google/wiki40b huggingface dataset:
ז'ואקים ברוגה

קריירה

ברוגה נולד וגדל בעיירה באניולס, שבקרבת ז'ירונה שבקטלוניה. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצה של העיירה, באניולס. ב-1949 הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, מהבכירות בכדורגל בספרד. כעבור שנה הועבר למשך שנה לאספנייה אינדוסטריאל, ששימשה הלכה למעשה קבוצת מילואים לברצלונה. כעבור שנה שב לקבוצה, והוא זכה למעט הזדמנויות בשנותיו הראשונות בברצלונה. את הופעת הבכורה בליגה הספרדית ערך ב-9 בדצמבר 1951, בניצחון 2 - 0 אצל לאס פאלמס. כעבור שבוע הופיע פעם נוספת ואחרונה לעונה זו, וברצלונה זכתה בסיום העונה, עונת 1951/1952, בדאבל - זכייה באליפות ובגביע. בעונה הבאה שותף ב-6 משחקי ליגה ובשני משחקים בגביע, וברצלונה השלימה זכייה שנייה ברציפות בדאבל. בעונת 1953/1954 שיחק לסירוגין בברצלונה ובליגה השנייה במדי אספנייה אינדוסטריאל כמושאל, על מנת לצבור דקות משחק.
בעונת 1954/1955, כאשר גוסטאו ביוסקה סבל מפציעה חמורה, תפס ברוגה את מקומו במרכז ההגנה של ברצלונה. במהלך עונה זו ערך 26 הופעות בליגה, וקבוצתו סיימה במקום השני. בתחילת העונה הבאה המשיך לשחק בהרכב הקבוצה, אך כשביוסקה החלים, ברוגה מיעט לשחק. את שערו הראשון והיחיד בליגה הספרדית הבקיע ברוגה ב-1 בינואר 1956, אז ניצחה ברצלונה את אספניול, יריבתה העירונית, בתוצאה 3 - 0. בעונת 1955/1956, עם דומנק בלמניה כמאמן, שב ברוגה למלא תפקיד משמעותי בהרכב הקבוצה. ב-23 בספטמבר, בניצחון 7 - 3 על אתלטיקו מדריד, הבקיע ברוגה שער עצמי לרשת קבוצתו. בסך הכול הופיע ב-24 משחקי ליגה בעונה זו, אך ברצלונה הגיעה למקום השלישי בלבד. בסיום העונה זכה עם ברצלונה בגביע הספרדי, כשברוגה אף פותח במשחק הגמר ב-16 ביוני 1957 בו גברה ברצלונה על אספניול בתוצאה 1 - 0.
בעונה הבאה פתח ברוגה ב-11 משחקי ליגה בלבד. לקראת סוף העונה הוחלף בלמניה בהלניו הררה. עמו זכתה הקבוצה בגביע ערי הירידים הודות לכך שגברה על לונדון XI בתוצאה המצטברת 8-2, כשברוגה פותח בגומלין שהסתיים בניצחון 6 - 0. לאחר מכן השתתף ב-5 משחקים בגביע, אך ברצלונה הודחה על ידי אתלטיק בילבאו בחצי הגמר. במשחק נגד סביליה ב-1958 נפצע באופן חמור, פציעה שסימנה את סוף הקריירה שלו. כעבור מעל לשנה, הוא שיחק בעוד שני משחקים, והוא פרש מכדורגל, בהיותו בן 28 בלבד. בסך הכול, הן במסגרות רשמיות ובן במשחקי ידידות, הופיע ברוגה 140 פעמים במדי ברצלונה, בהן הבקיע 7 שערים.
בנוסף להיותו שחקן ברצלונה, ערך ברוגה הופעה בודדת במדי נבחרת קטלוניה, הנבחרת הלא רשמית של חבל הארץ, ב-1958.
מייקל קולינס (סרט)

