google/wiki40b huggingface dataset:
אירוע חירום אזרחי

בישראל, אירוע חירום אזרחי (בעבר: אירוע אסון המוני) מוגדר בפקודת המשטרה כ"אירוע הגורם לפגיעה חמורה בשלום הציבור, בביטחון הנפש או ברכוש, המתייחס לציבור גדול או לשטח גדול, או אירוע שיש בו חשש לפגיעה כאמור, לרבות מחמת פגע טבע, מפגע סביבתי, אירוע חומרים מסוכנים, אירוע כימי או ביולוגי, אירוע קרינה רדיולוגי, תאונה או פעילות חבלנית עוינת". בעת אירוע חירום אזרחי מוקנות לכוחות הביטחון וההצלה סמכויות להורות לכל אדם לבצע פעולות שונות, ובכלל זה להתפנות ממקום מסוים, למנוע את כניסתו אליו, או להעמיד לרשותם ציוד. חלק מהסמכויות מוענקות למשטרה בקרות האסון, ובחלק מהן היא רשאית להשתמש במשך יומיים, ולאחר מכן דרושה לשם כך הכרזה פורמלית על אירוע חירום אזרחי.
הסדרת הנושא בחוק נעשתה בשנת 2005, בהוספת הפרק "אירוע אסון המוני" לפקודת המשטרה בעקבות מסקנות ועדה בין-משרדית לחומרים מסוכנים ופגעי טבע. בשנת 2018 הוחלף המושג "אירוע אסון המוני" במושג "אירוע חירום אזרחי". מאז נחקק החוק, טרם הוכרז אירוע חירום אזרחי.

סמכות ההכרזה

ככלל, סמכות ההכרזה על אירוע חירום אזרחי היא בידי השר לביטחון הפנים. לכלל זה מספר חריגים: לגבי אירוע כימי או ביולוגי, אירוע חירום אזרחי שמקורו בשטח המוחזק על ידי צה"ל או בשטח שהוכרז לגביו מצב מיוחד בעורף הסמכות היא בידי שר הביטחון, אם מקורו במתקן של הוועדה לאנרגיה אטומית הסמכות היא בידי ראש הממשלה, ואם אם מקורו במיתקן ביטחוני אחר הסמכות היא בידי ראש הממשלה או שר הביטחון.
ההכרזה נכנסת לתוקפה עם מסירתה למפכ"ל (או לרמטכ"ל, אם ניתנה על ידי ראש הממשלה או שר הביטחון). תוקף ההכרזה הוא 48 שעות מרגע מסירת ההודעה, והשר רשאי להאריכה עד 96 שעות. הממשלה רשאית להאריך את תוקף ההכרזה לשבוע, והארכות נוספות טעונות את אישורה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

סמכויות בעת אירוע חירום אזרחי

ככלל, הפיקוד והשליטה בעת אירוע חירום אזרחי מצויים בידי משטרת ישראל, אך החוק קובע מנגנונים המאפשרים את העברתם לצה"ל.
במשך תוקפה של הכרזה על אירוע חירום אזרחי, רשאי שוטר להורות לגופי הצלה להפעיל את הציוד שברשותו, להורות לכל אדם הנמצא בשטח האירוע או באזור העלול להיפגע כתוצאה מהאירוע כל הוראה סבירה, להורות לכל אדם להעמיד ציוד לרשות משטרת ישראל או לרשות גופי ההצלה, וכן לסגור שטח ולמנוע מכל אדם להיכנס אליו או לצאת ממנו. כן רשאי כל שוטר להשתמש בכוח סביר נגד אדם או רכוש לשם כפיית ציות להוראות שניתנו. בנוסף, מסמיך החוק את השוטרים ואת בעלי התפקידים בגופי ההצלה להיכנס לכל מקום לשם מילוי תפקידם, ואף להשתמש בכוח סביר לשם כך.
באירועי אסון המוני שהוכרזו על ידי ראש הממשלה או שר הביטחון, כל הסמכויות הנ"ל המוקנות לשוטרים מסורות לחיילים.

נפקויות נוספות

במשך תקופת תוקפה של הכרזה על אירוע חירום אזרחי, מוסמך שר התמ"ת להוציא צווי ריתוק לעובדים לשם אספקת שירותים קיומיים, וכן רשאי הוא להתיר העסקת בני נוער בני 16 עד 18 גם בשעות הלילה. בנוסף, המפקח על הבנקים רשאי לקבוע כי לא יוגבלו חשבונות בנק בשל המחאות שסורבו, וזאת למשך עד 90 ימים.
חשיבה סלקטיבית

חשיבה סלקטיבית היא הטיה קוגניטיבית שבה אדם בוחר לזכור ממצאים מועדפים ולהתמקד בהם, תוך זניחה או התעלמות מממצאים שאינם תומכים באמונתו. סוג כזה של חשיבה מהווה בסיס לרוב האמונות בכוחות על טבעיים של קריאת מחשבות ומהווה בסיס לרוב אמונות הפולחן והפסבדו-מדע.
חשיבה סלקטיבית יכולה להתקיים רק כאשר ניצבים בפני אדם ממצאים תומכים ושוללים כאחד. חשוב גם להבחין בין חשיבה סלקטיבית לחשיבה מוטה או חשיבת משאלה. בראשון, מתבצעת בחינה של ממצאים תומכים ושוללים, אך היא ביקורתית מאוד כלפי סוג אחד של ממצאים. בחשיבת משאלה ישנה הבעת רצון שדברים מסוימים יהיו נכונים, היכולה להתקיים בלי כל תלות בקיומם.
לורה וירס

