google/wiki40b huggingface dataset:
המסע של דספרו

עלילת הסרט

הסרט מתמקד בשלוש דמויות עיקריות, הנמצאות במקום מסוים ומרגישות לא-שייכות, ובדרכן למציאת ייעודן האמיתי.
הסרט מתרחש כולו בממלכת דור, שנודעה ב"יום המרק המלכותי" הנערך בה מדי שנה. בתחילת הסרט מגיע העכברוש המדבר רוסקורו עם המלח פייטרו באניה לנמל בממלכת דור. כל העיר שוקקת חיים וריחות בזכות יום המרק המלכותי, שבו מבשל אנדרה, השף המלכותי, מרק חדש וכל יושבי הממלכה מוזמנים לטעום.
רוסקורו נמשך לריח המרק המפתה, לא מסוגל לעצור בעדו ונכנס לארמון, לחדר הסעודה, בו מסובים כל נכבדי הממלכה סביב השולחן. בטעות נופל רוסקורו לצלחת המרק של המלכה והיא מתעלפת מרוב גועל ואימה. ראשה נופל לתוך המרק והיא מתה.
רוסקורו מצליח להמלט מכל האנשים המנסים ללכדו ולחסלו ונופל לביוב. עקב כך מטיל המלך על ממלכתו צו איסור על אכילת מרק וכן מוציא את כל העכברושים מחוץ לחוק. בממלכת דור מתחילה תקופה קשה ומדכאת - המלך שבור ממות אשתו ומסתגר בחדרו, הנסיכה פיא בוהה בשמיים המעוננים ומייחלת לגשם ותושבי הממלכה מסתגרים בבתיהם.
במקביל מגיע רוסקורו לממלכת החולדות במעמקי הביוב האפל. בוטיצ'לי, מנהיג החולדות פורס עליו את חסותו ומגן עליו מפני חולדות אחרות. רוסקורו מדוכא מן האפילה ומשאר החולדות הדוחות אותו בגסותן. הוא שואף לצאת מן החיים בביוב אך אינו יכול.
העכברים חיים בעולם משלהם, מעל החולדות. גיבור הסרט הוא דספרו טילינג, עכבר צעיר וסקרן, בעל אזניים גדולות במיוחד. המיוחד בו היא בעיקר העובדה שאינו מפחד משום דבר, למרות ניסיונות הוריו ומוריו ללמד אותו שכל עכבר נורמלי פוחד מחתולים, ממלכודות עכברים ומבני אדם.
מנהל בית הספר בעיר העכברים מודאג מהתנהגותו החריגה של דספרו, רואה בה איום על אחדות הקהילה ומזמן את הוריו על מנת להזהירם שיינקטו בצעדים לשינוי בהתנהגותו.
אחיו הגדול של דספרו לוקח אותו יום אחד לספריית הארמון כדי ללמדו איך לאכול דפי ספרים, אולם דספרו מעדיף לקרוא את הדפים במקום לאכלם.
תוך קריאה בספרים לומד דספרו על ממלכת דור, המשפחה המלכותית והנסיכה פיא בפרט. הוא סקרן לפגוש בני אדם. דספרו מחליט להגיע לנסיכה. לאחר ביקורו אצלה הוא מועמד לדין ומואשם ביצירת קשר עם בני אדם. בעקבות הודאתו מחליטה מועצת העיר להגלות אותו מחוץ לעיר. עכבר זקן ועיוור בעל חזות מרתיעה מוריד אותו בחבל לביוב - אל עולם החולדות
ארנה שבשי

קורות חייו

לאחר ששבּשי סיים את לימודיו בפרשוב, החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת בודפשט וקיבל את התואר ברפואה באוניברסיטת ברטיסלבה (1917). הוא עבד כרופא בפרשוב ופרסם מכתיבתו בשבועון ה"אש". בגלל מוצאו היהודי נמלט להונגריה בשנת 1941, עת נכבשה סלובקיה על ידי הורמכט, מפני רדיפות היהודים בסלובקיה. לא ידוע בוודאות האם נהרג במהלך המצור על בודפשט או גורש למאוטהאוזן.
בנוסף לעבודתו כרופא, הוא כתב שירים, סיפורים קצרים ודרמות. כרך השירים הראשון שלו, "בזרוע השקט" (פרשוב 1919) "הוא היה הסנונית הראשונה של הספרות בשפה ההונגרית בקרב ההונגרים שנשארו במיעוט בסלובקיה." עבודותיו התבססו בעיקר על תערובת של אהדה ואכזבה מרה, והוא אהב רעיונות ביזריים. המחזה שלו "חצי גברים" הועלה בתיאטרון ברטיסלבה, המחזה שלו "תאונה"הועלה באמריקה, ו"משחק המוות" הועלה בתיאטרון הקאמרי של בודפשט. בנוסף לשיריו, סיפורים קצרים ודרמות, הוא תרגם להונגרית יצירות ופרוזה של סופרים צ'כיים, סלובקים וגרמנים.
הסופר גיורגי באלינט תיאר אותו בספרו המילה הסופית: "ארנה שבשי הוא משורר מוזר. למעשה שני משוררים נפרדים. אחד ארנה שבשי שכותב בקול רענן ומעניין, עם הרבה רעיונות עוצמתיים, הרבה סרקזם תוסס ולעג עצמי. ארנה שבשי האחר, לעומת זאת, אוהב קיטש, סנטימנטלי ומתוק, ולעיתים לא מעניין לחלוטין. לו רק אחד מארנה שבשי אלה היה כותב את הכרך, זה היה ספר יפה לשבח."
טלור

