google/wiki40b huggingface dataset:
אל תעש עצמך כעורכי הדיינים

אל תעש עצמך כעורכי הדיינין הוא משפט הדרכה של התנא רבי יהודה בן טבאי, במשנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ח'. הפסקה המלאה שם היא "אל תעש עצמך כעורכי הדינים, וכשיהיו בעלי דינים עומדים לפניך יהיו בעיניך כרשעים, וכשנפטרים מלפניך יהיו בעיניך כזכאין, כשקיבלו עליהם את הדין". רוב הפרשנים המסורתיים מזהים דברים אלה כיחס שלילי של ההלכה כלפי מקצוע עריכת הדין, אולם ישנו פירוש נוסף(ראה פיסקה הבאה).

משמעות האימרה

פרשני המשנה הסבירו את המושג 'עורכי הדיינים' באופנים שונים ומנוגדים. הרמב"ם בפירוש המשניות הסביר כי הכוונה היא לבני אדם שאינם דיינים, המלמדים את העדים להתמודד עם החקירה הצפויה להם מאת הדיינים. פירוש דומה מופיע בפירושו של רש"י למשנה. רבי עובדיה מברטנורא הסביר, בין יתר האפשרויות, כי כוונת המשנה היא לדיינים מהשורה, שלא יחשיבו את עצמם כחשובים שבדיינים וימהרו לפסוק דין, אלא יכירו את מקומם וישקלו היטב את דבריהם. רבינו יונה סבר גם הוא כי המשנה מכוונת אל הדיינים עצמם ולא אל הציבור. לדבריו, כוונת המשנה היא שלא ילך אדם לדיין יקבל ממנו חוות דעת מסוימת, וכשייפסק הדין נגדו ישלוף את חוות הדעת של ראש הדיינים שקיבל קודם לכן ויטען כנגד פסק הדין שקיבל כעת. באופן דומה התלמוד הירושלמי מסביר כי האיסור הוא לגלות לאדם העומד בפני דיון בבית דין את פסק הדין הצפוי לו.
לעומתם פרופ' יחזקאל קוטשר מסביר את המשנה כמכוונת לדיינים עצמם ובמיוחד לבכירים שבהם. קוטשר טען שהאות ע החליפה את האות א, והמשנה כמכוונת לארכי (כלומר "ראש", ביוונית) הדיינים.
בתלמוד הירושלמי מסופר אודות רבי יוחנן שהסכים לתת ייעוץ משפטי לאישה מסוימת כשהיה בטוח שהיא 'כשרה', וכל הנראה הכוונה היא - שהיה בטוח שלא תעיד עדות שקר. לעומת זאת בתלמוד הבבלי הופגנה גישה השוללת כנגד כל ייעוץ משפטי על ידי תלמידי חכמים ואפילו לקרובי משפחתם.
Tab4u

תוכן האתר

Tab4u מכיל מילים, אקורדים וטאבים לאלפי שירים ישראלים ולועזיים, סרטי לימוד ושיעורים לכלי הנגינה השונים, מידע על אמנים ואלבומים, לוחות, פורומים, דיונים, אינדקס מורי נגינה וכלי עזר נוספים המאפשרים חווית שירה ונגינה נעימה.
עד תחילת 2012 תוכן השירים כולו נערך על ידי מוזיקאים בלבד - מה שהפך את תוכנו לייחודי ומדויק יותר. בתחילת 2012 הושק עורך שירים שבעזרתו גם הגולשים מעלים שירים, מה שקידם באופן משמעותי את tab4u.
ב-2014 החל תהליך של הפיכת Tab4u לרשת חברתית של מוזיקאים, והועלו כלים חדשים, המאפשרים צ'יטוט בין המשתמשים, חיפוש והכרויות בין נגנים.

פרטים נוספים

האתר פועל במסגרת החוק, אינו מפר זכויות יוצרים ומעביר לאקו"ם דוחו"ת ותמלוגים.
העורך הראשי של האתר הוא ברק עם־שלם.
Hold My Hand (שיר של ג'ס גלין)

וידאו קליפ

הקליפ הרשמי של השיר "Hold My Hand", שנמשך ארבע דקות ושתי שניות, הועלה לערוץ היוטיוב של גלין ב-23 בפברואר 2015, בהפקת אמיל נאוה. נכון ל-18 באוקטובר 2017, צבר השיר יותר מ-95 מיליון צפיות.
נינה פוש

ביוגרפיה

פוש נולדה בשם נינה קונסואלו מוד פוק בעיר ליידן שבדרום הולנד, בתם של השחקנית והזמרת האמריקאית קונסואלו פלוורטון ודירק פוק, מנצח הולנדי למוזיקה קלאסית. לאחר שהורייה התגרשו הצטרפה פוש לאמה שחזרה לארצות הברית וגדלה בניו יורק. בצעירותה ניגנה על פסנתר ובעידוד אמה למדה גם משחק.

