google/wiki40b huggingface dataset:
קייט וינסלט

ביוגרפיה

וינסלט נולדה ברדינג, אנגליה שבממלכה המאוחדת למשפחה נוצרית-אנגליקנית. בגיל 11 היא למדה דרמה בבית ספר לתיאטרון.
קריירת המשחק שלה החלה בטלוויזיה בתוכנית מדע בדיוני של ה-BBC בשנת 1991, והופעת אורח בסדרת הדרמה Casualty. הופעתה החשובה הראשונה בקולנוע הייתה ב-1994 בתפקיד ראשי בסרט "יצורים שמימיים". ב-1995 עשתה מבחן-בד לסרטו של אנג לי "על תבונה ורגישות", היא הרשימה את כוכבת הסרט אמה תומפסון וגילמה את דמותה של מריאן דשווד. וינסלט זכתה על תפקידה זה בפרס האקדמיה הבריטית, ובמועמדות לאוסקר כשחקנית משנה. בהמשך הופיעה בדרמות תקופתיות נוספות, בתפקיד סו בריידהד ב"ג'וד" (על פי הרומן "ג'וד האלמוני" מאת תומאס הרדי), ובתפקיד אופליה ב"המלט" בבימויו של קנת בראנה.
בשנת 1997 הופיעה לצדו של לאונרדו דקפריו בסרט "טיטניק", תפקיד שקיבל בהמלצתה. הסרט הפך את שניהם לכוכבי קולנוע גדולים, והופעתה זו זיכתה אותה במועמדות נוספת לאוסקר בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. 11 שנים לאחר מכן, בשנת 2008, חזרה להופיע לצדו של דקפריו, הפעם בסרט "חלון פנורמי". וינסלט הועמדה שש פעמים לפרס האוסקר ושבע פעמים לפרס גלובוס הזהב. ב-2001 הייתה מועמדת לאוסקר כשגילמה את דמותה של אייריס מרדוק הצעירה בסרט "אייריס וג'ון".
וינסלט הקליטה את השיר What If מתוך פסקול הסרט "מזמור לחג המולד".
בשנת 2008 זכתה בפרסים רבים ובראשם זכייתה הראשונה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "נער קריאה". על תפקידה בסרט זה זכתה וינסלט גם בפרס גלובוס הזהב (אם כי בפרס זה זכתה על תפקיד משני) ובפרס באפט"א. בנוסף לכך, זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "חלון פנורמי".
בשנת 2011 כיכבה במיני-סדרה "מילדרד פירס", המבוססת על רומן ועל סרט משנת 1945, וזכתה על משחקה בפרס אמי, בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך. ב-2014 שיחקה בסרט "מפוצלים" בתפקיד האנטגוניסטית הראשית ג'נין מתיוס.
ב-2016 כיכבה בסרט "יופי נסתר", לצד ויל סמית', נעמי האריס והלן מירן.

חיים אישיים

לקייט וינסלט יש בת בשם מיה, שנולדה ב-12 באוקטובר 2000 מנישואיה הראשונים לבמאי האנגלי ג'ים טריפלטון, לו נישאה ב-1998 והתגרשה ממנו ב-2001, ובן בשם ג'ו, שנולד ב-22 בדצמבר 2003 מנישואיה לבמאי הבריטי-יהודי סם מנדס, שלו נישאה ב-24 במאי 2003 והתגרשה ממנו במרץ 2010. בשנת 2011 וינסלט נקלעה לשריפה שקרתה באי הנופש של איש העסקים ריצ'רד ברנסון, שם שהתה עם שני ילדיה מיה וג'ו, ואף עזרה לחלץ את אימו של ריצ'רד ברנסון מן השריפה, תקרית שהפכה אותה לגיבורה. בעת שהותה בחופשה, היא הכירה את אחיינו של ריצ'רד ברנסון, נד רוקנרול (שנולד נד אייבל סמית' ולאחר מכן שינה חוקית את שמו). השניים החלו לצאת והתארסו בקיץ 2012. בדצמבר 2012, הזוג נישא בטקס אינטימי בניו-יורק. לזוג נולד ילד, בר בלייז וינסלט, ב-7 בדצמבר 2013 בסאסקס, אנגליה.
גליצרול