חיים מוקדמים

וירס גדלה בקולורדו. היא למדה גאולוגיה וסינית מנדרינית בקרלטון קולג', ועבדה כמתרגמת עבור משלחת גאולוגית בסין.
בנעוריה היא נהגה להאזין למוזיקת פולק-קאנטרי, קלאסית ופופ. בזמן לימודיה בקרלטון קולג', היא הצטרפה ללהקת פאנק בשם Rair Kx! שמורכבת כולה מנשים. לאחר סיום הלימודים הטעם המוזיקלי שלה השתנה והיא החלה להאזין למוזיקת קאנטרי ופולק ישנה יותר, ובזמן שהותה בסין היא החלה לכתוב שירים.

קריירה

בשנת 1999 הוציאה באופן עצמאי את אלבום הבכורה שלה, Laura Veirs, אשר הוקלט בהופעה חיה. בשנת 2003 הוציאה את האלבום Troubled by the Fire, בהשתתפות מוזיקאים ותיקים כמו ביל פריזל. לאחר מכן היא חתמה על חוזה הקלטות בחברת Nonesuch והוציאה את האלבום Carbon Glacier. היא גם חתמה בחברת ההקלטות Bella Union על חוזה הפצה של אלבומיה באירופה. האלבום Year of Meteors יצא לאור באוגוסט 2005, ונבחר על ידי הניו יורק טיימס ב"בחירת המבקר".
וירס הוציאה את אלבומה Saltbreakers בשנת 2007, והוא היה האלבום האחרון שהוציאה עם חברת התקליטים Nonesuch. האלבום July Flame יצא בינואר 2010 תחת חברת התקליטים שהקימה, Raven Marching Band Records, וקיבל שבחים מהוושינגטון פוסט.
בנובמבר 2011 הוציאה את האלבום Tumble Bee, שבו היא שרה שירי פולק שמיועדים לילדים. באלבום ישנם בעיקר שירים מסורתיים, ומתארחים בו מוזיקאים רבים, ביניהם קולין מלוי, ג'ים ג'יימס ובלה פלק. האלבום זכה בפרס "בחירת ההורים" לשנת 2012.
בספטמבר 2012 יצא לאור הסרט שלום אני חייב ללכת (Hello I Must Be Going), שהפסקול שלו נכתב על ידי וירס, והוא מכיל חמישה שירים נבחרים מתוך הרפרטואר שלה, שמונה גרסאות אינסטרומנטליות של שירים שהוציאה בעבר, ושיר אחד חדש, Spring Song.
באוגוסט 2013 היא הוציאה את האלבום Warp and Weft שזכה לשבחים רבים.
בשנת 2015 היא השתתפה באלבום Carrie and Lowell של סופיאן סטיבנס. בעלה של וירס, טאקר מרטין, שבמקצועו הוא מהנדס הקלטות והוא גם שותף מקצועי שלה זה שנים רבות, עבד גם הוא על חלק מהאלבום.
וירס הייתה שותפה ליצירת האלבום case/lang/veirs, שהוא שיתוף פעולה בינה לבין הזמרות קיי די לאנג וניקו קייס. האלבום קיבל ביקורות חיוביות וציון 83 באתר 
Metacritic.

משפחתה

וירס גרה כיום בפורטלנד, אורגון. בעלה, טאקר מרטין, הפיק את תשעת האלבומים האחרונים שלה, ומנגן בכלי נגינה רבים באלבומים אלה. בנם הבכור, טנסי וירס מרטין, נולד באפריל 2010. בנם השני, אוז רודס מרטין, נולד במאי 2013.

חברת ההקלטות Raven Marching Band Records

וירס הקימה ומנהלת את חברת ההקלטות Raven Marching Band Records, והוציאה תחתיה את אלבומיה האחרונים וגם אלבומים של מוזיקאים אחרים.
בוב בלבן

חייו האישיים

בלבן נולד בשיקגו, אילינוי. הוא בנם של אלינור ואלמר בלבן אשר היו בבעלותם מספר אולמות קולנוע והיו חלוצי הטלוויזיה בכבלים. אימו שיחקה תחת השם אלינור ברי. דודו ברני בלבן היה נשיא פראמאונט למשך כמעט 30 שנה בין 1936-1964. בעלה השני של סבתו מצד אמו, סם כץ, היה סגן נשיא מטרו גולדווין מאייר בתחילת 1936.
בלבן החל את לימוד הקולג שלו באוניברסיטת קולגייט  ובהמשך עבר לאוניברסיטת ניו יורק. הוא התגורר באפר וסט סייד של מנהטן עם משפחתו. בלבן הוא יהודי. סבו וסבתו מצד אביו היגרו מרוסיה לשיקגו, בעוד משפחתה של אמו הגיעה מגרמניה, רוסיה ורומניה.