תקציר העלילה

אפריל 1916, הבריטים מדכאים את מרד חג הפסחא שפרץ בדבלין. ראשי המרד מזוהים ומוצאים להורג פרט לאיימון דה ואלירה (אלן ריקמן) שניצל מהוצאה להורג בגלל אזרחותו האמריקאית. מייקל קולינס (ליאם ניסן) וחברו הארי בולנד (אידן קווין) נאסרים אך לאחר שחרורם הם ממשיכים בעבודתם המחתרתית.
באחד האסיפות בהם נואם מייקל לפני קהל, הוא נותקף על ידי השוטרים נפצע ומחולץ על ידי בולנד לחווה כפרית של אוהד המחתרת שם מטפלת בפצעיו קיטי קימרון (ג'וליה רוברטס) ושניהם מתאהבים בה.
מייקל מצליח להבריח את דה ואלירה מהכלא וזה מחליט לנסוע לארצות הברית לפעילות דיפלומטית ולפגישות עם וודרו וילסון ולוקח אתו את בולנד.
מייקל נשאר לנהל את המלחמה הוא מסתייע במודיעין שמספק לו אוהד המחתרת נד ברוי (סטיבן ריאה) העובד במשטרת דבלין.
המלחמה מסלימה. הבריטים שולחים לדבלין את כוחות  הבלאק אנד טאנס האלימים ואת כנופיית קהיר בפיקודונ של סומס (צ'ארלס דאנס) ומתחילה מלחמה רצחנית בין הכוחות. המודיע ברוי נתפס ומוצא להורג לאחר עינויים קשים.
בינתיים חוזרים דה ואלירה ובולנד מארצות הברית לאחר ששליחותם לא הצליחה. מייקל מזהיר את חברי הנהגת המחתרת שיחליפו את מקום מגוריהם ויסתתרו כי עומד להיערך מצוד. דה ואלירה מתנגד והבריטים מצליחים לאסור את רובם.
קולינס מתחיל במלחמה עקובה מדם ואנשיו מחסלים את רוב הבלשים של כנופיית קהיר ובתוכם סומס. הבריטים מגיבים באלימות רבה. הם נכנסים עם משוריין לתוך אצטדיון כדורגל ומתחילים לירות על הקהל במה שנודע כיום ראשון העקוב מדם. הבריטים ממשיכים לרדוף אחרי מייקל והוא נמלט מהם ונרדף על נפשו.
לבסוף מודיע לו דה ואלירה כי הבריטים מעוניינים במשא ומתן וממנה אותו לשליח למרות התנגדותו. קולינס רוצה להפסיק את שפיכות הדמים ולכן מסכים להצעת הבריטים להפוך את אירלנד למדינה חופשית במסגרת דומיניון בריטי עם צורך להישבע למלך בריטניה ובלינ ששת המחוזות הצפוניים.
דה ואלירה ואנשיו מסתייגים מההסכם למרות שהוא עובר בפרלמנט. מתחילה מלחמת אזרחים עקובה מדם בה לוחם קולינס נגד חבריו מהמחתרת ה-IRA. בשיא המלחמה מתפתחת קרב קשה באזור ארבעה בתי המשפט בדבלין שבסופו נכנעים אנשי ה-IRA לאחר הרוגים רבים בניהם חברו הטוב של קולינס, הארי בולנד.
בינתיים מתפתחת האהבה בין קיטי למייקל והם מחליטים להינשא. קיטי רוכשת שמלת כלה ומייקל נוסע לקורק להיפגש עם ולירה אך נקלע למארב של אנשי ה-IRA ונהרג.
מרשל פולק

קריירה

פולק נולד בניו אורלינס שבלואיזיאנה. שיחק פוטבול באוניברסיטת המדינה של סן דייגו ונבחר שני בסיבוב הראשון של הדראפט של 1994 על ידי אינדיאנפוליס קולטס עימה שיחק חמש עונות. לאחר עונת 1998 הועבר פולק לסנט לואיס רמס, בה שיחק 7 עונות. בחלק מתקופה זו היה פולק שותף בכיר בקבוצת ההתקפה של הרמס, שנודעה בכינוי "ההצגה הטובה ביותר על משטח הדשא" (The greatest show on turf), יחד עם מרכז ההתקפה קורט וורנר והתופסים אייזק ברוס וטורי הולט.
פולק הוא אחד השחקנים הבודדים בהיסטוריה להם 10,000 יארדים בריצה ו-5,000 יארדים במסירה במהלך הקריירה. יש לו מעל ל-100 טצ'דאונים בריצה ומעל 30 טצ'דאונים במסירה. שבע תפיסות של שתי נקודות לאחר טצ'דאון הן שיא NFL.
בשל פציעות בברכיים פולק לא שיחק בעונת 2006 ובמקום זאת היה פרשן ברשת השידור של ה-NFL. ב-26 במרץ 2007 הודיע על פרישתו מפוטבול. ב-20 בדצמבר 2007 כיבדה קבוצת סנט לואיס רמס את תרומתו לקבוצה והוציאה לגמלאות את חולצתו מספר 28, התלויה עתה באצטדיון הקבוצה.
ב-2011 נבחר להיכל התהילה של הפוטבול המקצועני, בשנה הראשונה לזכאותו להיבחר. ב-2017 נבחר להיכל התהילה של פוטבול המכללות.
האנציקלופדיה של הקוראן

האנציקלופדיה של הקוראן (באנגלית: Encyclopedia of the Qur'an, בקיצור: EQ) היא יצירה מחקרית הכתובה בשפה האנגלית על הנושאים המרכזיים בקוראן, ומילון אנציקלופדי של הקוראן. זוהי העבודה המקיפה ביותר מסוגה בשפה מערבית.
הוצאת בריל מתארת את האנציקלופדיה כדלקמן:
"נשענת על מסורת למדנית עשירה, וכוללת קרוב ל-1000 ערכים ב-5 כרכים, האנציקלופדיה של הקוראן של בריל היא מילון אנציקלופדי של מונחים, תפישות, דמויות, שמות מקומות, היסטוריה תרבותית ופרשנות על הקוראן, ובה מאמרי מסה מקיפים על הנושאים החשובים ביותר במחקרי הקוראן."
רוזה אשכנזי

