google/wiki40b huggingface dataset:
ניסן כץ

ביוגרפיה

כץ סיים את לימודי הקולנוע בשנת 2000 במכללת תל חי.
בשנת 2001 סיים את סרטו הראשון: "הודו לה' כי טוב" על תופעת התרמילאות הישראלית בהודו ועל המפגש של התרמילאים עם ההורים. הסרט זכה להצלחה והוקרן במשך חודשים רבים בסינמטק תל אביב ולאחר מכן בערוץ 8 בטלוויזיה בישראל.
בשנת 2003 כץ הפיק וביים את סרטו השני "שוקו בננה בצפון קרוליינה" שגם הוא שודר בערוץ 8.
בשנת 2009 יצא הסרט השלישי של כץ, אותו הפיק וביים ביחד עם שותפו אייל זוסמן - "חדר הלבשה" סרט שמתעד את המתרחש בחדרי הלבשה של משחקי כדורגל ברחבי העולם כולל במקומות כמו נפאל, זנזיבר ונצרת. הסרט שודר בערוץ 8 ובערוצי טלוויזיה שונים בעולם כגון הטלוויזיה הציבורית בברזיל ובשווייץ והשתתף בפסטיבלים רבים כגון DOCSDF ו-vivisect fe​st.
כץ ביים בשנים 2010 ו-2011 שני סרטים תיעודיים ליום הזיכרון ששודרו בערוץ 10: "החיים על פי עומר" ו"נדב- נשמה".
בשנת 2012 הפיק כץ את הסרט בעין הסערה של הבמאית שלי חרמון, שהוא קו-פרודוקציה עם France 5 מצרפת ומכון Sundance Film Festival ארצות הברית. הסרט זכה לפרסים רבים בעולם כגון בתחרות היוקרתית JAPAN PRIZE ו-DOCMIAMI
בשנת 2014 סיים כץ שני סרטים חדשים: "לשתות משהו קר בלב מדבר" לרשות השידור ו"הנני כאן" - סיפורו של יקותיאל אדם (קותי).
בשנת 2015 הפיק ניסן כץ את הסרט "המסע" - סרט על משבר הזהות ומסע שורשים של צעירים קווקזים מהעיר באר שבע - הסרט שודר בערוץ 1 בישראל.
בשנת 2017 הפיק וביים סרט בשם "מחוץ למגרש" - סרט המספר את הסיפור של הכדורגל הערבי בישראל, כולל ראיונות וסיפורים של שחקנים כמו בירם כיאל, עלי עותמן, עבאס סואן ואחרים . הסרט שודר בתאגיד הישראלי.
בשנת 2017 התחיל ניסן פרויקט חדש בשם " ברוכים הבאים למהפכה" עבור יס דוקו - הסרט מתעד את תעשיית התרופות ואת המהפכה שמנסים חולי פרקינסון לחולל בתחום בעזרת חכמת ההמונים.
ניסן כץ הוא גם המייסד של חברת הסטארט אפ Make My Day.
הסטארט אפ מייצר מערכת חכמה לנהגים שעוזר להם לנהל את תכנון הנהיגה שלהם. הסטארט אפ זכה בפרסים רבים בתחרויות של חברות רכב כגון פורד, פולקסוואגן ומרצדס.
פרס אטילה יוז'ף

תולדות הפרס

פרס אטילה יוז'ף החליף את פרס באומגרטן בהונגריה לאחר פירוק קרן באומגרטן בשנת 1949. במקור הוענק בשלוש דרגות, אך נוהג זה הופסק בשנת 1977 כשאיחדו את סכום המענקים של פרסי האמנות. הפרס הוקם מחדש בשנת 1992. הנוהל הנוכחי של הענקת הפרס הוסדר על ידי צו של "המשרד למורשת התרבות הלאומית" משנת 1999.
לרוב הפרס הוענק לשמונה יוצרים עד 1992, לעשרה בין 1992 לבין 2000 ולשלושה עשר ובין 2001 לבין 2012 . הזוכים מקבלים תעודת פרס, תגמול כספי ולוח ברונזה. עד 1992 במקום לוח הברונזה הוענקה מדליה דו צדדית בקוטר שבעים וחמישה מילימטרים, עם דיוקנו של אטילה יוז'ף בחזית עם הכיתוב "אטילה יוז'ף 1905-1937 והכיתוב "פרס אטילה יוז'ף" מאחור. הלוח החדש הוא חד צדדי, קוטרו שמונים מילימטר, ועוביו שמונה מילימטרים, עם דיוקן קמור של אטילה יוז'ף ועליו הכיתוב "ATTILA JÓZSEF AWARD".
הפרס יכול להיות מוענק ליוצרים של יצירה ספרותית מרכזית בפרוזה, בשירה או בדרמה.