קריירה

אחת ההופעות המוקדמות ביותר שלו בסרט הייתה בשנת 1969, בסרט קאובוי של חצות. לפני כן השתתף בהפקת אוף ברודוויי של המחזמר אתה אדם טוב, צ'רלי בראון ב-1967. בין תפקידיו הראשונים ניתן למנות את תפקידו כמתורגמן דייוויד לאפלין בסרטו של סטיבן ספילברג, מפגשים מהסוג השלישי. ב-1979 היה מועמד לזכייה בפרס טוני בגין תפקידו ברביזור. במהלך שנות ה-80 הוא הופיע בסרטים כגון "מצבים משתנים" של קן ראסל ו-2010. הוא ביים את סרטו של רנדי קווייד "הורים", ואת סרטו של ארמין מילר-שטאל "הזמנים הטובים האחרונים".
בלבן שיחק בתפקידי משנה בין היתר בסרטים: בוב רוברטס, מג'סטיק ומחכים לגופמן.
בלבן הופיע גם במיאמי מחלק מוסר. בשנות ה-90 שיחק בעונה הרביעית של סיינפלד, בתפקיד ראסל דאלרימפל, הנשיא הבדיוני של רשת NBC. ב-1999 שיחק כשחקן אורח בחברים בתפקיד פרנק, אביה של פיבי בופה. ב-2000 שיחק בסרט "הכי טוב בשלג". 
ב-2001 הפיק בלבן את סרטו של רוברט אלטמן, פארק גוספורד שעליו היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר. הוא גם שיחק בסרט כמוריס וייסמן, מפיק הוליוודי. הוא הופיע בפרק של הסדרה הפמליה כרופא הידוע כנותן מרשמים לקנאביס רפואי.ב-2005 דיבב בסדרת האנימציה "תמונות חסרות תקווה".
הוא ביים מספר פרקים של האחות ג'קי.
בשנת 2011 התארח לפרק אחד בסדרה הקומית "טיפול אונליין" ברשת שואוטיים בכיכובה של ליסה קודרו. בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "ממלכת אור הירח" בבימויו של וס אנדרסון. 
ב-2017 השתתף בסדרת הדוקו-דרמה "לענה" בנטפליקס, בבימויו של ארול מוריס.  בשנת 2018 דיבב את דמותו של קינג בסרטו של אנדרסון "אי הכלבים".
בלבן חיבר סדרה של 6 ספרי ילדים בכיכובם של כלב ביוני.
המשטרה הפלילית

מבנה ארגוני ואחריות

מטרות המשטרה היו ליצור אחידות בשיטות ובטכנולוגיות החקירה, לתאם מחקר מדעי קרימינולוגי (בכללו פסאודו-מדע כגון פיזיונומיה), הכשרה והדרכה, ריכוז מידע מסניפים מקומיים לצורכי חקירות, ביצוע רישום פלילי וניהול חקירות פשע חמורות.
מטה המשטרה התחלק לחמישה משרדים (bureau):
A - מדיניות קרימינולוגית ומניעה - מחלקה משפטית, מחקר, שיתוף פעולה ביו לאומי (אינטרפול), מניעת פשיעה, ריכוז החוקרות הנשים ומחלקה לטיפול בצוענים
B - מבצעים - חקירת פשעים חמורים, הונאה ופשיעה מינית
C - רישום ומעקבים - ביצוע מעקבים, טכנולוגיה ושימוש בכלבים
D - זיהוי פלילי (פורנזיקה)
Wi - פשעים נגד כלכלת המלחמה (כגון התעשרות שלא כדין עקב ספסרות וביזה)
במרחב התקיימו מפקדות שליטה אזוריות (Kriminalpolizei-Leitstelle) שלכל אחת מהן היו כפופות נקודות משטרה (Kriminalpolizei-Stelle) ברמה המקומית.
על-פי צו העזר מספר 13 לחוק האזרחות של הרייך מיום 1 ביולי 1943 לא היו עוד "עבירות בנות עונשין" שעברו יהודים עניין לבתי-משפט, אלא נמסרו לסמכות השיפוטית הבלבדית של המשטרה ולמעשה פירוש הדבר היה גירוש למחנה ריכוז.
יעל חרסונסקי

ביוגרפיה

בשנת 2000 החלה את לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ובשנת 2003 סיימה בהצטיינות יתרה. בשנת 2003 יזמה והפיקה את "פרויקט גבול 2003" יחד עם בן מחזורה קובי גל-רדאי, שבו חמישה במאים, סטודנטים לקולנוע, יצרו סרטים קצרים סביב המושג "גבול". הפרויקט השתתף בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן 2004. 
בשנים 2004–2005 שימשה כעורכת התוכן של תוכנית התעודה "דין וחשבון" של רינו צרור בערוץ 10. בשנת 2006 הייתה עורכת של הסדרה הדוקומנטרית "עשרת הדיברות" בערוץ 2. ערכה את הפרקים של העונה השנייה של סדרת הדרמה "בטיפול" ושל הסדרה "מסכים".
בשנת 2010 זכה סרטה הדוקומנטרי "שתיקת הארכיון" בפרס הסרט התיעודי בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט מציג בעזרת שימוש בחומרי ארכיון שנחשפו לראשונה, את מאחורי הקלעים של הפקת סרט התעמולה הנאצי על גטו ורשה במאי 1942. הסרט הוקרן בפסטיבל ברלין, בפסטיבל סאנדנס, בו זכה בפרס העריכה בתחרות הבינלאומית.
ערכה את סדרת הטלוויזיה "מיגל" בכיכובו של רן דנקר שעלתה לשידור בשנת 2018 ב-HOT.