ביוגרפיה

אשכנזי נולדה בשם שרה שְקינזי באיסטנבול להורים יהודים, אברהם ופלורה שקינזי. שנת לידתה אינה ברורה, ומקובל להסיק שהיא נולדה בתקופה שבין 1890 לשנת 1900. אביה של אשכנזי ניהל מחסן, והיו לה שני אחים, נסים וסמי.
בגיל 7 עברה אשכנזי עם משפחתה לסלוניקי, ומשם הגיעה בסביבות 1910 לפיראוס, שם נרשמו הופעותיה הראשונות. בתחילה הופיעה אשכנזי כרקדנית בקברט ואחר כך כזמרת. אשכנזי שרה בטורקית, ביוונית ובארמנית. בשלב זה כנראה גם שינתה את שמה לרוזה-רוזיטה.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 החלה לצבור מעריצים, והחלה להופיע בטברנה TSITSIFIES באזור פיראוס. בשנת 1929 יצא תקליטה הראשון. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הקליטה אשכנזי מאות שירים, ונחשבה לזמרת עם ההקלטות הרבות ביותר באותו עשור ביוון - למעלה מ-500 שירים.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, בשנת 1937, הקליטה אשכנזי עבור חברת HMV באיסטנבול.
את שנות המלחמה עברה באתונה, שם ניהלה מסעדה. לאחר המלחמה חזרה להקליט ולהופיע בהצלחה רבה ביוון, בטורקיה ואף במסע הופעות בארצות הברית.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, עת הרבטיקו קיבל לגיטימציה מהדור הצעיר ביוון (מאנוס חג'ידאקיס ואחרים), התגלתה אשכנזי בשנית, והופיעה בקונצרטים ובהופעות טלוויזיה.
רוזה אשכנזי נפטרה ב-2 בדצמבר 1980, ונקברה בכפר סטומיו במפרץ קורינתוס. קברה לא היה ידוע במשך כ-28 שנה, אך בשנת 2008 אותר הקבר וסומן על ידי מעריציה, חובבי הרבטיקו.
בשנת 2010 יצא הסרט של הבמאי הישראלי רועי שר "קנרית מתוקה שלי" המספר את סיפור חייה של אשכנזי. השתתפו בו מוזיקאים בולטים, בהם הזמרת  היווניה חאריס אלקסיו, הזמרת הישראלית יסמין לוי,  הזמרת הטורקיה מחטפ דמיר, המוזיקאי הישראלי תומר כץ והזמרת מרטה דה לויס.
הסרט זכה להצלחה רבה והשתתף בפסטיבלים ברחבי העולם.
מרדכי פלונגיאן

מרדכי פְּלוּנְגיאן (ה'תקע"ו, 1816 - כ"ח בחשוון ה'תרמ"ד, 28 בנובמבר 1883) היה למדן, בלשן וסופר, מראשי משכילי וילנה.

ביוגרפיה

נולד בפלונגיאן שבליטא לשלמה יפה, צאצא למשפחת רבי מרדכי יפה בעל ה"לבושים". בבחרותו למד אצל רבי צבי הירש ברוידא רבה של סלנט, ואחר כך אצל רבי אהרן מקרטינגה, מחבר "תוספות אהרן". אחר כך למד זמן ממושך באיישישוק עד שעבר להתגורר בווילנה.
התמנה כמורה ראשי לש"ס ופוסקים בבית המדרש לרבנים בווילנה לצדם של ש"י פין, אד"ם הכהן לבנזון ושלמה זלקינד. הוא התפרסם בכתיבתו העברית הצחה, ומלבדה ידע עוד שמונה שפות. ספריו התפרסמו והקנו לו שם בקרב קהילת יהודי וילנה ובקרב יהדות ליטא כולה, ונמסר שרבי יצחק אלחנן ספקטור העיד כי לא ראה אדם מופלג בתורה כמותו ].
הוא היה חלק מחוג משכילי וילנה, והסכמות שלו מתנוססות על ספרים שונים, חלקם בתחום מחשבת ישראל ופילוסופיה.
נפטר ביום רביעי, כ"ח בחשוון ה'תרמ"ד, 28 בנובמבר 1883. הלוויתו יצאה מבית הכנסת גחש"א בווילנה, בו הספידו חיים זליג סלונימסקי. בבית הקברות ספד לו המגיד מישרים הווילנאי דאז, ר' יעקב.
בתו בלה נישאה לאהרן הכהן בילינסון, רוקח. בנם (נכדו של פלונגיאן) משה בילינסון היה ממנהיגי תנועת העבודה.
Songs from a Room

רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי לאונרד כהן, מלבד היכן שמצוין אחרת.
בן מקנטייר

ביוגרפיה

אביו הוא אנגוס מקנטייר, יש לו אחות מבוגרת ממנו, ילידת 1962 ואח צעיר יליד 1971. היה נשוי לקייט מויר, סופרת סקוטית ומבקרת ספרים בטיימס גם היא ולו שלושה ילדים. מתגורר בצפון לונדון.
מאיר שלי

מאיר שלי (בוגדנובסקי; 17 בפברואר 1893 – 1983) היה עורך, מתרגם, עיתונאי ומשפטן. מאנשי אחדות העבודה וההסתדרות הכללית. מנכ"ל העיתון "דבר" ומראשי מערכת העיתון. המזכיר הראשי של ארגון "החלוץ" העולמי.

