google/wiki40b huggingface dataset:
רוברט וגנר

ביוגרפיה

וגנר נולד בדטרויט, מישיגן. בנם של הייזל, מזכירה ורוברט ג'ון וגנר האב, סוכן נסיעות.
נולד למשפחה אמידה והחל להתעניין בפרסום ובמשחק מגיל צעיר מאוד.

קולנוע

וגנר שהיה חתום בצעירותו על חוזה בחברת ההפקה "פוקס המאה ה-20" החל את דרכו כשחקן בהוליווד בראשית שנות ה-50 בסרטי המלחמה "היכל מונאצומבה" של לואיס מיילסטון ו"איש הצפרדע" של לויד בייקון, בדרמות המוזיקליות "עם שיר בלב שלי" של וולטר לאנג ו"כוכבים וחשפניות לנצח" של הנרי קוסטר בתפקיד וילי ליטל עליו היה מועמד וגנר לפרס גלובוס הזהב לכישרון המבטיח ביותר.
ואגנר השתתף בדרמה "טיטאניק" של ג'ין נגלוסקו בתפקיד הנוסע גיף רודג'רס, בסרטיו של אדוארד דמיטריק לצידו של ספנסר טרייסי "חנית שבורה" בתור ג'ו דבראה ו"ההר" ובסרט ההרפתקאות "מתחת לעומק 12 מייל".
הפקה מוערכת נוספת בה הופיע ואגנר הייתה הקומדיה של בלייק אדוארדס "הפנתר הוורוד" בה שיחק בתור ג'ורג' לייטון, תפקיד עליו חזר בסרט נוסף בסדרה, "קללתו של הפנתר הוורוד".
בשנות ה-70 השתתף בסרטי האסונות "המגדל הלוהט" המצליח בתפקיד ראש יחסי הציבור בבניין דן ביגלו, "הקונקורד... שדה תעופה 79'" ובסרט המלחמה "מידוויי".
בשנות ה-90 שיחק וגנר בקומדיות הזכורות "אוסטין פאוורס: מרגל עם סגנון" ו"אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי" בתפקיד איש העסקים "מספר 2", יד ימינו של הנבל ד"ר רשע (מייק מאיירס) ובדרמה הביוגרפית "הדרקון: סיפורו של ברוס לי" בתפקיד המפיק ביל קרייגר המחתים את אומן הקונג פו ברוס לי (ג'ייסון סקוט לי) כשחקן. 
בשנת 2002 חזר וגנר לדמותו של מספר 2 בסרט "אוסטין פאוורס - גולדממבר", האחרון בטרילוגיית הסרטים.

טלוויזיה

לאחר שהגיע למעמד של כוכב קולנוע פנה וגנר למשחק בטלוויזיה והתבלט לראשונה במסגרת זו בסדרת הפעולה "It Takes a Thief" בתפקיד הגנב אלכסנדר מאנדי. על משחקו בסדרה היה וגנר מועמד לפרס גלובוס הזהב ולפרס אמי לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה. בנוסף השתתף בסדרת ההרפתקאות הבדיונית "בשם המשחק", בסדרת הבלשים "Switch" ובסדרה הבריטית "קולדיטץ'".
וגנר היה לאחד מכוכבי הטלוויזיה המצליחים והפופולריים בתחילת שנות ה-80 בזכות תפקיד ראשי בתור ג'ונתן הארט מנכ"ל חברת כלכלה בסדרת הדרמה "הארט ואשתו". הארט שיחק במשך חמש עונות הסדרה ובמהלכן היה מועמד ארבע פעמים לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
וגנר חזר לשחק בטלוויזיה בעשור הראשון של המאה ה-21 בתוכנית הSitcom הידועה "שני גברים וחצי", בשתי עונות, 4-5 בתור טדי לאופולד.

חיים אישיים

אשתו הראשונה הייתה כוכבת הקולנוע נטלי ווד לה נישא כאשר היה בן 27 והיא הייתה בת 19. לאחר 5 שנות נישואים הם התגרשו. נישואיו השניים היו לשחקנית מריון מארשל לה וגנר היה נשוי במשך 8 שנים. ממערכת זו נולדה העיתונאית והשחקנית קייטי וגנר.
לאחר נישואיו השניים חזר וגנר לאשתו הראשונה נטלי ווד והביא עמה לעולם ילדה. ווד טבעה למוות בשנת 1981.
אשתו השלישית והנוכחית היא השחקנית ג'יל סנט ג'ון לה הוא נשוי משנת 1990.
עומק אופטי (אסטרופיזיקה)

עומק אופטי (אנגלית: Optical depth) באסטרופיזיקה הוא גודל פיזיקלי חסר ממדים המתאר את הפיזורים והבליעות שעוברת קרינה בעת מעבר דרך תווך. בהכללה ניתן לראות זאת כרמת השקיפות של תווך. כאשר קרינה אלקטרומגנטית או קרינת חלקיקים עוברת דרך תווך, חלק מהפוטונים או החלקיקים נבלעים או מפוזרים בתווך, בזמן שאחרים עוברים דרכו. כך שטף הקרינה מונחת על ידי מעבר בחומר. עומק אופטי הוא מדד למספר הפיזורים והבליעות שעוברת הקרינה, כלומר מדד לעוצמת ההנחתה של הקרינה.
לרוב מגדירים עומק אופטי לגרמי שמים גזיים כמו כוכבים או ענקי גזים. עומק אופטי תלוי בספיגות של החומר ממנו מורכב הגרם והקשר בין עומק פיזי (המסומן לרוב באות z) לבין עומק אופטי (המסומן לרוב באות \tau) יכול לעזור בתיאור של המבנה הפנימי של הגרם.
אהרן קושנירוב

