יוגה צחוק

יוגה צחוק היא שיטת יוגה המיועדת להפיג מתח על ידי צחוק.

היסטוריה של השיטה

הרעיון של מפגשי צחוק בקבוצה נהגה על ידי ד"ר קטריה מדן, רופא מערבי קונבנציונלי, יליד הודו, החי במומביי. לאורך כל שנות עבודתו כרופא, חקר מדן את הרפואה המשלימה מתוך אמונה שלשתי המערכות הטיפוליות הקונבנציונאלית והמשלימה יש חשיבות גדולה בריפוי ובמניעה של מחלות. בשנת 1995 כתב מדן מאמר בנושא "הצחוק הוא התרופה הטובה ביותר" עבור מגזין שערך בשם "הרופא שלי". במהלך סקירת הספרות שערך, גילה מדן כמות רבה של מחקרים העוסקים בהשלכות החיוביות של הצחוק על הגוף והנפש, וכן הושפע מהספר "האנטומיה של המחלה" מאת נורמן קאזנס.
ב-13 במרץ 1995 בשעת בוקר מוקדמת, הגה מדן את הרעיון להקים מועדוני צחוק. מדן יצא לפארק הקרוב לביתו והציע לאנשים להצטרף למועדון, וכעבור כשלוש שעות הסכימו ארבעה מתוך מספר רב אנשים עימהם שוחח, להצטרף למועדון.
המועדון גדל בהדרגה. בתחילת הדרך אנשים סיפרו בדיחות לחברי המועדון אולם לאחר שהחלו לספר בדיחות סקסיסטיות וגזעניות שבחלקם כבר לא היו מצחיקות לאחר פעמים רבות, גילה ד"ר קטריה שעל פי ה-NLP הגוף איננו יכול להבדיל בין צחוק אמיתי לצחוק טכני, ולפי תאוריה זו הגה שיטה שהתבססה על נשימות יוגיות, מתיחות ותרגילי צחוק. ד"ר קטריה הצליח לסחוף אחריו את האנשים שרצו לעזוב את הקבוצה הראשונית וכך החלו להתגבש קבוצות רבות בהם אנשים הדביקו אחד את השני דרך קשר עין, וכך הצחוק הטכני הפך למידבק.
ד"ר מדן גילה שהמחסום הגדול ביותר העומד בפני מצטרפי המועדון היה ביישנות. על מנת להתגבר על הביישנות, החל לגבש קבוצות גדולות כיוון שככל שהקבוצה גדולה יותר כך קל יותר לצחוק, ויש סיכוי טוב יותר ל"הידבק בצחוק". בהמשך פיתח מדן שיטה לשילוב נשימות עמוקות מתחום היוגה על מנת לסייע בהפחתת המתח, שיפור הנשימה ושחרור קל יותר של הצחוק. 
בשנת 1998 הגיעה השיטה לארצות הברית בעזרת הקומיקאי והפסיכולוג סטיב וילסון ומיד לאחר מכן הגיעה השיטה לגרמניה ודנמרק משם זה התפתח הלאה אל העולם המערבי.
השיטה זכתה תוך זמן קצר להצלחה רבה ברחבי העולם.

יוגה צחוק בישראל

השיטה הגיעה רשמית לישראל ב-2004. חלוצי השיטה בארץ היו ד"ר אוטה לימנט, רופאה קונבנציונלית והומאופטית העוסקת בריפוי עצמי ו"חכמת הגוף" שהתוודעה לשיטה ב-2002 בהמבורג שבגרמניה ואלכס סטרניק, תזונאי קליני שתרגל ולמד יוגה צחוק בהודו באביב 2003, במסגרת מועדוני הצחוק המקומיים ואחר כך נסע לאתיופיה על מנת לחפש עבודה בתחום האקדמי אותו למד (תזונה קלינית). לאחר חזרתו של סטרניק לארץ מאתיופיה לאחר שהיה שם של 8 חודשים ובהודו חצי שנה לפני כן, פגש את לימנט (שכבר הנחתה סדנאות בישראל) והשניים החליטו להביא לארץ לראשונה את ד"ר קטריה מאדאן הוגה השיטה.
קטריה ביקר בארץ בדצמבר 2004. ובעקבות ביקור זה פתחו לימנט וסטרניק את שני מועדוני היוגה צחוק הראשונים בישראל במהלך ביקורו של קטריה, הוכשרו כ-60 מנחים חדשים בשיטה, ובמאי 2005 יצאו ארבעה מהם, נילי דור האלה, גליה מורל, ד"ר אוטה לימנט ואלכס סטרניק לשווייץ והוסמכו כמורים בכירים בשיטה מטעם בית הספר הבינלאומי ליוגה צחוק ].
בשנת 2006 נפתח לראשונה מועדון צחוק בבית חולים. המועדון שנקרא "החופש לצחוק" פועל במרכז הסרטן בתל השומר על ידי רות חי אשר זכתה בפרס הבינלאומי "שגרירת הצחוק" ברלין 2006 על פעילותה זו. 
באותה שנה ניתן הפרס שגרירי הצחוק הישראלי בברלין לחלוצי השיטה ד"ר אוטה לימנט, אלכס סטרניק (על פועלו לקירוב בין יהודים וערבים), נילי דור האלה, אריה תבל בשל פועלו הייחודי בזמן מלחמת לבנון השנייה ולמריאלה נץ בשל פועלה הרב להפצת תחום היוגה צחוק בארץ ובעולם.
במסגרת הפרויקט "רוש מושיטה יד" פועלים כיום מועדוני צחוק גם בבית החולים "איכילוב" שבתל אביב ובבית החולים "מאיר" שבכפר סבא וכן במרכזי יום לקשיש. 
מאז שנת 2004 החלו לפעול עשרות מועדוני יוגה צחוק ברחבי הארץ.
בשנת 2014, במסגרת אירועי יום הצחוק הבינלאומי, החליט בית הספר הבינלאומי לריגולוגיה Rigology בצרפת להעניק לאלכס סטרניק, את אות ה GOLDEN LAUGHTER AWARD על עבודתו בישראל בקירוב בין יהודים, פלסטינים וירדנים באמצעות שפת הצחוק. האות מוענק כל שנה (מאז2003) למומחה אחר בתחומי ההומור, הצחוק או הפסיכולוגיה חיובית שפועל מתוך חזון ה Joie De Vivre.