ביוגרפיה

נולד באולשאן שבפלך וילנה לפסח שרגא ומרים בוגדנובסקי. בוגר ישיבת טלז, ישיבת לידא וישיבת וולוז'ין.
ב-1912 עלה לארץ ישראל, למד בבית המדרש למורים בירושלים. באוניברסיטת וינה. ואחר כך קיבל השכלה משפטית בשיעורי המשפט הממשלתיים בארץ ישראל.
ב-1920 התמנה מזכיר "אחדות העבודה". היה ממייסדי ועורכי השבועון "העתיד" ו"החלוץ הצעיר".
שלי היה מתרגם, בעבודתו זו תרגם ספרים רבים בפסבדונימים: מ. בוגדנובסקי, מ. בוגדן, ב. דן ועוד.
גינדי החזקות

גינדי החזקות בע"מ היא חברה פרטית ישראלית, העוסקת ביזום, תכנון, פיתוח ובהקמה של בנייני מגורים ושכונות בעיקר במרכז הארץ. החברה הוקמה בשנת 2000 ובמרוצת השנים פיתחה, יזמה ובנתה מגוון רב של פרויקטים. החברה כוללת אחת עשרה חברות-בת המנהלות פרויקטים בתחום הנדל"ן בהיקף של כ-7,550 דירות בפריסה ארצית (נכון ל-2015), לרבות בתל אביב, רמת גן, פתח תקווה, הרצליה, ראשון לציון, נס ציונה, רעננה, נתניה, שוהם, כפר יונה, קריית גת ורמת השרון.
החברה היא בבעלותם ותחת ניהולם של עו"ד ליטל גינדי-מטלון, רו"ח אבי גינדי, עו"ד גיא גינדי, רו"ח רועי גינדי ורו"ח מנחם גינדי, כולם ילדיו של יגאל גינדי.

פרויקטים

בין היתר, בנתה החברה את מגדלי שרונה ושרונה מרקט בדרום הקריה, מגדל G תל אביב, גינדי הייטס ברמת גן ועוד.
בשנת 2016 בנתה גינדי החזקות את 'כרמי גת' בקריית גת, בו נמכרו כ-1,133 דירות, את מגדל OAK ברמת השרון, GL גינדי בלמד החדשה תל אביב, כרמי השרון בכפר יונה עם 320 דירות וקרית האמנים מצליח במסגרת פרויקט מחיר למשתכן.
באוקטובר 2019 מכרה החברה את מתחם שרונה מרקט, מלבד החניון במתחם, לחברות ביג ומגה אור בתמורה ל-160 מיליון שקל.
תריסר של אופים

תריסר אופים או תריסר של אופים (באנגלית: baker's dozen או long dozen - "תריסר ארוך") הוא מונח שמקורו באנגליה של המאה ה-13, ובניגוד למשתמע משמו אין הכוונה לתריסר אלא לכמות של 13 יחידות.
קרוי גם "תריסר של השטן" (באנגלית: devils's dozen), בפי אלה הרואים במספר 13 כמביא מזל רע.

היסטוריה

מקורו של המונח בחוק אנגלי מהמאה ה-13 שנחקק על ידי מלך אנגליה הנרי השלישי. חוק זה, שנקרא "חוק הלחם והשיכר", הורה כי אופה שירמה את לקוחותיו ייענש עונשים חמורים ביותר. החוק נועד למנוע מקרים של מרמה בשקילת הלחם או מזיגת השיכר (המאכלים הבסיסיים של פשוטי העם באנגליה של ימי הביניים). עונשים חמורים אלה כללו כריתת ידו של האופה. על מנת להגן על עצמם מפני ענישה, מכרו האופים 13 כיכרות לחם במחיר של 12. מכירה עודפת זו נועדה להגן על האופה במקרה שאחד הכיכרות יאבד או יתקלקל, כך שבכל זאת ייוותרו בידי הקונה תריסר כיכרות (כפי שרכש בפועל).
מנהג זה הפך לנוהג רשמי של גילדת האופים של לונדון.
כיום משערים שמקורו של מנהג זה קודם עוד לחוק האנגלי, וזאת בשל העובדה שקל יותר לאפות 13 כיכרות לחם בתוך תבנית מלבנית מאשר 12 כיכרות - קצות התבנית מתקררים ומתחממים יותר ממרכזה של התבנית ולכן סידור של 4:5:4 מאפשר ניצול יעיל יותר של השטח מאשר סידור של 6:6 באותה תבנית או סידור של 5:5:5 התופס יותר מקום, ואשר יכול לגרום שכיכרות הנאפים בקצות התבנית יישרפו. מסיבה זו נוצר המנהג של אפיית כיכרות לחם בסידור של 4:5:4, שהוביל למכירת תבנית שלמה במחיר אחיד.
יהודית נאות