קריירת משחק

פוש החלה את דרכה בתעשיית הסרטים בהוליווד בשנת 1944 בסרט האימה "חזרתו של הערפד" בו הופיעה לצידו של השחקן המפורסם בלה לוגוסי. היא המשיכה את התנופה שלה בשנות ה-40 עם תפקידי משנה בדרמה המוזיקלית "לזכור את השיר" בתפקיד המוזיקאית הפולנייה קונסטנטיה חברתו של המלחין האגדי שופן (קורנל ויילד), בסרט הביכורים של רוברט רוסן "ג'וני או'קלוק" ובתפקיד ראשי בדרמת הפשע "שמי הוא ג'וליה רוס".
בשנות ה-50 השתתפה פוש בדרמה המוזיקלית של וינסנט מינלי "אמריקאי בפריז" בתפקיד הנדבנית מיילו רוברטס, בדרמות התקופתיות "עשרת הדיברות" של ססיל ב. דה-מיל בתפקיד בתיה בת פרעה, "סקרמוש" בתור מלכת צרפת מארי אנטואנט ובקומדיות "צעירים לנצח" לצידם של דין מרטין וג'רי לואיס ו"לא חוקי".
פוש הועמדה בשנת 1954 לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בתור המזכירה אריקה מרטין בדרמה של רוברט וייז "ידים רעבות לשלטון".
ב-1960 שיחקה פוש בדרמה ההיסטורית של סטנלי קובריק "ספרטקוס" בתפקיד הלנה גלברוס. בשנות ה-70 הופיעה בסרטו של אוטו פרמינגר "חברים כה טובים" ובסרטו של ברי גורדי "מהגוני" בתור גברת אוונס המנהלת של מעצבת האופנה טרייסי צ'מברס (דיאנה רוס). בשנת 1980 הועמדה פוש לפרס אמי על תפקיד אורח שעשתה בסדרה "לו גרנט".
בשנותייה האחרונות שיחקה פוש בסדרות טלוויזיה רבות כשחקנית אורחת והופיעה בסרטים "האש", "לאהוב או לא לאהוב" ובמיני סדרה "מעשיות העיר".
מחוץ לקריירת המשחק שלה עסקה פוש גם בהוראה, היא לימדה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה שב"אוניברסיטת דרום קליפורניה".
אקסל הוגו תיאודור תיאורל

ביוגרפיה

תאורל נולד בלינקופינג, שוודיה, בנם של תור תאורל וארמידה ביל. תאורל למד בתיכון בקטדרלסקולאן בלינקופינג שבשוודיה ועבר את הבחינות ב-23.05.1921. בספטמבר. התחיל ללמוד רפואה במכון קרולינסקה שבשוודיה בשנת 1924 זכה לתואר ראשון ברפואה. לאחר מכן בילה שלושה חודשים בחקר בקטריולוגיה במכון פסטאור בפריז בהנחייתו של פרופסור אלברט קלמט. בשנת 1930 השיג תואר נוסף בזכות התאוריה שלו על שומנים בפלסמת הדם, והיה פרופסור לכימיה פיזיולוגית במכון קרולינסקה. תאורל היה גם חבר בחברה המלכותית של לונדון והאקדמיה הלאומית למדעים בוושינגטון וחבר בחברות מלומדות בשוודיה, דנמרק, נורווגיה, פינלנד, ארצות הברית, צרפת, איטליה, פולין, בלגיה והודו. אקסל היה יו"ר האגודה הרפואית השוודית בשנים 1948 – 1947 ו - 1958 – 1957 וכיהן כמזכיר של החברה בשנים 1946 – 1940. היה חבר האגודה השוודית למחקר רפואי בשנים 1950 – 1942, חוקר מדיני במדעי הטבע בשנים 1954 – 1950 והחוקר הרפואי המדיני משנת 1958. בנוסף לכך, היה יו"ר איגוד הכימאים השוודי בשנים 1949 – 1947, ומאז 1954 שימש עורך ראשי של העיתון נורדיסקמדיצין (NordiskMedicin) שעוסק בנושאים מתחום הרפואה. תאורל היה חבר בוועדות ממשלתיות רבות ויו"ר הוועדה הלאומית השוודית לביוכימיה של מועצת אגודת וונר– גרן ושל קרן מרכז וונר– גרן.
תאורל נפטר בסטוקהולם ונקבר בבית העלמין הצפוני לצד אשתו, אלין מרגיט אליזבת תאורל, פסנתרנית מכובדת ונגנית צ'מבלו אשר נפטרה בשנת 2002.