מקבלי פרס אחדים

עבור הרשימה השלמה של זוכי הפרס (כ-600) ראה: זוכי פרס אטילה יוז'ף בוויקיפדיה ההונגרית.
ג'ורג' מולדובה - סופר (הונגרי-יהודי) (1973), (1978)
ג'ורג' שוֹמְיוֹ - משורר (הונגרי-יהודי) (1950), (1951), (1954), (1966)
קלמן שאנדור - סופר, עיתונאי (הונגרי-יהודי) (1950), (1951)
בּוֹרִיש פַּלוֹטַאִי - סופרת, משוררת (הונגריה-יהודיה) (1950), (1967)
מגדה סאבו - משוררת מחזאית (1959), (1972)
בלה ויהאר - משורר, עיתונאי (הונגרי-יהודי) (1966)
יאנוש פילינסקי - סופר, משורר (1971)
אגנש גרגֶי - משוררת, סופרת, מסאית ומתרגמת (הונגריה-יהודיה) (1977), (1987)
תות (עץ)

יתרונות בריאותיים

תותים עשירים ברכיבים תזונתיים חשובים, כולל ברזל, ויטמין B₂, ויטמין C, ויטמין K, אשלגן, זרחן, וסידן. הם מכילים כמות גדולה של תרכובות אורגניות, כולל Phytonutrients, Zeaxanthin, רסברטרול, אנתוציאנין, לוטאין, ותרכובות פוליפנוליות שונות. תותים מועילים למערכת עיכול, להורדת הכולסטרול הרע, לסיוע בירידה במשקל, לשיפור זרימת הדם, לבניית רקמות עצם, ולחיזוק המערכת החיסונית. הם מאטים את תהליך ההזדקנות, אנטי דלקתיים, מסייעים בהורדת לחץ הדם משפרים את המטבוליזם הכללי ובעלי פוטנציאל אנטי סרטניות.
רישיון עסק

רישיון עסק הוא היתר של רשות מוסמכת שניתן לניהול עסק בכפוף לתנאים. סוג העסקים הטעונים רישיון ותנאי הרישיון אינם זהים במדינות השונות. עסק שהפר את תנאי הרישיון עשוי להיסגר ובעליו יחויב בתשלום קנס. לרוב רישיון עסק ניתן רק לעסק שנרשם כדין, ועמד בסדרת דרישות שונות, שנקבעו לפי סוג העסק, מספר המועסקים ועוד.

רישיון עסק בישראל

בישראל ניתן רישיון עסק מכוח חוק רישוי עסקים, תשכ"ח-1968. חוק זה מסמיך את שר הפנים לקבוע בצווים עסקים טעוני רישוי ולהגדירם. שר הפנים הוציא צו רישוי עסקים (עסקים טעוני רישוי), תשע"ג-2013, ובו רשימת עסקים טעוני רישוי. ניהול עסק ללא רישיון מהווה עבירה פלילית. עסק שפועל ללא רישיון צפוי לסגירה מנהלית, ועל בעליו יוטלו קנסות ואף עונשי מאסר.
בשנת 2006 התקבלה החלטת ממשלה מס' 4152 להקים ועדה לבחינת רישוי עסקים בישראל. בהתאם להחלטה זו הוקמה "ועדת הבר" בראשות הממונה על התקציבים לשעבר קובי הבר. מטרת הוועדה הייתה לפשט וליעל את הליך רישוי העסקים. הוועדה המליצה על שורת צעדים. בשנת 2010 התקבל תיקון מס' 27 לחוק רישוי עסקים. נקבע כי בנובמבר 2013 ייכנסו הוראות הרפורמה לתוקף בהדרגה. הרפורמה כוללת הקלות שונות, ובהן מעבר לרישיונות עסק תקופתיים, מסלול ירוק (מזורז), גיבוש מפרט אחיד לרישוי עסקים וקביעת "מנגנון ערר מנהלי".

