספורצה להדיחו ולהיות דוכס תחתיו. לשם כך סייע בשנת 1494 לפלישת שארל השמיני, מלך צרפת, לאיטליה. את המלך הצרפתי ליווה פייר טראי, שלאחר קרב פורנובו קיבל תואר אבירות. כשנה אחרי כן נפל בשבי והוחזק במילאנו עד ששוחרר ללא כופר בידי לודוביקו ספורצה. בשנת 1502 הוא נפצע בקנוסה. בשנת 1524 נהרג בקרב ונטמן בגרנובל שבאלפים הצרפתיים.
מכללת אורט סינגאלובסקי

מסלולי הלימוד ותחומי הלימוד

המכללה משתפת פעולה במסלולי הלימוד השונים עם משרד החינוך וחילות צה"ל, עם משרד הכלכלה ועם חברות מובילות במשק.

לימודי טכנאים והנדסאים - עתודה טכנולוגית בחסות משרד החינוך

הלימודים מתנהלים במגמות אלקטרוניקה, חשמל, תוכנה ותעשייה וניהול.
תוכנית הלימוד לטכנאים והנדסאים נקבעת על ידי משרד החינוך בהתייעצות עם אנשי מקצוע המובילים במשק. משך הלימודים לקראת תואר הנדסאי הוא כשנה וחצי. במערך הטכני של צה"ל יש ביקוש לטכנאים ולהנדסאים בתחומי האלקטרוניקה, החשמל, תעשייה וניהול ותוכנה. אחד היתרונות שבוגרי העתודה הטכנולוגית זוכים לו הוא הניסיון התעסוקתי שהם רוכשים במהלך שירותם הצבאי בחילות השונים.

לימודי תעודה

התחומים הנלמדים ביחידה ללימודי תעודה רבים ומגוונים והבולטים שבהם: תוכנה ורשתות, חשמל ואלקטרוניקה, קירור ומיזוג אוויר, מעליתנים ומנהלי עבודה בבניין, סייעות ברפואת שיניים, טכנאי שיניים ולימודי עיצוב וצורפות.
הלימודים נמצאים תחת פיקוח מקצועי מטעם המכללה או מטעם הגורמים המקצועיים המוסמכים, וחלק מהקורסים מוכרים לגמול השתלמות.

השלמה מהנדסאי לתואר B.A במדעי החברה במסלול לוגיסטיקה

במכללת אורט סינגאלובסקי תוכנית להשלמת תואר ראשון – B.A במדעי החברה מסלול לוגיסטיקה של אוניברסיטת בר-אילן. הלימודים במסלול זה מיועדים להנדסאים הרוצים להשלים לימודיהם לתואר ראשון.
פיג'ו 202

דגמים

פיג'ו Type 202BH / Type 202 B / Type 202 
יוצרו בין השנים 1938–1939.
פיג'ו 202 קבריולט (cabriolet) 
יוצר בין השנים 1939–1947, עם הפסקה בעת מלחמת העולם. לדגם הקבריולט היה את אותו המנוע כבשאר הדגמים, ומפרט טכני דומה.
פיג'ו Type 202UB - הדגם המסחרי (טנדר)
אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב

מכללת ואוניברסיטת וסטרן ריזרב (1826 - 1967)

