google/wiki40b huggingface dataset:
אליהו אהרן מילייקובסקי

הרב אליהו אהרן מילייקובסקי-סמונוב (תר"כ, 1860 – ט"ז בסיוון ה'תש"ז, 4 ביוני 1947) היה רבן של גרייבה שבלטביה וחרקוב שבאוקראינה, ולאחר עלותו לארץ ישראל היה מרבני תל אביב-יפו וראש אבות בתי הדין בעיר.

תולדותיו

נולד בווינדוי שבלטביה, בנו של רב העיר, הרב מרדכי אוריה סמונוב. אחיו הוא הרב גרשון מנדל סמונוב, אביו של הרב אפרים סמונוב (חתנו של הרב חיים ברלין), שמילא את מקום סבו ברבנות וינדוי. 
בקטנותו התייתם מאביו. בשנת תרל"ז (1877) החל ללמוד בישיבת וולוז'ין. בתקופת לימודיו בישיבה נהג לדרוש בשבתות בפני תושביה היהודים של העיר. נישא לבן משפחת בונימוביץ מוולוז'ין. עם הקמת כולל ברודסקי, בשנת תרמ"ז (1887), נמנה עם קבוצת האברכים הראשונה שלו.
בשנת תרנ"ב (1892) התמנה לרבה של גרייבה. בשנת תרס"ט (1909) הוציא את ספר השו"ת "אהלי אהרן". בשנת תרע"ב (1912) התמנה לרבה של חרקוב. בשנות מלחמת העולם הראשונה ולאחריה פעל רבות לסיוע לפליטים היהודים באזור.  
בשנת תרפ"ח (1928), בהיותו בן 68, עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. זמן קצר לפני כן נפטר רבה של פתח תקווה, הרב ישראל אבא ציטרון, ורבה של תל אביב, הרב שלמה הכהן אהרונסון, המליץ בפני "ועדת הרבנות" בפתח תקווה על הרב מילייקובסקי לתפקיד.
היה מרבניה הבולטים של תל אביב-יפו. במשך 19 שנה כיהן כראב"ד וכן כרב בית הכנסת הגדול בצפון הישן של תל אביב. מלבד היותו דיין ופוסק בלט כדרשן והרבה להזכיר דברי תורה של רבו הנצי"ב. הוציא לאור את דרשותיו בספר "דבר אליהו". נמנה בין הרבנים שנתנו הסכמה לספרו של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל שו"ת "משפטי עוזיאל".
נפטר בביתו בט"ז בסיוון ה'תש"ז, 4 ביוני 1947, ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
מסדר הדם

היסטוריה

המדליות הראשונות שהוטבעו עבור המסדר הכילו כסף ברמת טיהור של 99%, הן נמסרו ל-1,500 משתתפים בניסיון הפוטש שהיו חברי המפלגה הנאצית או אחת מגלגוליה הראשונים מלפני שנת 1932, או שהיו צוערים בבית הספר לחיל הרגלים של מינכן תחת הנהגתו של אריך לודנדורף. על גבי כל מדליה הוטבע מספר סידורי (מלבד המדליות של היטלר וגרינג) והם הוענקו לחברי המפלגה בזהירות רבה. 
בחודש מאי 1938 שונו הכללים להענקת האות, למורת רוחם של המשתתפים בפוטש, ומאז הוא הוענק למי שריצה עונש מאסר בטרם שנת 1933 על פעילותו במפלגה הנאצית, מי שנידון למוות ועונשו הומר במאסר עולם עקב פעילותו במפלגה בטרם שנת 1933, וכן עבור כל מי שנפצע אנושות בטרם שנת 1933 בעבור המפלגה הנאצית. גם חוקים אלו הורחבו, והזכאים החדשים לעיטור היו חברי המפלגה הנאצית האוסטרית שלקחו חלק במלחמת האזרחים באוסטריה בפברואר 1934 או בפוטש יולי, וכן עבור חברים במפלגה שספגו פציעות אנושות או תקופות מאסר על חברותם ופעילותם עבור המפלגה. כמו כן, אדולף היטלר, היה רשאי להעניק את העיטור לכל חבר במפלגה, וכך למשל העיטור ניתן לריינהרד היידריך. המדליות באצווה השנייה, כלומר החל מהמדליה ה-1501, הכילו מטבע כסף שהיה רק 80% טהור ולא הוטבע בהם שם היצרן. אם חבר המפלגה נטש או עזב את המפלגה אז היה עליו להחזיר את העיטור.
16 נשים זכו במסדר הדם, שתיים מהן היו גרמניות טהורות מן הרייך (אלינור באואר ואמה שניידר) ו-14 מהן היו אוסטריות. כאשר לוקחים בחשבון את מספר הצועדים בניסיון הפוטש, וכן את האנשים שהיו זכאים לעיטור בעקבות הרחבת הכללים לזכאות, עולה כי קצת פחות מ-6,000 איש קיבלו את העיטור. 
בנובמבר 1936 היטלר החליט לשנות את חשיבות האותות והעיטורים של המפלגה הנאצית לפי הסדר הבא: עיטור האומץ, עיטור נורמברג, עיטור ברונסוויק, אות הזהב המפלגתי ורק לאחריו מסדר הדם.
ג'סי ויליאמס