תכונות

טלור הוא יסוד נדיר ממשפחת המתכות למחצה. בצורת גביש, לטלור צבע כסוף-לבן ובצורתו הטהורה יש לו ברק מתכתי. גביש הטלור הוא חלש ביותר, והוא מתעוות מעצמו בטמפרטורת החדר. ניתן להפיק טלור אמורפי מתמיסת חומצת טלור (Te(OH)₆), אך יש מחלוקת האם הוא באמת אמורפי או עשוי מגבישים זעירים. טלור הוא מוליך למחצה מסוג P, אשר מוליכותו משתנית בהתאם לכיוון המערך האטומי שלו וגוברת כשנחשף לאור. מבחינה כימית טלור דומה לסלניום וגופרית. טלור בוער בלהבה ירקרקה-כחולה ויוצר טלור דו-חמצני (TeO₂). בצורתו המותכת, טלור גורם לקורוסיביות בנחושת, ברזל ופלדה.
לטלור 22 איזוטופים שונים אשר משקלם האטומי משתרע בין ¹¹⁴Te ו-¹³⁵Te.

היסטוריה

היסוד טלור זוהה בשנת 1782 על ידי ההונגרי פרנץ מילר פון רייכנשטיין (Franz-Joseph Müller von Reichenstein) כאשר בחן מחצבי זהב בטרנסילבניה. הוא כינה את היסוד החדש שהעריך שנמצא עם הזהב, "מטלום פרובלמטיקום". טלור בודד בשנת 1798 על ידי מרטין היינריך קלפרות (Martin Heinrich Klaproth) שנתן לו את שמו (על שם טלוס בלטינית - אלת האדמה) והבחין בינו לבין אנטימון. בשנת 1832, יונס יעקב ברצליוס חקר באופן שיטתי את תכונותיו של הטלור.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 גבר השימוש בטלור בעקבות היישומים התרמואלקטריים החדשים.

צורה בטבע

טלור נמצא בטבע לעיתים קרובות ביחד עם זהב בתרכובת AuTe₂ ולפעמים עם מתכות אחרות, ככסף, עופרת וברזל. מעריכים את שכיחותו בטבע כמיליארדית של קליפת כדור הארץ. מחצבי טלור נמצאו במדינות רבות, בין השאר בארצות הברית, קנדה, שוודיה וזמביה.

אמצעי זהירות

אדם שנחשף לריכוזים נמוכים של טלור באוויר עלול לפתח "נשימת טלור", שגורמת לריח המזכיר שום מהפה, בעקבות כימיקל מסוים שנוצר בגוף בזמן השאיפה.
טלור מתכתי ותרכובות טלור נחשבות רעילות ויש לטפל בהן בהתאם.
קבוצת פסל

קבוצת פסל היא קבוצת גלקסיות קטנה שמשתרעת על קבוצת הכוכבים פסל וגולשת גם לקבוצות הסמוכות לווייתן ועוף החול. הגלקסיות החברות בקבוצה מתפרסות מגבול הקבוצה המקומית במרחק של כ-5.2 מיליון שנות אור ועד למרחק של כ-14.3 מיליון שנות אור ממערכת השמש. במרכז הקבוצה נמצאת הגלקסיה הספירלית הגדולה גלקסיית הפסל (NGC 253), במרחק של כ-11 מיליון שנות אור. זאת אחת מקבוצות הגלקסיות הקרובות ביותר לקבוצה המקומית, וכמותה, היא מהווה חלק מצביר-על הבתולה.

מעבר לקבוצת פסל

ברקע של קבוצת פסל נמצאות מספר גלקסיות שמרחקן לפחות כפול מהמרחק של שאר הגלקסיות בקבוצה, הבהירות שבהן הן NGC 24 ו-NGC 45, כך שלמרות שהן נראות קרובות לגלקסיות הקבוצה הן אינן שייכות אליה.
גדעון ביקל

השכלה ושירות צבאי

ביקל סיים לימודי אגרונומיה לתואר ראשון בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית. הוא בעל מספר תוארי מאסטר, בין היתר במנהל עסקים עם התמחות בנדל"ן. מחזיק בתואר דוקטור במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה ובוגר המכללה לביטחון לאומי.
ביקל הוא אלוף-משנה במיל', שירת כלוחם וכמפקד בצנחנים ונפצע במלחמת ששת הימים במהלך הפריצה לירושלים. במלחמת יום הכיפורים פיקד על הכוח הראשון שחצה את תעלת סואץ בסירות קומנדו. במלחמת לבנון הראשונה שימש כקצין מבצעים בכיר באוגדת הצנחנים.