המכללה נוסדה ב-1826 בעיר האדסון על ידי הכנסייה הפרסביטריאנית. שמה נבע ממקומה הגאוגרפי ההיסטורי (שטח ה-Western Reserve של המושבה הבריטית קונטיקט, אשר הועברה ב-1800 לשליטת הטריטוריה הצפון-מערבית, בשטחה נוסדה מדינת אוהיו ב-1803). המכללה הייתה מרכז לתנועה לביטול העבדות שפעלה לפני מלחמת האזרחים האמריקנית והייתה המוסד הראשון להשכלה גבוהה ממערב להרי האפלצ'ים שקיבל לשורותיו סטודנט אפרו-אמריקאי (ג'ון סקייס פאייט, שקיבל תואר בוגר אוניברסיטה בשנת 1836). ב-1854 הוזמן לוחם זכויות האדם ושוויון הזכויות לאפרו-אמריקאים, פרדריק דאגלס, לשאת את הנאום המרכזי בטקס חלוקת התארים.
ב-1852 היה בית הספר לרפואה של האוניברסיטה (נוסד ב-1843) בית הספר לרפואה השני בארצות הברית להעניק תואר דוקטור לרפואה לאשה, ננסי טלבוט קלארק. בהמשך, שש מתוך שמונה הנשים הראשונות שקיבלו תואר דוקטור לרפואה בארצות הברית היו בוגרות בית הספר לרפואה של וסטרן ריזרב.
ב-1875 הזמינה עיריית קליבלנד, שהתפתחה והפכה למרכז האוכלוסייה והמסחר של האזור, את המכללה לפעול בשטחה. המעבר מומן על ידי הפילנתרופ עמשא סטון (Amasa Stone) והושלם ב-1882. מעתה נקראה המכללה בקליבלנד "מכללת אדלברט של אוניברסיטת וסטרן ריזרב", על שם בנו של עמשא סטון.

המכון הטכנולוגי ע"ש קייס (1880 - 1967)

לאחר מותו של לאונרד קייס התברר שהוריש בצוואתו קרן להקמת בית ספר מדעי-שימושי. ב-29 במרץ 1880 נוסד Case School of Applied Science שהיה למעשה הבסיס לפקולטה להנדסה של האוניברסיטה. בתחילת דרכו שכן בית הספר באחוזת משפחת קייס במרכז קליבלנד. ב-1885 רכש עמשא סטון את שטח ה-University Circle על מנת להקים שם בית קבע לבית הספר. ב-1947 נקרא בית הספר המכון הטכנולוגי ע"ש קייס (Case Institute of Technology).

האיחוד ולאחריו

אף כי מועצות הנאמנים של שני המוסדות לא איחדו אותם רשמית עד 1967, הרי שמחשבות ותוכניות לאיחודם החלו להרקם עשרות שני קודם לכן, כאשר ההצעה הראשונה הייתה כבר ב-1890. למעשה, חלקו שני המוסדות בניינים ואף צוותי מחקר משותפים עוד משחר התפתחותם בקמפוס המשותף, כאשר הבולט בהם הוא שיתוף הפעולה בין הפיזיקאי, איש קייס, אלברט אברהם מייקלסון לבין הכימאי, איש אוניברסיטת וסטרן ריזרב, אדוארד מורלי. לבסוף התאחדו שני המוסדות, על מנת ליצור מוסד שיוכל להפוך למוביל ברמה הלאומית ולהתברג בין המוסדות המובילים להשכלה גבוהה בארצות הברית.
בשנת 1968 נפתחה באוניברסיטה התוכנית הראשונה להנדסה ביו-רפואית וב-1972 נפתחה בה התוכנית האקדמית הראשונה בעולם למדעי המחשב.
בשנת 1969 התקבלה האוניברסיטה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות, המאגד את עילית אוניברסיטאות המחקר באמריקה, הן על סמך מצוינות בבית הספר לרפואה שלה והן על סמך מצוינות בבית הספר להנדסה (שני קריטריונים, שדי באחד מהם על מנת להכלל באיגוד).
רויטל שירי הורוביץ