ביוכימיה

גליצרול נמצא בכל הטריגליצרידים- השומנים (ליפידים) החשובים והנפוצים ביותר בעולם החי. טריגליצריד מורכב מגליצרול אליו קשורות שלוש חומצות שומן. חומצות אלו הן למעשה חומצות קרבוקסיליות ארוכות שרשרת. חומצת שומן מצטרפת לגליצרול בתגובת דחיסה, במהלכה נפלטת מולקולת מים אל הסביבה. מולקולת המים מורכבת מאטום מימן של קבוצת ההידרוקסיל של הגליצרול ומקבוצת ההידרוקסיל של קבוצת הקרבוקסיל של חומצת השומן. הקשר הנוצר בין הגליצרול ובין חומצת השומן הוא קשר אסטרי (COO).
כשייצורים חיים צורכים טריגליצרידים במזונם, הללו מתפרקים בתא בתהליך רב-שלבי הנקרא חמצון בטא (β). בתחילה מופרדות שלוש חומצות השומן מהגליצרול. החומצות מתפרקות למקטעים בני שני אטומי פחמן אשר מאוחר יותר הופכים לשיירי אצטיל, בעלי שימושים רבים בתא. הגליצרול מומר לפירובט ונכנס, בייצורים אווירניים (ארוביים), ישירות למעגל קרבס, המשמש להפקת אנרגיה בתא. זהו האופן שבו מופקת אנרגיה בגוף משומנים. האנרגיה המתקבלת מפירוק טריגליצרידים גבוהה בהרבה מזו המתקבלת מפירוק חלבונים ופחמימות.
גליצרול נמצא גם ברובם המוחלט של הפוספוליפידים, המרכיבים העיקריים של ממברנת התא. בפוספוליפידים המכילים גליצרול (פוספוגליצרידים) קיימות רק שתי חומצות שומן הקשורות לגליצרול; אטום הפחמן השלישי של הגליצרול קשור לקבוצות זרחה.
גליצרול מיוצר בתא בין השאר כתוצר לוואי של תהליך הגליקוליזה לאחר המרה אנזימטית של גליצראלדהיד 3-פוספט, תוצר ביניים של הגליקוליזה.
חאן מנולי

חאן מנולי הוא מבנה ברחוב בית אשל 11 ביפו הקרוי על שם בעליו הארמני.

היסטוריה

המבנה שכן בלב האזור המסחרי שבכניסה לעיר, בין סוק א-דיר היווני שמצפון וממזרח לו, לבין השוק שברחוב יפת מדרום וממערב לו. הוא שימש כחאן חשוב לסוחרים שהגיעו לסחור ביפו, וכתחנת מעבר לרבים מראשוני העלייה הראשונה עד העלייה הרביעית. כמקובל בחאנים רבים באימפריה העות'מאנית, שילב הבניין בין אכסניה ששכנה בקומה השנייה, ובין מחסן סחורות בקומת הקרקע. עוד שכנו מחסנים ביצרו ובמקום היו גם אורוות לאחסון בהמות המסע של הסוחרים וכן לבעלי החיים שהובאו ליפו  בטרם נמכרו או לאחר שנקנו. 
המבנה שימש כמרכז ציבורי ופוליטי של הקהילה היהודית בעיר, ובו המתינו חולים שהובאו ליפו עד שימצא רופא שייבוא לבקר אותם. חולים אשר לא היה בידם כסף כדי לשלם את הוצאות האשפוז בבית החולים שער ציון שבעיר, נותרו לעיתים במבנה החאן. מחזיתו של החאן יצאו דיליז'נסים לירושלים וליעדים נוספים בעורפה של יפו, כך שהמקום שימש גם בתור תחנה מרכזית לכרכרות ולעגלות. המבנה כונה על ידי משה סמילנסקי בכינוי "מרכז המושבות ביפו", ובסביבתו שכנו מוסדות אשר סייעו לקליטת העולים, ובהם ועד חובבי ציון והמשרד הארצישראלי. שנים רבות ניהלו את החאן הזוג ישראל ורבקה כהן. הערבים שיבשו את שמו של ישראל-שרול וקראו לו "סרור" ואת המבנה כינו "חאן סרור". 
בשנים 2005-2006 עבר המבנה שיפוץ מקיף והוא ניכר בשורת הקשתות שבקומת הקרקע שלו, הסוגרות על ארקדה. בקומה השנייה תלויה מרפסת מוארת, אליה מובילות דלתות מסוגננות רבות, ומעליהן שורת חלונות עגולים. על גג המבנה שלושה חלונות מעוגלים הניצבים במעין אנטבלטורה. בעבר בלטו בחזית המבנה "קורות ברזלים" מתחת לארקדות החזית בכדי למנוע קריסה של המבנה.
שחלוף (מתמטיקה)

באלגברה ליניארית, שחלוף (לפעמים גם חילוף; אנגלית: Transpose) הוא פעולת ההחלפה בין השורות והעמודות של מטריצה נתונה. הפעולה מקבלת מטריצה בת n שורות ו-m עמודות, ומחזירה מטריצה בת m שורות ו-n עמודות, שבמקום ה-(i, j) שלה נמצא האיבר ה-(j, i) של המטריצה המקורית. השחלוף הוא דוגמה סטנדרטית לאינוולוציה מסוג ראשון. מטריצה ריבועית שפעולת השחלוף אינה משנה אותה נקראת מטריצה סימטרית.