ביוגרפיה

ויליאמס נולד בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית, לאם שוודית ולאב אפרו-אמריקאי. ויליאמס בוגר אוניברסיטת טמפל עם תואר במחקר התרבות האמריקאית-אפריקאית ואמנות הסרטים והמדיה. הוא לימד לימודי אמריקה, אפריקה ואנגלית בבית ספר הציבורי הגבוה בפילדלפיה, ובנוסף התפרנס מקריירת דוגמנות קצרה בקולג'. עסק גם בספורט.

קריירה

בשנת 2006 כיכב ויליאמס בתור שחקן אורח בפרק של הסדרה "חוק וסדר", וכן התחיל לשחק גם במחזות בברודוויי.
בשנת 2008, עשה ויליאמס את הופעת הבכורה הבימתית שלו בתפקיד בסרט אחוות הג'ינס 2.
בשנת 2009, הצטרף לצוות השחקנים בסדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי" של רשת ABC בעונתה השישית.
בשנת 2011 כיכב בתפקיד ראשי בסרט האימה "בקתת הפחד".
בנוסף, הופיע ויליאמס בווידאו קליפ של השיר "Russian Roulette" של הזמרת ריהאנה מתוך אלבומה Rated R שיצא ב-2009.
בשנת 2017, השתתף בקליפ של השיר "Tell me you love me", של הזמרת דמי לובאטו.
ב-25 במאי בשנת 2018, כיכב במשחק הקונסולה ״Detroit”, בתור ״מרקוס״.
באפריל 2020 צפוי ויליאמס לככב במחזה "Take Me Out" בברודוויי".

חיים אישיים

ב-1 בספטמבר 2012, נישא ג'סי ויליאמס לבת זוגו ארני דרייק-לי, ובדצמבר 2013 נולדה לזוג בת בשם סדי. באוקטובר 2015 נולד לזוג ילד נוסף בשם מייסאו.
באפריל 2017 הודיעו ויליאמס ודרייק לי הודיעו על גירושיהם.
פפיאס

פפיאס מהייראפוליס (ביוונית: Παπίας, בלטינית: Papias; חי בערך בשנים 70-140) בהיירופוליס שבפריגיה (טורקיה של היום). היה אחד מתלמידיו של יוחנן, כיהן כבישוף של הייראפוליס (פמוקלה), והוכרז כקדוש נוצרי.
חיבורו "הסברים על דברי האדון" בחמישה כרכים הסתמך הן על הכתובים שהיו ידועים בזמנו (הבשורות) והן על מסורות ותורה שבעל-פה שהועברו בקהילות היהודים-הנוצרים. 
הספרים שכתב אבדו ונותרו רק קטעים שצוטטו במקומות אחרים, למשל אצל אירנאוס ואוסביוס מקיסריה. לפי פפיאס, הבשורה על פי מתי נכתבה במקור בעברית ויש דיון בלתי פתור האם הכוונה לעברית ממש או לארמית. בנוסף, מצוטטת מדברי פפיאס התייחסות לחיבור בשם "לוגיה", שהחוקרים חלוקים עליו אם הכוונה לבשורה על פי מתי, או לחיבור אבוד ששימש כמקור למתי וללוקס ומכונה על ידי מצדדי תאוריית שני המקורות "מקור Q".
בכתבי הכנסייה הקופטית האורתודוקסית במצרים נשתמר ציטוט מאת פפיאס, שהעלה על הכתב מסורת שבעל-פה, לפיה יהודה איש קריות תלה עצמו על עץ וביום המחרת הצמיח העץ אזניים.
פפיאס נחשב גשר בין השלב של העברת מסורות בעל פה, לשלב של העברת המסורת בכתב, באמצעות האוונגליונים.
נחל הרועה