חיים אישיים

חרסונסקי היא בתו של העיתונאי ומבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי. את שירותה הצבאי עשתה ככתבת העיתון "במחנה".
יעל חרסונסקי נשואה לבמאי והעורך דרור רשף.
איך שהשמש תזרח (סיבוב הופעות)

ביקורת

בין הביקורות שנכתבו על המופע:
בהריון או לא, פלס נראית נהדר, מצוין, נפלא. מלאת עזוז והתלהבות לתת בראש, במבערי קול פתוחים עד הקצה, והיא עושה זאת עם ההרכב המחומש שלה אפילו יותר מבתקופת לואי להב בחייה
— אתר הבמה, ביקורת מאת עמוס אורן
לפעמים העיניים אומרות הכל. והעיניים של קרן פלס נצצו היום על הבמה בתיאטרון "הבימה", במופע ההשקה של האלבום והמופע החדש "איך שהשמש תזרח". העיניים האלה קרנו מאושר ואמרו "חזרתי, ובגדול". החיוך הרחב שהתפשט לה על הפנים מאוזן לאוזן בא בעקבותיהם. אין הרבה מראות יפים יותר בעולם מאמן שמצא את דרכו מחדש וכעת הוא מלבלב, עוד רגע פורח, נושא עמו פירות טריים וטעימים

אין הרבה מראות יפים יותר בעולם מאישה מאושרת, שלמה עם עצמה, שמצאה את אושרה בחיים, עומדת שם, יפה, סקסית, מתפקעת מכריזמה, שופכת את הקהל מצחוק ושרה לו את חייה. גם מי שמתקשה להתרגש מקרן פלס התרגשות אמיתית, לא יכול שלא להעריך את הרגע הזה, שבו הכל מתחבר לה. הנגנים, השירים, העיבודים, הביצועים, הבדיחות. השמש שוב זורחת, קרן פלס שוב איתנו. כמה כיף לכתוב את זה
— מאקו, ביקורת מאת אסף נבו
אורימדון

אורימדון (ביוונית: Ευρυμέδων; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי שפעל בתקופת המלחמה הפלופונסית.

ביוגרפיה

אביו היה אתונאי בשם תוקליס, לא ידוע דבר על מוצאו או ילדותו.
הוא נזכר לראשונה לאחר קרב סיבוטה, הוא נשלח בראש צי ספינות לעזרת הקרקירים שהותקפו בידי הקורינתים. השייטת שלו הגיעה באיחור, לאחר שהקורקירים כבר הובסו. אולם הוא הצליח להרתיע את הקורינתים ולגרום לנסיגתם למרות זאת. הוא שהה בקרקירה שבוע, במהלכו התחוללה בעיר מלחמת אזרחים, שנמשכה גם לאחר עזיבתו את העיר. 
בקיץ 425 לפנה"ס נשלח אורימדון יחד עם סופוקלס אל רגיון, כדי לתגבר את חיל המצב האתונאי שם. על פי הפקודות שניתנו להם, היה עליהם לנחות תחילה בקרקירה, להפסיק את מלחמת האזרחים שם, לרתום את הצי הקרקירי לעזרת האתונאים, ורק לאחר מכן להמשיך אל רגיון. אולם כאשר עברו ליד מסיניאה בדרך לקרקירה, נודע להם שחיל מצב ספרטני חזק כבר נמצא בנמל מסיניאה. דמוסתנס הציע לכבוש את פילוס, כדי להקשות על חיל מצב זה. אורימדון וסופוקלס סרבו, אולם סערה חזקה הדפה אותם ממילא לפילוס, ובלית ברירה ערכו את הקרב, שכונה קרב פילוס והסתיים בניצחון אתונאי מוחץ. לאחר מכן הפליג אורימדון לקרקירה, והצליח לסיים את מלחמת האזרחים שם. כשהגיעו לרגיון, התברר שהערים שלחמו באתונאים באזור כבר השלימו ביניהם, ולאורימדון ועמיתיו לא נותר אלא להתפנות. באתונה זעמו על כך, ואורימדון נידון לקנס באשמה של קבלת שוחד. עמיתיו נידונו לגלות. 
למשך עשר השנים הבאות הוא אינו נזכר שוב, אולם כאשר הגיעו דיווחים מדאיגים על תוצאות המערכה האתונאית בסיצליה, נשלח אורימדון עם 10 ספינות וסכום כסף גדול לסיציליה. זמן קצר לאחר מכן נשלח בעקבותיו דמוסתנס. הוא לקח חלק שולי למדי במערכה באי, והיה שותף לדעתו של דמוסתנס שטען שיש לפנות את האי במהירות האפשרית, אולם המפקד העליון ניקיאס סירב לאשר זאת. ההתקפות האתונאיות על סירקוסאי הפכו לנואשות יותר ויותר, באחת מהן אורימדון הוביל צי שהיה אמור לתקוף את סירקוסאי דרך הים. הוא התנגש בצי הסירקוסי, אולם רצה לאגף אותו, ועל כן עם חלק מהספינות עזב את המרכז וניסה לתקוף מימין. לרוע המזל הסירקוסים הביסו את המרכז האתונאי מהר מדי, ולאחר מכן הביסו את אורימדון שנהרג בעצמו בהתקפה.
דודונה