מטריצות מיוחדות הקשורות בשחלוף

מטריצה ריבועית  נקראת סימטרית אם , כלומר  שווה למטריצה המשוחלפת שלה.  נקראת אנטי-סימטרית אם .
אם  היא מטריצה ריבועית הפיכה ומתקיים , אז  נקראת מטריצה אורתוגונלית. כלומר, מטריצה ריבועית  היא אורתוגונלית אם ורק אם , כאשר  היא מטריצת היחידה.
בדומה לפעולת השחלוף אפשר להגדיר גם פעולת הצמדה הרמיטית הכוללת בנוסף לשחלוף גם פעולת הצמדה של אברי השדה. הצמוד ההרמיטי של מטריצה  מסומן  וכאמור מוגדר לפי . אם  מקיימת , היא נקראת מטריצה הרמיטית. מטריצה הרמיטית היא סימטרית בדיוק כאשר כל הרכיבים שלה ממשיים. בעניין זה, ראו גם אופרטור הרמיטי.
מוצק

מוצק הוא אחד ממצבי הצבירה של החומר.
זהו מצב הצבירה הצפוף והקשה ביותר בו המולקולות של החומר קרובות האחת לשנייה יותר מאשר בשני מצבי הצבירה האחרים. למרות שאין היפרדות בין החלקיקים, מתרחשות תנודות של כל אטום, שבהן הוא רועד ומתנגש בשאר האטומים שלידו. לחומרים במצב מוצק יש צורה מוגדרת (להבדיל מנוזל ומגז שלהם אין צורה מוגדרת - הם מקבלים את צורת הכלי שבו הם נמצאים) ונפח שאינו תלוי בצורת הכלי (בדומה לנוזל, אך להבדיל מגז).
כדי להפוך מים למצב מוצק (קרח), צריך להגיע לנקודת הקיפאון (0°) בלחץ של אטמוספירה אחת. (בדומה להפיכת המים למצב גז שמתחיל בנקודת הרתיחה 100°).
יש מוצקים הזקוקים לחום קיצוני כדי לעבור למצב נוזלי (למשל:ברזל), יש מוצקים שמספיק בחום אש רגילה כדי להפוך אותם לנוזלים (למשל:שעווה), ויש מוצקים שכבר בטמפרטורה של כ- 80°- יהפכו לגז (קרח יבש).
אנדרטת הטייסים הטורקים

מטרת הטיסה וסופה

בשנת 1914 היה חיל האוויר העות'מאני בן שנה, ולרגל המאורע החליט הסולטאן להשתמש בחיל האוויר על מנת לחזק את שלטונו ברחבי האימפריה העות'מאנית ולעורר גל של פטריוטיות ורגשות לאומיים על ידי מטס ראווה מעל ערי האימפריה. הטיסה כללה יעף בן שני מטוסים ויצאה מאיסטנבול לאלכסנדריה עם עצירות מתוכננות בירושלים וקהיר. זו הייתה טיסה במסגרת תחרות בין המעצמות הגדולות על מנת להרשים בהישגי הטייסים. במטוס האחד (זה שהתרסק בהאון) טסו סרן פתחי ביי וסג"ם צאדק ביי, ושם המטוס היה "העזרה הלאומית". באופן בלתי מתוכנן, עצרו שני המטוסים בדמשק לתיקונים ומשם המשיכו לכיוון ירושלים. שני הטייסים, מהבכירים בחיל האוויר של האימפריה העות'מאנית, לא הכירו את משטר הרוחות באזור הכנרת. כאשר הגיעו למצוק, הרוח המזרחית (שרקיה) טלטלה את המטוס וריסקה אותו לקרקע באזור סמח' והוא עלה באש. מושל טבריה חצה את הכנרת בסירה ומצא את שרידי המטוס וגופות הטייסים, ואלה הועברו ברכבת מיוחדת מתחנת הרכבת סמח'. משם הועברו החללים להלוויה ממלכתית ליפו ומשם הובאו לקבורה לדמשק סמוך לקבר צלאח א דין.

תיאור האירוע

צבי אילן בספרו מביא את התיאור שהפיע בעיתון "החרות" מכ"ד אדר תרע"ד:
ברגע שהאווירון נפל השליכו את עצמם הימה הרבה מלומדי-שחיה. אחרי רגעים אחדים הם הגיעו למקום האסון. ויצליחו להוציא את המעופפים בלי רוח חיים. ויביאום תיכף לבית החולים העברי. ושמה הגישו להם עזרה מדיצינית מיידית. נשמתו של ראש המעופפים נורי ביי יצאה אחרי שעה וחצי, מצבו של המעופף השני אינו כל כך מסוכן.
— צבי אילן, עמ' 62
עיתון הפועל הצעיר כותב על תהלוכת האבל ביפו כי "ההלוויה הייתה נהדרת" וצעדו בה יהודים רבים. בעקבות האסון קיים בנק אנגלו פלשתינה אספה של עסקני יפו שבה הוחלט להגיש לממשלה הטורקית בתור מתנה אווירון בשם "ישראל".

מערכת העיתון מוריה כתבה:
"מאורע כזה יכול לתת כבוד להאווירנות הטורקית הצעירה ולשני המעופפים המנצחים בפרט. אבל הם לא הספיקו להגיע לידי סוף ניצחונם כי פתאום קדמם אסון-המוות.
אסונות כאלה כבר קרו למעופפים מהוללים באירופה. הם אינם מפחיתים מכבוד העפיפה הטורקית אף כמלא נימה. אדרבא, הם כבר מציינים את דרך הגבורה העשוייה לבלי-חת את העפיפה הטורקית.
 גם מערכת מוריה מביע בשם חוג קוראיה את רגשי השתתפותה בהצער והאיחול הכללי של הממלכה העות'מאנית.
— צבי אילן, עמ' 64