תהליך קבלת רישיון עסק

בקשה לקבלת מידע - ניתן  להגיש בקשה לקבלת מידע מקדמי על דרישות הרשויות השונות מהעסק המבוקש. הבקשה כרוכה בתשלום אגרה 324 ש"ח (נכון למרץ 2019).
הרשות מחויבת למסור את המידע המקדמי בתוך 30 יום​.
הגשת הבקשה לרישיון עסק נעשית באמצעות הגשת טופס בקשה מיוחד. יש לצרף לבקשה מסמכים שונים ובהם, תרשים סביבת העסק, מפה מצבית, תוכנית עסק הנדסית ואישור תשלום אגרה.
הטיפול בבקשה - על רשות הרישוי להחליט תך 21 יום האם היא דוחה את הבקשה, ואז יש לנמק את הדחייה בכתב, או ממשיכה בהליך. אם הבקשה לא נדחתה, היא מועברת לבדיקת גורמים מקצועיים שייתנו חוות דעת. בתום הבדיקה הרשות מחליטה האם לדחות את הבקשה או לאשר אותה ובאלה תנאים. הרשות מוסמכת להנפיק היתר זמני או מוגבל בזמן שיש לחדשו בתום התקופה. ניתן להגיש השגה או ערעור על החלטת הרשות או הגורמים המוסמכים.
משה טאובה (בלשן)

משה טאובה (נולד ב-1948 בשצ'צ'ין, פולין) הוא בלשן ישראלי, מומחה לשפות סלאביות, פרופסור אמריטוס לבלשנות באוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה

טאובה קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה מהסורבון בשנת 1979 ומונה למרצה בחוג לבלשנות בירושלים בשנת 1983. בשנת 1981 תרגם מפולנית את הספר "להקדים את אלהים" מאת הסופרת חנה קראל העוסק במרד גטו ורשה וכולל ראיונות עם מארק אדלמן, ממנהיגי המרד.
טאובה פרסם בשנים האחרונות מספר מאמרים בנושא דקדוק יידי, ובכתובים מהדורות ביקורתיות פרי עטו של טקסטים אשר תורגמו מעברית לסלאבית עתיקה במאה ה-15.
החמישייה הסודית

החמישייה הסודית (באנגלית: The Famous Five, לעיתים ידועה בשם "החמישייה" או "החמישייה המפורסמת") היא סדרת ספרים שכתבה הסופרת הבריטית איניד בלייטון ואשר פורסמו בין השנים 1942–1963. סדרת הספרים היא המפורסמת ביותר מבין ספריה של בלייטון – הכוללים גם את השביעייה הסודית, הרביעייה והתוכי ואת חבורת הבלשים והכלב, והיא מספרת על ארבעה ילדים וכלב אשר חוקרים ופותרים תעלומות רבות, ולאורך ההרפתקאות הם נהיים חברים בלבם ובנפשם.
ספרי החמישייה המפורסמת תורגמו לעברית על ידי הסופר שרגא גפני תחת שם העט אבנר כרמלי.
סדרת הספרים עובדה לסדרות טלוויזיה – העיבוד הראשון בשנת 1978, השני בשנת 1996, עיבוד מונפש בשנת 2008 על קורות ילדיהם של החמישייה המקורית ביחד עם צאצאו של טימי הכלב, וכן עיבוד נוסף שנמצא בשלבי הפקה.
בישראל שודרה הגרסה משנות השבעים בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים. העיבוד השני לסדרה שודר בערוץ הילדים.

העלילה


שלושה אחים - ג'וליאן בן 12, דיק בן 11 ואן בת 10 - נשלחים כל קיץ לעיירה שקטה בשם קירין, אל דודתם פאני, דודם קוונטין ובתם ג'ורג'ינה, בת 11 - מתנהגת כמו בן ומתעקשת שיקראו לה ג'ורג'.
הסיפורים כמעט תמיד מתקיימים בחופשות הקיץ של הילדים כאשר הם חוזרים הביתה מהפנימיות בהם כל אחד שוהה במשך השנה. בכל פעם כאשר הם מתאחדים מחדש הם חווים הרפתקה חדשה אשר מתרחשת במיקום שונה בכל אחד מהספרים בסדרה. לפעמים העלילה מתרחשת בקרבת ביתה של ג'ורג' בעיירה קירין; בית זה מכונה בקתת קירין. מכיוון שגם ביתה של ג'ורג' וגם הבתים האחרים באזור הם בני מאות שנים, לעיתים ישנם מעברים סודיים או מנהרות אשר נבנו לצורך הברחה בתשתית של הבתים, אשר משחקות תפקיד מרכזי בעלילה של חלק מהספרים בסדרה. בהזדמנויות אחרות, הילדים יוצאים לקמפינג או טיול משותף או נשלחים לחופשה ביחד במקום אחר, אבל תמיד הם יוצאים בלווית טימי הכלב, כלבה של ג'ורג'. ליד ביתה של ג'ורג' יש מפרץ קטן ובו יש אי; באי יש טירה וארנבות ומרתפים. ליד בקתת קירין יש ביצות ויש צוקים.
אלונה סרוסי