חקר האנזימים

תאורל הקדיש את כל הקריירה שלו לחקר האנזימים. ממצאיו הוכיחו כי האנזימים מגבירים את קצב הייצור של ה-ATP המתרבה בקצב מהיר ועל השפעת האנזימים, ובזכות כך הוענק לו בשנת 1955 פרס נובל ברפואה על גילוי אנזימים מחמצנים (אנזימים המזרזים תגובת חמצון). שני האנזימים השכיחים ביותר מסוג זה הם פרי אוקסידים (על – תחמוצת) ואוקסידים (תחמוצת).
עבודתו הובילה להתקדמות חלוצית על האנזימים ADH, אשר מפרקים את אלכוהול בכליה.
רזא אסלאן

ביוגרפיה

הוריו של אסלאן היגרו לארצות הברית בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית. הוא גדל באזור מפרץ סן פרנסיסקו. בגיל 15 המיר את דתו מאסלאם לאוונגליזם נוצרי, ובקיץ לפני שהחל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד חזר לאסלאם השיעי.
הוא בעל תואר ראשון בלימודי דת מאוניברסיטת סנטה קלרה, תואר שני בלימודי תאולוגיה בבית הספר לדת של אוניברסיטת הרווארד, תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת איווה, ותואר דוקטור בסוציולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, עבודת הדוקטורט שלו עסקה ב"הג'יהאד הבינלאומי כתנועה חברתית חוצת גבולות: מסגרת תאורטית".
בשנת 2000 היה למרצה הראשון בארצות הברית ללמד לימודים אסלאמיים במשרה מלאה.]

פעילות

אסלאן פועל כמוסלמי מאמין לקידום זכויות אדם ושוויון בין המינים במדינות המוסלמיות ובמזרח התיכון, תוך קידום סובלנות דתית אסלאמית. אסלאן מגדיר עצמו כמוסלמי, סופי "המחויב כתלמיד לישו מנצרת", וטוען כי רואה בדת האסלאם כ"מוסד מעשה ידי אדם, שהוא מערכת סמלים ומטפורות המאפשר לבטא דרך השפה את הדברים שלא ניתנים לביטוי, וזו האמונה. אלו הסמלים והמטפורות שאני מעדיף, אך אינם יותר נכונים או שגויים מסמלים ומטפורות אחרות. זו שפה, זה כל מה שזה."
בשנת 2018 פרסם שכאשר הגיע מירדן לביקור בישראל עבר בידי נציגת השב"כ חקירה מאיימת המתאימה למדינת משטרה. השב"כ הגיב ש"הטענות בדבר איומים שהושמעו כלפי מר אסלאן במהלך השיחה וכן הטענות בדבר שאילת שאלות פוליטיות כלשהן, נבדקו על יד שב"כ ביסודיות בעקבות פנייתכם, נמצא כי הן משוללות כל יסוד ואין להן כל אחיזה במציאות".
פייר שורקי

פרופ' פייר שורקי (21 בנובמבר 1950), מנהל המכון לרפואה גרעינית בבית-החולים הלל-יפה, חדרה. יו"ר החוג לקרדיולוגיה גרעינית ו-CT של הלב בישראל; קרדיולוג בבית-החולים מדיקל סנטר בהרצליה ומנהל חברת P.C.T - CONSULTING - לייעוץ רפואי. 
נחשב לאחד המובילים בעולם בתחום הקרדיולוגיה הגרעינית (מיפוי-לב) והראשון בארץ . ניהל בעבר את היחידה לקרדיולוגיה גרעינית במרכז הרפואי שיבא (תל-השומר). 

שורקי, הוא פרופסור חבר קליני מטעם הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון בחיפה, ולשעבר פרופסור חבר לקרדיולוגיה בבית-הספר לרפואה על-שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב, ומומחה ברפואת לב (קרדיולוגיה) וכן ברפואה גרעינית. 
ייבא לישראל תוכנות חדשות המשפרות את הדיוק של הדמיית שריר הלב - בדיקת ה-SPECT (בדיקות תלת-ממדיות של הלב) הנחשבת כיום לבדיקה העדכנית ביותר בתחום ההדמיה הגרעינית (ראו מיפוי לב), ומסייעת בזיהוי מטופלים בסיכון גבוה לאירועי לב.

פרסים ותארים

שורקי הוא בוגר בית הספר לרפואה באוניברסיטת פריז, צרפת. הוא סיים את ההתמחויות בקרדיולוגיה וברפואה גרעינית בבית החולים שיבא. במשך שלוש שנים הוא היה עמית מחקר קליני במרכז הרפואי Cedars-Sinai Medical Center בלוס אנג’לס, ארצות הברית Cedars-Sinai Medical Center. הוא נבחר פעמיים בתחרות פרס החוקר הצעיר, בכנסים השנתיים ה-36 וה-37 של החברה האמריקאית לרפואה גרעינית, וכן קיבל את פרס התקציר הטוב ביותר של אזור או יבשת, שהוענק במסגרת הקונגרס הבינלאומי השלישי לקרדיולוגיה גרעינית בפירנצה, איטליה.