מסלול עסקי

ביקל החל את הקריירה העסקית שלו ב-1968 כמגדל ויצואן פרחים ותוצרת חקלאית. ב-1997 רכש את בורסת הפרחים פלורה בבלגיה, שנמכרה לאחר כשש שנות פעילות, למרכז מסחרי. בשנת 2011 ביקל רכש את פעילות חברת אגרקסקו לייצוא חקלאי שהייתה בבעלות ממשלת ישראל ומועצת הצמחים, מידי כונס נכסים, ושימש כבעלים ויו"ר החברה הרוכשת, ששמה הוסב לאגרקסקו כרמל.
במקביל לפעילותו החקלאית, ביקל עוסק בפעילות נדל"ן בתחומי הייזום והפיתוח, והוא בעליו של קניון הדרים בנתניה.

תפקידים ציבוריים

ביקל שימש ב-1987 כנציג הבונדס העולמי לגיוס כספים בארצות הברית ובקנדה. ב-1989 מונה ליו"ר הוועדה לאסטרטגיה חקלאית שהוקמה על ידי ממשלת ישראל וכדירקטור בחברה הממשלתית אגרידב, שעסקה בפיתוח ובמתן ידע חקלאי למדינות שונות בעולם. כמו כן, כיהן כדירקטור בחברות נוספות וייסד את עמותת בני ארזים, מרכז טיפולי לילד, במסגרת זו גם שימש כנשיאה הראשון.
ביקל היה חבר בלשכות מסחר רבות, כגון לשכת המסחר ישראל-ארצות הברית, לשכת המסחר ישראל-גרמניה, לשכת המסחר ישראל-יפן, לשכת המסחר ישראל-אנגליה ולשכת המסחר ישראל-ירדן. 
ביקל ליווה את ההיבט החקלאי ביחסי ישראל ושכנותיה ופעל לקידום השלום במזרח התיכון. במסגרת הוועדה לאסטרטגיה חקלאית שימש כיו"ר הוועדה לקשרי גומלין בין ישראל לערביי יו"ש וחבל עזה, השתתף בוועידות השלום בקזבלנקה, בעמאן, בקהיר, בקטר, בשארם א-שייח, בוועידת השלום בהרווארד (Harvard Business School) וסייע בהקמת פרויקטים חקלאיים עתירי ידע במצרים, בירדן ובתוניסיה.
ביקל מתלווה לנסיעות ולמשלחות של ראשי ממשלה ונשיאים כמומחה חקלאי, במסגרת זו ביקר בסין, בקניה, באתיופיה, בקזחסטן, בסינגפור, באוסטרליה, בהודו, באזרבייג'ן, ביפן ובתאילנד. בנסיעות אלו יצר קשרים עם ראשי מדינות, שרי חקלאות וחברות מובילות בתחום החקלאות.

הכרה לאומית

ביקל זכה ב-1989 בפרס קפלן על פריצת דרך בגידול פרחים לייצוא. הוא קיבל תעודת מופת מטעם איגוד לשכות המסחר על תרומה לפיתוח היוזמה החופשית, תעודת הוקרה משר החקלאות על תרומה לאסטרטגיה החקלאית, תעודת הוקרה מהבונדס העולמי ועוד.

חיים אישיים

ביקל מתגורר בכפר מל"ל. הוא נשוי ואב לבת.
מטה האומות המאוחדות

אתרים חלופיים

סן פרנסיסקו, שיקגו, פילדלפיה, פארק פלאשינג מדוז בקווינס ואפילו הגבעות השחורות בדרום דקוטה הוצעו כאתרים לבניין האומות המאוחדות לפני שהוחלט כי הבניין יוקם במנהטן.
קודם לבחירת המיקום הנוכחי הוצע האי נייבי שליד מפלי הניאגרה בפרובינציית אונטריו שבקנדה כאתר מתאים למפקדת האו"ם. האתר הוצע בשל סמליותו על הגבול בין שתי מדינות המצויות בשלום - ארצות הברית וקנדה.
הוגו צ'אווז הציע בעבר שהבניין יועבר ממקומו הנוכחי ב"מדינה אימפריאליסטית" לברזיליה.
יקותיאל אבוחצירא

תולדות חייו

נולד במרוקו, לשמחה ולרב מאיר אבוחצירא בנו של הבבא סאלי. בשנת ה'תשכ"ו (1966) עלה עם משפחתו לישראל. נשוי למזל לבית סודרי, נכדת הרב יצחק אבוחצירא. בשנות התשעים הקים חצר באשדוד בראשותו ומוסדות חינוך הנקראים "חזון מאיר ובית ישראל".
בשנת 2012 העריך העיתון פורבס את שווי חצרו בכ-25 מיליון ש"ח.
נוהג לערוך נסיעות לקברי צדיקים.
בשל אי תשלום מס על הכנסותיו במשך שש שנים,  נדרש בתחילת 2019 לתשלום שומה של כ-7.7 מיליון שקל לרשות המיסים.