ביוגרפיה

רויטל שירי-הורוביץ' נולדה בשנת 1965 וגדלה בחולון, ברמת-גן ובהרצליה. מגיל צעיר כתבה שירים וסיפורים, וניהלה יומן מגיל עשר. שירתה בנח"ל ולאחר שירותה הצבאי למדה באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בספרות עברית ובגאוגרפיה.
עם סיום לימודיה נסעה לשנה ללונדון עם בן זוגה שלו נישאה מאוחר יותר. עם שובה ארצה עברה לחיפה ולמדה לתואר שני בגאוגרפיה. בשנת 1995 נסעה עם בן זוגה ובנה הבכור לסיאטל שבמדינת וושינגטון לשלוש שנים, שם ילדה את בנה השני.
בתום שלוש השנים שבה לישראל עם משפחתה והתיישבה בזכרון יעקב, שם ילדה את בנה השלישי, למדה לתואר שני בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב והחלה לכתוב את ספרה הראשון "בת עיראק", רומן היסטורי המבוסס על סיפור משפחתה, שזכה לשבחים ואף בפרס עידוד מטעם מורשת יהדות בבל.
לאחר שלוש וחצי שנים חזרה בפעם השנייה להתגורר בארצות הברית, שם נולד גם בנה הרביעי. בשנים אלו כתבה את ספרה השני "להתראות בקרוב" העוסק בהתלבטותם של מהגרים ישראלים, שלעולם חצויים בין עולמות. היא שבה עם משפחתה לישראל פעמיים נוספות, אך הקליטה לא צלחה והם חזרו להתגורר בארצות הברית.
בתחילת 2018 ראה אור ספרה "את מדמיינת: לגדול עם אמא נרקיסיסטית" (הוצאת "בארניר") המבוסס על סיפור אישי.
שירי-הורוביץ כותבת בימים אלה רומן היסטורי העוסק בשואה.
היא כותבת לבלוגים בדה-מארקר, וכן ב Word press, וכן לשני עיתונים: סיאטלון, היוצא לאור בסיאטל.
Medal of Honor: European Assault

משחקיות

Medal of Honor: European Assault בדומה לקודמיו, הוא משחק יריות בגוף-ראשון, עם זאת את כלי הנשק והממשק שודרגו מעט כדי להיות ידידותיים יותר למשתמש. בעיקר HUD שודרג כדי לציין חברי חוליה אחרים. הוספה תוספת של מצב אדרנלין המופעלת על ידי הריגת אויבים רבים או פגיעות בראש, הגורמת לשחקן להיות בלתי מנוצח ויש לו תחמושת בלתי מוגבלת לפרק זמן קצר. כמו בכל משחקי Medal of Honor, השחקן מוצג עם מגוון רחב של כלי נשק ושלבים הנוגעים למלחמת העולם השנייה.
פראוואט ואהורם

ביוגרפיה

ואהורם חלה בשיתוק ילדים כשהיה בן שלוש, ונותר משותק ברגלו השמאלית.

סידני 2000

ואהורם השתתף לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים סידני (2000) וזכה בשתי מדליות זהב. הוא קטף מדליית זהב בתחרות המרוץ ל-10,000 מטרים (קטגוריה T54) כשקבע בגמר המירות שיא פאראלימפי של 21:05.23 דקות, לפני השווייצרים פרנץ ניטלישפץ והיינץ פריי שזכו במדליות הכסף והארד. ואהורם הוסיף מדליית זהב גם במרוץ ל-5000 מטרים כשניצח במקצה הגמר בזמן של 10:54.99 דקות, לאחר שקבע שיא פאראלימפי בחצי הגמר כשעצר את השעון על 10:36.63 דקות.
הוא לקח חלק גם במרוץ ל-1500 מטרים, בה לא הצליח להעפיל למקצה הגמר, ובתחרות המרתון אותה לא סיים.

אתונה 2004

במשחקי אולימפיאדת הנכים אתונה (2004) סייע ואהורם למשלחת התאילנדית לזכות בשתי מדליות זהב בתחרויות מרוצי השליחים. לצידם של חבריו למשלחת, פיצ'ט קרונגט, ראוואט טנה, וסופצ'אי קויסוב ניצח בתחרות ה-4X100 בתוצאה של 51.99 שניות, לאחר שקבעו שיא עולם בחצי הגמר עם 51.98 שניות, ואת תחרות ה-4X400 עם שיא עולם נוסף של 3:12.73 דקות.
בתחרויות האישיות לקח חלק בתחרויות ל-1500, 5000 ו-800 מטר בהן העפיל למקצה הגמר, אך לא הצליח לזכות במדליה, ובתחרות ל-10000 מטרים זכה במדליית הכסף כשעצר את השעון במקצה הגמר על 20:52.10 דקות ונכנע רק לשיא פאראלימפי של 20:51.86 דקות של ז'ואל ז'ינו (Joel Jeannot) הצרפתי.