הקמת האנדרטה

לאחר ההלוויה הממלכתית הורה שר הצבא העות'מאני אנוור פאשה על הקמת אנדרטה לזכר הטייסים במקום ההתרסקות. על האנדרטה מופיעה כתובת בטורקית באותיות ערביות: "פאתיחה (פרק א' בקוראן) לנשמותיהם של החללים יזבאשי (סרן) פתחי ביי ומולאזם אוול (סג"ם) צאדיק ביי אשר נפלו בנקודה זו בגלל חילופי הרוח שקרתה כשטסו מאיסטנבול למצרים למטרה עליונה של הצבא העות'מאני"
בית הספר סדברי ואלי

בית הספר סדברי ואלי (Sudbury Valley) נוסד בשנת 1968 בפריימינגהאם, מסצ'וסטס, שבארצות הברית. כיום קיימים למעלה מ-40 בתי ספר המבוססים על דגם סדברי בארצות הברית, בקנדה, בדנמרק, בהולנד, באוסטרליה, בגרמניה, ובישראל. לדגם החינוכי של סדברי יש שני עמודי-תווך עיקריים: חופש חינוכי, ושלטון עצמי דמוקרטי.
אספת בית הספר השבועית היא מרכזית בבתי ספר בדגם סדברי, והיא מבוססת על אסיפות העיירה המסורתיות של ניו-אינגלנד. תלמידים והצוות החינוכי כאחד מוזמנים להשתתף בניהול בית הספר, עם קול שווה לכל. כך מכריעה קהילת בית הספר לגבי כל תחומי החיים בבית הספר, לרבות ענייני תקציב, חוקים חדשים, ובחירת צוות. בבית הספר לומדים תלמידים בגילאים 4 עד 19.

הצוות

אין קביעות בבית הספר סדברי ואלי. בחירות לצוות מתקיימות מדי שנה. כמה מהמייסדים המקוריים עדיין נמצאים בבית הספר, וכמה מהם כתבו רבות עליו ועל המודל החינוכי הייחודי שלו: דניאל גרינברג, חנה גרינברג ומימסי סדובסקי.

תוכנית לימודים

אין בבית הספר תוכנית לימודים או חובה על התלמידים להשתתף בשיעורים, ולמעשה אין בית הספר מתבסס על שיעורים. עם זאת, התלמידים בבית הספר חופשיים ליזום או לבקש שיעורים משלהם, ואף ליצור ולהעביר בעצמם שיעורים.

בוגרים

במשך שלושים וחמש השנים האחרונות, פרסם בית הספר שני מחקרים על בוגריו. התגלה, בין השאר, כי בערך 80% מהתלמידים ממשיכים ללמוד במוסדות חינוך אחרים לאחר שהשלימו את לימודיהם בסדברי ואלי. רובם התקבלו לאוניברסיטה שהייתה עבורם הרצויה ביותר. עם זאת, ללא השוואה של נתוני רקע, אי אפשר להסיק מעובדה זו על הצלחת השיטה הלימודית של סדברי ואלי כשלעצמה.
כביש 40 (ארגנטינה)

כביש 40 (בשמו הרשמי: הדרך הלאומית מס' 40 בספרדית: Ruta Nacional Nº 40) הוא הכביש הארוך בארגנטינה. באופן רשמי ראשיתו בכף וירחנס, בסמוך למוצאו של מצר מגלן באוקיינוס האטלנטי, וקצהו 5,024 ק"מ צפונה משם, בלה קיאקה שעל גבול בוליביה. בפועל, הדרך מתחילה בפונטה לוז'ולה, 100 ק"מ צפונית לכף וירחנס. הדרך עוברת ברובה לאורך הרי האנדים, היא חוצה 11 מהפרובינציות של ארגנטינה, ועוברת בסמוך ל-18 פארקים לאומיים ולכמה מאתרי התיירות החשובים בארגנטינה: קרחון פריטו מורנו, מערת הידיים, אגם פואלו, אל בולסון, בארילוצ'ה, צ'וס מלל, דרך היין של מנדוסה, חורבות קילמס, עמקי קלצ'אקי, ועוד. הדרך חוצה 27 מעברי הרים, הגבוה שבהם הוא אברה דל אקאי, בגובה של 4,895 מ' מעל פני הים, שנחשב למקום הגבוה ביותר בעולם שבו עובר כביש ארצי.
כביש 40 נחנך ב-1935, ובתחילה קילומטר האפס שלו היה בעיר מנדוסה, וממנה נמדדו המרחקים צפונה ודרומה. בשנת 2004 שונה המספור, וכיום ראשיתו הפורמלית בכף וירחנס, וממנה עולה צפונה. מעשית, הקילומטר הראשון בדרך הוא הקילומטר ה-100, בפונטה לוז'ולה.
נכון לשנת 2006, רק 48% מהדרך סלולה. בפרובינציות ריו נגרו ונאוקן הדרך סלולה לכל אורכה, ואילו בפרובינציות סלטה וחוחוי רק חלקים קטנים מהדרך סלולים.
סלמנדריים