ביוגרפיה

נולד בשם אהרן קושנירוביץ בעיירה בויארקה, ליד קייב. אביו היה יערן ונפטר כשקושנירוב היה בן 13. הוא נאלץ להפסיק את לימודיו בחדר ולהתחיל לעבוד. הוא עבר להתגורר בקייב ולאחר היכרותו עם משוררים יידים דוד הופשטיין ואשר שוורצמן הוא החל לחבר בעצמו שירה ביידיש.
בין 1914–1918 הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ועוטר בצלב הגיאורגי, העיטור הגבוה של האימפריה הרוסית. ב-1920 הוא הצטרף לצבא האדום והשתתף במלחמה פולנית-סובייטית.
ב-1922 הוא עבר למוסקבה וכתב בכתב העת דער שטראָם, שם הוא פרסם סדרת שירים ב- 1922 בשם אזכרה שהוקדשו לנפגעי הפוגרומים באוקראינה שהתרחשו מספר שנים לפני כן, בעקבות שירים אלו חיבר דוד הופשטיין שיר בשם שטאַם, ב-1924 יצא לאור ספר שבו נכללו שירים מתוך אזכרה ושירו של הופשטיין. בעקבות פרסום האזכרה הואשם קושנירוב על ידי מבקרי ספרות סובייטים בלאומנות יהודית.
קושנירוב השתתף במלחמת האזרחים בספרד.
עם פלישתם של הגרמנים לברית המועצות הוא התנדב לצבא האדום בגיל 51 ונשאר בשרות עד סוף המלחמה והשתחרר בדרגת סרן.
לאחר המלחמה היה אחד העורכים של כתב העת היידי אייניקייט והיה עורכו הראשי של כתב העת היידי היימלאנד.
נפטר בספטמבר 1949 במוסקבה כתוצאה מסרטן הגרון.
אן האת'וויי

ביוגרפיה

האת'וויי נולדה בברוקלין שבניו יורק למשפחה נוצרית-קתולית, אביה עורך דין ואימה שחקנית. היא גדלה בניו ג'רזי ולמדה בתיכון במגמת תיאטרון, וכן מספר שנים בבית-ספר לאמנויות משחק. יש לה אח גדול ואח צעיר ממנה. בגיל 15, לאחר שגילתה שאחיה הגדול הוא הומוסקסואל, הרגישה שאינה יכולה להשתייך לדת שאינה מקבלת את הנטיות המיניות של אחיה, ומאז הגדירה עצמה כנוצרית ללא שיוך ספציפי. 
האת'וויי, זמרת סופרן, הופיעה פעמיים בשנת 1998 בקונצרטים גדולים, אחד מהם בקרנגי הול. שלושה ימים לאחר ההופעה בקרנגי הול היא לוהקה לסדרה "Get Real". לאחר עונה אחת ירדה הסדרה. תפקידה הראשון בקולנוע היה בסרט "The Other Side of Heaven" שיצא בשנת 2001. לפני שהשתתפה בסרט, נבחנה האת'וויי והתקבלה לתפקיד הראשי בסרט "יומני הנסיכה", אשר בעקבותיו זכתה לפרסום והכרה. לאחר שלוש שנים השתתפה בסרט ההמשך "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" ובסרט המשפחה המוזיקלי "הקסם של אלה". לאחר מכן קיבלה תפקידים רציניים יותר שכללו גם עירום, בהם בסרט "הר ברוקבק", בסרט "משחקי גנגסטה" ובסרט "על אהבה וסמים אחרים". 
בשנת 2005 השתתפה בסרט האנימציה "כיפה אדומה: הסיפור האמיתי" שבו דיבבה דמות ראשית. בשנת 2006 כיכבה בקומדיה "השטן לובשת פראדה". באותה שנה השתתפה בסרט "להיות ג'יין". בשנת 2009 שיחקה בסרט "מלחמת הכלות", שלא זכה להצלחה רבה. בשנת 2010 שיחקה האת'וויי בסרטים "אליס בארץ הפלאות" (את המלכה הלבנה) ו"יום האהבה", והופיעה כשחקנית אורחת בתור עצמה בסרט "PoliWood". בהמשך אותה שנה יצא לאקרנים סרט ביוגרפי על חייה של השחקנית והזמרת ג'ודי גרלנד, בו כיכבה האת'וויי בגילום דמותה של גרלנד.
בפברואר 2011 הנחתה את טקס פרסי אוסקר יחד עם השחקן ג'יימס פרנקו. ב-2012 השתתפה בסרט "עלייתו של האביר האפל" בתפקיד סלינה קייל (אשת החתול), וכן גילמה את פנטין בסרט הדרמה מוזיקלי, "עלובי החיים". על תפקידה זה זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "המתמחה".
בשנת 2017 שיחקה במותחן "קולוסאל".
בשנת 2018 שיחקה בקומדיית הפשע "אושן 8".