בייג'ינג 2008

בטורניר אולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) הגיע ואהורם לשיא בסך המדליות בהן זכה כשקטף חמש מדליות, בהן מדליית זהב פאראלימפית אחת. במרוץ ל-800 מטרים זכה במדליית הארד לאחר שעצר את השעון על 1:37.12 דקות, אחרי קורט פירנלי האוסטרלי שסיים בזמן של 1:36.76 דקות, והבריטי דייוויד ויר שזכה בתחרות עם תוצאה של 1:36.61 דקות. הוא זכה במדליית הכסף במרוץ ל-1500 מטרים עם תוצאה של 3:10.68 דקות, שני רק לדייוויד ויר שקטף את הזהב עם 3:10.34 דקות, ובמדליית הזהב בתחרות ל-5,000 מטרים עם תוצאה של 10:22.38 דקות.
במרוצי השליחים סייע ואהורם לחברי משלחתו לזכות בשתי מדליות כסף נוספות. במרוץ ל-4X400 עם תוצאה של 3:11.63 דקות, כשנכנעו לשיא עולם של המשלחת הסינית עם 3:05.67 דקות, ובתחרות ל-4X100 סיימו שוב שניים רק לסינים כשעצרו את השעון על 51.93 שניות.

לונדון 2012

באולימפיאדת הנכים לונדון (2012) לקח ואהורם חלק בשתי תחרויות אישיות, ובמרוץ שליחים אחד. בתחרות ל-4X400 סיים עם חברי משלחתו בתוצאה של 3:13.28 דקות, וזכו במדליית הכסף לאחר שנכנעו לשיא עולם של המשלחת הסינית שסיימה בתוצאה של 3:05.46 דקות. 
בתחרויות האישיות זכה במדליית הכסף בתחרות ל-1,500 מטרים כשעצר את השעון על 3:12.32 דקות, והפסיד פעם נוספת לדייוויד ויר שזכה בזהב. ולקח חלק גם במרוץ ל-5,000 מטרים בו לא הצליח לזכות במדליה.
קרב גשר בנות יעקב

חשיבות הגשר

התנאים הטופוגרפים של ערוץ נהר הירדן צמצמו את הנקודות בהן מתקיימות מעברות הירדן וגם במעברות אלו המעבר לכוחות צבא קשה לכן יש חשיבות רבה לגשר בנות יעקב לתנועה אזרחית וצבאית. הגשר סביבו התחולל הקרב הוקם בתקופה הממלוכית ושימש בהמשך גם את העות'מאנים.

הרקע לקרב

המערכה לכיבוש ארץ ישראל מידי הטורקים החלה בתחילת 1915. הכוחות הבריטים התקדמו מתעלת סואץ צפונה לאורכה של ארץ ישראל תוך שהם מנהלים סדרה של קרבות כנגד הטורקים.
הקרבות שקדמו לכיבוש גשר בנות יעקב היו קרב מגידו (25-19 בספטמבר 1918) וקרב סמח' (25 בספטמבר 1918) במהלכם כבש הצבא הבריטי את עמק בית שאן והגליל התחתון תוך הדיפת הטורקים למזרח הכנרת.
המשימה הבאה שהוטלה על הכוחות הבריטים הייתה השתלטות על גשר בנות יעקב על מנת להבטיח מעבר כוחות מהיר לכוון דמשק.

הכח הטורקי/גרמני

הכח הטורקי/גרמני בפיקוד אוטו לימן פון זאנדרס כלל חיילים טורקים מהארמיות השביעית והשמינית אשר נסוגו מהקרבות בשומרון, סמח', מגידו, נצרת וטבריה. מטרת הכח הייתה לעכב את הכוחות הבריטים על מנת לאפשר לכח הטורקי העיקרי לסגת בצורה מסודרת ולהתארגן להגנה בדמשק. סאנדרס ייצב קו הגנה על מורדות רמת הגולן מגשר בנות יעקב עד ימת החולה עם יחידה שנאחזה בצידו המערבי של נהר הירדן. כחלק מההתארגנות ההגנתית הרסו הטורקים את אחת מקשתות הגשר.