משפחה

פרופ' פייר שורקי נשוי לליאורה, בתו של שר המשפטים לשעבר, שמואל תמיר ולהם שלושה ילדים.
עתליה רוזנבאום

עתליה (תלי) רוזנבאום (נולדה ב-1960) היא מנהלת ישראלית.

ביוגרפיה

לרוזנבאום תואר שני בפסיכולוגיה תעשייתית מהטכניון (1989). עבודת הגמר שלה הציגה כלי לבחינת משמעת עובדים בארגונים.
בשנים 2002-2001 שימשה מנהלת משאבי אנוש בחברת התוכנה סנגייט.
ב-2003 החלה לכהן כמנכ"לית משרד המדע, התרבות והספורט. מתן וילנאי פיטר את רוזנבאום עם כניסתו לתפקיד שר המדע והטכנולוגיה ב-2005.
בשנים 2008–2009 ניהלה את המכון למדיניות ואסטרטגיה של המרכז הבינתחומי הרצליה.
במרץ 2009 נכנסה לתפקיד סגנית יו"ר המטה לביטחון לאומי לפיתוח אסטרטגי וארגון. במהלך כהונתה חדלה לשמש דירקטורית בחברת רפא"ל עקב חשש לניגוד עניינים. ביולי 2010 הדיח אותה יו"ר המל"ל, עוזי ארד. לאחר פרישתה מונתה למנהלת קרן גרמניה-ישראל למחקר ולפיתוח מדעי (GIF).
בספטמבר 2009 החליט יו"ר מפעל הפיס, שמעון כצנלסון, למנותה כנציבת מפעל הפיס לאחריות חברתית.
באוקטובר 2015 מונתה ליו"ר חברת "פנטזי נטוורק" העוסקת בפיתוח משחקי ספורט פנטזיה.

פרשת הצוללות

קטע זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך. הנתונים בנושא זה משתנים במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
באוגוסט 2017 נטען כי בזמן כהונתה במל"ל ניסתה לארגן למיקי גנור, נציג טיסנקרופ, פגישה עם שגריר ישראל בגרמניה, יורם בן-זאב, שעסק בנושא רכש הצוללות. רוזנבאום הכחישה את הדיווח. בספטמבר 2017 פורסם כי רוזנבאום נחקרה באזהרה בפרשת הצוללות, והיא חשודה בהדלפת מידע מתוך ישיבות המל"ל למיקי גנור. בנובמבר 2018 המליצה המשטרה להעמיד את רוזנבאום לדין בפרשה.
קאמו

סימון ארשקוביץ' טר-פטרוסיאן (ברוסית: Симо́н Арша́кович Тер-Петрося́н) או בכינויו קאמוֹ (27 במאי 1882 - 14 ביולי 1922) היה בולשביק גאורגי ממוצא ארמני, איש פלוגת מחץ, שהיה חבר ושותף מוקדם של סטלין. קאמו, שקיבל את כינויו מסטלין היה ידוע כ"אמן התחפושות" והתפרסם בעיקר בשל מעורבותו בשוד הבנק של טיפליס ב-12 ביוני 1907 בכיכר ירוואן (כיום כיכר החירות) בטביליסי.
בין השנים 1959–1996 נקראה העיר הארמנית, גאוואר (Գավառ), על שם קאמו.