אודות

גדלה בתל אביב לאב מהנדס ולאם עפרה בן צבי סרוסי, רקדנית ומורה לבלט. שירתה בצבא כחוקרת מצ"ח. בוגרת תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (1997) ותואר שני מעשי (MFA) בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב (2005).
בשנת 1992 פירסמה שירים בעיתון "דבר". בשנת 1993, הייתה מועמדת בתחרות פרסי אופיר על כתיבת שיר נושא לסרט "שלג באוגוסט" של חגי לוי. המוזיקה לסרט נכתבה על ידי פרנק חיים אילפמן.
בשנת 1996 כתבה וביימה סרט קיץ עלילתי בשם "בוקר טוב מאיה". הסרט זכה בקרן הסרט הקצר של משרד המסחר והתעשייה לשנת 1996.
בשנים 1999–2008 ביימה קליפים וסרטונים לטלוויזיה ולאינטרנט, בהם וידאו-קליפ ללהקת כנסיית השכל לשיר "לא מרגיש כלום" (מועמד לווידאו-קליפ השנה 2001 פרסי תמוז), יחד עם יעל לייבוביץ, שאף ערכה. וּוידאו קליפ לשיר "תתחיל מאפס" (מועמד לווידאו-קליפ השנה 2003) של ירמי קפלן יחד עם יובל כהן, שאף ערך. וידאו-קליפ זה הופק על ידי ערוץ המוזיקה ושודר בימיו הראשונים של הערוץ.
בשנת 2005, הייתה יוצרת ובמאית ראשית בסדרה התיעודית "הנבחרת" בהנחיית עינת פישביין, על נשים ודרכן להצלחה. סדרה זו הופקה ושודרה בערוץ YES דוקו ב-YES. הסדרה הייתה מועמדת בשנת 2005 בתחרות אופיר בקטגוריה הסדרה הדוקומנטרית.
בשנת 2006 ביימה את הסרט התיעודי "מחיר הגוף", יחד עם קרן יחזקאלי-גולדשטיין, על נפגעות טרור שמשתתפות בסדנת "גאגא" של הרקדן והכוריאוגרף אוהד נהרין. הסרט הוקרן בפסטיבל דוקאביב והשתתף בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים. הסרט שודר בכ-20 תחנות טלוויזיה ברחבי העולם וזכה בפרס "הבמאיות המבטיחות" בהפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות. בארץ הסרט הוקרן בערוץ 10 ב-2008–2009 .
מאז ואילך עובדת כבמאית פרילאנס ובייעוץ תוכן, בשנים האחרונות מתמקדת בכתיבה.
בשנת 2009 הופיע סיפור קצר שכתבה בספר "מאה אימהות" בעריכת ענת הררי, הוצאת בבל.
ב-2015–2016 כתבה מחזה בשם "ג'ז" שאורכו הוא כ-50 דקות, טרם הוצג.
חיה בתל אביב, נשואה לשאול ריגר ואם לשלושה ילדים.
גזוז (אלבום)

הצלחה במצעדים

באוקטובר 1978 יצא "תשע בכיכר" שבשיאו הגיע למקום ה-3 במצעדים השבועיים ברשת ג' ואחריו למקום ה-12 במצעד הפזמונים התשל"ט (1979) של התחנה, 3 חודשים לאחר מכן יצא "היא לא תדע" שהגיע בשיאו למקום ה-8 במצעדים השבועיים ברשת ג', אחריו יצא "אמא ודני" שהגיע גם הוא בשיאו למקום ה-8 במצעדים השבועיים ברשת ג', הסינגל האחרון שיצא היה "לכבוד הקיץ" שצעד בראש המצעד של רשת ג' במשך שבועיים ואחריו למקום ה-23 במצעד הפזמונים התשל"ט של התחנה. בעקבות הצלחת האלבום, נבחרה גזוז ללהקת השנה של המצעד.
גדאל סאלסקי