המשך התקדמות הכוחות

הבריגדה ה-3, שחצתה את הירדן מצפון לגשר, התקדמה במהלך הלילה של 27 בספטמבר במעלה ההר על מנת לחסום את הציר לקוניטרה וללכוד את הכוחות הטורקים שנסוגים מאזור הגשר. אולם הכוחות הטורקים הקדימו את האוסטרלים וחלקם התבצרו באזור דיר סרס בניסיון להאט את הכוחות הרכובים. בהסתערות לילית שערך במקום הרגימנט ה-10 של הבריגדה נכבש המוצב ונשבו 12 חיילים גרמנים, 41 טורקיים וכן כלי נשק, תחמושת וציוד צבאי. בבוקר 28 בספטמבר, לאחר תיקון הגשר, הגיעו למקום שאר הכוחות להמשך המסע לדמשק.

שיקוף הקרב באומנות

את מהלך המלחמה ליוו צלמים וגם ציירים שהנציחו את אתרי הקרב. את הכוחות שלחמו על הגשר ליוו הציירים ג`ורג` למברט וג`יימס מקביי שתמונותיהם משקפות את רוח הקרב.
אנדראה פולי

קריירה

פולי התחיל את הקריירה שלו בשנת 2006 בקבוצת טרוויזו מליגת המשנה באיטליה. בינואר 2007 הוחתם בשורות סמפדוריה. ב-4 בנובמבר ערך פולי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בהפסד 3-0 לקליארי. בעונת 2008/2009 הושאל פולי לקבוצת ססואולו מליגת המשנה כדי לצבור ניסיון. לאחר מכן חזר לסמפדוריה והפך לשחקן מפתח במערך של קבוצתו, שסיימה באותה עונה במקום הרביעי בליגה. בשנת 2011 ירדה סמפדוריה לליגת המשנה, ופולי הושאל לעונה באינטר מילאנו. פולי הבקיע את שערו הראשון במדי אינטר באמצע חודש ינואר בניצחון 1-2 על גנואה במסגרת הגביע האיטלקי, ובעונת 2012/2013 חזר לסמפדוריה, וכבש שלושה שערי ליגה.
ב-8 ביולי 2013 חתם פולי בקבוצת מילאן. את שערו הראשון כבש כבר במחזור הראשון של הסרייה א' נגד העולה החדשה הלאס ורונה, משחק שנגמר בהפסד של הרוסונרי 2-1.

נבחרת איטליה

ב-11 בפברואר 2009 ערך פולי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הצעירה במשחק ידידות נגד שוודיה.
פולי זומן לנבחרת איטליה הבוגרת על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 באוגוסט 2012, לאחר שנכנס כמחליף בהפסד 2-1 במשחק הידידות נגד נבחרת אנגליה.
בסוף מאי 2013 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-4 במשחק הידידות נגד נבחרת סן מרינו.
הפיגוע בקו 6

הפיגוע

בבוקר 18 במאי 2003, עלה מחבל מתאבד פלסטיני לאוטובוס כפול של אגד בקו 6, בתחנה סמוך לצומת הגבעה הצרפתית בירושלים., לאחר יציאת אוטובוס קו 6 משכונת פסגת זאב מזרח. עבר האוטובוס את צומת הגבעה הצרפתית, עצר בתחנת האוטובוס העלה נוסעים ואת המחבל, 
בשעה 05:44 לאחר סגירת הדלתות הנהג החל בנסיעה מספר מטרים בודדים,המחבל פוצץ  את חגורת הנפץ שלבש  בחלקו הקדמי של האוטובוס, כשני מטרים מאחורי הנהג. המחבל היה מחופש ליהודי דתי, ולבש מכנס שחור חולצה לבנה ז'קט שחור, כיפה וטלית. 
כתוצאה מפיצוץ חגורת הנפץ  שהכילה מטען בגודל בינוני,
שבעה בני אדם נרצחו, ארבעה גברים ושלוש נשים, כ-20 נפצעו, בהם שניים באורח קשה. בין הנפגעים היו שישה חיילים, שנפצעו באורח קל.
לאחר הפיצוץ כתוצאה מההדף,הנהג איבד את רגלו. מספר דקות אחר כך,לאחר שרוב הנוסעים ירדו מהאוטובוס, בדיוק בעת שהגיע אמבולנס 
אפסו כוחותיו של הנהג, האוטובוס הדרדר לאחור ופגע באמבולנס, האוטובוס סטה מהכביש עלה על מדרכה סמוכה ונעצר.
מיד לאחר הפיגוע הוצבו באזור מחסומים על ידי משמר הגבול, דבר שמנע פיגוע נוסף. מחבל מתאבד שני הגיע למחסום שהוקם בכפר דחיית אל בריד, הסמוך לשכונת נווה יעקב שבירושלים. לאחר שהמחבל נקרא פעמיים לעצור, הוא פוצץ עצמו ונהרג, מלבדו לא נפגע איש.
ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע באוטובוס קו 6 בגבעה הצרפתית. המחבל זוהה כפעיל חמאס מחברון.
שלט הנצחה לנרצחי הפיגוע נמצא בכניסה לאתר ההנצחה של חטיבת הראל בגבעת המבתר.
ליאור קודנר