מאפיינים

סלמנדריים בוגרים הם קטני גוף, אורך גופם מגיע עד ל-20 ס"מ. עורם מפריש רעלים, והצבעים הבולטים הייחודיים לכל מין משמשים כצבעי אזהרה. הטריטונים רעילים ביותר בכל שלבי חייהם. למרבית המינים במשפחה זו איברי נשימה (מעין ריאות) מפותחים.
הסלמנדריים מוכרים בתצוגות החיזור שלהם, שבמהלכן מקיף הזכר את הנקבה ומחכך את גופו בגופה, ולעיתים אוחז בה לפני שהוא מעניק לה את שק הספרמטופור המכיל מספר גמטות זכריות. ההפריה פנימית. לא נצפתה כל דאגה לצאצאים הנולדים.
הראשנים חיים במים, למעט מספר מינים שמשריצים ולדות שצורתם כסלמנדרה בוגרת. קיימים שלושה סוגים של גלגולים בסלמנדריים: 1. ראשן שחי במים ומתגלגל לבוגר החי ביבשה. 2. ראשן שחי במים ומתגלגל לבוגר דו-חי (טיפוסי לטריטונים). 3. ראשן העובר באמצע הגלגול ליבשה, חי בה זמן מסוים וחוזר למים כדי להתרבות. אצל הסלמנדריים מתרחשים מקרים רבים של נאוטניה - מצב שבו נעצרת ההתפתחות ומתארך השלב הטרום בגרותי. 
הסלמנדריים שוכנים במחילות קטנות תחת בולי עץ ואבנים, בעיקר ביערות ובחורש לחים. מגיחים בלילות בעלי לחות גבוהה יחסית. הטריטונים החוזרים למים כדי להתרבות, עוברים מעין "גלגול הפוך" לצורת הראשן שבמהלכו צומחים מעין סנפירים על הגב והזנב. מספר מינים חוזרים לאתרי הרבייה הראשוניים במשך מספר שנים. 
הסלמנדריים ניזונים על פי רוב מחסרי חוליות, לעיתים ניזונים מראשנים של דו-חיים חסרי זנב.
ריקי רקלס

ריקי רקלס (Rikki Reckless) הוא שם הבמה של אסף עינב, סולן הארד רוק וגלאם מטאל ישראלי, אשר החל את פעילותו כאשר הקים את להקת קרוספייר בשנת 2000, יחד עם הגיטריסט ג'סי בולט במטרה להחיות את סגנון הרוק האמריקני של שנות ה-80.
הלהקה הוציאה מספר סינגלים ואלבום בכורה בשם "Dirty Games", בחברת "Perris Records". בשנת 2011 הצטרף רקלס כסולן ללהקת לאוד נ' קליר (LOUD n' CLEAR), עימה הקליט את האלבום "Playing With Thunder" אשר ראה אור בשנת 2012.

פעילות

רקלס הקליט עם להקת קרוספייר 3 סינגלים ואלבום, בהם השתתף ככותב (לצד ג'סי בולט) וכזמר המבצע שירה ראשית יחד עם קולות רקע. אחד מהסינגלים הכיל מחרוזת שבוצעה על ידי הלהקה בקדם-האירוויזיון 2005, שם שר לצד יזהר כהן את "עולה עולה" ו-"אבניבי" בגרסאות רוק כבד. בנוסף, החל רקלס לעבוד עם הלהקה על חומר לאלבום השני, אולם שירים אלו הגיעו רק לשלב החזרות והקלטות ה-דמו, משום שבשנת 2008 פרש מן הלהקה.
בשנת 2011 שב לפעול בז'אנר כסולן להקת לאוד נ' קליר, אשר בעבר הופיעה על במות לצד קרוספייר, בין היתר כאשר היו השתיים להקות החימום בהופעותיו של פול דיאנו (סולן להקת Iron Maiden לשעבר) ברחבי ישראל בשנת 2004.
בשנת 2012 הקליט שירה וקולות ליווי באלבום "Playing With Thunder", ונטל חלק פעיל בעיבודים המוזיקליים. האלבום זכה לביקורות משבחות ובימים אלו נמצאת הלהקה במגעים עם מספר חברות תקליטים והפצה בעולם.

הופעות

ריקי רקלס וקרוספייר ביצעו מספר רב של הופעות ברחבי ישראל במשך השנים, כאשר מרביתן היו הופעות בהן ביצעה הלהקה חומר מקורי, וחלקן מופעי מחווה ללהקות רובים ושושנים ובון ג'ובי. רקלס גם שר בפסטיבל מטאליסט 2005, שם חיממו קרוספייר את מגאדת' ו-Destruction, והשתתף במספר מופעי-מחווה כזמר אורח, כגון המחווה לאינגווי מלמסטין והמחווה לאיירון מיידן ומטאליקה. בנוסף, ביצע מופעים שלמים כזמר בלהקת מחווה ללהקת לד זפלין. בתקופה מסוימת הופיע רקלס עם לאוד נ' קליר בתפקיד הגיטריסט, כאשר סולן הלהקה היה לב קרז'נר. לאוד נ' קליר, להקתו של רקלס, מתכוננת לצאת למסע הופעות במהלך 2013 לקידום האלבום.
קוקטייל (סרט)