ביוגרפיה

נאות החלה את דרכה באקדמיה, והייתה בעלת תואר ד"ר בביולוגיה. מונתה לפרופסור בפקולטה לרפואה בטכניון. עוד בשנת 1975 החלה בפעילות פוליטית, כשהייתה בין מייסדי מפלגת שינוי, בגלגולה הראשון, שקדם להקמת "ד"ש". בתחילה הייתה נאות פעילה במישור המוניציפלי, נבחרה פעמים רבות למועצת עיריית חיפה, ואף כיהנה כסגנית ראש העירייה ומחזיקת תיק החינוך בעיר. עם פרישתה של שינוי ממרצ, פרשה אף נאות עמה, ונבחרה מטעם שינוי לכנסת ה-15, בשנת 1999. בכנסת זו כיהנה כסגנית יו"ר הכנסת וחברה בוועדות הכנסת. בשנת 2003, לאחר הבחירות לכנסת ה-16 וכניסת שינוי לקואליציה, מונתה נאות לשרה לאיכות הסביבה על פי דרישתה.
נאות מילאה תפקיד זה באופן שזכה להערכה, ולתמיכת "הארגונים הירוקים". היא פעלה לנטרול חומרים מסוכנים, לשיקום אתרי פסולת, לקידום המיחזור, ובמיוחד לשמירת רצועת החוף של מדינת ישראל. נאות פעלה נמרצות לחקיקת חוק שמירת הסביבה החופית, שעבר לבסוף בכנסת ב-15 באוגוסט 2004.
בחודש אוגוסט 2003 נתגלה בגרונה של נאות גידול סרטני. נאות, שהצהירה כי היא בטוחה שהעישון הכבד הביא למחלתה, המשיכה בעבודתה תוך שהיא מאבדת את כושר הדיבור, ותיקשרה עם סביבתה באמצעות פתקים. בחודש אוקטובר 2004 לא עמד בה עוד כוחה, היא פרשה מן הממשלה והמשיכה לכהן כחברת הכנסת מטעם סיעת "שינוי". ב-16 בדצמבר 2004 הכריעה אותה מחלתה. בת 60 הייתה במותה והובאה למנוחות בבית העלמין בחיפה. לאחר מותה ולאחר ששופץ בסכום של למעלה מ-10 מיליון שקלים, נקרא על שמה חוף קריית חיים, "חוף נאות". אחת מבנותיה, תמר נאות-פרי, היא שופטת בבית משפט המחוזי בחיפה.
איתמר הכהן

בתנ"ך, אִיתָמָר מוזכר כבן הרביעי של אהרן הכהן. לאחר מותם של אחיו נדב ואביהוא, שירת ככהן יחד עם אחיו אלעזר.
במהלך מסעם של בני ישראל במדבר, הוא עמד בראש בני גרשון ומררי, נושאי אוהל המועד.
בנוסף היה האחראי על עבודתם של הלוויים.
משפחת עלי הכהן היא מצאצאיו.

משרתו

בתחילת פרשת פקודי מציינת התורה שאיתמר היה אחראי על חלק מעבודת הלוים במשכן, ולאחר מכן בבית המקדש : 
“אֵלֶּה פְקוּדֵי הַמִּשְׁכָּן מִשְׁכַּן הָעֵדֻת אֲשֶׁר פֻּקַּד עַל פִּי מֹשֶׁה עֲבֹדַת הַלְוִיִּם בְּיַד אִיתָמָר בֶּן אַהֲרֹן הַכֹּהֵן“ (שמות ל"ח 21).
באחריותו הייתה משפחת גרשון מבני לוי, שתפקידה לשאת חלק מכלי המשכן במסעות בני ישראל במדבר:
“זֹאת עֲבֹדַת מִשְׁפְּחֹת בְּנֵי הַגֵּרְשֻׁנִּי בְּאֹהֶל מוֹעֵד; וּמִשְׁמַרְתָּם בְּיַד אִיתָמָר בֶּן-אַהֲרֹן הַכֹּהֵן” (במדבר ד’ 28).
טלגרף

טֵלֶגְרָף הוא מכשיר להעברת מסרים מילוליים למרחקים ארוכים, בתחילה היו טלגרפים שעשו שימוש באמצעים חזותיים אך החל מהמאה התשע עשרה נעשה שימוש בטלגרף באותות אלקטרו-מגנטיים. מקור המילה טלגרף מיוונית: טלה-רחוק, גרפיין - לכתוב.