משפחתו

בנו מאיר נשוי לבת דודתו לבית איטח. חתנו שמואל שמעון טולדנו, הוא בן אחותו מרגלית טולדנו. חתנו ישראל אבוחצירא, הוא בן רבי יחיאל מרמלה.
פאוול וויצ'כובסקי

ביוגרפיה

הישגו המשמעותי הראשון של וויצ'כובסקי היה באליפות העולם באתלטיקה לנוער, שנערכה בעיר הולדתו בידגושץ' ב-2008. לעיני הקהל הביתי, זכה וויצ'כובסקי במדליית הכסף. עם זאת, הישגיו באותה העת היו נמוכים מכדי שיוכל להשתתף באולימפיאדת בייג'ינג (2008) או באליפות העולם שנערכה בברלין ב-2009. 
הפריצה הגדולה של וויצ'כובסקי התרחשה במהלך שנת 2011. במרץ אותה שנה סיים במקום הרביעי באליפות אירופה באתלטיקה באולם, כאשר רק פסילה מוקדמת באחת מהקפיצות הראשונות היא שהפרידה בינו לבין מדליית הארד. ביולי אותה שנה זכה במדליית הזהב באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באוסטרבה, לאחר שקפץ לגובה של 5.70 מטר, שהיה לשיאו האישי. בתחרות שנערכה בשצ'צ'ין כחודש לאחר מכן, לקראת אליפות העולם, שיפר וויצ'כובסקי את שיאו בלא פחות מ-21 ס"מ, והעמידו על 5.91 מ'. תוצאה זו הייתה גם התוצאה הטובה ביותר שהשיג קופץ כלשהו במהלך אותה שנה. באליפות העולם שנערכה זמן קצר לאחר מכן בטגו, קפץ וויצ'כובסקי לגובה של 5.90 מ', זכה במדליית הזהב והוכתר כאלוף העולם. 
באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2019 בגלאזגו, הוא זכה במדליית הזהב בשיא אישי של 5.90 מטר, לפני בן ארצו פיוטר ליסק שקבע תוצאה של 5.85 מטר.
מרפסת ברוהל

מרפסת ברוהל (בגרמנית: Brühlsche Terrasse) היא טיילת מפורסמת בדרזדן, הצופה על נהר אלבה ומכונה "המרפסת של אירופה". משמשת אתר להליכה, למנוחה ולבילוי לתושבי העיר ולתיירים הרבים הפוקדים אותה.
בתחילה הייתה המרפסת חלק מחומת המגן של העיר. החומה נבנתה ב-1546 בתקופת המלחמה השמלקלדית. ב-1737 בנה שם אוגוסט השני מלך סקסוניה, ארמון וספרייה אותם מסר ב-1747 לרוזן היינריך פון ברוהל כאות הוקרה על כך שהכניס שיטות חדשות לשיפור גביית המיסים.
ב-1814 נבנו מדרגות למרפסת והיא נפתחה לקהל. בשני צידי המדרגות נמצאים ארבעה פסלים המייצגים את ארבעת הזמנים ביממה: (בוקר, צהרים, ערב, לילה). הארמון של ברוהל נהרס ב-1900. המרפסת נהרסה בהפצצת דרזדן במלחמת העולם השנייה ונבנתה מחדש.
טסטרי

אגף טסטרי (Testery) הוא אגף בבלצ'לי פארק, תחנת הפענוח הבריטית במהלך מלחמת העולם השנייה. האגף נוהל על ידי ראלף טסטר. הטסטרי יישמה שיטות ידניות על מנת לפענח את התעבורה של "פיש" אולם מאוחר יותר פיתחה מכונות העריסה חשמליות שכונו "דראגון" ו"פרוטאוס".
האגף נוסד ביולי 1942 ובראשו עמד רב-סרן ראלף טסטר אשר ניהל בעברו קבוצה קטנה שעמלה על פענוח צופן גרמני ידני.מקס ניומן שהה במקור בטסטרי עד אשר אגף ניומנרי הוקם ב-1 בפברואר 1943 על מנת לפתח וליישם שיטות ממוכנות לפענוח תעבורת "פיש".
בשנת 1945 כבר היו בטסטרי כ-118 אנשים.
אלכסנדר גאידש