נַחַל הָרוֹעָה הוא נחל בהר הנגב הצפוני, מיובלי נחל הבשור. לאורכו שרידים מרשימים של חקלאות נבטית קדומה ומפעל מים שבאמצעותו חוצה הנחל את קמר חלוקים. אחד מיובליו הוא נחל נוקד. שמו הקדום של הנחל היה "ואדי חליקום", על שם החלוקים ששמם השתמר בקמר חלוקים.
השם נחל הרועה, יחד עם חניון הרועה שלידו, ניתן לו לזכרה של ברברה פרופר (1930–1952), שנרצחה במקום על ידי בדואים מהסביבה. פרופר נולדה בגרמניה, לאם יהודיה. עלתה ארצה וגדלה בירושלים, כבת מאומצת ליוהנה וד"ר עמנואל פרופר. למדה באוניברסיטת נשאטל, שווייץ, פילוסופיה, תאולוגיה ושפות. חזרה לארץ והתגייסה לצה"ל על אף שהייתה בת יחידה למשפחתה ושירתה שנתיים כסמלת בחיל המודיעין. ב-15 במאי 1952 הייתה אחת מכתריסר מייסדי קיבוץ שדה בוקר, בהם חגי אבריאל, דניאל הלל ואחרים. 
שימשה כרועת הצאן ואחראית על ענף הצאן כולו של הקיבוץ ונרצחה בספטמבר 1952 על ידי בדווים מהסביבה. רוצחיה טענו כי חשבו שעדר הכבשים אותו רעתה פרופר נלקח מהשבט הבדואי על ידי צה"ל. עוד טענו כי בשל לבושה של פרופר לא שמו לב שמדובר בבחורה ואם היו יודעים "לא היו נוגעים בה". שני רוצחיה נתפשו, אחד מהם נידון ב-1955 למאסר עולם ואילו השני מת בכלא בטרם החל המשפט. 
בעקבות רציחתה נכתבו שני שירים לזכרה- "הנערה משדה בוקר" (מילים: נתן אלתרמן), ו"אליה על ברברה משדה בוקר" (מילים:אנדה עמיר-פינקרפלד).
הקרן הקיימת לישראל הקימה על שמה את "חניון הרועָה" מול הכניסה לקיבוץ שדה בוקר.
ביטאון מדעני האטום

ביטאון מדעני האטום, הוא ביטאון לא מדעי של קבוצת מדענים שהוקמה ב-1945 שמטרתם להתריע על הסכנות הכרוכות בנשק גרעיני, 
הבטאון יוצא לאור מאז שנת 1945 ביוזמת מספר פיזיקאים שהשתתפו בפרויקט מנהטן ונחרדו מהתוצאה. קבוצה זו יצרה גם את אמצעי ההמחשה המכונה שעון יום הדין.

תמיכות והתנגדויות

אלברט איינשטיין היה מהאנשים הראשונים שתמכו בביטאון. בשנת 1946, איינשטיין הכין מכתב לגיוס כסף כדי שביטאון מדעני האטום יוכל להמשיך בפעילותו.
השינויים בשעון יום הדין, והסיבות לשינויים, גם מעידים על תמיכה בביטאון, או לחלופין, על התנגדות אליו.
לוקאל H

היסטוריה

לוקאס ודניאלס הכירו בתיכון באילינוי בשנת 1987, והחליטו להקים להקה שלוקאס יהיה נגן הגיטרה וישיר, ודניאלס יתופף. תחילה התקשו השניים למצוא נגן בס ללהקתם בימיה הראשונים של הלהקה. אחרי מספר רב של חיפושים וניסיונות כושלים החליט לוקאס להתקין לגיטרה החשמלית שלו פיקאפים של גיטרה בס, על מנת שצליל הגיטרה יהיה נמוך יותר, וביחד עם זאת ישמע כמו גיטרה, אך בהקלטות של הלהקה לוקאס הקליט את עצמו פעמיים בנפרד, כך שפעם אחת הקליט את עצמו מנגן בגיטרה ולאחר מכן הקליט את הבס.
בשנת 1994 שיחררו את אלבום הראשון Ham Fisted שלא זכה להצלחה מסחרית גדולה, אך השניים לא ויתרו והמשיכו לעבוד כבר על האלבום הבא. בשנת 1996 שיחררו את אלבומם השני As Good as Dead ולעומת אלבום הבכורה, האלבום זכה להצלחה גדולה בזכות הסינגל Bound for the Floor שלאחר מכן הפך ללהיט ששודר הרבה בתחנות רדיו, והפך להיות בעשרת השירים המובילים של שנת 1996. שנתיים מאוחר יותר הוציאה הלהקה אלבום נוסף בשם Pack-Up the Cats, ובו להיט נוסף בשם All the Kids are Right.
ביולי 1999 עזב ג'ו דניאלס את הלהקה, וחודש לאחר מכן הצטרף מתופף אחר בשם בריאן סיינט קלייר. קלייר ולוקאס הקליטו את אלבומם הראשון כהרכב חדש בשנת 2002, כארבע שנים אחרי יציאת האלבום הקודם, האלבום נקרא Here Comes the Zoo שכלל את הסינגלים Hands on the Bible, ו-Half-Life. שנתיים לאחר מכן, ב-2004 יצא האלבום ?Whatever Happends to PJ Soles, שמבין כל האלבומים הצליח הכי פחות ומכירות אלבום זה היו הנמוכות ביותר מבין השאר. בשנת 2005 הוציאה לראשונה הלהקה אלבום בהופעה חיה נקרא Alive '05, בנוסף להופעה כלל האלבום גם את הסינגל Toxic, הסינגל למעשה היה גרסת כיסוי שנכתב במקור על ידי קאת'י דניס ובוצע מחדש על ידי בריטני ספירס. גרסת הכיסוי הייתה מוצלחת במיוחד, והושמע הרבה מאוד בתחנות רדיו שונות.
לראשונה מאז 2004, הוציאה לאור הלהקה אלבום אולפן נוסף שנקרא 12 Angry Months. צורת האלבום הייתה מיוחדת במינה מכיוון שהאלבום כלל 12 שירים וכל שיר מייצג חודש לועזי אחר כך שהרצועה הראשונה נקראה ינואר, השנייה פברואר, השלישית מרץ וכך בהתאמה.
בשנת 2011 הוציאה הלהקה את אלבום האוסף Local H: The Island Years.
אליהו שרם