חייו

קאמו נולד בגורי שבפלך טביליסי (כיום גאורגיה), עיר הולדתו של סטלין. אביו, שהיה סוחר ארמני, התחתן עם אימו כשהיה בן 35 כאשר אימו, שהייתה בת 16 בעת נישואיה, ילדה לו 11 ילדים, שמתוכם שרדו קאמו וחמש מאחיותיו. ילדותו עברה עליו בהתעללות מצד אביו, שהיה מכה אותו בשל היותו "מרדני". קאמו גורש מספר פעמים מבית הספר בגין התנהגות רעה והישגים נמוכים, ובכל פעם התחנן אביו בפני מנהלי בתי הספר ואף שיחד אותם כדי שיחזירו את בנו ללימודים. 
כשהתבגר קאמו הוא איים להרוג את אביו. כשהיה בן 16 חלתה אימו ונפטרה זמן קצר לאחר מכן. אביו שלח אותו להתגורר עם דודתו בטביליסי. הדודה שכרה חונכים פרטיים עבור קאמו, ואחד מהמורים הפרטיים היה קובה (סטלין). הדודה לא ידעה שקאמו והחונך שלו ביקרו תכופו במרכזי הפשע בעיר. 
את כינויו קאמוֹ קיבל לו מפי החונך שלו סטלין, כאשר האחרון היה משועשע מהעובדה כי ביטא את המילה הרוסית קוֹמוּ (кому) שפירושה "למי" כ"קאמוֹ" (камо). הכינוי דבק בו מאז. כינויו זה כמו גם כינוי של סטלין, קובה, היו עניין מקובל בעולם התחתון. פושעים רבים היו ידועים בכינויים.
החיבור של קאמו לסטלין וההיכרות שלו עם עולם הפשא בטביליסי הביאו את קאמו לבצע מעשי שוד. כיוון שהיה חבר קרוב של סטלין שימש קאמו באותה תקופה כמקור להכנסה עבור סטלין בכך שהיה מעביר לו חלק מן השלל בשוד. התחברותו של קאמו לעולם הפשע הייתה מוחלטת. הוא החזיק מקום מחבוא, במרתף של בית ברחוב גונצ'אמאיה 2 בטביליסי, ששימש כבית מגורים של אישה מזדקנת, שבו החזיק את כלי הנשק. 
את פעילותו המחתרתית החל בשנת 1901 בהדפסה והפצה סודית של ספרות לטביליסי, באקו, בתומי, כותאיסי, גורי וערים אחרות. בנובמבר 1903 הוא נעצר ובספטמבר 1904 הוא ברח מהכלא. בין השנים 1905-1907 הוא השתתף בהכנות פלוגה בולשביקית למבצע קרבי. בדצמבר 1905 הוא נעצר ונכלא בכלא מטחי שבטביליסי וברח משם. 
ב-12 ביוני 1907 בכיכר ירוואן פיקד קאמו על שוד הבנק של טיפליס, שמטרתה הייתה שוד כספי הבנק למימון הפעילות בולשביקית. 
בסתיו 1907 הוא נתפס בגרמניה עם מזוודה של חומרי נפץ נעצר ובסוף 1909 הוסגר לרוסיה. הוא נכלא שוב בכלא מטחי אולם באוגוסט 1911 הוא ברח מבית החולים של הכלא. 
בשנת 1912 ניסה לשדוד משלוח של בנק הדואר. נעצר ונשפט. שוחרר מהכלא רק בעקבות מהפכת פברואר.
בשנים 1919–1920 היה פעיל בפעילות מהפכנית סובייטית נגד השלטון ברפובליקות הקווקז. עם הצטרפות גאורגיה לרוסיה הסובייטית נטל חלק בממשל הגאורגי הסובייטי. 
ב-14 ביולי 1922, הוא נהרג מפגיעת מכונית בעודו רוכב על אופניים, בטביליסי.
המכון למדע המדינה פריז

שינויים בעת האחרונה

על סיאנס פו עוברות רפורמות נרחבות מאז מינויו של רישאר דקואה לניהול המכון ב-1996. מאז ועד היום ביצע דקואה מהלכים שנועדו לייצא את התדמית שממנה נהנה המכון גם אל מחוץ לגבולות צרפת. בין היתר, מספר הסטודנטים גדל מכ-4250 סטודנטים בשנת 1997 לכ-10,000 סטודנטים בשנת 2011, בניגוד לאופי הסלקטיבי המסורתי של הגרנד אקול האחרים. התוכנית הלימודית הותאמה לתהליך בולוניה, ומרבית הסטודנטים מסיימים את לימודיהם אחרי חמש שנים עם תואר ראשון כללי ותואר שני בהתמחות ספציפית באחת מתוכניות הלימוד של המכון. 
כחלק מהמאמץ לשוות למכון תדמית בינלאומית, כל הסטודנטים מחויבים להעביר את שנתם השלישית ללימודים בחילופי סטודנטים מחוץ לצרפת, באחת מ-350 האוניברסיטאות החתומות על הסכם חילופי סטודנטים עם המכון. מנגד, את שעות הלימוד שהוקצו בעבר ללימוד סטודנטים בשנתם השלישית מפנה המכון ללימוד סטודנטים בינלאומיים שמגיעים לשנת חילופי סטודנטים בפריז. נכון לשנת 2011, 40% מגוף הסטודנטים במכון מורכב מסטודנטים בינלאומיים, רבים מהם בתוכנית לחילופי סטודנטים. כמחצית מכלל השיעורים במכון מתקיימים כיום באנגלית, באופן שיוצא כנגד המוסכמות החברתיות המסורתיות בצרפת הדוגלות בשימוש בצרפתית בלבד.
דקואה מיסד את המכון כבית לכנסים והרצאות, תוך ניצול קרבתו למעגל מקבלי ההחלטות בצרפת. אחת לשבוע מתקיימים בסיאנס פו הרצאה או דיון בהשתתפות חברי פרלמנט צרפתיים, ראשי מדינה ושרים זרים המבקרים בצרפת, או מנכ"לי תאגידים בינלאומיים. הרצאות אלו פתוחות לסטודנטים.

דירוגים

המכון לא מדורג במקומות גבוהים באופן יוצאי דופן בדירוגים אקדמיים. עם זאת, המכון מדורג בעקביות במיקום גבוה בדירוג העסקי של ה-Annual Higher Education Survey. הסקר בודק היכן סיימו את לימודיהם חמש מאות מנכ"לי החברות הבינלאומיות הגדולות ביותר בעולם. בשנת 2009 דורג המכון במקום ה-15, ירידה לעומת דירוגו במקום ה-8 בשנת 2007.