ליאור קודנר (נולד  ב-16 במרץ 1979) הוא עיתונאי ישראלי ומרצה לתקשורת. משמש כסמנכ"ל חטיבת הדיגיטל של עיתון הארץ ואחראי על ניהול האתרים הארץ בעברית, The Marker ו-Haaretz.com.

ביוגרפיה

ליאור קודנר נולד בריגה שבלטביה ועלה לישראל כשהיה בן 11. הוא החל את דרכו העיתונאית בגלי צה"ל ככתב תחבורה, תעופה ותיירות ואחר כך מונה לכתב לענייני משפט.
בתום שירותו המשיך ליאור לעבוד בגלי צה"ל, בין היתר הגיש וערך את "24 היום שהיה", מבזקים, "שישיבת" ויומן הערב. 
במקביל להמשך עבודתו האזרחית בגלי צה"ל החל ליאור לעבוד גם בקבוצת הארץ, שם מילא ליאור תפקידים מגוונים בין היתר עבד כראש דסק חדשות, עורך מוספים וחלק ב, עורך חדשות החוץ ועורך הרשתות החברתיות של כל הקבוצה.
בשנת 2011 כחלק ממינויו לראש מחלקת הדיגיטל של הקבוצה היה שותף להקמת אתר האינטרנט של עיתון "הארץ". 
בשנת 2013 קודם קודנר ונוצר עבורו תפקיד חדש בקבוצה, סמנכ"ל הדיגיטל. באותה שנה היה אחראי למעבר האתר בעברית לתשלום למנויים. במרץ 2016 דיווח מו"ל העיתון, כי "הארץ" גייס 25,000 מינויים דיגיטליים.
האמבר

מקור השם

מקור השם של הנהר בתקופה האנגלו סקסית ומופיע בכתבי התקופה בצורה זו או בצורה הלטינית: Humbri. ככל הנראה משמעות המילה "נהר" בקלטית.
ג'פרי ממונמות' מציין בספרו "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" כי הנהר נקרא על שם המלך האגדי האמבר ההוני אשר ניסה לפלוש לאנגליה והוטבע בנהר.

גאוגרפיה

ראשיתה של לשון הים בטרנט פולז שבסמוך לפלאקספליט, במפגש הנהר אוז, והנהר טרנט. ההאמבר מהווה את הגבול בין אזור מזרח רידינג שביורקשייר שבגדתו הצפונית של ההאמבר לבין אזור צפון לינקולנשייר וצפון מזרח לינקולנשייר.
במהלכה נפגש ההאמבר עם תעלת מארק וייטון שבגדתו הצפונית ועם נהר אנקהולם בגדתו הדרומית. ההאמבר נשפך אל הים הצפוני בין קלית'ורפס שבלינקולנשייר בין ראש ספרן.
גשר האמבר החוצה את הנהר היה בעבר הגשר התלוי הגדול בעולם. כיום הגשר הוא הרביעי בגודלו בעולם.