חייו

נולד בירושלים לרב עזרא ולעדינה (זריפה) שרם, שניהם בני משפחת שרם שמוצאם בעיר חלב. אביו נמנה עם מנהלי ישיבת פורת יוסף, ואמו הייתה בתו של הרב יצחק שרים, מגדולי חכמי חלב. בילדותו למד בתלמוד תורה "בני ציון" בירושלים, ובגיל 12 עבר ללמוד בישיבת פורת יוסף, שאביו היה אחד ממנהליה. עם חבריו לספסל הלימודים נמנו הרבנים עובדיה יוסף, בן ציון אבא שאול, שלום כהן ומרדכי אליהו.
בגיל 21 הוסמך לשחיטה והוראה, ובח' בניסן תשט"ז נישא לרבקה בת הרב רפאל עבו, ראש אבות בתי הדין בתל אביב. בתחילה שימש כר"מ בישיבת פורת יוסף בקטמון, ובתש"כ התמנה לרב שכונת מרכז מסחרי בתל אביב ועבר לגור בה. בתקופה זו שימש כספרא דדינא בעיר פתח תקווה בבית הדין של הרבנים ראובן כץ ושמשון קרליץ.
בסוף ימיו חלה במחלת כליות, ונפטר כתוצאה מכך. בהלוויתו ספדו לו ראש העיר רון חולדאי והרבנים שלמה משה עמאר (ששימש משגיח בישיבה), הרב בקשי דורון והרב מרדכי אליהו.
נקבר בבית עלמין ירקון.

פעילות ציבורית

בשנת תשכ"א פתח סניף של ישיבת פורת יוסף בתל אביב ביחד עם ידידו, הרב שלמה בן שמעון.
בתשכ"ח נפרד מישיבת פורת יוסף והקים את מוסדות 'תורה והוראה' במימונו של הנדיב סלימאן דוד ששון. בישיבה נמסרו שיעורים על ידי רבני ישיבת פורת יוסף הרב שמעון בעדני, אז תושב ירושלים, והרב עובדיה יוסף, שכיהן כרב ראשי לתל אביב. בשנת תשמ"ז הקים תלמוד תורה וגן, בעידודם של הרבנים אלעזר מנחם מן שך והרב אליהו הררי רפול, ראש ישיבת נוה ארץ. בשנת תשנ"ז הוקמה ישיבה לצעירים. בתשס"א העביר את סמכות ראשות הישיבה לבנו הרב מתתיהו שרם, המכהן בה כיום. בנוסף הקים ישיבה בעיר גבעתיים, והקים יחד עם אחיו את ישיבת פורת יוסף בשכונת גאולה.

בניני המוסדות

לצורך הקמת המוסדות נעזר בסגן ראש עריית תל אביב אברהם בויאר, שנתן לצורך בנין הישיבה שטח של עשרה דונם בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשטח זה הקים הרב שרם שלושה בנינים, בנין 'ניסים ודינה גאון' על שם הפילנתרופ נסים גאון שתרם חצי מיליון דולר בתנאי שמשרד האוצר יעביר למוסד סכום זהה. בנין שני 'בית יוסף' על שם הנדיב יוסף עדס. את הבניין השלישי תרם הנדיב אברהם דילאמאני מאיטליה.
טיל אוויר-קרקע