מערכת הטלגרף בישראל

הנחת קווי הטלגרף בין עכו לחיפה ובין יפו לירושלים בשנים 1864 - 1865 ציינה את צירופה של ארץ-ישראל למערכת תקשורת טלגרפית הקווית שהקיפה את האימפריה העות'מאנית ודרכה לשאר העולם. 
משרדי הדואר הטורקי, שסיפקו שירותים אלה, היו ממוקמים בערים הגדולות - עכו, חיפה, נצרת, צפת, טבריה, ירושלים, יפו ועזה, הם נחלקו לשני סוגים: משרדים בין-לאומיים- שמהם נשלחו מברקים בשפות האירופיות ומשרדים מקומיים - שם התקבלו מברקים בטורקית וערבית.
קווי הטלגרף היו פריט נוף בולט עד כדי כך שנרשמו במפות מאותה תקופה, גם השימוש באותות חשמליים להעברת המידע נחשב לחידוש וקווי הטלגרף מצוינים לכטלגרף חשמלי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה בנו הבריטים מחדש את תשתית הטלגרף העות'מאנית שנהרסה במלחמה, הם הניחו קווי טלגרף חדשים, תחילה בין חיפה לירושלים ובהמשך בין יפו לירושלים. 
הטלגרף האלחוטי נכנס לשימוש בארץ ישראל בשנות העשרים כבר ב־1924 ,עוד לפני שהטלגרף האלחוטי תפס מקום מרכזי באזור, הקדימה ממשלת המנדט וחוקקה את פקודת הטלגרף האלחוטי, שחייבה רישיון לשם הפעלת שירותי טלגרף.
מרכזת הטלקס הראשונה בישראל נחנכה בשנת 1954. עד שנות ה-80 היה זה האמצעי העיקרי להעברת נתונים וחומר כתוב, וניתן היה למצוא אותו בכל מערכות העיתונים, משרדי הממשלה, סניפי הדואר, מפעלים ובתי עסק גדולים. בשנת 1988 היו בישראל 6,300 מכשירי טלקס. עם כניסתם של מכשירי הפקסימיליה לשוק, בסוף שנות ה-80, חלה ירידה במספר הטלפרינטרים בארץ. כיום נשארו רק מכשירים בודדים בפעולה.
אלן קראב

נעורים וקריירת מכללות

קראב נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, הוא הצטיין בכדורסל במדי נבחרת התיכון שלו ונבחר למר כדורסל של התיכונים במדינת קליפורניה לשנת 2010. בשנים 2010–2013 שיחק כדורסל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ורשם במהלכן ממוצעים של 15.7 נקודות ו-5.7 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה בליגת המכללות נבחר לשחקן העונה בליגת ה-Pac-12.

פורטלנד טרייל בלייזרס

בדראפט ה-NBA של 2013 נבחר בסיבוב השני במקום ה-31 סך הכל על ידי קליבלנד קאבלירס והזכויות על החתמתו הועברו מיד לפורטלנד טרייל בלייזרס תמורת שתי בחירות דראפט עתידיות בסיבוב השני. בעונתו הראשונה בקבוצה מיעט לשחק ובמהלכה הועבר מספר פעמים לשחק בליגת הפיתוח. בעונתו השנייה שותף ב-51 משחקים מהם פתח בחמישייה בתשעה. בעונתו השלישית כבר הפך לחלק חשוב ברוטציה של הטרייל בלייזרס, שיחק ב-26 דקות בממוצע למשחק והשיג ממוצע של 10.3 נקודות למשחק בעונה הסדירה ו-9.5 נקודות בממוצע למשחק בפלייאוף. לפני 2016/2017 חתם על חוזה חדש בקבוצה לתקופה של ארבע שנים ועל סך 75 מיליון דולר.

ברוקלין נטס

ב-25 ביולי 2017 עבר קראב בטרייד לברוקלין נטס בתמורה לאנדרו ניקולסון.

אטלנטה הוקס

ב-6 ביולי הועבר יחד עם ניקיל אלכסנדר-ווקר לאטלנטה הוקס, בתמורה לטוריאן פרינס.
אקוויפר ההר

אקוויפר ההר של מדינת ישראל הוא אקוויפר (שכבת סלע המכילה מים) הנפרס באזור שדרת ההר של ישראל, מעמק יזרעאל בצפון, דרך הרי יהודה והשומרון, ועד לבאר-שבע. זהו מאגר מי התהום הגדול בישראל. מקובל לחלק את אקוות ההר על פי כיוון הניקוז שלהם: אקוויפר ירקון תנינים זורם לכיוון הים התיכון, ואילו האקוויפרים המזרחיים מתנקזים לבקעת הירדן.
אקוויפר ההר מורכב מסלעי גיר ודולומיט מתקופת הקנומן והטורון, המאפשרים את חילחול המים תודות לתופעת הקארסט. מתחת לשכבה זו מצויים סלעי חוואר מתקופת הקרטיקון התחתון המשמשים כאקוויקלוד (שכבה אטימה).
באקוויפר ההר איכות מי התהום טובה, אולם הם חשופים לזיהום. האקוויפר נמצא באזור המורכב בעיקר מסלעים סדוקים וחלולים מאוד, ולכן המים, אך גם הגורמים המזהמים, חודרים לתוך האקוויפר ומתפשטים בו במהירות. כמות המים הניתנת לשאיבה מהאקוויפר היא כ-350 מיליון מ"ק מים בממוצע רב שנתי.
מי אקוויפר ההר נשאבים בעזרת מערכת מורכבת של בארות ומשמשים את תושבי האזור. בשל מבנה הסלעים של האקוויפר הבארות משפיעות זו על זו: שאיבה מבאר אחת מורידה במהירות את מפלס המים בבאר סמוכה.
מרצדס-בנץ W123