חיים אישיים

בנובמבר 2011 התארסה האת'וויי עם בן זוגה זה שלוש שנים, השחקן האמריקאי-יהודי אדם שולמן.
ב-29 בספטמבר 2012 הם התחתנו בטקס משולב של נצרות ויהדות. ב-24 במרץ 2016 ילדה את בנם הבכור.
רוזאריו סלזר

ראשית חייה

רוזאריו, ילידת אל סלוודור, מורה בבית ספר, היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת טקסס באוסטין, אשר כמעט סיימה תואר מוסמך אוניברסיטה (היו חסרות לה שלוש נקודות); בשלב מסוים, היא אף למדה בבית ספר לעסקים. היא עברה לגור בברונקס, ככל הנראה בתקופה שבה למדה עסקים, אולם על פי קארן, היא קנתה את רוזאריו מהוריה של רוזאריו; בהזדמנות אחרת ג'ק מציין שהיא הבריחה טובין מאמריקה הלטינית, כלומר מקסיקו וכנראה אל סלוודור גם כן. בעודה שם, היא גם הופיעה ביחד עם ג'ניפר לופז, שאז עדיין לא הייתה מפורסמת, לרבות ביצוע משותף של השיר "Tea for Two" בבית אבות יהודי. בהמשך היא הועסקה כצלמת סרטי וידאו פורנוגרפיים בהשתתפותו של טומי לי.
אחד מאחיה של רוזאריו הוא אסיר פוליטי, ומדבריה של קארן משתמע שיש לה ילדים, שככל הנראה הם עדיין באל סלוודור.

מערכת היחסים עם קארן

רוזאריו עבדה כמוכרת סיגריות בדיסקוטק, כאשר בשנת 1985 פגשה לראשונה בקארן, ששכרה אותה לעבוד עבורה כעוזרת בית. במהלך אחד משני פרקי הסדרה שצולמו בשידור חי, מצוין כי רוזאריו מרוויחה 350,000 דולר בשנה.
רוזאריו וקארן הן קרובות מאוד, אבל מערכת היחסים שלהם היא של אהבה/שנאה - השתיים נוהגות לצעוק, להתווכח ולגדף האחת את השנייה, אבל במקרים רבים כאשר הוויכוח או הריב היה מסתיים, השתיים היו מחבקות זו את זו, או ממשיכות לשוחח באופן קליל, מה שמוכיח כי עמוק בפנים, באמת אכפת להן זו מזו. דוגמאות לכך ניתן למצוא בפרק "My Uncle, The Car" (עונה 3), בו קארן עצובה, מאחר שכמעט איבדה את רוזאריו בהימור ליריבה בברלי לזלי, בפרק "Partners" (עונה 7), בו רוזאריו חולה וקארן מפחדת לאבד אותה, ובפרק ""The Third Wheel Gets The Grace" (עונה 4), בו אומרת רוזאריו כי רצתה לבלות ביחד עם קארן על מנת לציין את יום השנה ה-15 שלהם.

עלילותיה של הדמות בסדרה

למרות ששמה הוזכר על ידי קארן כבר בפרק הפיילוט, הופעתה הראשונה של רוזאריו על המסך הייתה בפרק סיום העונה הראשונה, "Object of My Rejection". בשל הנימה המתנשאת של קארן, אנחנו עשויים לחשוב שהיא לא מדברת טוב אנגלית, אולם למעשה רוזאריו מדברת אנגלית שוטפת, אם כי במבטא זר כבד. רוזאריו שוהה בארצות הברית שלא כחוק, ועל מנת למנוע את גירושה, קארן מחתנת אותה עם ג'ק מק'פרלנד, חברה ההומוסקסואל, על מנת שתקבל גרין קארד. בסוף עונה 2 הנישואין מסתיימים, מאחר שרוזאריו מעוניינת להתגרש מג'ק על מנת להמשיך במערכת יחסים רומנטית עם גבר אחר. עם זאת, היא ממשיכה לשמור על קשר הדוק עמו ועדיין חושבת עליו כעל קרוב משפחה.
רוזאריו היא אחת ממספר אנשים שאיתם סטנלי ווקר נשאר בקשר אחרי שהוא ביים את מותו, בסוף עונה 5. כאשר קארן מגלה כי רוזאריו שמרה ממנה סוד זה (בעונה 8), היא מפטרת אותה, אולם מעסיקה אותה בחזרה זמן קצר לאחר מכן. בפרק הסיום של הסדרה, רוזאריו נראית כמי שממשיכה לחיות ביחד עם ג'ק וקארן במשך השנים שלאחר סיום הסדרה, מזדקנת ביחד איתם ואולי אף עדיין עובדת בשבילם, למרות היותה בכיסא גלגלים (היא מצהירה שהיא בכיסא גלגלים רק בשל נקע בקרסול).
מתכתיות