דודונה (ביוונית: Δωδώνη) הוא אתר ארכאולוגי באפירוס שביוון שבו שכן בימי קדם אורקל. על פי הרודוטוס, הוא האורקל הקדום ביותר ומתוארך לאלף ה-2 לפנה"ס. אזכורו הקדום ביותר הוא בכתבי הומרוס, שם הוא מתואר כאורקל של זאוס. הוא נחשב לאורקל השני בחשיבות לאחר האורקל מדלפי.

תיאור

על פי דיווחי ההיסטוריונים בעת העתיקה, במקום הייתה חורשה ובה עץ אלון או אשור. כהני האורקל פירשו את רשרוש עלי העץ כתשובה לשאלות שהופנו אליהם, רשומות על לוח עופרת. על פי הסברים אחרים, העץ הוקף קדרות תלת-רגליות עשויות ברונזה והצלצול שהן השמיעו כשהרוח נשבה, פורשו על ידי הכהנים. גם המיית היונים מוזכרת כקול האורקל. במאה הרביעית לפנה"ס נבנה מקדש עשוי אבן שבחצרו המוקפת גדר שכן העץ המקודש. בשלב כלשהו נתלה על ענפי העץ פסל ברונזה שתפקד כפעמון רוח, אולי כדי לשחזר את צלצול קדרות הברונזה.
ב-290 לפני הספירה, קבע פירוס, מלך אפירוס את דודונה כמרכז הדתי שלו והקים מבנים רבים במקום, בהם האמפיתיאטרון. ב-219 לפנה"ס בנה פיליפוס החמישי, מלך מוקדון את המקדש מחדש, לאחר שנחרב במלחמות קודמות. ב-167 לפנה"ס החריבו אותו הרומאים, אך אוגוסטוס קיסר הקים אותו בחזרה ב-31 לפנה"ס. בשנת 362 הגיע הקיסר יוליאנוס הכופר להתייעץ באורקל כחלק מהחייאתו את הפולחן היווני-רומי. הקיסר תאודוסיוס הראשון שהפך את הנצרות לדת הרשמית באימפריה הרומית, אסר כל פעילות פגנית והגדת עתידות. הפעילות במקום הופסקה ב-392 ועץ האלון נגדע.

התיאור בכתובים

הומרוס מכנה את כוהני המקדש "סֶלים" ומתאר אותם ככאלה שאינם רוחצים את רגליהם והם ישנים על האדמה. לעומת זאת, אריסטו מכנה את העם כולו היושב בדודונה סלים.

אובידיוס

אובידיוס מזכיר במטמורפוזות עץ אלון הקדוש ליופיטר (הוא זאוס), עץ "מזרע דודונה", כחלק מסיפור של איקוס הפונה לאל בתפילה ומקבל ממנו אות.

הרודוטוס

על פי הרודוטוס, בתחילה הקריבו היוונים קרבנות בדודונה, ללא שייחדו אותם לאל מסוים, ובטרם קראו לאלים בשמות. לאחר מכן נחטפה על ידי הפיניקים כוהנת מנוֹא שבמצרים והגיעה ליוון. כשחיה בדודונה כשפחה, הקימה מקדש לזאוס תחת האלון שצמח שם.

סטראבון

על פי סטראבון, בתחילה היו הכוהנים גברים, אך מאוחר יותר היו אלה שלוש כוהנות שפירשו את תשובת האורקל לשואלים.
ג'ורג' לייזנבי