קורות חיים

סאלסקי נולד בעיר קייב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה). בנעוריו שר בבית כנסת בעיר. ב-1904 התקבל לבית הספר המלכותי למוזיקה של האגודה המוזיקלית של רוסיה בקייב ולמד נגינה בצ'לו בהדרכת פרידריך וילגֶלמוביץ' מוּלֶרט (Мулерт). ב-1905, בעקבות הפוגרומים, היגר משפחתו לגרמניה והתיישב בלייפציג. שם למד בבית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג נגינה בצ'לו אצל יוליוס קלֶנגֶל, קומפוזיציה אצל מקס רֶגֶר ותזמור אצל שטפל קרֶהל (Krehl).
לאחר שזכה במלגת פרס מנדלסון, ניגן בתזמורת הגוונדהאוס שבלייפציג בניצוחו של ארתור ניקיש. ב-1910 התפרסם כצ'לן-הסולן של התזמורת הפילהרמונית של קייב בניצוחו של גיאורג שנפויגט, ובעקבות זאת הוזמן לנגן בערי רוסיה וגרמניה, והתקרב לאלכסנדר גלזונוב. מ-1915 התגורר בסקנדינביה וניגן בעריה.
ב-1922 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. בסוף שנות ה-20 עבד להוליווד, שם שימש כצ'לן הראשון של יונייטד ארטיסטס. בסוף שנות ה-30 שב לניו יורק. במשך שנים ניגן כצ'לן ראשון בתזמורת הפילהרמונית של רוצ'סטר בניו יורק. כן היה סולן בהתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית שבניצוח ארתורו טוסקניני מעת ייסודה ב-1937. בנוסף ניגן כנגן אורח בתזמורות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, בהרכבים שונים של מוזיקה קאמרית, וכן הופיע ברסיטלים רבים (כמה בקרנגי הול).
סאלסקי חיבר יצירות שבוצעו: לתזמורת מיתרים, יצירות סולו לפסנתר, דואט לצ'לו וכינור ועוד.
בשנת 1927 פרסם את הספר "מוזיקאים נודעים מגזע נודד: רשימות ביוגרפיות של אנשי שם מצוינים ממוצא יהודי בעולם המוזיקה", וב-1949 הוציא מהדורה מורחבת שלו, תחת הכותרת "מוזיקאים נודעים ממוצא יהודי". בספר זה הביא מבחר ביוגרפיות של מוזיקאים יהודים, כאשר הקריטריון הוא אתני, ולא השתייכות דתית או לאומית.
ב-1951 חזר מערבה ללוס אנג'לס. בספטמבר אותה שנה נישא לאיזבל רוס (Ross)‏ (1901–1968), שלה היה נשוי עד מותו.
סאלסקי נפטר כתוצאה ממחלת לב בסתיו 1966 בלוס אנג'לס, בגיל 7ר. נקבר במאונט סיני ממוריאל פארק (Mount Sinai Memorial Parks) שבשכונת הוליווד הילס בלוס אנג'לס.
טום קאסידי השחור