מתכתיות באסטרונומיה וקוסמולוגיה פיזיקלית היא מדד לכמות היסודות כימיים שמרכיבים גרם שמים הכבדים יותר ממימן והליום. השימוש במונח 'מתכת' שונה מהמקובל בכימיה וביום-יום, מכיוון שבסקלות קוסמולגיות, היקום מורכב ברובו הגדול ממימן והליום בלבד, ולכן חוקרי היקום מגדירים את כל היסודות הכבדים יותר כ'מתכות'. לדוגמה, ערפילית שעשירה בפחמן תוגדר כ"עשירה במתכת" למרות שפחמן לא נחשב למתכת בהקשרים אחרים.
מתכתיות של עצם אסטרונומי יכולה לתת הערכה לגבי גילו. על-פי תאוריית המפץ הגדול, בראשית חייו היקום היה מורכב מכ-90% ממימן, אשר חלקו הומר בתהליך נוקליאוסינתזה הקדמוני, ויצר כמות משמעותית של הליום וכמויות זניחות של ליתיום. הכוכבים הראשונים, אשר מוגדרים כאוכלוסייה III, היו נטולי מתכות לחלוטין. היו אלה כוכבים מסיביים מאוד ובמהלך קיומם יצרו יסודות כבדים (עד ברזל) על ידי היתוך גרעיני. לאחר מכן הם סיימו את חייהם בסופרנובות אשר פיזרו יסודות אלה ברחבי היקום. נכון להיום, לא נמצאו כוכבי אוכלוסייה III; קיומם מנובא על ידי המודלים הנוכחים של היקום הבראשיתי. דור הכוכבים הבא נוצר מהחומרים שפוזרו על ידי הדור הראשון. הכוכבים הנצפים המבוגרים ביותר, אוכלוסייה II, הם עדיין בעלי מתכתיות נמוכה. עם היווצרות דורות נוספים של כוכבים, כמות היסודות הכבדים הלכה וגדלה, מכיוון שהעננים שיצרו כוכבים אלה הכילו את השאריות העשירות במתכות שנוצרו בכוכבי הדורות הקודמים, וכך התהליך חזר על עצמו שוב ושוב. הכוכבים הצעירים, בגילה של השמש, מוגדרים כאוכלוסייה I והם בעלי מתכתיות משמעותית.

מתכתיות בגלקסית שביל החלב

ברחבי גלקסיית שביל החלב, המתכתיות גבוהה יותר במרכז הגלקטי ויורדת ככל שמתקדמים כלפי חוץ. עובדה זו מוסברת על ידי צפיפות הכוכבים הגבוהה יותר במרכז הגלקסיה, מה שגורם לכך שיותר יסודות כבדים נוצרים, מוחזרים לתווך הבין-כוכבי ומשתתפים בהיווצרות כוכבים חדשים. באופן דומה, גלקסיות גדולות נוטות להיות בעלות מתכתיות גבוהה יותר מאשר הקטנות. לדוגמה, ענן מגלן הקטן וענן מגלן הגדול הן שתי גלקסיות לא-סדורות בסביבת שביל החלב. שיעור המתכתיות של הענן המגלני הגדול מוערך בכ-40% מזה של שביל החלב, בעוד שהענן המגלני הקטן הוא בעל מתכתיות של 10% בלבד.
אוליבר סאקס

קורות חיים

סאקס נולד בלונדון שבאנגליה, הצעיר מבין ארבעה אחים, בן לזוג הרופאים סמואל סאקס ומיוריאל אלסי לנדאו. סאקס היה יהודי אשר גדל במשפחה מסורתית, אם כי בהמשך הצהיר כי הוא אתאיסט. היה בן דודם של אבא אבן מצד אחד, וישראל אומן מצד שני. בצעירותו התנדב בקיבוץ עין השופט. באוטוביוגרפיה "Move: A Life" ‏(2015) חשף כי הוא הומו. 
מילדותו המוקדמת סבל סאקס מהתקפי מיגרנה שקדמו להם הזיות; היה לכך חלק בהחלטתו להתמחות בנוירולוגיה.
הוא סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת אוקספורד והתקבל כנוירולוג באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). הוא התגורר בניו יורק מאז 1965, והיה פרופסור קליני לנוירולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין, פרופסור נספח לנוירולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק ונוירולוג מייעץ למסדר "האחיות הקטנות של העניים". כמו כן הייתה בבעלותו מרפאה בניו יורק.
ספריו של סאקס תורגמו ל-21 שפות, בהן עברית.
סרט הדרמה התעוררות (1990) מבוסס על ספרו של סאקס "יקיצות", בו מתואר כיצד ניסה לטפל בחולים אשר בילדותם נפגעו ממגפת אנצפאליטיס לתארגיקה, וכתוצאה מכך שהו במצב קטטוני במרבית חייהם. בסרט הדמות של ד"ר מלקולם סאייר אותה מגלם רובין ויליאמס, מבוססת על סאקס עצמו.
אוניברסיטת אוקספורד העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד במשפט אזרחי ביוני 2005.
במרץ 2006 היה סאקס אחד מ-263 רופאים, שיצאו במכתב גלוי בירחון "לאנסט", שמתח ביקורת על רופאי צבא ארצות הברית, שניהלו או פיקחו על האכלה בכפייה של עצירים במחנה גואנטנמו, שהכריזו על שביתות רעב.
סאקס נפטר ב-30 באוגוסט 2015 בביתו שבגריניץ' וילאג' במנהטן בגיל 82, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן. הותיר את בן-זוגו מזה שש שנים, הסופר ביל הייז Bill Hayes.
יחסי סן מרינו–קפריסין