עלילת הסרט

בריאן פלניגן שהשתחרר מצבא ארצות הברית עובר לגור בעיר ניו יורק ומתקבל במשרה חלקית להיות מוזג בטי ג'י איי פריידייז בזמן שהוא לומד לתואר בעסקים (כדי להתקבל למשרה בשיווק). בתחילה בריאן הוא מוזג איום אך עם הזמן, בהנחיית המנהל שלו דאג קוגלין (מגולם על ידי בריאן בראון) הוא לומד את רזי הבר כולל פליירינג ואומנות הכנת הקוקטיילים. 
בריאן ודאג מתקרבים מאוד ודאג לוקח על עצמו את תפקיד המנטור של בריאן הנאיבי. כשלבראין יש שאיפות גבוהות, דאג מביע עניין ששניהם יפתחו בר משלהם. דאג מציע את השם "קוקטיילים וחלומות". מופע המוזגות של בריאן ודאג נהייה פופולרי והם נשכרים לעבוד במועדון אופנתי בו מתארחים השמנה וסולתה של ניו יורק. במקום זה משוררים יאפים מדקלמים את שירתם כדי שה"פטרונים" יכולו לשמוע. באחת מן ההזדמנויות מדקלם בריאן שיר:
"אני הוא אחרון הברמנים המשוררים / אני רואה את אמריקה שותה את הקוקטיילים המופלאים שאני מכין / אמריקאים מצחינים מדבר שאני מערבב או משקשק / סקס על החוף / שנאפס המוכן מאפרסק / פטיש קטיפה / אלבמה סלאמר / אני מכין דברים עם מיץ וקצף / סנאי ורוד / עצלן בעל 3 אצבעות. / אני מכין משקאות כה מתוקים ואופנתיים / תה קר / קמיקז / אורגזמה / עווית המוות / סינגפור סלינג / דינגלינג / אמריקה את מסורה לכל טעם שיש לי / אבל אם את רוצה להשתכר כלוט / למה שלא תזמיני שוט? / הבר פתוח."
כשהפופולריות שלהם ממשיכה לעלות, בריאן יוצר קשר רומנטי עם קרול (ג'ינה גרשון) - רווקה מושכת ועשירה. דאג מתערב עם בריאן שקרול תעזוב אותו עד סוף השבוע. בריאן מסכים להתערבות בלי לדעת שדאג אמר לקרול שבריאן מספר פרטים אינטימים על הקשר ביניהם. כאשר קרול נפרדת ממנו, בריאן כועס מאוד על דאג שלהגנתו טוען שניסה בסך הכל להגן על בריאן מפני התאהבות בקרול והחברות ביניהם נפסקת.
בריאן עובר לגור בג'מייקה, שם הוא עובד כברמן וחוסך כדי לפתוח בר משל עצמו. הוא מפתח מערכת יחסים עם ג'ורדן (אליזבת' שו). לאחר זמן מה דאג מופיע בבר של בריאן לאחר שנישא לקרי (קלי לינץ') - אשה מושכת מאוד ועשירה אף יותר המפלרטטת בגלוי עם גברים רבים בחוף. דאג מדרבן את בריאן לפתות את בוני (ליסה ביינס), אשה מבוגרת ואמידה ובריאן נענה לאתגר. ג'ורדן מגלה את הדבר, שבורה והרוסה היא חוזרת לביתה.
בריאן ממשיך ברומן עם בוני מתוך כוונה להתקבל למשרת מפתח בחברה של בוני, והם חוזרים לניו יורק, אך לאחר שהוא מבין שזה לא ייצלח הוא נקלע לתגרה ולבסוף הם נפרדים.
בריאן חוזר לחפש את ג'ורדן ולהפתעתו הוא מגלה שהיא יורשת עשירה מאוד וכי היא נושאת את תינוקו ברחמה. אביה של ג'ורדן מנסה לשחד את בריאן בכסף רב כדי שיעזוב את בתו במנוחה, אך בריאן מסרב לקבל את הכסף.
דאג ובריאן נפגשים בניו יורק. למרות שלכאורה יש לדאג את כל מה שהוא רצה אי פעם הוא אינו מאושר. מתברר שהוא הפסיד את כספה של אשתו בשוק המסחר. דאג אינו רוצה לספר לאשתו על המצב אליו הם נקלע. לאחר מכן קרי מנסה לפתות את בריאן להתעלס איתה אך בריאן מסרב מתוך נאמנות לחברו. קרי כועסת ואומרת שהיא אינה יכול לקיים יחסי אישות עם גבר אחד בלבד. לאחר מכן דאג מתאבד וקרי שולחת לבריאן מכתב מדאג אותו הוא כתב לפני מותו ומתברר שזהו מכתב ההתאבדות של דאג, שם הוא כותב כי בכוונתו להתאבד כי חייו הם בדיחה.
לבסוף בריאן מגיע לבית אביה של ג'ורדן, שם היא גרה, ומתחנן למחילה ומבטיח לדאוג לה ולתינוק שלהם. למרות שאביה של ג'ורדן נאבק בבריאן ומבטיח שלא לתת לביתו פרוטה אחת יותר, ג'ורדן עוזבת את בית אביה עם בריאן. בריאן מצליח לבסוף לפתוח בר משל עצמו שנקרא "הקוקטיילים והחלומות של פלניגן". לבסוף מתגלה שלג'ורדן ובריאן יש תאומים.
דגל הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