טיל אוויר-קרקע (בר"ת: טא"ק) הוא טיל המשוגר ממטוס קרב, ממפציץ או ממסוק אל עבר מטרה הנמצאת על הקרקע בין אם היא בים או ביבשה. טא"ק דומים לפצצות דאייה מונחות, אך קיומו של גורם הנעה מכניס סוג זה של חימוש להגדרה של טיל. 
יתרון מרכזי של טיל הקרקע-אוויר מסוגים אחרים של נשק אווירי כנגד מטרות קרקעיות הוא טווח הירי שהוא מספק ליורה. טווח זה מאפשר לרוב ירי מחוץ לטווח ההגנה של המטרה הקרקעית. מרבית טילי האוויר-קרקע מבוססים על מערכות של "שגר ושכח" על מנת לאפשר לכלי הטיס להמשיך בפעילות מבלי לדאוג למטרות קודמות. 
גובהו של כלי הטיס ומהירותו הם בעלי השפעה על טווח הטיל. עבור טילים ארוכי טווח הדבר פחות משמעותי, אך טילים קצרי טווח (כדוגמת ה-AGM-65 מאבריק) מגדילים את הטווח שלהם באופן משמעותי כאשר הם נורים מגובה רב. 
קיימות מספר דוגמאות של טכנולוגיית ירי טילים בליסטיים מכלי טיס, אך הן נדירות ביותר. 
לעיתים מחולקים טילי אוויר-קרקע לשתי קטגוריות - טילים טקטיים וטילים אסטרטגיים. לרוב חלוקה זו מבדילה בין ראש נפץ רגיל וראש נפץ גרעיני קל לבין ראש נפץ גרעיני גדול, בהתאמה.

גורמי הנעה

גורמי ההנעה הנפוצים ביותר הם מנועים רקטיים ומנועי סילון. מנועים אלו משפיעים גם על טווח הטיל, קצר או ארוך בהתאמה. מספר דגמים של טילי אוויר-קרקע מתוצרת סובייטית משתמשים במנועי מגח סילון המקנים להם טווח רחוק ומהירות גבוהה.

השראה

ניתן לראות העברה טכנולוגית בין טילי אוויר קרקע לטילי קרקע-קרקע. כך למשל תוכנן אחד מדגמי ה-BGM-109 טומהוק כטיל א"ק. דגם זה הוחלף בהמשך על ידי ה-AGM-86. טילים אחרים המשמשים את שני סוגי החימוש מונים את הפינגווין, וההרפון. מרבית טילי האוויר-קרקע יכולים ליירט מטרות יבשתיות וימיות למרות שחלקם צריכים לעבור התאמה מיוחדת על מנת לבצע את שני התפקידים בצורה אפקטיבית. לדוגמה ה-AGM-84 SLAM הוא גירסת ההתקפה היבשתית של ההרפון.
24 קפריצ'י לכינור מאת פגניני

24 קָפְּריצ'י לסולו כינור הוא קובץ הכולל 24 קפריצ'י לכינור שנכתבו בין השנים 1802-1817 על ידי המלחין, הכנר והגיטריסט ניקולו פגניני. 24 הקפריצ'י של פגניני הם מעין של אטיודים המאופיינים בטכניקת נגינה קשה ווירטואוזית, ומהווים אתגר רב ללמידה עבור מוזיקאים. כל אחד מהקפריצ'י עוסק בסוג אחר של יכולת נגינה. הקפריצ'י מאופיינים בנגינה זריזה, קפיצה בין מיתרים ומתיחות אצבעות מורכבות. מוזיקאים ומלחינים הושפעו רבות מהקפריצ'י של פגניני, ביניהם פרנץ ליסט, רוברט שומאן, סטיב ואי, פבלו סרסטה ואחרים. ביצועים רבים לקפריצ'י שונים נעשו גם על כלים אחרים מלבד הכינור, בין השאר על פסנתר, גיטרה וחליל.

הוצאה לאור

הקפריצ'י הוצאו לאור לראשונה בשנת 1820 על ידי בית ההוצאה לאור "קאסה ריקורדי" כשהם ממוספרים מ-1 עד 24 ובנוסף להם 12 סונאטות לגיטרה וכינור ו-6 קרבטטים לגיטרה. בעת פרסום הקפריסים ביקש פגניני להקדיש את כלל הקפריצ'י ל"כלל המוזיקאים באשר הם".
נעמה כרמי

פעילות ציבורית

בשנת 2001 נבחרה ליו"ר הנהלת האגודה לזכויות האזרח, אך לאחר אירועי הפיגוע במלון פארק בנתניה ומבצע חומת מגן פרץ עימות פנימי בתנועה סביב מה שנתפס בעיני כרמי כהצדקה של חלק מהחברים והעובדים - רובם ערבים - לפיגועי טרור נגד יהודים, ובעיניהם - כהזדהות של התנועה עם הנראטיב של צה"ל ומדינת ישראל. בעקבות כך כרמי פרשה מתפקידה בדצמבר 2002.
בהמשך היא שימשה כחברת הוועדה הלאומית למדעי החברה וכחברה בוועדת אתיקה להפצת מידע כלכלי באינטרנט (הרשות לניירות ערך).
מאז 2003 כרמי מנהלת בלוג פוליטי בו היא מביעה את דעותיה שממוקמות במה שמכונה השמאל הציוני, ומביעה לעיתים קרובות ביקורת פנימית המופנית לשמאל הישראלי וכלפי העתונות כשזו אינה מקפידה - לטעמה של כרמי - על מה שהעתונות עצמה מטיפה לה; ובאופן כללי נוקטת בעמדה ריאלית-פרגמטית ולא מסתפקת בביקורת עקרונית. כמו כן מתחה ביקורת על בית המשפט העליון על שהרחיב את האקטיביזם השיפוטי, זכות העמידה, השפיטות ועילת אי-הסבירות. עוד עוסק הבלוג בנושאים של זכויות החולה וחוויותיו במהלך טיפול הרפואי, על רקע מחלתה של כרמי וכן בביקורות ספרים.
כרמי חברת המועצה הציבורית להגנת הפרטיות, ומועצת העיתונות.
משלחת ג'קסון-הרמסוורת'