היסטוריה

המגעים הראשונים שבין סן מרינו לבין קפריסין היו בשנות השמונים של המאה העשרים והיחסים הדיפלומטיים הין שתי המדינות כוננו ב-29 בנובמבר 1985 בהסכם שנחתם בסן מרינו העיר, סן מרינו. ב-10 בנובמבר 2005 נחתם תזכיר התייעצויות בין משרד החוץ הקפריסאי  ולבין מזכירות משרד החוץ של הרפובליקה של סן מרינו בניקוסיה, קפריסין.
ב-13 בספטמבר 2006 נחתם בין שתי הרפובליקות הסכם בנוגע לעידוד השקעות במדינה השנייה ועיגונן על ידי הממשלות. ב-27 באפריל 2007 נחתמה אמנה למניעת כפל מס בין הרפובליקה של קפריסין לבין הרפובליקה של סן מרינו. ב-28 ביולי 2011 נחתמה אמנה לעידוד תיירות למדינה השנייה מצד שתי המדינות.
פנחס אביבי

ביוגרפיה

אביבי נולד בירושלים. למד בבית הספר ארלוזורוב. בשנת 1962, בהיותו בן 15, שימש חניך בתוכנית של משרד החוץ הישראלי.
בשנת 1965 התגייס לצה"ל ושירת בגדוד 202 של הצנחנים בפלוגה שעליה פיקד מתן וילנאי. השתחרר מצה"ל בדרגת סרן.

תפקידים בשירות החוץ

לאחר שחרורו מצה"ל חזר אביבי למשרד החוץ. מילא שורה ארוכה של תפקידים בנציגויות ישראל בעולם ובמטה משרד החוץ בירושלים, בהם: מתמחה בשגרירות ישראל ברומא, איטליה (1968-1971), נספח וראש המדור הקונסולרי בשגרירות ישראל באבידג'אן, חוף השנהב (1971-1973), מזכיר שני וקונסול בשגרירות ישראל בסנטיאגו, צ'ילה (1976-1978), מזכיר ראשון וקונסול בשגרירות ישראל בבואנוס איירס, ארגנטינה (1978-1981) יועץ באגף לקשרי תרבות ומדע (1981-1984), יועץ לענייני תרבות ומדע בשגרירות ישראל ברומא, איטליה (1984-1988) ומנהל מחלקת המזרח התיכון (1989-1991). 
בשנת 1991 מונה לשגריר ישראל בקולומביה, תפקיד אותו מילא במשך שנתיים. 
בשנים 1991–1993 שימש כיו"ר ועד העובדים במשרד החוץ והוביל את מאבק אנשי שירות החוץ להשוואת תנאי העסקתם לאלו של מערכת הביטחון. במהלך כהונתו נחתם ההסכם הקיבוצי שקבע את ייחודיות המשרד והסדיר את סולם השכר בדירוג שירות החוץ.
בשנים 1993–1997 כיהן כשגריר ישראל בצ'ילה.
בשנים 1997–1999 שימש כממלא מקום ראש אגף השלום והמזרח התיכון. במסגרת תפקידו זה השתתף בוועידות השלום השונות, כולל ועידת וואי והוועדה המצומצמת לניהול השיחות עם סוריה ולבנון בעקבות מבצע ענבי זעם בנקורה. 
בשנים 1999–2003 כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ לאמריקה הלטינית. 
בשנת 2003 מונה לשגריר ישראל בטורקיה. התחזקות הגורמים האסלאמיים בטורקיה תחת שלטון "מפלגת הצדק והפיתוח" (AKP) בראשות רג'פ טאיפ ארדואן והתקרבותה של טורקיה לעולם הערבי בתקופה זו, עוררו חשש לפגיעה ביחסים עם ישראל. תקופת כהונתו של אביבי אופיינה במאמץ לשמר את מערכת היחסים הטובה בין המדינות ואת ערוצי הקשר הפתוחים בין אנקרה וירושלים.
בשנת 2007 מונה לסמנכ"ל משרד החוץ למרכז אירופה, מזרח אירופה, אירו-אסיה ורוסיה. בתקופת כהונתו נחתמו שורה של הסכמים חשובים בין ישראל למדינות המרחב, כולל הסכמי פטור מאשרות עם רוסיה ועם אוקראינה.
בשנת 2010 מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ וראש המערך לנושאים מולטילטרליים, גלובליים ואסטרטגיים, הכולל ארבעה אגפים מרכזיים: כלכלה, אסטרטגיה, ארגונים בינלאומיים ומש"ב - הסוכנות הישראלית לסיוע ושיתוף פעולה בינלאומי. במסגרת תפקידו זה שימש גם כחבר בוועדה הבינמשרדית לבחינת מדיניות הממשלה בנושא משק הגז הטבעי בישראל (ועדת צמח). 
בינואר 2014 יצא לגמלאות. מכהן מאז ספטמבר 2014 כיו"ר נשיאות האגודה הישראלית לדיפלומטיה.
אביבי בעל תואר ראשון ושני בכלכלה מהאוניברסיטה העברית, דובר עברית, אנגלית, ספרדית, איטלקית וצרפתית.
נשוי ואב לשלושה. בנו אמיר אביבי הוא תת-אלוף במילואים.
הליכון (עזר הליכה)