המכון וישראל

לסיאנס פו הסכם חילופי סטודנטים עם אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית והמרכז הבינתחומי הרצליה. במכון עצמו מתקיימת פעילות חברתית של ארגון הסטודנטים היהודיים UEJF.
בין חברי הסגל נמנה החוקר הישראלי סמי כהן.
תעשיית הטקסטיל בישראל

היסטוריה

בשנת 1924 הקימה קבוצת יזמים שמקורם בעיר לודז': משה ברלינסקי, בנימין גוטר, יצחק שינפרבר, אלעזר בראון, מאיר דנציגר ויהודה מוזס את חברת הטקסטיל "לודז'יה". בהמשך עבר המפעל לידיו של אריה שנקר. לאחר מכן הקימה משפחת רוטלוי את מפעל "רוטקס". בשנת 1934 הקים אריך מולר את מפעל "אתא", באזור שבו נמצאת כיום קריית אתא. ב-1938 עבר המפעל לניהולו של בן הדוד הנס מולר שעלה אז ארצה. המפעל הפך למפעל הטקסטיל הגדול בארץ. במלחמת העולם השנייה היה המפעל הספק הגדול ביותר של בגדים לצבא הבריטי במזרח התיכון.
ב-1933 הקים התעשיין שמואל זקס את מפעל "משי זקס" לאריגת בדים. לידו פעל מפעל "ארגמן" לצביעת בדים בשותפות של זקס ואברהם קליר.
ב-1938 הוקם בפרדס כץ בית החרושת "אלד" לסריגי עילית. בשנת 1947 הוקם מפעל הסריגים "דורינא", ובשנת 1949 הקימו לאה וארמין גוטליב את חברת "גוטקס" לייצור בגדי ים. החברה זכתה במהלך השנים בפרסים בינלאומיים רבים. בשנות ה-50 הוקמו בעיירות הפיתוח מפעלי טקסטיל גדולים, ובהם "פולגת" בקריית גת ו"כיתן" בדימונה. בשנת 1975 הוקם בכרמיאל מפעל "דלתא גליל תעשיות" לייצור הלבשה תחתונה. המפעל זכה להצלחה רבה בישראל ובעולם, והעסיק אלפי עובדים.
בסוף שנות ה-70 ביטלה ממשלתו של מנחם בגין את מכסי המגן שהגנו על תעשיית הטקסטיל, והביאו לחשיפתה לתחרות של מוצרי יבוא זולים. מפעלים ישראלים העבירו פסי ייצור למזרח הרחוק, לירדן ולמצרים, שם נהנו מעבודה זולה, ומהסכמי ה-QIZ ופיטרו אלפי עובדים בישראל. בשנת 1985 נסגר "אתא" לאחר שנקלע למצוקה כלכלית, ו-1,000 עובדיו נותרו ללא מקום עבודה. במהלך שנות התשעים הועברו מחצית ממפעלי "דלתא גליל תעשיות" לירדן, ובשנת 2007 הועבר מפעל נוסף, מכרמיאל למצרים.
נובידבור מזובייצקי

תולדות היישוב

נובידבור נזכרת לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1374 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך פלישת האימפריה השוודית לפולין נפגע היישוב קשות.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. במהלך המאה ה-19 התפתחה העיר, והוקמו בה מפעלים שונים.

יהודי נובידבור

בעיר התקיימה קהילה יהודית החל מסוף המאה ה-17. בסיום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיר פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות הציוניות ושל הבונד. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפני חנויותיהם והכאתם ברחוב.
ערב מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-4,500 יהודים, כמחצית מתושביה. עם כיבוש העיר בספטמבר 1939 בידי הגרמנים, לאחר הפצצות בהן נהרגו מאות יהודים, הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, וכן נשרפו בפומבי ספרי תורה בעיר. בתקופה זו נמלטו מהעיר יהודים רבים לוורשה.
בתחילת 1941 רוכזו יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אשר שעריו ננעלו ב-17 ביוני 1941. יהודי הגטו הועסקו בעבודות כפייה, ומעת לעת רצחו הגרמנים יהודים ברחובותיו, ותלו בפומבי יהודים שנתפסו בהברחת מזון אליו. בהמשך, הובאו לגטו שבעיר אלפי יהודים מהסביבה, ושוכנו בו בצפיפות רבה, תוך התפשטות מגפת טיפוס הבהרות שהפילה מאות חללים.
מ-20 בנובמבר 1942 ועד 12 בדצמבר 1942 חוסל הגטו שבעיר, ולמעלה מ-5,000 היהודים שנותרו בו שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
רחוב נובידבור בחולון, שבו התגוררו כמה מניצולי העיר לאחר עלייתם לארץ, מנציח את זכר הקהילה.
אהבת נעורי

אהבת נעורי היא פזמון שכתב, הלחין וביצע שלום חנוך. השיר נכלל באלבום אור ישראלי שיצא לאור בשנת 2003.