ביוגרפיה

לייזנבי נולד בניו סאות' ויילס, אוסטרליה. לאחר שעזב את בית הספר עבד כאיש מכירות בחברת "Morris Motor". הוא עבר ללונדון ב-1964 ועבד כדוגמן, ומאוחר יותר כשחקן בפרסומות. לפני שנבחר לגלם את ג'יימס בונד, שיחק רק בסרטי ריגול איטלקיים המוגדרים כ"סרטים סוג ב" (B Movies) ובפרסומות.
לאחר פרישתו של שון קונרי מתפקיד ג'יימס בונד ב-1967, הוזמן לייזנבי על ידי מפיק סדרת הסרטים, אלברט ברוקולי, להשתתף במבחן בד לתפקיד בונד לאחר הלה ראה אותו בפרסומת. ברוקולי התרשם ממבחן הבד של לייזנבי והוצע לו חוזה לשבעה סרטים, אך לייזנבי שוכנע על ידי הסוכן שלו שדמות המרגל תהיה לא רלוונטית בשנות השבעים, ולייזנבי עזב את הסדרה אחרי סרט אחד: "בשרות הוד מלכותה" (1969). במהלך חלק ניכר מן הסרט, מתחזה דמותו של בונד לדמות אחרת, סר הילארי בריי (שמגולם על ידי השחקן ג'ורג' בייקר). בחלק מהסרט מתחזה בונד לבריי ובאותן סצנות מדבב ג'ורג' בייקר את לייזנבי, עניין חריג לדמות המגולמת על ידי שחקן דובר אנגלית כשפת אם. לייזנבי הסתכסך במהלך הצילומים עם הבמאי פיטר האנט והעיתונים טענו שהסתכסך גם עם השחקנית הראשית דיאנה ריג מפני שעיתונאי אחד שמע את דיאנה אומרת: "אני אוכלת שום בארוחת צהריים אני מקווה שגם אתה ג'ורג'!" אבל אחרי שהבירו שני השחקנים שזה נאמר בתור בדיחה העיתונאים חזרו בם. ובראיון עמו טען לייזנבי כי העבודה על הסט הייתה קשה בעיקר כי האנט סירב לדבר איתו ישירות במהלך הצילומים.
מאז הופיע לייזנבי בתפקידי אורח וכדמויות משנה בסרטים ותוכניות טלוויזיה. בין היתר שיחק בסרט הפארודיות המצליח "סרט מטוגן" של ג'ון לנדיס והאחים צוקר ובתפקיד המהווה פארודיה על ג'יימס בונד בפרק של החידוש לסדרה "אלפרד היצ'קוק מציג" ובסדרה "סופרבוי". בשנות ה-70, עבד לייזנבי בהונג קונג עם ברוס לי. הוא גם שיחק במספר סרטים מאוחרים מסדרת סרטי "עמנואל", ובקומדיה "זרוקים בשלג" (2003) בכיכובו של מיילו ונטימיליה.
ב-2002 נישא לייזנבי לאשתו השנייה, שחקנית הטניס לשעבר פם שרייבר. לזוג שלושה ילדים.
ליל המכשפות

תקציר עלילה

דיאנה בישופ היא היסטוריונית ומכשפה שאינה מעוניינת להשתמש בכוחותיה. היא מגלה כתב יד מכושף בספרייה הבודליינית באוניברסיטת אוקספורד. תגלית זו דוחפת אותה לתוך עולם הכשפים במטרה לפענח את הסודות השמורים בו לגבי יצורים מכושפים. מתיו קלרמון שהוא גנטיקאי וערפד מציע לה עזרה. על אף חוסר האמון רב השנים בין המכשפות לבין הערפדים, הם מצליחים ליצור ברית ויוצאים להגן על הספר ולפתור את התעלומות החבויות בו, תוך כדי התמודדות באיומים של עולם היצורים.

הפקה

ב-2011 רכשה חברת האחים וורנר את זכויות ההפקה של "A Discovery of Witches". הסרט היה בשלבים ראשונים של הפקה, ופורסמו פרטים מעטים כגון חתימה על חוזה עם המחזאי דייוויד אובורן, ועם המפיקים דניס די נובי ואליסון גרינספן.
הערוץ הבריטי Sky One רכש את הזכויות לעיבוד הספרים לטלוויזיה. טרסה פאלמר לוהקה לתפקיד דיאנה בישופ, ומת'יו גוד לוהק לתפקיד מת'יו קלרמון. הצילומים נערכו במשך שישה חודשים והסתיימו ב-16 בפברואר 2018. רוב הצילומים נערכו בוויילס באולפני Bad Wolf.

שידור

שידור הבכורה של הסדרה בבריטניה היה ב-14 בספטמבר 2018 בערוץ Sky One. השידור בסטרימינג ב-NOW TV נעשה יום אחר השידור בטלוויזיה. ההפצה הבינלאומית נוהלה בידי Sky Vision.

קבלה וביקורת

הסדרה זכתה לסקירות חיוביות מהמבקרים ששיבחו את העיבוד, את ההפקה ואת הופעתם של השחקנים. באתר Rotten Tomatoes קיבלה הסדרה דירוג של 100% המבוסס על 5 סקירות.

פרסים

באוקטובר 2018 הייתה הסדרה מועמדת לפרס הטלוויזיה הלאומית בקטגוריית הדרמה החדשה הטובה ביותר.
גסטון דלמאו

חיים אישיים

גסטון דלמאו נולד בעיר בואנוס איירס, ארגנטינה. יש לו שני אחים גדולים.
ניהל מערכת יחסים עם השחקנית דניאלה איטה.
כיום גר בניו יורק.

קריירה בטלוויזיה

בשנת 2005 שיחק את לאוקו בסדרה "פלורסיינטה" שנוצרה על ידי קבוצת כריס מורנה.
בשנת 2006 שיחק את ניקו בסדרה "חיים שלי" בתפקיד קטן לכמה פרקים 
לאחר מכן בשנת 2007 הלח לשחק בסדרת הנוער המצליחה "כמעט מלאכים" וגילם את דמותו של רמירו "רמה" אורדונייז. את דמות זה גילם בתפקיד הראשי למשך 4 עונות עד 2010, הסדרה זכתה לפופולריות רבה בקרב מדינות רבות, בין היתר בישראל.
בשנת 2019 חזר לתודעת הציבור הארגנטינאי כאשר שיחק בסדרת הטלוויזיה "בשאר העולם".