הליכון הוא אביזר טכנולוגיה מסייעת לאנשים שמוגבלים ביכולת ההליכה או בתפקוד או במערכת שיווי משקל. הפגיעה במערכות אלה, אצל המשתמשים בהליכון יכול להיות בשל היחלשות כללית שנגרמה בשל זקנה או בשל פגיעה במערכת העצבים, בשרירים או בעצמות. ההליכון מאפשר הליכה לאנשים שיכולותיהם הגופניות נמוכות יותר מהיכולות הדרושות להליכה עם קביים או מקל הליכה.
ההליכון מורכב ממסגרת אלומיניום אשר מותאמת לגובה המותניים ולרוחב המשתמש, בעומק של כ-30 סנטימטר. למסגרת זו יש ארבעה עמודי פינה שכל אחד מהם מכיל רגלית או גלגל בחלקו התחתון וכל זוג מהם מחובר בחלקו העליון בידית. לעיתים קיימים גלגלים בקדמת ההליכון. ישנו גם הליכון-רולטור בעל שניים או ארבעה גלגלים. במקרה של שני גלגלים, הם לרוב בקדמת ההליכון.
קיימים גם הליכונים המותאמים לאוכלוסיות ספציפיות כגון מבוגרים הסובלים מהשמנת יתר - הליכונים רחבים ועמוקים יותר מהרגיל, או ילדים - הליכונים נמוכים יותר מהרגיל. ניתן להתאים הליכונים מודרניים לגובה המשתמש, על מנת שיוכלו לשמור על כיפוף קל של הזרועות; כיפוף זה חשוב לשמירת זרימת הדם בזמן השימוש בהליכון.
ישנם הליכונים המכילים משטח ישיבה לזמן המנוחה של המשתמש.

הליכון לפעוטות חסרי לקות

ישנם הליכונים שמשמשים פעוטות חסרי לקות ונועדו לזרז על לימוד מיומנות ההליכה.
דפוס הגליל צפת

דפוס הגליל היה בית הדפוס המודרני הראשון בצפת, נוסד ב-1911 על ידי זאב מתתיהו פרל, יהודה מייברג וברוך ברזל. הדפוס פעל תחת שם זה עד שנת 1926.

הקמת בית הדפוס ושנותיו הראשונות הראשונות

בשנת 1911 הקימו  זאב מתתיהו פרל ברוך ברז"ל, ויהודה מייברג, בית דפוס בצפת בשם "דפוס הגליל". מקומו הראשון של בית הדפוס היה ברחוב חת"ם סופר הסמוך לכיכר המגינים בעיר העתיקה. השלשה נענו לקריאתו של זלמן דוד ליבונטין, שעמד בראש בנק אנגלו פלשתינה, אל אנשי העיר, ונעזרו בסיוע שהציע הבנק למי שבחר לעסוק בעבודה פרודוקטיבית.

בשנת 1911, צפת הייתה כמעט מנותקת ממרכזי התרבות בארץ, ואפילו הכביש שהוביל מעכו לצפת נסלל אליה רק במחצית שנות העשרים. אמצעי קומוניקציה והעברת חומר כתוב במהירות, עדיין לא היו בנמצא. באותם ימים ובתנאים שבהן צפת הייתה שרויה, פתיחת בית דפוס היה מעשה חלוצי. מקימי בית הדפוס היו צריכים לרכוש מכונות, נייר, צבעי דפוס ולהכשיר פועלים מקצועיים. מכונות הדפוס והציוד הובאו מוינה לביירות ומשם הוסעו לצפת על ידי גמלים. 
מכונת הדפוס הראשונה בבית הדפוס הייתה מתוצרת JOSEF ANGER & SONS בווינה.

בבית הדפוס הועסקו כ-15 עובדים שהוכשרו לעבודה, ובכך סיפקו את פרנסתן של 15 משפחות. לבית הדפוס יצא מוניטין בשל טיב הדפסות, ב"מודעה לעם הספר" מתהדר בית הדפוס, ב"אותיות חדשות, בסדר יפה הגהה מדויקת, מכונות גדולות ומחירים ממוצעים". בספרים המודפסים ניכרת איכות ההדפסה וההשקעה בגרפיקה בסגנון הארט נובו והארט דקו וכן ובעיטורים לשערי ספרים שהיו מקובלים באותה תקופה, דוגמה הוא שער הספר "שמן רוקח"  שהודפס במקום.