הדגלים הקודמים

הדגל הקודם האחרון אומץ בשנת 1997. הוא דומה לדגל אשר היה בשימוש מ-1960 עד 1963. במקור, הכוכבים בצד שמאל ייצגו את ששת אזורים של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אך מאז נוספו עוד ארבעה אזורים עצמאים ועיר עצמאית אחת (קינשאסה, הבירה). הדגל מבוסס על הדגל שבמקור היה בשימוש על ידי האיגוד האפריקאי הבינלאומי של המלך לאופולד השני (ארגון שהיה אמור להיות ארגון הומניטרי, אך תפקד בעיקר בתור חזית לניצול אינטרסים כלכליים בקונגו על ידי המלך לאופולד) והונף לראשונה ב-1877. העיצוב המקורי של הדגל נוצר לכאורה על ידי החוקר המפורסם הנרי מורטון סטנלי והוא מורכב מרקע כחול עם כוכב זהוב בעל חמש פינות במרכזו, כאשר הכוכב אמור לסמל את "אור הציויליזציה" אשר בוהק כעת בעוז באפריקה האפלה. אותו עיצוב היה בשימוש בדגל של מדינת קונגו החופשית לאחר שהטריטוריה הוכרה רשמית כרכוש פרטי של המלך לאופולד השני בועידת ברלין.
לאחר קבלת עצמאות מבלגיה ב-30 ביוני 1960, אותו עיצוב בסיס נשאר אך ששת הכוכבים נוספו על-מנת לסמל את ששת האזורים של המדינה באותה העת. עיצוב זה היה בשימוש רק שלוש שנים, משנת 1960 עד שנת 1963.
הדגל של הרפובליקה השנייה של קונגו (שמה של הטריטוריה בתחילת שלטונו של מובוטו ססה סקו), נהיה הדגל הרשמי לאחר שמובוטו ייסד את הדיקטטורה שלו. דגל זה נמצא בשימוש משנת 1963 עד שנת 1971 והורכב מאותו כוכב זהוב אשר הוקטן ונמצא בפינת ההנפה של הדגל עם פס בצבע צהוב ואדום חוצה אלכסונית את הדגל.
דגל זה שונה שוב לאחר שמובוטו החליט לשנות את שמה של המדינה לזאיר ב-1971. דגלה של זאיר (הירוק למטה) נוצר כחלק מניסיונו של מובוטו להחזיר את המדינה למדינה מאפיינים אפריקאים ונותר בשימוש עד נפילת שלטונו ב-1997.
בתי נייר

בתי נייר הם בתי מגורים העשויים נייר הנפוצים בעיקר ביפן.

היסטוריה

את בתי הנייר החלו לבנות ביפן במאה השבע עשרה. כיוון שביפן ישנם הרי געש פעילים רבים ורעידות האדמה רבות, היפנים החלו להשתמש בבניית בתים העשויים נייר. בתים אלו לא היו מתמוטטים ברעידות האדמה ובכך היוו פתרון לרעידות האדמה.

קירות הנייר

קירות הנייר, הנקראים שוג'י, עשויים נייר שהוקשח על ידי הספגתו בשרף מיוחד. לאחר תהליך ההספגה השרף הופך את הנייר עמיד בפני מים וכמו כן מחזק אותו. התוצאה המתקבלת היא חומר בניה קל משקל, דק, חזק מאד, גמיש, ומבודד מעולה. תכונות אלו הופכות את קיר הנייר מתאים במיוחד לשימוש באזורים בהם רעידות האדמה נפוצות. כיום, הקירות העשויים מנייר שודרגו. אלו הם קירות ממש ולא דפי נייר דקיקים כמו בעבר.

בנית הבתים

בתי הנייר היפנים נבנים ללא יסודות. הבית עצמו מונח על עמודים שמרחיקים אותו מהאדמה ובכך מונעים חדירת רטיבות לתוך הבית. הדבר היחידי שמייצב את הבתים הוא בעצם קיר שעשוי במבוק ומחובר לקירות הנייר. את גגות בתי הנייר היפנים היו בונים בשיפוע כדי שמי הגשמים יגלשו למטה מבלי לפגוע בקירות הבמבוק או הנייר.

בתי נייר כיום

עיקר השימוש בבתי נייר כיום הוא בערים שבהן יש רעידות אדמה רבות או בערי עוני המאוכלסות יתר על המידה. בעזרת פרויקט "בית אוניברסלי עולמי" בונים שיכונים שלמים של ערים מנייר. מטרת הפרויקט היא לשנות את מראה בתי הפח הצפופים והישנים בפרברי העוני ולספק למשפחות בתים מרווחים, פשוטים, המאפשרים ניהול חיי יום יום באיכות סבירה, ובעלות נמוכה עקב שימוש החומר-נייר.
דן שצברג