קריירה

גאידש גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל נובטור ז'דנוב. בשנת 1984, בגיל 17, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). לאחר עונה אחת עבר לקבוצת שחטאר דונצק. גאידש היה בסגל של שחטאר במשך שנתיים, אך שיחק רוב הזמן בקבוצת המילואים של המועדון. בשנת 1987 עבר לקבוצת צסק"א קייב. בשנת 1988 שב לקבוצת נעוריו - נובטור ז'דנוב. בדצמבר 1988 קיבל גאידש הזמנה לשחק בקבוצת טאבריה סימפרופול מהליגה הסובייטית הבכירה. הוא הסכים ומאז 1989 שיחק את מרבית שנות הקריירה שלו ככדורגלן במדי קבוצה זו.
בשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, ניסה גאידש לחפש את מזלו למדינה. הוא חתם על חוזה בקבוצה הטורקית סאייר, אך נאלץ לחזור לאוקראינה לאחר מספר חודשים בטורקיה בשל פציעות. הוא שב לטאבריה.
בשנת 1993 זון גאידש לסגל של אוקראינה. הוא השתתף בשני משחקי ידידות - אחד מול נבחרת ליטא ושני - מול נבחרת ישראל. במהלך משחקו בארץ נצפה על ידי מאמני קבוצת מכבי הרצליה וקיבל מהמם הצעה להצטרף לקבוצה. במשחקו הראשון במדי הרצליה הוא נפצע ונאלץ להיעדר מהמגרשים למשך חודשיים. כשחזר - שותף במשחקים מעטים. בתום עונת 1993/1994 שב לאוקראינה.
כעבור שנה, חזר לישראל והוחתם בקבוצת מכבי יבנה לעונה אחת.
בשנים 1996 - 1999 שיחק בקבוצת טאבריה סימפרופול והיה קפטן של הקבוצה. בשנת 1999 נקלעה טאבריה לקשים כלכליים וגאידש נאלץ לעזוב את הקבוצה (הוא ישוב אליה בשנת 2002). בשנת 2001 הוא נפצע קשה בתאונה דרכים. לאחר שיקום ארוך - חזר לשחק. בשנת 2003 - פרש ממשחק פעיל.

קריירת אימון

בשנים 2005 - 2012 אימן גאידש מספר קבוצות מהליגות הנמוכות באוקראינה. כל הקבוצות היו מחצי האי קרים. בשנת 2014 סופח חצי האי לרוסיה. גאידש הסכים לקבל אזרחות רוסית וויתר על אזרחותו האוקראינית. באותה שנה הוקמה קבוצת ט.ס.ק. טאבריה וגאידש התמנה למנכ"ל הקבוצה.
סילביו מיקאלי

קורות חיים

מיקאלי נולד ב-13 באוקטובר 1954 בעיר פלרמו שבאיטליה. קיבל ב-1978 את התואר הראשון במתמטיקה  מאוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא. ב-1982 קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה מנואל בלום.
מיקאלי ידוע בעיקר בשל עבודתו בנושאי הצפנת מפתח ציבורי, פונקציות פסבדו אקראיות, חתימה דיגיטלית והעברה עלומה והוא נחשב אחד ממציאי הרעיון של הוכחה באפס ידע.
ב-2017 ייסד את Algorand, פלטפורמת בלוקצ'יין.

פרסים

ב-1993 זכה בפרס גדל.
ב-2007 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, וכעמית באגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי. בנוסף הוא חבר באקדמיה הלאומית להנדסה ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
קיבל את פרס טיורינג לשנת 2012, יחד עם שפי גולדווסר, על עבודתם בתחום הקריפטוגרפיה. כחלק מעבודתם טבעו את המושג הצפנה הסתברותית.
אגם אלברט

היסטוריה

בשנת 1864, מגלה הארצות הבריטי סמואל בייקר גילה את האגם. הוא קרא לו על שם הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה שנפטר באותה עת. 
נשיא זאיר, מובוטו ססה סקו שינה את שם האגם על שמו בתקופת שלטונו.
חברות הנפט הריטג' אויל וטולוו אויל מצאו באגם שדות נפט עצומים המוערכים בעשרות מילארדי חביות נפט. על פי הערכה זו שדות הנפט באגם אלברט הם הגדולים ביותר שנמצאו ביבשה באפריקה שמתחת לסהרה בעשורים האחרונים.
חמגשית

חַמְגָּשִׁית (הלחם של חַם + מגשית) היא אריזה חד-פעמית לארוחה, המוכנה להגשה מיידית, המיועדת לטלטול נוח של הארוחה. חלק מהחמגשיות משמשות גם לשמירה על טמפרטורת המזון.
חלק מהחמגשיות הן סוג של תבנית אפייה חד-פעמית מיריעת אלומיניום, בעלת שוליים מסולסלים המיועדים לסגירה על גבי מכסה מותאם. לעיתים היא מחולקת למספר מדורים, לשם הפרדה בין מרכיבי הארוחה. היא מאפשרת חימום חוזר של הארוחה בתנור וכן אכילת הארוחה ישירות מתוכה. 
קיימות גם חמגשיות מקלקר או חומרים פלסטיים דומים, המיועדות לשמירה על חום הארוחה, אך לא לחימום חוזר.
חמגשיות משמשות לאריזת ארוחות טייק אוויי ולהבאת ארוחות לסועדים על ידי חברות הסעדה. ארוחות טיסה וארוחות טלוויזיה ארוזות בסוגי חמגשית הניתנים לחימום.
ברעם