רקע

השיר עוסק באהבה נוסטלגית. הדובר מספר על ילדותו ואהבתו לדמות שלא מוזכרת בשמה.  הדובר מספר כי איש לא ידע על אהבתו אליה. בהמשך הדמות מספרת לדובר כי היא נוסעת, והדובר משער כי לא יראה אותה שוב. 
השיר נכתב מספר שנים לפני יצאתו לאור. שלום חנוך הציע לאריק איינשטיין להקליט את השיר עבור אלבומם המשותף מוסקט, אך זה סרב. 
שלום חנוך ביצע את השיר בהופעות, אך לא רצה להקליט אותו. הוא הקליט אותו רק לאחר מכן, והשיר נכלל באלבום של חנוך "אור ישראלי", אשר יצא לאור בשנת 2003.
השיר היה מהבולטים באלבום. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' הגיע השיר למקום הרביעי, ובמצעד בשנתי של גלגלצ דורג "אהבת נעורי" במקום השמיני.
השיר נכתב על אילנה דוידוביץ.
גנדי (סרט)

עלילה

הסרט מספר את סיפור חייו של מהטמה גנדי, מנהיג פוליטי ורוחני הודי, שהוביל את תנועת העצמאות ההודית במאבקה נגד שלטון האימפריה הבריטית. הסרט מתחיל במאבקו למען זכויות אזרח בדרום אפריקה, עובר דרך התפתחות הסאטיאגרהא, פילוסופיה שמתריסה להתנגדות לא אלימה. הסרט גם מציג את פעולות המחאה שלו נגד השלטון הבריטי, מאסריו התכופים, שיטת ההפגנות הלא-אלימות שבהן נהג, בהשתתפות מאות אלפי תושבים, על מנת לסלק את האנגלים מהודו, תהליך התמודדותו באמצעות צומות על מנת להרגיע את האלימות בין הפלגים והדתות השונות בהודו, ועד לרציחתו בינואר 1948.

הפקה

הסרט הופק על ידי ריצ'רד אטנבורו, וצולם בהודו ובממלכה המאוחדת מ-26 בנובמבר 1980 עד 10 במאי 1981, בתקציב של 22 מיליון דולר. הסרט הופק במשותף על ידי חברות הפקה מהודו ומהממלכה המאוחדת.
ישיבת עטרת נחמיה

היסטוריה

בשנת 2000 ייסד הרב מיכה הלוי ישיבה גבוהה במרכז שכונת נחלת יצחק בתל אביב שבה התלמידים משלבים שרות צבאי במגוון מסלולים. יחודה של הישיבה היא בלימודי העיון ולימוד תורה בגודל. כמו כן, בניגוד למקומות רבים, אברכי הישיבה נשארים ללמוד בה שנים רבות עד גיל מאוחר. הישיבה מהווה מוקד משיכה במרכז השכונה לתפילות בשבתות ובימות החול, ללימוד בחברותות עם ילדים נערים ומבוגרים. בנוסף, מפעילה הישיבה כולל בעלי בתים שבו מעבירי השיעורים הנם רבני הישיבה, הישיבה קרויה על שם ר' נחמיה זלביץ' ובכך קיבלה את שמה "עטרת נחמיה".
כיום מונה הישיבה כ-70 תלמידים ומתוכם כ-20 בעלי משפחות. מרבית בוגרי הישיבה מקימים את ביתם בסמיכות לישיבה, כך שנוצר ריכוז של משפחות הגרות בסביבות הישיבה.
הישיבה הוציאה כתב עת בשם "עיטורי אביב", ובו מאמרים מפרי עטם של רבני הישיבה ותלמידיה.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל ומרבית התלמידים מתגייסים בה. שיעור ניכר מתגייס למסלול הסדר מרכז.

צוות הישיבה

בראשות הישיבה עומדים הרב מיכה הלוי רבה הראשי האשכנזי של העיר פתח תקווה והרב דניאל מילר. הרב חיים שטיינר ראש רבני מפלגת תקומה ור"מ בישיבת מרכז הרב מכהן גם כנשיא הישיבה ומעביר בה שיעור שבועי, הרב מרדכי שטרנברג ראש ישיבת הר המור מעביר שיעורים שבועיים בעיון. מצוות הר"מים: הרב אלי פרידמן ר"מ בישיבה התיכונית צביה פ"ת (חתנו של הרב חיים שטיינר), הרב צוריאל זון, הרב יהושע גואלמן (בנו של הרב יששכר גואלמן) הרב יניב חן והרב יוסי ויזל.
חדשנות