היסטוריה

המכונית הוצגה לראשונה בגרסת סדאן (4 דלתות) בינואר 1976. לצד כמה קווי דמיון טכניים, מכונית ה-W123 הייתה גדולה מקודמותיה ה-W114 וה-W115 הן בממדי בסיס הגלגלים והן בממדי המרכב החיצוני של הרכב. עיצוב המכונית עודכן לתקופה, אך יחד עם זאת נשמרו קווים עיצוביים בסגנון מכוניות ה-W114/W115.
באביב 1976 הוצגה גרסת הקופה (2 דלתות), ובשנת 1977 הוצגה בתערוכת המכוניות בפרנקפורט גרסת הסטיישן.
כחל כחול-בטן

תיאור

הכחל כחול-הבטן הוא כחל גדול יחסית: אורך גופו הוא 28–30 ס"מ. זהו עוף צבעוני: ראשו לבן-קרמי וכך גם צווארו והחלק העליון של החזה; גבו ירוק כהה; בטנו בולטת בצבע כחול עז וכנפיו צבעוניות אף הן בצבעי כחול ותכלת עזים כאשר קצותיהן שחורים לעיתים. לבוגרים יש נוצות זנב באורך של עד 6 ס"מ. הניצוי של שני הזוויגים דומה, אך הניצוי של הצעיר דהוי יותר לעומת הבוגר.
כמו שאר מיני הכחל גם עוף זה הוא מעופף אקרובטי שמסוגל גם לתעופה ישרה ומהירה וגם לאווירובטיקה הכוללת גלגולים ותעופה מעגלית. צבעיו הבוהקים מוסיפים לרושם שהוא עושה בתעופה.
הציוץ שלו נשמע כמו "גה-גה-גה".

בית גידול ותפוצה

הכחל כחול-הבטן נפוץ באפריקה ברצועה צרה בין סנגל לצפון קונגו. הוא חי בסוואנה על גבי עצים, בעיקר מהסוג Isoberlinia .

אורח חיים

הכחל כחול-הבטן מקנן בנקרות עצים (חורים בגזעי עצים, לרוב מהסוג Isoberlinia) ואוכל חרקים. רוב היום הוא יושב על עצים אלו או על חוטי חשמל, מתצפת על סביבתו ואורב לטרף. הוא אוכל חרקים גדולים בהם חרגולים.
בעונת הרבייה הוא מחזר אחרי הנקבה על ידי ביצוע מופעים אווירובטים והצגת נוצותיו הצבעוניות, בגווני כחול עז, לראווה.

שימור

מבחינת מצב שימור הכחל כחול-הבטן מוגדר "ללא חשש" (Least Concern). ניתן לגדלו בשבי והוא מוצג במספר גני חיות.
מיכאל לב-טוב

ביוגרפיה

לב-טוב, יליד ותושב ירושלים (1945), למד בשנים 1967–1968 בבצלאל במחלקה לאמנות חופשית. לאחר מכן פנה ללימודי קולנוע בבית הספר לקולנוע בלונדון (1969-1971) ומאוחר יותר השתלם בתחנת הטלוויזיה החינוכית של בוסטון, ארצות הברית - W.J.B.H.
עשייתו הפורה בתחום הקולנוע של לב-טוב החלה בראשית שנות ה-70, כאשר החל לעבוד כבמאי תעודה בערוץ 1. עד אמצע שנות ה-90 ביים לב-טוב סרטי תעודה רבים, והפך לאחד מבכירי במאי התעודה בישראל. רבים מסרטיו עוסקים בהיסטוריה הארצישראלית ואמנותה, ומשלבים בין אהבתו ובקיאותו בתחומי הקולנוע מחד והאמנות מאידך.
לב-טוב היה מורה מוערך לקולנוע בבית הספר סם שפיגל למן הקמתו ועד לפרישתו בשנת 2012, ובבית הספר "מעלה" לתקשורת בירושלים.
לאורך השנים פרסם לב-טוב סיפורים קצרים, שירה וכתבות בעיתונים ובכתבי עת, ובהם: "קשת" - רבעון לספרות עיון וביקורת, "מוניטין", "כל העיר - ירושלים", "משקפיים" - בהוצאת אגף הנוער של מוזיאון ישראל ו"סטודיו" - כתב עת לאמנות.
בשנת 2004 צמצם את פעילותו הקולנועית והתמסר לתחום האמנות הפלסטית. לב-טוב יזם עם קבוצת חברים אמנים ב-2004 את הקמת "אגריפס 12 – גלריה שיתופית" בירושלים.
בשנת 2008 הוציא לב-טוב ספר סיפורים קצרים וקטעי יומן בשם "מלח, מתי מפליגים" בהוצאת "אבן חושן הוצאה לאור".
Obtener un Sí