ביוגרפיה

שצברג נולד בישראל וב-1998 החל לדבב באולפני תומיתות לצד המדבבים שאולי הלוי, אסף אבידן וגדי לוי, דיבב בסדרות כגון "סיסי הנסיכה" (פרנץ, דיבובו הראשון), "חבורת בטטה", "העולם האבוד" (לורד רוקסטון וקולבר), "בוב הבנאי" (בוב ולופטי), "החנות של מופטופ" (מופטופ), "טומי ואוסקר", "הדרדסים" (בר מוח ובר כוח), "דן הדוור" ועוד.
החל משנת 2003 דיבב באולפני דאבי דאב את רעמסס ופרעה בסדרה "נסיכת הנילוס", ובשנת 2011 דיבב באולפני אלרום.
החל משנת 2011 דיבב בסדרות כמו "ביבי וטינה", "ג'ייק והפיראטים מארץ לעולם לא", "גרוג'בנד", "המיליונרים הצעירים", "דו"ח דלעת", "וולברין והאקס-מן", "מאשה והדב", "לאסי", "צבי הנינג'ה", "תומס הקטר וחברים" (כולל קריינות) ו"בקוגאן".
ב-2018 דיבב את פון בסרט "עולמם הסודי של גמדי הגינה", את ויין בסרט "מפלצת של מלון 3: יוצאים לחופשה", וכן נתן את קולו לסרטים "החברים הסודיים של לואי" ו"קוסמים ליום אחד: הפרח המכושף".

חיים אישיים

שצברג נשוי לדורית והוא אב לחמישה ילדים. מתגורר בקיבוץ צרעה.
גדעון אלטשולר

ביוגרפיה

גדעון אלטשולר נולד בחיפה וגדל ברחובות. אביו הוא נקדימון אלטשולר, בנו של
יצחק זאב אלטשולר, מחלוצי העלייה הראשונה וממייסדי המושבה רחובות. אמו, חיה לבית אפשטיין, הייתה נצר לעליית החסידים בשנת 1777. אמה פרל לבית יפה, ילידת חברון, הייתה מצאצאי ישראל יפה, "המדפיס מקאפוסט".
בשנת 1942, בהיותו בכתה ח', גויס גדעון אלטשולר להגנה על ידי מדריכו במכבי צעיר, אך בנערותו הצטרף לאצ"ל, ואחר כך התנדב לבריגדה היהודית. הוא שירת בגדוד השלישי של הבריגדה במצרים, בהולנד ובבלגיה.
במלחמת העצמאות שירת בגדוד 52 של חטיבת גבעתי ולחם בקרבות בלטרון, בתל א-ריש ובדרום. לאחר המלחמה למד מזרחנות ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. היה ממקימי מערך המודיעין של צה"ל. 
אלטשולר הוא מוותיקי חיל השריון. בשנים 1965-1964 היה מפקד גדוד 52, והשתתף ב"מלחמה על המים" מול צבא סוריה. במלחמת ששת הימים היה סגן מפקד חטיבה 60 ונפצע בקרבות בסיני. 
בשנת 1969 הקים את חטיבה 274, שהייתה הכוח המשוריין הראשון של טנקים רוסיים מדגם "טירן" T-54 ו-T-55 אשר נלקחו שלל במלחמת ששת הימים. תג החטיבה עוצב על ידי בן דודו גרשון גרא. חטיבה 274 כללה ארבעה גדודים, שהתאמנו לצליחת תעלת סואץ, למקרה הצורך. 
במלחמת יום הכיפורים היה ראש המטה של אוגדה 143 בפיקודו של אריאל שרון, שלחמה בקרבות הבלימה בסיני וצלחה את תעלת סואץ לעומק מצרים. לאחר מלחמת יום הכיפורים, ב-1974, נשלח לכורדיסטן לארגן את אימון השריון של הפשמרגה, הצבא הכורדי, ונפגש עם המנהיג הכורדי מולא מוסטפא ברזאני. השתחרר מצה"ל ב-1975, בדרגת אלוף-משנה. 
אלטשולר היה בעל אידאולוגיה לאומית עקבית. עם שחרורו מצה"ל הצטרף לתנועה למען ארץ ישראל השלמה. נטל חלק בעליות על הקרקע באלון מורה ובקדומים. השתתף בשביתות הרעב מול משרד ראש הממשלה במחאה על הסכמים מדיניים שהיו כרוכים בפשרות מדיניות. כשהפגין נגד ביקור נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר בכנסת נעצר על ידי המשטרה ושהה במעצר מספר ימים.
היה ממייסדי "התחייה" וכיהן כמזכ"ל התנועה. לימים הצטרף לצומת, ואחר כך פרש ממנה. היה בין מקימי חוג הקצינים לביטחון ושלום, ועבד בשיתוף פעולה עם חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. לפני יישום תוכנית ההתנתקות מגוש קטיף קרא לסרב פקודה.
אלטשולר היה ממייסדי היישוב הקהילתי כרמי יוסף במועצה האזורית גזר, ובמשך שנים עמד בראש שני הוועדים ביישוב – ועד האגודה והוועד המקומי.
גדעון אלטשולר היה נשוי לחרות, ולהם חמש בנות. בתם היא ד"ר מור אלטשולר. בתם בשמת שלומציון נשואה לרב ארז סלע, מחבר הספר "ארזי הלבנון" על מסכת נזיר, העומד בראש מיזם אוצר החכמה.