היסטוריה

הקיבוץ נקרא על שמו של יישוב יהודי קדום שראשיתו לכל הפחות בימי בית שני ואחריתו בתקופה הממלוכית עת נודע בשם כפר ברעם. בתקופה העות'מאנית היו תושבי הכפר נוצרים מארונים. במלחמת העצמאות פונו תושבי בירעם בצו צבאי, ולא הורשו לחזור אליו לאחריה. 
בתאריך ה-14 ביוני 1949 עלו לקרקע מייסדי הקיבוץ, יוצאי שלוש ההכשרות של תנועת השומר הצעיר מישראל, רומניה וצ'כוסלובקיה, וכן יוצאי חטיבות הפלמ"ח: יפתח, הראל, וחטיבת הנגב.
ברעם היה הקיבוץ האחרון שהעביר את ילדיו מהלינה המשותפת, שכללה שינה בבתי-הילדים בקיבוץ, ללינה משפחתית, שבה ישנים הילדים בבתי ההורים. המעבר התרחש ב-1997.

כיום

כיום, מונה אוכלוסיית הקיבוץ כ-300 חברים ובנוסף עוד 200 נפש אשר אינם חברים, רובם ילדי חברים.

קיבוץ ברעם הוא בין הקיבוצים האחרונים שאינם מופרטים באופן מוחלט, יש בו חדר אוכל קיבוצי גדול ופעיל, מכבסה קיבוצית וכן שירותי חינוך ובריאות משותפים.

אולם מופעים

ממזרח לחדר האוכל ממוקם אולם מופעים, הנקרא בלשון תושבי הקיבוץ "בית העם". בית התרבות מומן מכספי תרומת שר האוצר ספיר, את המבנה תכנן חיליק ארד ע"פ הוראותיו של במאי הקאמרי גרשון פלוטקין. בסוף שנות התשעים, שופץ המבנה ביוזמת כמה מחברי הקיבוץ.

בית כנסת

כ 3 ק"מ מהקיבוץ נמצא גן לאומי ברעם, הכולל בית כנסת מתקופת התלמוד.

יער ברעם

ליד ברעם נמצאת שמורת אלוני ברעם בתוך יער ברעם. היות שהשטח היה שייך לכנסייה המרונית נמנעה כריתת עצים. כתוצאה מכך התהווה במקום יער מפותח של עצי אלון מצוי.
מכביש 899 מובילה דרך סלולה באספלט בתוך היער, לפסגת הר שפרה, שם נמצא מגדל ברעם - מגדל תצפית לשריפות בגובה 743 מטר וממנו תצפית רחבה על יער ברעם והרי הגליל העליון.
מוזיאון אלברטינה

אודות

בשנת 1919, עברה הבעלות על הבניין ועל האוסף שבו, ממשפחת המלוכה ההבסבורגית, אשר ברחה מהמדינה, לרפובליקה האוסטרית החדשה שהוקמה. בשנת 1921 נקבע שם המוזיאון ל"אלברטינה".
בניין המוזיאון ניזוק קשות בעת הפצצות בעלות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה. הבניין שופץ מאז פעמים, כאשר בין השנים 1998 ל-2003 נערך שיפוץ יסודי.

אוסף המוזיאון

בשנת 2007 הוענק למוזיאון בהשאלה מקרן ריטה והרברט באטלינר (Rita und Herbert Batliner), אוסף רחב מאוד של אמנות מודרנית, אשר משמש כתצוגה הקבועה של המוזיאון. בין השאר מציגים בו יצירות של פיקאסו, מגריט, פרנסיס בייקון, מארק שאגאל ואחרים.
היפרכולסטרולמיה

דיאטה

טענות לגבי יעילותן של דיאטות שונות בהורדת רמת הכולסטרול, כגון ריבוי פירות, ירקות ומזונות דלי שומן מן החי אינן מוכחות מחקרית. הימנעות מתזונה עשירה בפרוקטוז נראית נכונה, אם כי המחקר בנושא מועט.