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שאקירה ולסטר מנדז, והופק על ידי שאקירה, מנדז וריק רובין. השיר הוא שיר מחווה לסגנון המוזיקה הברזילאי של סוף שנות ה-50, בוסה נובה. השיר היווה כשיר הנושא של אופרת הסבון הברזילאית, "Páginas da Vida".
ראובן פוירשטיין

ביוגרפיה

פוירשטיין נולד בשנת 1921 בבוטושאן בדרום בוקובינה, שברומניה, החמישי מבין תשעת ילדיה של משפחה יהודית. למד תקופה בישיבה בקישינב. בימי חוקי הגזע נגד היהודים ברומניה, בשנים 1941-1939 למד בסמינר פדגוגי שאורגן בקהילה היהודית בבוקרשט, בו הוא הוכשר להוראה. בין השנים 1940–1944 כיהן כמנהל שותף בבית ספר לילדים במצוקה ובעלי ליקויי למידה, תקופה בה למד במקביל פסיכולוגיה במכללת "אונסקו" היהודית. ב-1944 עלה לארץ ישראל ובמהלך 1944–1945 הוכשר בסמינר למורים בירושלים. עד לקום המדינה עבד פוירשטיין כמורה לחינוך מיוחד בכפרי נוער בישראל ועבד עם ילדים ניצולי שואה. בשנת 1948 חלה בשחפת ונשלח להחלים בשווייץ.
בין השנים 1949–1955 שימש כמנהל השירותים הפסיכולוגיים של "עליית הנוער" באירופה. במקביל לעיסוק זה למד בין השנים 1950–1955 באוניברסיטת ז'נבה לימודי דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית. בז'נבה היה תלמידם של ז'אן פיאז'ה, אנדרה רה וברבט אינהלדר, וכן נכח בקורסים של קרל יונג, קרל יאספרס ולאופולד סונדי.
בשנות שהותו באירופה עבד פוירשטיין בשני מחנות מעבר שאורגנו בדרום צרפת (קאן ד'ארנאס ליד מרסיי וקמבוז על יד מונפלייה) למבוגרים וילדים מצפון אפריקה בדרך לעלייה לישראל, וכן במחנות מעבר לעולים בפולין.
עד 1983 שימש כראש מערך ההדרכה והפסיכולוגיה של כלל עליית הנוער ובמקביל שימש בתפקיד דומה במוסדות אחרים של הסוכנות היהודית.
בצד עיסוקיו בסוכנות היהודית, הוא ייסד בשנת 1965 מכון מחקר, במשותף עם ויצו וארגון הדסה. בשנת 1970 הוא השלים בסורבון דוקטורט בפסיכולוגיה התפתחותית. עיקר מחקריו נערכו בקרב ניצולי השואה, עולים חדשים וילדים עם לקות קוגניטיבית כגון אוטיסטים. משנת 1992 החל המוסד להיקרא על שמו ולהתרכז באופן רשמי בעבודה על פי תורתו.
עבור עבודתו זכה פוירשטיין ב-1992 בפרס ישראל למדעי החברה ופרס יקיר העיר ירושלים לשנה זו. ספרו של פוירשטיין "‫ילדי המלאח: הפיגור התרבותי אצל ילדי מארוקו ומשמעותו החינוכית" (תשכ"ג) זכה לימים לביקורת רבה ופוירשטיין עצמו, בסמוך לקבלת פרס ישראל, ביקש להתנער מההיבטים המוצגים בו.
פוירשטיין שימש כחבר כבוד בארגונים מקצועיים ברחבי העולם. כמו כן היה פרופסור לפסיכולוגיה חינוכית באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת ואנדרבילט בטנסי. ב-2008 הוקם ברואנדה כפר לנוער בו מקבלים כ-500 החניכים השכלה בשיטתו. מימון הכפר, בו משתקמים בין השאר ניצולי רצח העם ברואנדה, הושג מארגונים יהודים כגון הג'וינט.

מכון המחקר

במכון המחקר שהקים ב-1965 ונקרא החל מ-1992 בשם "מרכז פוירשטיין לקידום כושר הלמידה", פותחו על ידו שיטות התערבות בחינוך. השיטות מיועדות לחינוך מיוחד כמו גם לשיפור החינוך לאוכלוסייה הכללית במסגרת החינוך הפורמלי ובמסגרות אחרות. שיטתו מיושמת, למשל, בקורסים להוראת אסטרטגיות למידה לסטודנטים ובמיזם "אמיר" בצה"ל.
במרכז פוירשטיין מועסקים כ-150 איש ומטופלים בו ילדים ואנשים מחוננים ובעלי צרכים מיוחדים. בין השאר מטופלים במכון נכי תנועה וחישה, לקויי למידה, אוטיסטים, נפגעי חבלה מוחית, בעלי לקות שכלית וקשישים. מטרתן העיקרית של כלל התוכניות, אשר נלמדות על ידי צוותים טיפוליים מרחבי העולם, היא בגישור על פערים קוגניטיביים. חוברות ההדרכה של המכון תורגמו לכעשרים שפות והודפסו גם בברייל.
פוירשטיין עמד בראש המכון מאז הקמתו.