ספרים ופרסומים שנדפסו בדפוס הגליל צפת

בקטלוג הספרייה הלאומית נמצאים 20 פריטים שנדפסו בדפוס הגליל חלקם סרוקים באתר Hebrewbooks. חלק מהספרים עוסקים בנושאים תורניים, וחלקם ספרי עלילה כמו ספר בשם "דוד וגולית, הקראה לבני הנעורים בשמונה פרקים". בנוסף לספרים הודפסו בבית הדפוס לוחות שנה, חוברות, מודעות וכרוזים. למרות העובדה שבית הדפוס פעל בצפת, הודפסו בו ספרים שהוזמנו מקנדה וארצות הברית.  דוגמה להזמנה מחו"ל הוא הספר "מנחת יעקב" על ידי המחבר יעקב בן יהודה לייב גורדון מקנדה בשנת 1914. 
פרסום יוצא דופן שנדפס בדפוס הגליל היה מאמר של אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ (אז"ר), בכתב העת הגליל קובץ א' הוצאת התאחדות מושבות הגליל התחתון משנת 1919. בחיבור זה תיאר אז"ר את המצב הקשה ששרר בצפת בתקופת מלחמת העולם הראשונה ויצא בביקורת קשה נגד מנהיגי הקהילה שלדעתו הפקירו את התושבים. רבני העיר, שנפגעו מביקורת הקשה שהוטחה נגדם, נידו את אז"ר וציוו לשרוף את כל העתקים של כתב העת.

בית הדפוס במלחמת השחרור בצפת

בית הדפוס פעל 15 שנה עד שנת 1926, אז ונמכר לאהרון פרידמן, שהיה עובד ותיק ובעל ניסיון בבית הדפוס. מאז נקרא "דפוס פרידמן". אף על פי שעבר בעלות ושינה את שמו מאז, עדיין מופיע השם "דפוס הגליל" בחלק מהפרסומים שיצאו מבית הדפוס עד שנת 1932. בית הדפוס עדיין קיים בצפת (2017) ומופעל על ידי דני פרידמן, נכדו של אהרון פרידמן.
במהלך מלחמת השחרור הודפסו בבית דפוס זה בולי צפת המפורסמים והחוברת הראשונה של העלון "קול צפת" בחוברת הועברו הוראות והודעות בזמן המלחמה עד סופה.

מוזיאון הדפוס בצפת

בשנות השישים הוקם בצפת מוזאון הדפוס שהיו בו אוספים של ספרים שהודפסו בישראל וביניהם ספרים ופרסומים שנדפסו בדפוס הגליל, וכן תערוכה של מכונות דפוס ישנות. המוזיאון נסגר בשנת 2004. חלק מהספרים שניצלו, היו ברמת תחזוקה ירודה והועברו לספרייה הלאומית בירושלים ושם עברו טיפול להצלתם. לא ידוע מה עלה בגורל מכונות הדפוס הנדירות שהוצגו במקום.
הלם ומורא

הלם ומורא (באנגלית: Shock and Awe, ובעגה המקצועית Rapid Dominance, או "השתלטות מהירה") היא דוקטרינה ואסטרטגיה צבאית, שעקרונותיה הם הפעלת כוח וגילויי עוצמה במטרה להרוס את רצונו של היריב להילחם או להתנגד, בדרכים שהן פסיכולוגיות בעיקרן. הדוקטרינה נוסחה על ידי הארלן אולמן (Ullman) וג'יימס וייד (Wade), כתוצאה ממחקר שנערך באוניברסיטה לביטחון לאומי של ארצות הברית. המבצע הצבאי המכונה בשם "הלם ומורא" החל את הפלישה האמריקאית לעיראק במלחמת עיראק (2003). הדעות חלוקות לגבי השאלה האם הדוקטרינה אכן יושמה בקרב זה, ואם כן - האם השיגה את מטרותיה הצפויות.

יישום במלחמת המפרץ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
כריסטוף, נסיך הסן

ביוגרפיה

כריסטוף נולד ב-14 במאי 1901 בפרנקפורט, לפרידריך קרל, נסיך הסן ולמרגרטה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית. בצעירותו התחנך פיליפ בבריטניה, ולאחר חזרתו לגרמניה למד בגימנסיה בפרנקפורט.
ב-15 בדצמבר 1930 התחתן כריסטוף עם סופיה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ממנה נולדו לו 5 ילדים.
בשנת 1931 הצטרף כריסטוף למפלגה הנאצית, ויצר קשרי חברות עם הרמן גרינג. כריסטוף התקדם עם השנים והגיע לדרגת אוברפיהרר באס אס, ובנוסף שירת כקצין מטה בלופטוואפה. ב-7 באוקטובר 1943 נהרג כריסטוף בתאונת מטוס בהרי האפנינים על יד פורלי, וגופתו נמצאה יומיים לאחר מכן. לאחר מותו התחתנה אשתו עם גאורג וילהלם, נסיך הנובר, ובשנת 1947 התחתן גיסו פיליפ עם הנסיכה אליזבת מוויילס, שהפכה בשנת 1952 למלכת הממלכה המאוחדת.
משל האדון והעבד

משל האדון והעבד הוא אחד ממשלי ישו שסופר על ידי ישו בברית החדשה, נמצא רק בבשורה על פי לוקאס (לוקאס י"ז 10-7) המשל מלמד כי כאשר מישהו "עשה את מה שאלוהים מצפה ממנו, הוא (או היא) רק מבצע את חובתו."