אפרזיס

במקרים קשים עם ערכי LDL-C גבוהים שלא מגיבים לטיפול משתמשים במכשיר הדומה לדיאליזה המסנן את ה-LDL-C מהדם ומחזיר דם "נקי". על טיפול זה יש לחזור מדי מספר שבועות.
קרל הייסלר

חייו

הייסלר למד אצל יוזף הלמסברגר, מתיאס דורסט ויוזף בהם באקדמיה של "אגודת ידידי המוזיקה של וינה". ב-1841 התקבל לתזמורת האופרה של וינה ומשנת 1843 היה חבר גם בתזמורת החצר הקיסרית.
החל ב-1849 ניגן כינור שני ברביעיית לאופולד יאנזה. יוזף הלמסברגר הבן, בנו של מורו, הקים רביעייה ופיטר את קרל הייסלר כדי לצרף אותו לקבוצתו. הקבוצה החדשה נקראה רביעיית הלמסברגר.
הייסלר לימד בקונסרבטוריון של וינה, ובין תלמידיו היו יוליוס וינקלר, ארנולד רוזה, האנס וסלי ופרנץ שאלק.
הייזלר היה המנהל הראשון של האגודה התזמורתית של אגודת ידידי המוזיקה בווינה (1869), מי שבנתה את המוזיקפראיין הווינאי.
מחליפו בתפקיד היה אנטון רובינשטיין (1871) והבא אחריו יוהנס ברהמס.
Microsoft Developer Network

אתר האינטרנט

נוכחות האינטרנט העיקרית של MSDN היא ב-msdn.microsoft.com שהוא אוסף אתרים לקהילות המפתחים המספק מידע, תיעוד, ודיונים שנכתבו הן על ידי מיקרוסופט והן על ידי משתמשי האתר. לאחרונה, מיקרוסופט שמה דגש על שילוב פורומים, ובלוגים כדי לקיים דו-שיח פתוח עם קהילת המפתחים.
בילי קרודופ

שנותיו הראשונות

קרודופ נולד במנהסט שבניו יורק. בילדותו, הוריו התגרשו, התחתנו שוב ומאוחר יותר התגרשו בשנית. לקרודופ שני אחים. הוא עזב את ניו יורק עם משפחתו כשהיה בן 8, בתחילה הם גרו בטקסס, ומאוחר יותר בפלורידה.
קרודופ למד באוניברסיטת צפון קרולינה שבצ'אפל היל, שם קיבל תואר ראשון במשחק. משם המשיך לבית הספר לאמנויות טיסץ' שבאוניברסיטת ניו יורק. שנה לאחר שסיים את לימודיו, הופיע בפעם הראשונה בברודוויי במרכז לינקולן, במחזה "ארקאדיה" בהפקתו של טום סטופארד.

קריירה

קרודופ החל לשחק בסרטי קולנוע בשנת 1996, בתחילה בסרט "סליפרס" של הבמאי בארי לוינסון, ומאוחר יותר ב"להמציא את האהבה". ב-1997 דיבב את הדמות הראשית, אשיטאקה לגרסה האנגלית לסרט "הנסיכה מונונוקי". בשנת 2000 שיחק בסרט "כמעט מפורסמים", שם גילם את גיטריסט הלהקה ראסל האמונד. ב-2006 שיחק בסרט "שומר המדינה".
קרודופ היה מועמד לפרס טוני בעקבות הופעתו במחזה "איש הפיל" ובנוסף על משחקו בהפקה של ברודוויי למחזה "איש הכריות". מאוקטובר 2006 עד מאי 2007 כיכב בשני החלקים של "The Coast of Utopia" של טום סטופארד במרכז לינקולן, ועל תפקידו זה זכה בפרס טוני.
בשנת 2009 שיחק בסרט "השומרים" בתפקיד דוקטור מנהטן ובסרט "אויבי הציבור".
בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "ג'קי" על ג'קלין קנדי-אונאסיס, רעייתו של נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי, אותה מגלמת נטלי פורטמן. ושיחק בדרמה הקומית "נשות המאה ה-20", לצד גרטה גרוויג ואל פנינג.
בשנת 2017 שיחק בסרט המדע הבדיוני "הנוסע השמיני: קובננט" שביים רידלי סקוט, הסרט השישי בזיכיון של סדרת הסרטים "הנוסע השמיני". באותה שנה שיחק בסדרת המותחן הפסיכולוגי של נטפליקס "צוענייה", בכיכובה של נעמי ווטס.

חייו האישיים

מ-1996 עד נובמבר 2003, יצא קרודופ עם השחקנית מרי לואיז פרקר, שילדה לו בן, ויליאם אטיקוס פארקר, ב-7 בינואר 2004. הוא עזב את פארקר כשהיא הייתה בחודש השמיני להריונה, לטובת השחקנית קלייר דיינס ששיחקה לצידו בסרט "המין היפה". ב-2004 קרודופ ודיינס הודיעו שהם יוצאים באופן רשמי, אך הכחישו שזה קרה בזמן שקרודופ נפרד מפארקר. בדצמבר 2006 הם נפרדו, לאחר שדיינס נראתה עם השחקן יו דנסי ששיחק לצידה בסרט "לפנות ערב".
חף מפשע (סדרת טלוויזיה בריטית)

תקציר עלילה

דייוויד קולינס (לי אינגלבי) הורשע ברצח אשתו טארה. אחרי שבע שנים שישב בכלא הוא זוכה מסיבות טכניות.
הסיפור סובב אודות הניסיון לגלות את הרוצח האמיתי של טארה. בעלילה מעורבים השוטרים, אחותה של טארה אליס (הרמיוני נוריס), שלה יש משמורת על ילדיו של דייוויד, ואחיו של דייוויד (דניאל ראיין).