משלחת ג'קסון-הרמסוורת' (באנגלית: Jackson–Harmsworth expedition) אל ארץ פרנץ יוזף, 1897-1894, יצאה לדרך בהנהגת חוקר החוג הארקטי הבריטי פרדריק ג'ורג' ג'קסון ובמימון איל העיתונות אלפרד הרמסוורת'. מפות שגויות הטעו את ג'קסון לחשוב, שארץ פרנץ יוזף היא יבשה הנמשכת עד אל הקוטב הצפוני. המיפוי שהיה משימתה העיקרית /של המשלחת הוכיח לבסוף, שהיבשה היא למעשה ארכיפלג, שהאי הצפוני ביותר שלו מגיע רק ל-81° צפון ולא מעבר לכך.
צוות המשלחת כלל את אלברט ארמיטג', שערך רישומים אסטרונומיים, מטאורולוגיים ומגנטיים, רג'ינלד קטליץ (רופא וגאולוג), ג'. פ. צ'יילד (חוקר מחצבים והארי פישר, בוטניקאי וזואולוג; בשנת 1896 החליף אותו ויליאם ספירס ברוס.

מציאת ננסן

ב-17 ביוני 1896 נדהם ג'קסון מהופעתו הפתאומית של "גבר גבוה, בכובע לבד רך ובבגדים רחבים, שופעים, עם שיער וזקן ארוכים ומדובללים." התברר, שהאיש היה פריטיוף ננסן, ששהה עם עמיתו היחיד, היאלמר יוהנסן, על הקרח מאז עזבו שניהם את אוניית המשלחת פראם, שנתקעה בקרח, ב-14 במרץ 1895. היה זה מזל צרוף שהביא את ננסן ויוהנסן אל המחנה של משלחת ג'קסון-הרמסוורת'.
על יסוד תיאורו של ננסן את מסעו, שקל ג'קסון בכובד ראש את הסיכוי להגיע אל הקוטב עצמו, והחל לבנות שחזורים למזחלות ולקייאקים של ננסן. ואולם, העדר כישורים וניסיון בסקי ובמסע על קרח בקרב אנשי משלחתו של ג'קסון הביא לוויתור מהיר על תוכניות אלה.
נמל התעופה הבינלאומי גימפו

רכבת

ב-23 במרץ 2007, החל לפעול קו הרכבת AREX , המחבר את נמל התעופה הבינלאומי של אינצ'ון לתחנת הרכבת סיאול  דרך נמל התעופה גימפו.
בנוסף, קו 9 של הרכבת התחתית של סיאול מקשר את נמל התעופה לרובע גנגנם.
יחסי אלבניה–הודו

היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1956. המשטר המרקסיסטי-לניניסטי שבראשו עמד אנוור הוג'ה במהלך השנים 1946-1958 אימץ עמדות נוקשות כנגד ממשלת הודו. מאחר שאלבניה הייתה קשורה באופן אידאולוגי לסין במהלך הסכסוך הסיני-סובייטי מ-1961 ואילך, היא נקטה עמדות נוקשות גם בסכסוך בין הודו לסין. חריפות ההצהרות האלבניות הובילו להשעיית היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, שחודשו רק לאחר מותו של הוג'ה ב-1985. בשנים 1986-1987, ממשלת הודו הגיבה בחיוב לפניותיה של ממשלת אלבניה והיחסים הדיפלומטיים בין הודו לאלבניה חודשו בשנת 1990. מאז 2004, הודו מחזיקה קונסול כבוד בטירנה, וכן אלבניה החזיקה בעבר שגרירות בניו דלהי, אך היא נסגרה בשנת 2014 עקב סיבות כלכליות. אלבניה מחזיקה שני קונסולים של כבוד - אחד במומבאי והשני בניו דלהי.
למרות השעיית היחסים הבילטרליים למשך זמן רב, היחסים בין הודו לאלבניה כיום הם חיובים וידידותיים. אלבניה מעריכה את צמיחתה המהירה של הודו בשנים האחרונות, ואת הישגיה הגלויים בתעשיות ההיי-טק והשירותים. אלבניה והודו נוקטות מאמצים רבים על מנת לחפש דרכים להרחבת היחסים הבילטרליים.