היסטוריה

בתקופת עידן הקרח היה ההאמבר נהר מים מתוקים שזרם בין המישורים המהווים כיום את הים הצפוני. בתקופה האנגלו-סקסונית, היווה ההאמבר את הגבול בין ממלכת נורת'מבריה מצפון לבין ממלכות אנגליה מדרום. מקור השם "נורת'מבריה" הוא בשמו של הנהר - צפונית לנהר ההאמבר.
ליטל מילטון

ביוגרפיה

מילטון נולד באינוורנס, עיירה קטנה מצפון לג'קסון במדינת מיסיסיפי באזור הדלתא של מיסיסיפי, ומיד עם לידתו, עבר עם אמו לעיר סמוכה, גרינוויל. אביו החורג, "ביג מילטון קמפבל", היה מוזיקאי בלוז מקומי וממנו ספג את שורשיו המוזיקליים, כמו גם מהשתתפותו במקהלת הכנסייה המקומית ומהאזנה לשידורי מוזיקה חיים ברדיו, במיוחד למוזיקת הקאנטרי, אותה שילב מאוחר יותר בבלוז ובגוספל. בגיל 10 קנה את הגיטרה הראשונה שלו, למד לנגן ובן 12 כבר החל להתפרנס מנגינה בברים וברחוב. הושפע בעיקר מהמוזיקה החדשנית של טי-בון ווקר שמיזגה בלוז עם רוק'נ'רול, ומנט קינג קול בעל הקול הקטיפתי, אך בהופעותיו ניגן בכל הסגנונות וסוגי המוזיקה שהיו פופולרים באותה עת באזור מגוריו.
ב-1952, בעת שניגן כנער בברים מקומיים, נתגלה על ידי אייק טרנר שהיה מגלה הכשרונות של סם פיליפס וסאן רקורדס. הוא חתם איתם חוזה הקלטות, עבר לממפיס ואף הוציא מספר הקלטות אשר לא זכו להשמעות ולהצלחה מסחרית וכך, ב-1955 הסתיים החוזה שלו עם סאן רקורדס ופיליפס.
המשיך להקליט בממפיס עבור מספר חברות תקליטים, אך שוב, ללא הצלחה מסחרית. ב-1958 עבר לסנט לואיס והחל להקליט בצ'ס רקורדס. הוא זכה שם להצלחה ראשונה ואף סייע למוזיקאים כמו אלברט קינג וזמרת הריתם אנד בלוז, פונטלה בס, להתפרסם. ב-1962 הצליח בפעם הראשונה להכניס שיר, "So Mean to Me", למצעד להיטי ה-R&B של הבילבורד (מקום 14). לאחר הפסקה בה הוא ערך מסע הופעות, נכנס לאולפן ההקלטות ויצא ב-1965 עם אלבום בכורה, "We're Gonna Make It". בשנים אלו הפך הצליל שלו למלוטש יותר ודמה לזה של בי בי קינג. אלבומו זכה להצלחה גדולה (מקום שלישי במצעד אלבומי ה-R&B) ושיר הנושא של האלבום הגיע למקום הראשון במצעד ה-R&B וזכה להיות בין 40 הלהיטים המושמעים ביותר ברדיו, דבר אשר היה שמור לרוב, באותה עת, לשירים שבוצעו על ידי זמרים לבנים.
עד 1969 הוציא מספר סינגלים אשר זכו להצלחה בינונית בלבד. באותה שנה עבר לחברת סטאקס והקליט אלבום נוסף, "Grits Ain't Groceries", אשר זכה להצלחה בינונית גם הוא (מקום 41 במצעד אלבומי ה-R&B). באותן שנים הכניס מילטון גם עיבודים תזמורתיים מורכבים יותר למוזיקה שלו והוציא עוד מספר אלבומים, אשר זכו גם הם להצלחה כלשהי, עד אשר חברת התקליטים פשטה את הרגל ב-1975.
לאחר מכן, נאבק כדי לשמר את הקריירה שלו ועבר בין מספר חברות תקליטים, עד שלבסוף, לאחר פרסום להיטו "The Blues is Alright" ב-1982, חתם על חוזה עם מלאקו רקורדס, חברה עימה נשאר כמעט עד סוף הקריירה שלו. להיטו האחרון, "Age Ain't Nothin' But a Number" יצא ב-1983 באלבום אשר נשא את אותו שם.
ב-1988 זכה ליטל מילטון להיכנס להיכל התהילה של הבלוז ובאותה שנה אף זכה בפרס האנדי, הפרס היוקרתי ביותר לאמני הבלוז בארצות הברית. הוסיף להקליט ולהופיע עד מותו משבץ ב-2005.