קבלה וביקורת

הסדרה השיגה אחוזי צפייה ממוצעים לרצועת השידור שלה. בפרק הראשון צפו 7.05 מיליון איש, ובפרק השני צפו 5.85 מיליון איש.
K-1 (צוללת)

אובדן הצוללת

הצוללת יצאה מהבסיס ב-5 בספטמבר 1943 ומאז נעלמו עקבותיה, הסיבה לאובדן לא ידועה.

פעילות הצוללת

לפני טביעה רשמה הצוללת הצלחה בהנחת מוקשים. בסך הכל הטביעה הצוללת 11 כלי שיט בעזרת שימוש במוקשים. ב-11 באוגוסט 1942 נפגעה הצוללת ממוקש ימי אך הצליחה לחזור לנמל ב-14 באוגוסט.
ישיבת עטרת ירושלים

היסטוריה

ישיבת עטרת כהנים הוקמה בשנת 1983 כחלק מפעילות עמותת עטרת כהנים ליישוב יהודים ברובע המוסלמי, במבנה ששימש בעבר את ישיבת תורת חיים, ונעזב בעקבות מאורעות תרפ"ט, ובאופן סופי במאורעות תרצ"ו.

הקמת הישיבה

בראש הישיבה הועמד מראשיתה הרב שלמה אבינר הישיבה היא אחת מישיבות הקו ונוקטת בקו ממלכתי. בסביבות שנת 1991 הופרדה הישיבה מעמותת עטרת כהנים, כדי להפריד בין לימוד התורה ובין פעילות הרכישה, ושמה שונה לישיבת "עטרת ירושלים".

אופי הישיבה

בישיבה לומדים רוב היום גמרא בעיון. כמו כן מושם דגש על לימודי אמונה ומחשבת ישראל והרב אבינר מוסר שיעורים כלליים בכתבי הראי"ה שלוש פעמים בשבוע, וכן שיחות צהריים מדי יום בנושאים שונים. הישיבה הייתה מהישיבות הראשונות שפתחו שיעור עבור בוגרי צבא, בסוף שנות השמונים של המאה ה-20.
בישיבה לומדים 230 תלמידים ואברכים. היא מוציאה ירחון בשם עיטורי ירושלים (נקרא בעבר עיטורי כהנים), שבו מופיעות תשובות של הרב אבינר במגוון נושאים ומאמרים של רבני הישיבה ותלמידיה, כמו גם כתבים של הרב צבי יהודה הכהן קוק וסיפורים עליו. הישיבה עורכת כנסים תורניים בחול המועד סוכות ופסח. בעבר התמקדו הכנסים בסוגיות הקשורות למקדש, אולם כיום הם עוסקים בעיקר בנושאים אחרים.
הישיבה פועלת בשיתוף פעולה עם עמותת עטרת כהנים ליישוב יהודים ברובע המוסלמי, המכונה בישיבה "הרובע היהודי המתחדש". תלמידי הישיבה נוהגים להתפלל בשבת תפילת מנחה ליד הכותל הקטן ומשתתפים במבצעי אכלוס של בתים שנקנו על ידי העמותה. ארבעה מתלמידיה נרצחו וכמה נפצעו על רקע לאומני באירועי טרור באזור.
בין הרבנים כיום ובעבר: הרב אביחי רונצקי, הרב עמיאל שטרנברג, הרב מרדכי שטרנברג, הרב יוסף קלנר, הרב אליהו מאלי, הרב חיים אביהו שוורץ, הרב מנחם פרומן, הרב אייל קרים, הרב מנחם בורשטין והרב בנימין אלון.
הישיבה קשורה למדרשת ראשית ירושלים, העוסקת בהנחלת מורשתה של ירושלים בציבור, וכן למכינה קדם צבאית עטרת כהנים.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל ומרבית התלמידים בה מתגייסים לשירות דרך מסלול ישיבות ההסדר (חיצוני לישיבה) או מסלול הסדר מרכז, מיעוטם מתגייסים לשירות מלא.

"בית הכנסת איגוד לוחמי ירושלים"

תקופה קצרה לאחר מלחמת ששת הימים, גילה מרדכי קופ ראש "איגוד לוחמי ירושלים" את בית הכנסת תורת חיים ברובע המוסלמי של העיר העתיקה, היחיד ששרד גם במהלך שנות השלטון הירדני. האיגוד הקים במקום את "בית הכנסת איגוד לוחמי ירושלים". גם לאחר הקמת ישיבת עטרת ירושלים במתחם, בית הכנסת ממשיך לפעול במקביל לישיבה.