ביוגרפיה בדיונית

טום קאסידי נולד בדבלין, והוא בן דודו של שון קאסידי, ולשעבר חברו היחיד של ג'אגרנוט. בשלב מה מחייו, פרץ ריב בינו לבין שון לגבי בעלות אחוזת קאסידי, ובעקבות ניצחונו של שון טום נוטר לו טינה רבה. לאחר מכן, הוא מנסה להרוג אותו, וכך נאסר. בשהותו בכלא, הוא מתידד עם האסיר קיין מרקו, והשניים בורחים מהכלא. כעבור כמה ניסיונות כושלים לחיסולו של שון, שבאותה העת אימץ את השם באנשי, ג'אגרנוט וטום מחליטים לנסות לחסל את האקס-מן, ניסיון שנכשל. בניסיון הברחת ויברניום, טום, ג'אגרנוט ותרזה (שכעת נקראת סיירין) מתעמתים נגד האקס-מן וספיידרוומן, ומפסידים בקרב נגדם. השלושה נלקחים למעצר, אך סיירין משתחררת חרף גילה, ואילו ג'אגרנוט וטום בורחים. הם נראים אחר כך מנסים לחטוף את מאדאם ווב, מוטאנטית בעלת כוחות חזקים, אך אינם מצליחים בעקבות התערבותו של ספיידרמן. טום חוטף לאחר מכן את המוטאנט סאן-ספוט ואת אביו, אך הוא מובס על ידי סאן ספוט. בחיפושו אחר ג'אגרנוט, הוא נתקל בסיירין ובקבוצת אקס פורס, ונאבק נגדם. כשהוא מובס, טום נחטף על ידי דדפול אל יצרן הנשק טוליבר.
לאחר שנורה בידי קייבל, טום עובר ניתוח שבמהלכו משתילים חומר דמוי עץ בגופו, ובשל יכולתו הוא מסוגל להטיח אגרופי עץ באויביו, אך בעקבות וירוס גנטי, חומר העץ מתפשט על גופו והופך אותו למוטציית צמח. הוא פונה אל המנתחים, עובר ניתוח לקבלת יכולת ריפוי דומה לזו של דדפול אך הם אינם מסוגלים להסיר את החומר הצמחי מעליו, וכתוצאה מכך כל גופו מורכב כעת מאותו חומר, ובגלל השינוי כוחותיו יוצאים משליטה, הוא משתגע ומגלה כי ביכולתו ליצור כפילי צמח של עצמו. הוא נהיה חבר באחוות המוטאנטים, ושולח את ג'אגרנוט להסתנן אל האקס-מן ולדלות מהם מידע, אך ג'אגרנוט שוכח מטרה זו ומצטרף אל האקס-מן בכוונתו בלבד. טום, זועם, נלחם בג'אגרנוט ומפסיד, וכתוצאה מכך מסולק מאחוות המוטאנטים.
לאחר אירועי בית אם, טום מאבד את יכולת הריפוי שלו ואת צורת הצמח שלו. הוא מצטרף לארגון האוויר השחור, ונשלח לחסל את קבוצת אקסקליבר. הוא מנצח אותם בקלות, פרט לג'אגרנוט. הוא מפסיד לו שוב, אך מצליח לגרום לו להצטרף אליו שנית. בהופעתו האחרונה, הוא מנסה להתנקש בחייו של דדפול, ונכשל.
היימן מינסקי

חייו

מינסקי נולד ב-1919 בשיקגו למשפחה של מהגרים יהודים מהאימפריה הרוסית. הוא השלים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת שיקגו בשנת 1941. בשנים 1943–1945 שירת בצבא ארצות הברית ולאחר תום מלחמת העולם השנייה סיים תואר שני (1947) ושלישי (1954) בכלכלה באוניברסיטת הרווארד. מינסקי עבד כעוזר הוראה של אלבין הנסן בהרווארד ובהמשך לימד במכון קרנגי לטכנולוגיה. בין השנים 1957–1965 מינסקי היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומשנת 1965 עד פרישתו ב-1990 היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.
מינסקי פיתח מודלים כלכליים אשר הדגימו כיצד פעילות של ספקולנטים מביאה להיווצרות בועות במשק הנתון בצמיחה כלכלית ובכך גורמות למיתון ולמחזוריות בשוק ההון. על פי מחקרים אלו הראה מינסקי כי בעתות של צמיחה, כאשר תזרים המזומנים של חברות גדול מתשלומי הריבית על החוב שלהן, נוצרת זמינות גדולה של אשראי בשוק וקיימת נטייה לריבוי השקעות ספקולטיביות אשר מובילות בתורן ליצירת בועות כלכליות ולמיתון כתוצאה מחוסר יכולת להחזיר חובות. מינסקי טען כי ללא רגולציה והתערבות פיסקלית ומוניטרית של הממשלה והבנק המרכזי, תנודתיות זו של שוק ההון היא בלתי נמנעת. כתוצאה מעמדות אלו נחשב מינסקי להוגה פוסט-קיינסיאני בולט.
Man! I Feel Like a Woman!