קריירה במוזיקה

בשנים 2007 -2012 היה חלק מלהקת הטין אנג'לס, שנוצרה בעקבות הסדרה כמעט מלאכים, יחד עם השחקנים הראשיים הנוספים מהסדרה מריאנה אספוסיטו, אאוחניה סוארס (שהוחלפה ברוסיו איגרסבל ב-2011), ניקולס ריירה, וחואן פדרו לנזאני. שני האלבומים הראשונים של הלהקה, טין אנג'לס וטין אנג'לס 2, הגיעו במהירות למעמד פלטינה במכירות, בעוד האלבום השלישי, טין אנג'לס 3, היה האלבום הנמכר ביותר החמישי בארגנטינה לשנת 2009.
הקבוצה הופיעה מספר פעמים בגראן רקס, התיאטרון בבואנוס איירס והופיעה לא רק בארגנטינה, אלא גם בספרד, ישראל ומספר מדינות בדרום-אמריקה. בשנת 2009 זכתה הלהקה בפרס "האומן הטוב ביותר בארגנטינה".
ביולי 2012 הלהקה הציגה מופע חדש בגראן רקס שנקרא: "הטין אנג'לס בגראן רקס 2012: הפרידה". המופע האחרון שלהם התרחש ב-8 באוקטובר 2012 בקורדובה.

חיים אישיים

בסוף 2012 עבר להתגורר בארצות הברית על מנת לקדם את הקריירה האמנותית שלו. בספטמבר 2019 קיבל דלמאו אזרחות אמריקאית.
שלמה חראזי

הרב שלמה בן סעדיה בירב מימון בירב אפרים אלחראזי היה מגדולי חכמי תימן בסוף המאה ה-17. שימש ברבנות באחת מהקהילות בדרום תימן. 
על פי הסברה, אליו נשלחה איגרת בשנת התנ"א (1691) מרבני ירושלים ובראשם הרב משה בן חביב לבקשת סיוע כספי לחיזוק קהילת יהודי ירושלים. בפתיחת האיגרת נכתב בין היתר: "מלאים מצוות כרימון... ששים ושמחים לעשות רצון קונם באונם... בתוכם אנשים הדורים נדיבים ושועים גבירים כבירים ה"ה הנשיא המפורסם עוואץ'... עואץ' מעוצ'ה וכה"ר מסאלם היבה ועל ראשיהם [כה"ר] שלמה בן סעדיא אתה ה' [תשמרם]...".
נולד בטוילה, ולמד תורה אצל תלמידי חכמים בני מקומו, ובפרט לפני הרב נתן בירב אברהם.
הרב חראזי חיבר שירים וספרים. לו מיוחס השיר המפורסם "שמע האל ענני בתפילה". ספרו המפורסם ביותר הוא "בית תפילה". כמו כן, חראזי נודע כמעתיק ספרים טוב והעתיק חיבורים כמו ספר "היכלות", "תולעת יעקב" ו"רכב אלדים".

בית תפילה

בסביבות שנת 1670 חיבר חראזי את הספר "בית תפילה", שהוא מבוא ופירוש לתפילה ובעיקר לתפילת העמידה. מלבד נושא התפילה, דן הספר במהות הנפש ובהבדל שבין נפש היהודי לנפש הגוי. הוא נוגע בנושאים אחרים ביהדות כמו חשיבות קיום המצוות, מידת הביטחון, יצר הטוב ויצר הרע, תפקיד ישראל בעולם, תחיית המתים, חישובי קץ, זהות המשיח וקיבוץ גלויות. מכל הנושאים הנזכרים, זוכים נושא הגלות ונושא הגאולה להעדפה. חראזי מרבה לחזק את קוראיו כי הגאולה תבוא מן הגלות ואין להתייאש מהמצב הקשה בו הם שרויים. בין היתר, כותב חראזי "דיין לישראל צער גלות, ואפילו בלא תשובה נגאלין". אווירת המצוקה והסבל זועקים מכל חלקי הספר, עקב ההתנכלויות השונות מצד השלטונות כלפי יהדות תימן בתקופה זו. הספר גדוש במובאות מהמקרא, מהתלמוד, מהמדרש ומספרי הקבלה והפילוסופיה. חלק ממקורות הספר לא ידועים, ורובם פרי חכמי תימן הראשונים. פעמים רבות חראזי מציג שאלות לפני ביאוריו. 
הספר יצא לאור מחדש בשנת 1992 על ידי ציון בר מעוז.
אקטיק

אקטיק (Actiq) הוא שם המותג של מוצר לשיכוך כאבים המבוסס על פנטניל ציטרט בצורה של לכסנית (lozenge), המותווה בארץ לטיפול בכאב מתפרץ בחולים אונקולוגיים. בצה"ל, האקטיק משמש לטיפול בכאבים חזקים כתוצאה מטראומה, כאשר אין צורך בטיפול דרך הוריד. האקטיק בצה"ל ניתן על ידי רופא או פרמדיק צבאי. אקטיק נמצא בסל הבריאות לכלל החולים האונקולוגים. המוצר מיוצר על ידי חברת ספלון.