חדשנות (באנגלית: Innovation) היא יצירת ערך מוסף באמצעות פתרונות  לצרכים גלויים, או באמצעות יצירת פתרונות לצרכים סמויים.
החדשנות היא מאפיין מרכזי של רוב העבודות היצירתיות.
פתרונות אלה מושגים על ידי פיתוח או שימוש במוצרים, תהליכים, שירותים או טכנולוגיות יעילים יותר מבעבר או על ידי רעיונות בשלים שמתאימים לשווקים, מדינות, או חברות שמוכנות ומעוניינות לקלוט אותם.
חדשנות שונה מהמצאה, בכך שחדשנות מתייחסת לשימוש בשיטה או ברעיון טובים יותר, בעוד שהמצאה מתייחסת לתהליך ולאופן היצירה של השיטה או הרעיון. חדשנות שונה גם משיפור, בכך שהיא עוסקת במשהו שנעשה מהותית באופן שונה ולא בעשיית אותם הדברים בצורה טובה יותר. למרות שחדשנות הכרחית לפעולה יצירתית היא לא מספיקה, שכן התוצרים היצירתיים הם לא רק חדשים אלא גם מותאמים למצב שעבורו הם נוצרו.
כיום, נהוג להבחין בין חדשנות תוספתית (אינקרמנטלית) לחדשנות פורצת דרך או חדשנות משבשת (disruptive innovation). בעוד שהראשונה מתייחסת ליעול וליצירת מענים חדשים מתוך הידע הקיים, האחרונה, מייצרת קטגוריות חדשות אשר משנות את הסביבה העסקית ובכללותה, ומייצרת לפיכך צרכים חדשים ודרכי פעולה חדשות להתמודדות עמם.

חדשנות באפריקה

קיימים כיום חברות הייטק ואפליקציות שונות, בעיקר במדינות אירופה ואפריקה בהן מתאפשרת ניהול מערכת בנקאית ומשיכת הלוואות בנקאיות וחברתיות באמצעות אפליקציות שונות. גם למטרות הקמת עסק.

חדשנות באמריקה הלטינית

בשנים האחרונות נעשה מעבר לאנרגיה מתחדשת, תוך הפסקת השימוש בדלקים ונפט ברכבים ומעבר לשימוש באתנול.
אוטו מייקסנר פון זווינשטאם

תחילת דרכו

מייקסנר נולד ב-1 בפברואר 1858 בכפר לובזוב שליד העיר קרקוב שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. העיר נמצאת כיום בתחומי פולין המודרנית. היה לו אח תאום בשם הוגו. האחים היו דומים להפליא במראם, ולעיתים קרובות התבלבלו ביניהם. אביהם, אדוארד מייקסנר היה אובר-לויטננט בצבא האוסטרי. האחים נרשמו יחד ללימודים באקדמיה הצבאית בסנט פולטן, ולאחר מכן לאקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטט. בנובמבר 1878 התגייסו שניהם לצבא האוסטרו-הונגרי והוצבו יחד ברגימנט הרגלים ה-55 בדרגת לויטננט. שניהם למדו באותה כיתה בקריגשולה בווינה, וב-1 במאי 1883 הועלו יחד לדרגת אובר-לויטננט והוצבו במטה הכללי. אוטו צורף אל מטה הבריגדה ה-22 ולאחר מכן למטה הבריגדה ה-34. מאוחר יותר הועבר למחלקת המבצעים של המטכ"ל בווינה, וב-1 במאי 1886 הועלה לדרגת האופטמן. ב-19 בנובמבר 1889 נישא אוטו למרגרט, בתו של גנרל מיור יוהאן ריטר פון קובין. באותו היום ממש, נישא הוגו לאחותה אוגוסטה. ב-1891 הוא הועבר למחלקת הרכבות הצבאיות, וב-1 בנובמבר 1892 הועלה לדרגת מיור. ב-1894 הועבר לשמש כמדריך צבאי, וב-1 במאי 1895 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-23 באוקטובר 1896 מונה למפקד המחלקה השלישית של הוועדה הצבאית הטכנית. ב-1 במאי 1898 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל 1899 הוא קיבל פיקוד על רגימנט הרגלים ה-13 שהוצב בעיר הולדתו קרקוב.
ב-9 באוגוסט 1904 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-41 אשר הוצבה בפילזן. ב-1 בנובמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, יום לפני שאחיו הועלה לדרגה זו. לאחר מכן הוא הועבר למלא תפקידי מנהלה ביחידות הלנדווהר. ב-9 ביולי 1908 הוא קיבל את תואר האצולה "פון זווינשטאם". ב-5 באוגוסט הוענק תואר זה גם לאחיו התאום. מקרה שבו שני אנשים מקבלים את אותו תואר אצולה נחשב לחריג מאוד. ב-3 בנובמבר הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט, וב-23 באוקטובר 1911 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-4 בברנו. ב-25 ביולי 1912 הוא קיבל פיקוד על הקורפוס השביעי בטמשוואר, וב-1 במאי 1913 הוא קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים. זמן קצר לאחר מכן גם הוגו קודם לדרגה זו.