מקלט מס

מקלט מס הוא מדינה או אזור בעל אוטונומיה כלכלית שרמת המסים בו נמוכה או אפסית, וכך הסטת הכנסה אל מדינה (או אזור) זו ממדינה שרמת מסיה גבוהה עשויה להביא לחסכון ניכר במס. זהו תכנון מס לגיטימי, אם כי מחוקק המיסים ורשויות המיסים מנסים לצמצם את השימוש בו. מדינות המשמשות כמקלטי מס הן בדרך כלל מדינות קטנות יחסית, וחסרות תשתית כלכלית איתנה. מטרתן של מדינות אלו בגביית מס נמוך היא למשוך הון זר כדי ליצור פעילות בנקאית ענפה, וגם לספק תעסוקה לשירותים שונים להם נזקק איש העסקים החוסה במקלט המס.
בין היתר יקבעו חוקיהן של מדינות אלו כי התאגיד במקלט המס ישלם אגרת רשם החברות שנתית, שכר שנתי לדירקטורים, שכר למזכיר החברה. כן עשויים להידרש כתובת רשומה במקלט המס, הגשת דוחות כספיים, וכיוצא בזה. כן ייהנו המדינות מפיתוח התקשורת בהן בשל הצורך בספקי אינטרנט לעסקים של e-commerce, מפיתוח הבנקאות, שירותי סליקה, חברות נאמנות וכו'. 
מקלטי המס מתחרים ביניהם, אך גם שונים זה מזה בשינויים ניכרים, ואף אופן ההתאגדות ומשמעותה לובשים ופושטים צורה. מקלטי המס יברכו על הקמת חברות סחר בינלאומי אך לא כל מדינה תתיר הקמת קזינו בתחומה. 
מנגד, ארגונים בינלאומיים כגון ה-OECD עוסקים בניסיונות לחסום את הפרצות, אך מטעמים שונים שאינם נוגעים בדרך כלל להשתמטות ממס, אלא לשם מניעת מימון פעילות בלתי חוקית והלבנת הון הנובעים מפעילות בלתי חוקית.
אנשי עסקים שפעילותם העסקית חובקת עולם ומשיקה במספר ארצות מחויבים בזהירות מפני מלכודות מס לא צפויות. תכנון נכון של הפעילות הבינלאומית של חברות אלו עשוי להביא לחסכון ניכר במס.

רקע והתפתחות

מקלטי המס המוכרים כיום הם חידוש של המאה העשרים. בתחילה הם שימשו משפחות עשירות וכנופיות פשע ומאוחר יותר נוצלו גם על ידי תאגידים רב-לאומיים. עם זאת, מקלטי מס היו קיימים במובנים מסוימים גם בעת העתיקה. ביוון העתיקה ידוע על נוהג של הסוחרים לאכסן סחורה באיים הסמוכים ליוון על מנת להימנע ממיסוי בשיעור של 2% על סחורה מיובאת. נציין גם את הוותיקן המשמש כמקלט מס לאפיפיור ולאנשיו.
השימוש המודרני במקלטי מס, כפי שהוא מוכר כיום, קיבל דחיפה משמעותית בשנות ה-70 עת החלו מדינות ה-OECD להטיל מגבלות על שוקי ההון המקומיים, בצורה של רגולציה ופיקוח מוגברים. תופעות אלו, יחד עם שיעורי המיסוי הגבוהים במדינות אלו, הובילו לפריחתם של המרכזים הפיננסים בעולם ובעיקר במקלטי המס הקלאסיים. באירופה, המובילה בעניין זה בתחילת שנות ה-70 הייתה לוקסמבורג, אשר הצליחה למשוך אליה כספים של תושבי גרמניה, צרפת ובלגיה. מאוחר יותר הצטרפו האי מאן, בחריין ואיי קיימן. בשלב זה, החלו להתפתח במקלטי המס ענפי הבנקאות והשירותים הפיננסיים המהווים כיום חלק מהותי מהבנקאות הגלובלית.
מדינות ריבוניות אשר רצו להצטרף למגרש המשחקים החדש נאלצו, מטעמים תקציביים, ליצור מנגנונים מיוחדים אשר יהיו אטרקטיביים לפעילויות מסוימות ולאנשים מסוימים. אותן מדינות לא יכלו להתחרות במקלטי המס הקלאסיים ולהציע שיעורי מס נמוכים, ועל כן פותחו מנגנונים המאפשרים תשלום מס נמוך או פטור ממס, לדוגמה, למשקיעים זרים בלבד. ברור שבסיטואציה זאת, התושבים המקומיים "נאלצו" להעביר את הונם למקלטי המס.

מלחמת המדינות במקלטי המס

המדינות המתועשות במערב הקימו ארגונים שונים לשיתוף פעולה כלכלי ביניהן, כגון ה-OECD ה-FATF, אשר מטרתם, בין היתר, למנוע "כיבוס" כסף "מלוכלך" שמקורו במסחר בלתי חוקי ובסוגים שונים של פשע מאורגן, אך מעל לכל מטרתם לחסום העברות כספים שנועדו לטרור בינלאומי (ראו בעניין זה מדריך בעברית של הרשות לאיסור הלבנת הון וחוזר בנק ישראל בעניין הלבנת הון).
מניעת השתמטות ממס או תכנון מס לגיטימי מהווה מטרה משנית לארגונים אלו, אך המלחמה בהון השחור הקשור לפעילות בלתי חוקית פוגעת גם בפליטי המס. בין היתר פיתחו המדינות רשימות שחורות של מדינות מקלטי מס שעליהן מוטלות מגבלות סחר, לא ייחתמו אמנות עם מדינות אלו, בנקים לא ששים לפתוח חשבונות לתאגידים שמקום מושבם במקלט מס, חשבוניות (invoice) של חברות תושבות במקלטי מס לא יהוו הוצאה מוכרת וכיוצא בזה. 
ביוון, למשל, לא יוכר חשבון ששולם לחברה תושבת מקלט מס כהוצאה מוכרת לצורכי מס. 
בישראל, מחלקת מיסוי בינלאומי ברשות המיסים לא תאשר לחברה ישראלית העברה בנקאית של כספים בגין שירותים שהעניקה חברה השוהה במדינה מקלט מס, אלא אם כן יוצג לה חוזה התקשרות עם אותה חברה, יגלו למחלקה מיהם בעלי המניות בחברה (על מנת לאתר בעלי אזרחות ישראלית ולגבות מהם מס על פעילות זאת - בישראל המס הוא מס פרסונלי וחל על האזרח ולא על חברה כך שרשימת חברה במקלט מס לא פוטרת את האזרח מתשלום מס), ויוכח להנחת דעתם כי אותה חברה משלמת מס במדינה אחרת.
קפריסין, אשר הייתה ידועה עד לאחרונה כמקלט מס (שיעור מס חברות של פחות מ-5%), דורשת כי ידווח לבנק המרכזי מיהם בעלי המניות הנהנים בחברה שמניותיה מוחזקות בידי גוף נאמן עבורם. קפריסין, אשר נכנסה בשנת 2004  לאיחוד האירופי, עדיין נחשבת אטרקטיבית לעסקים מסוימים למרות שמס החברות בה עלה ל-10%.
אפילו הבנקים בשווייץ, המפורסמים בסודיותם, לא יפתחו חשבון ללקוח שאין בידו המלצה מאת עורך הדין שלו, רואה החשבון שלו או הבנקאי שלו במדינה בה הוא תושב.