סיפור המשל

המשל נכתב כדלקמן:
7 מִי בָכֶם אֲשֶׁר לוֹ עֶבֶד חֹרֵשׁ אוֹ רֹעֶה אֲשֶׁר יָבֹא מִן־הַשָׂדֶה וְאָמַר אֵלָיו מַהֵר גְּשָׁה־הֵנָּה וְהָסֵב׃ 8 הֲלֹא יֹאמַר אֵלָיו הָכֵן לִי אֲרוּחַת הָעֶרֶב וַחֲגֹר מָתְנֶיךָ וְשָׁרֲתֵנִי עַד אִם־כִּלִּיתִי לֶאֱכֹל וְלִשְׁתּוֹת וְאָכַלְתָּ וְשָׁתִיתָ גַּם־אָתָּה׃ 9 הֲגַם יוֹדֶה לָעֶבֶד עַל־אֲשֶׁר עָשָׂה מִצְוָתוֹ אָמַרְתִּי לֹא׃ 10 כֵּן גַּם־אַתֶּם אַחֲרֵי עֲשׂוֹתְכֶם אֶת כָּל־אֲשֶׁר צֻוֵּיתֶם אִמְרוּ אֲנַחְנוּ עֲבָדִים אֵין־מוֹעִיל בָּם כִּי רַק אֶת־הַמֻּטָּל עָלֵינוּ עָשִׂינוּ׃
— הבשורה על-פי לוקאס, פרק י"ז, פסוקים 7–10, בתרגום דליטש

פרשנות

ישו מספר את המשל לתלמידיו-שליחיו לאחר שהזהיר אותם שעליהם לסלוח אחד לשני גם אם האחד יחטא לשני שבע פעמים ביום, אם האחד שחטא יחזור בו ויבקש סליחה ממי שפגע בו. השליחים חשו שלשן כך יש צורך באמונה גדולה מאוד ובקשו מישו "הוֹסֵף לָנוּ אֱמוּנָה" בתשובתו אומר להם ישו "לוּ־הָיְתָה לָכֶם אֱמוּנָה כְּגַרְגַּר הַחַרְדָּל" הייתם יכולים לצוות על עץ שקמה להיעתק ולהישתל בים והיא הייתה מצייתת לכם ונשתלת בים (לוקאס י"ז 3–7). התנאי לאמונה בדרגה גבוה כזו, היא ציות לאלוהים, לכן, המשל מצביע על כך "שגם הטובים שבין עבדי אלוהים הם עדיין אינם ראויים כיוון שרק עשו המוטל עליהם ולא מעבר לכך." אף אחד, "ללא קשר כמה הוא מוסרי או שקדן, יכול אי פעם לחייב את אלוהים בדבר כלשהו."
ויליאם ברקלי (תאולוג סקוטי שחי בתחילת המאה העשרים, סופר, שדרן רדיו, כומר ופרופסור לתאולוגיה) מייחס את המשל לפסוק האחרון של המזמור של אייזק ווטס (כומר נוצרי שחי בסוף המאה ה-17 תחילת המאה ה-18, כתב כ 750 מזמורים שחלקם מושרים עד היום בטקסים כנסייתיים ותורגמו לשפות רבות) "כאשר אני סוקר את הצלב הנפלא":
"בהתאם לטבע שלי
הקרבן שלי עלוב כל כך
האהבה האלוהית הנפלאה כל כך

תובעת ממני את נפשי, את חיי, את כולי"
הביטוי "עבדים אין מועיל בם" בפסוק האחרון של המשל מצוי בשימוש ליטורגי נרחב: כגון בליטורגיה של יוחנן כריסוסטומוס.
הסופר המקראי הסקוטי ויליאם ניקול מתייחס למשל זה, כאל "משל השירות הנוסף".
מוחמד לטיף

מוחמד לטיף (בערבית: محمد لطيف; 23 באוקטובר 1909 - 17 במרץ 1990) היה כדורגלן מצרי. הוא שיחק בקבוצות א-זמאלכ ממצרים וריינג'רס מסקוטלנד, וכן בנבחרת מצרים בכדורגל.

קריירה

לטיף סייע לנבחרת מצרים להעפיל למונדיאל 1934, וכבש שלושה שערים נגד נבחרת ארץ ישראל במוקדמות. הוא אף שיחק במשחקה היחיד של מצרים במונדיאל זה, בשלב שמינית הגמר, נגד הונגריה.
בין 1920 ל-1935 שיחק בא-זמאלכ, וב-1935, לאחר המונדיאל, הובא לריינג'רס על ידי מאמנה הסקוטי של נבחרת מצרים ג'יימס מקריי. בעונת 1935/6 שיחק במשחקו היחיד בליגה הסקוטית, במשחק מול היבס (Hibs). בין 1936 ל-1945 שיחק שוב באל זמאלק.
ב-1936 הוא היה בסגל נבחרת מצרים ששיחק במשחקים האולימפיים בברלין.
שנים לאחר משחקו נגד נבחרת ארץ ישראל התגייס לצבא המצרי והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות באזור כיס פלוג'ה, שבו כותר כוח של הצבא המצרי בעקבות מבצע יואב. לטיף היה אחד מהחיילים המצרים שנשבו על ידי חיילי צה"ל, וכשאלה זיהו את השחקן שהצטיין נגד נבחרתם שחררו אותו מיד למצרים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל שימש לטיף מאמן בא-זמאלכ.