מועמדים לטיפול

כ-90% מהחולים האונקולוגיים שכבר מקבלים משככי כאבים בעלי טווח השפעה ארוך עבור הכאב הכרוני שלהם, סובלים גם מהתקפים פתאומיים של כאב חזק הפורץ למרות הטיפול המתמשך (כדורים/מדבקות) שהם נוטלים. תופעה זו מכונה כאב מתפרץ. הכאב המתפרץ מוגדר ככאב בעוצמה בינונית עד חמורה שיכול להופיע מספר פעמים ביום ונמשך בממוצע כחצי שעה. הוא גורם סבל פיזי ונפשי רב לחולים האונקולוגיים.

אופן השימוש

יחידת אקטיק מורכבת מלכסנית בטעם פטל עדין (המכילה את הפנטניל) המחוברת לידית אחיזה קצרה, בדומה לסוכריה על מקל. הפנטניל מועבר לגוף על ידי הברשת הלכסנית על פנים הלחי וכך הוא נספג במהירות בזרם הדם. השפעת התרופה מורגשת כעבור 3-5 דקות והקלה משמעותית בכאב מורגשת כרבע שעה מנטילת התרופה. אקטיק זמינה בשישה מינונים שונים הנמדדים במיקרוגרמים: 200, 400, 600, 800, 1200 ו–1600 מק"ג.

מנגנון פעולה

אקטיק פועל במנגנון של ספיגה דרך ריריות הפה (oral transmucosal). החומר הפעיל פנטניל הוא חומר ליפופילי, מסיס בשומן, שנספג במהירות רבה דרך ריריות הפה והלחי ומגיע תוך דקות בודדות לרצפטורים מסוג מיו האחראים על מנגנון הכאב במח. צורת המתן הזו מאפשרת שיכוך מהיר של הכאב.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי של אקטיק הן תופעות הלוואי המוכרות בשימוש באופיואידים והן יכולות לכלול: עצירות, ישנוניות, בחילות וסחרחורות. תופעות אלו ניתנות לטיפול והן חולפות או פוחתות בעוצמתן לאחר זמן מה של שימוש.
המליץ

המליץ היה כתב עת עברי שיצא לאור ברוסיה בין השנים 1860–1904, תחילה במתכונת של שבועון, ומ-1886 כעיתון יומי. העיתון נכתב בשנתו הראשונה בעברית ובגרמנית באותיות עבריות.

היסטוריה

תחילה יצא העיתון באודסה ב- כ"ה בתשרי תרכ"א (29 בספטמבר 1860). ב-1871 עבר לבירה פטרבורג, שבה הופיע, באופן לא רציף, עד 1904. עד 1886 הופיע כשבועון, אולם הוצאת "היום" כעיתון יומי יצרה תחרות בעקבותיה החל גם "המליץ" לצאת כעיתון יומי.
רבים ממשכילי רוסיה, רדיקליים כמו מתונים, כתבו בעיתון. עם הכותבים המפורסמים בו נמנים יהודה לייב גורדון, שערך אותו בפועל בשנות ה-80 של המאה ה-19, אחד העם, משה לייב ליליינבלום, צבי כשדאי ויהודה ליב לוין (יהל"ל). אחד העם פרסם מעל דפי המליץ בשנת 1889 את בכור מאמריו: "לא זה הדרך".
בשנותיו הראשונות היה העיתון הביטאון המרכזי של תנועת ההשכלה ברוסיה. עם קום תנועת ביל"ו בשנת 1882, החל לבטא בתוכנו את השקפתה של תנועת חובבי ציון. "המליץ" נסגר בשנת 1904.
מ-1862 התפרסם ל"המליץ" מוסף בשם "קול מבשר". זה נפתח בהפצרתו של יהושע מרדכי ליפשיץ, הלקסיקוגרף היידי הראשון, שדגל בהשקפה לפיה הניב היודיאו-גרמני הוא שפת העם האותנטית. "קול מבשר" הפך לבמה מרכזית ליצירת יידיש תקנית; הוא נותר כמוסף במשך שבע שנים, ומ-1869 ועד 1872 שרד כעיתון עצמאי.

עורכים

המוציא לאור הראשון היה אלכסנדר צֶדֶרבוים (אר"ז), שהיה עורכו של העיתון עד יום מותו בשנת 1893. אחרי פטירתו ערך את כתב העת חתנו אהרן יצחק (ארנולד) גולדנבלום (1913-1828), והחל מגיליון 265 (13 בדצמבר 1899) ערך אותו, לאון רבינוביץ ("איש יהודי").
אילנה קראוזמן בן-עמוס

אילנה קראוזמן בן-עמוס היא פרופסור מן המניין במחלקה להיסטוריה כללית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. עוסקת בהיסטוריה חברתית ותרבותית של אנגליה בעת החדשה המוקדמת. 
את התואר הראשון והשני עשתה באוניברסיטה העברית בירושלים בחוג להיסטוריה. את עבודת הדוקטורט שלה כתבה באוניברסיטת סטנפורד. תחומי התעניינותה כוללים משפחה וחברה, קהילה ורשתות חברתיות, עוני ורווחה, חילופי מתנות, יחסים בינאישיים והיסטוריה של הרגשות.