אנרגיה

הודו ואלבניה הסכימו להגביר את שיתוף הפעולה יחד עם ההשקעות ההודיות במגזר האנרגיה לרבות נפט וגז. המזכר לשיתוף פעולה נחתם בניו דלהי, בו נכחו שר האיגוד לפיתוח משאבי אנוש ושר המדינה לנפט וגז טבעי.
אפקט זייגרניק

אפקט זייגרניק קובע שאנשים נוטים לזכור משימות לא-גמורות טוב יותר ממשימות שהושלמו.
האפקט נקרא על שם הפסיכולוגית הרוסיה בלומה זייגרניק שתיארה אותו לראשונה במחקר שפורסם בשנת 1927, לאחר שהבחינה שהמלצרים במסעדה וינאית בה ישבה זכרו את ההזמנות שניתנו להם רק עד שהגישו את המנה לסועדים, ושכחו אותן מיד לאחר ההגשה. במחקר שערכה, ביקשה זייגרניק מהמשתתפים בניסוי לבצע כעשרים מטלות פשוטות, כמו פתירת חידות או השחלת חרוזים. בחלק מהמטלות הופסקו המשתתפים באמצע המטלה. לאחר סיום כל המטלות, נשאלו המשתתפים על המטלות שזכורות להם במיוחד. המשתתפים נטו לזכור את המטלות שהופסקו באמצען בערך פי שניים מהמטלות שהם סיימו ללא הפרעה.
בניסוי משנת 1982 שערכו מקגרו ופיאלה התבקשו המשתתפים לפתור חידה מורכבת, אך הופסקו באמצע לפני שהספיקו לסיים אותה ונאמר להם שהניסוי הסתיים. למרות זאת, כמעט 90% מהמשתתפים המשיכו לנסות ולפתור את החידה.
נטען שהאפקט עומד מאחורי השימוש בקליף האנגר, מונח המתייחס לסיום מותח ובלתי פתור של פרק ביצירה אמנותית.
פתיתים

פתיתים (מכונים גם "אורז בן-גוריון" או קוסקוס ישראלי) הם גרגרים העשויים מרכיבים הדומים לפסטה אך בניגוד לפסטה, עוברים תהליך של אפייה. הפתיתים הומצאו בישראל בתקופת הצנע, ונחשבים לאחת התרומות הקולינריות המקוריות היחידות של ישראל לעולם. הפתיתים הם חלק מהותי וחשוב במטבח הישראלי. הפתיתים דומים במיוחד למאכל הלבנוני "מאפטול", למאכל האיטלקי "אורזו", ולמאכל הסרדיני "פרגולה".

היסטוריה

הפתיתים הומצאו בתקופת הצנע, כאשר היה מחסור באורז, על מנת לספק את צורכי העולים מארצות המזרח, שתזונתם התבססה במידה רבה על אורז וקוסקוס. ראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון, ביקש מאויגן פרופר, ממייסדי חברת אסם, לייצר תחליף מבוסס חיטה לאורז. זה החליט להשתמש במאפה המזרח-אירופי פערפאלאך, ששימש כמאכל טקסי בסעודה שלישית בשבת, וכן כאחד הסימנים בראש השנה, ופיתח אותו למוצר תעשייתי, הנמכר באופן מוכן לבישול. משום כך, זכה המוצר לכינוי "אורז בן-גוריון". הצורה הראשונה של הפתיתים הייתה צורת אורז, ובהמשך יוצרו צורות נוספות כגון: כדורים קטנים שכונו "קוסקוס" (דורעם), טבעות וכוכבים.

מבט עולמי

בעוד שבישראל הפתיתים נחשבים למזון עממי, הנאכל כיום בעיקר על ידי ילדים, בעולם, הפתיתים משולבים לעיתים בארוחות גורמה. לפי אחת הגרסאות, כניסת הפתיתים למסעדות בארצות הברית, שם הם קרויים "קוסקוס ישראלי" ("Israeli couscous") ונחשבים "מזון בריאות", התחילה כאשר השף הניו יורקי, דון פינטבונה, שילב אותם בתפריט ה"מיוחדים" ("Specials") של מסעדתו, לאחר שהתארח בביתה של השפית מיקה שרון, וראה על השולחן סיר עם פתיתים שהכינה לבתה.
קלינט קפלה

אלאן שאלון

בשנת 2012 הצטרף לקבוצת אלאן שאלון המשחקת בליגת העל הצרפתית. באותה שנה שיחק עם הקבוצה במסגרת היורוליג הוא שותף ב-7 משחקים וקלע ממוצע של 2.3 נקודות למשחק.
בעונת 2013 שיחק עם הקבוצה במסגרת היורוקאפ ורשם עלייה ניכרת בנקודות, כשקלע ממוצע של 11.2 נקודות למשחק ב-10 משחקים בהם שותף.
באפריל 2014 הודיע על הצטרפותו לדראפט ה-NBA.

2014 ואילך: יוסטון רוקטס

בדראפט שהתקיים ב-26 ביוני 2014 נבחר קפלה במקום ה-25 על ידי היוסטון רוקטס וחתם על החוזה בקבוצה כחודש לאחר מכן. ב-6 בנובמבר 2014 שיחק את משחק הבכורה שלו בליגה, אך את הנקודות הראשונות קלע רק ב-30 במרץ במשחק מול טורונטו ראפטורס. במהלך העונה שותף רק ב-12 משחקים ונשלח מספר פעמים לשחק בקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח. עקב פציעתו של דונטאס מוטיאיונאס שותף קפלה בכל 17 המשחקים של הקבוצה בשלב הפלייאוף וקלע ממוצע של 3.4 נקודות.
בתחילת עונת 2015/16 הפך קפלה לשחקן הרכב קבוע ואף פתח במספר משחקים. ממוצע הדקות שלו עלה מ-7.5 ל-18 והנקודות מ-2.7 
ל-7.5. בתחילת  עונת 2016/2017 הוא שיפר את ממוצעיו ופתח בחמישייה רוב העונה
.
קו 99

קו 99 של אגד (סובב ירושלים) היה קו אוטובוסים תיירותי שפעל בעיר ירושלים. בקו זה פעלו אוטובוסים דו-קומתיים.

היסטוריה

באפריל 2005 הוחלט לחדש את קו התיירות סובב ירושלים, תוך שימוש באוטובוסים מדגם NEOPLAN N122. שלושה אוטובוסים מדגם זה שנותרו בשירות אגד נשלחו למוסך אגד בירושלים ושם שופצו והותאמו לשירות בקו. האוטובוס שופץ ונבנה בשתי גרסאות: אוטובוס "חורף" סגור ורגיל וגרסת "קיץ" שבה נוסר הגג של הקומה השנייה ונוצר "אוטובוס ספארי".
בשנת 2015, אגד מכרה את הקו ואוטובוסי הקומתיים לחברת יארא טורס. במהלך תקופת ההפעלה של הקו על ידי יארא טורס הקו הופעל על פי בקשות בלבד. בשנת 2016 יארא טורס הפסיקה להפעיל את הקו. האוטובוס מדגם MAN NL313F שהינו האוטובוס הדו קומתי החדש ביותר נמכר והאוטובוסים מדגם NEOPLAN N122 הושבתו.

מסלול

זמן הנסיעה הוא כשעה וחצי. היו 25 תחנות על הקו שעבר ליד אתרי התיירות הפופולריים בירושלים. לנוסעים בקו סופק הסבר קולי על המסלול ב-8 שפות שונות
כגון: עברית, ספרדית, אנגלית, ערבית..
ברק הימן

ביוגרפיה

הימן גדל בכפר ידידיה, בן למשפחה בת חמישה בנים. את משפחתו ובני זוגו תעד אחיו בסדרה "בדרך הביתה", וכן בסרט "The Queen Has No Crown" (למלכה אין כתר) שנוצרו מתוך מאות קלטות בהן צילם את משפחתו וחבריו במשך שנים אחדות. ב-2003 הצטרף ברק לחברה בה הוא שותף עם אחים "סרטי האחים הימן" ומאז היה מעורב בעשרות סרטי וסדרות תעודה. ב-2006 הפיק וביים את סרטו הראשון "גשר על הוואדי" המציג את שנתו הראשונה של בית ספר יסודי המשותף ליהודים ולערבים. הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים כמו אלה בשנגחאי, בפראג ובקייב. שנה לאחר מכן יצא הסרט "סטלגים: שואה ופורנוגרפיה בישראל" אותו הפיק (במאי ארי ליבסקר).
אני תמיד אדע מה עשית בקיץ האחרון

עלילה

חבורת צעירים מחליטים לארגן מתיחה לחבר לרגל ה-4 ביולי, יום העצמאות האמריקאי. הם שמעו על האגדה של הרוצח המחופש לדייג, ומחליטים לחקות את המעשה. לכאורה התוכניות מבוצעות כמתוכנן, אך לבסוף הן משתבשות וחברם נהרג. לאחר שיחה, החבורה מחליטה לשכוח מכל העניין. לאחר שנה, החבורה נפגשת בשנית, לאחר שנשלחה הודעת SMS לאחת מהחברות, שתוכנה "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" . ארבעת הימים שלאחר קבלת ההודעה הם גורליים: בכל יום החבורה מנסה למצוא את הרוצח ולנסות להתחמק ממנו.