רקע וכתיבה

כמו את רוב שיריה, גם את השיר הזה כתבה שאניה טוויין ביחד עם רוברט לנגה, שגם הפיק לה את השיר.}} טוויין אמרה כי השיר נכתב בהשראת דראג קווין שראתה באחת מחופשותיה.
בהתייחסה לכתיבת השיר, אמרה טוויין כי: "לא היה לי זמן לבזבז על רעיונות שלא היו עושים את האלבום כמו שהוא עכשיו, אבל משהו בדבר הזה [השיר] גרם לי לכתוב אותו בפשטות ללא בעיות."

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם בניו יורק, על ידי פול בויד. בקליפ ניתן לראות את שאניה כשהיא מחופשת לגבר, ומסתירה את מאפייניה הנשים בעזרת בגדים שחורים, תחרות, וכולי. לצידה ניתן למצוא ארבעה גברים שלובשים בגדים צמודים ומנגנים בגיטרות לאורכו של הקליפ. לאורך הקליפ ניתן לראות את שאניה נפטרת מהבגדים שמסתירים את זהותה המגדרית ולבסוף, היא מתלבשת כמו אישה רגילה.
הקליפ הועלה לערוץ ה-Vevo של טוויין באמצע שנת 2009, כ-10 שנים לאחר תאריך יציאתו המקורי. נכון לאוקטובר 2017, מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-100 מיליון צפיות.
רוברט לייקוק

ביוגרפיה

לייקוק נולד וגדל בלונדון כבנו הבכור של בריגדיר ג'וזף פרדריק לייקוק. הוא התחנך באיטון קולג' ובשנת 1927 לצבא הבריטי נשלח לקורס קצינים בסנדהרסט. עם סיום הקורס נשלח לשרת כקצין ברגימנט משמר הסוסים. במלחמת העולם השנייה היה ממייסדי הקומנדו הבריטי. בשנת 1940 הקים את גדוד "קומנדו מספר 8" על בסיס מתנדבים יוצאי רגימנט המשמר הסקוטי. הגדוד בפיקודו נשלח למזרח התיכון. שם הפך לייקוק, שהועלה לדרגת לוטננט קולונל למפקד כוח שכלל חמישה גדודי קומנדו וכונה "כוח לאי". הכוח בפיקודו לחם בפעולות משמר עורפי במהלך הקרב על כרתים ולאחר מכן בשורת פשיטות במסגרת המערכה בצפון אפריקה, ובהם מבצע פליפר. לאחר מכן פורק הכוח ולייקוק נשלח לפקד על בריגדת השירות המיוחד ועל בית הספר ללוחמת קומנדו של הצבא הבריטי שבסקוטלנד, ולקח חלק בהקמת גדוד הריינג'רים ה-1 של צבא ארצות הבריבהמשך נטל חלק בקרבות בסיציליה ובאיטליה. לאחר מכן מונה למפקד מטה המבצעים המשולבים.
טים קולמן

קריירה

קולמן החל את דרכו במועדון קטרינג טאון החובבני מעיר הולדתו, וב-1901 הצטרף לנורת'המפטון טאון.  בקיץ 1902 חתם בוולוויץ' ארסנל מהליגה השנייה, ותוך זמן קצר הפך למבקיע שערים מצטיין במועדון.
הופעת הבכורה של קולמן הייתה במשחק נגד פרסטון נורת' אנד ב-6 בספטמבר 1902, ובעונתו הראשונה בארסנל הבקיע 17 שערים ב-30 משחקים, כאשר המועדון מסיים במקום השלישי בליגה. בעונה שלאחר מכן הוא הבקיע 23 שערים ב-28 משחקים, וביחד עם 25 השערים של החלוץ טומי שנקס סייע למועדון לסיים במקום השני ולהעפיל לליגה הראשונה. בעונתו הראשונה בליגה הבכירה הוא הבקיע רק חמישה שערים, אך בעונה שלאחר מכן הבקיע 15 שערים ב-34 משחקים. בעונה זו קולמן שיחק עם ארסנל בהפסד לניוקאסל יונייטד בחצי-גמר גביע ה-FA, וערך את הופעתו היחידה בנבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת אירלנד ב-16 בפברואר 1907.
למרות התוצאות הטובות המועדון נקלע לקשיים כלכליים, ובפברואר 1908 קיבלה הנהלת ארסנל את הצעת אברטון לשלם 700 לירות שטרלינג תמורת כרטיס השחקן של קולמן. קולמן הספיק לשחק ב-196 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 84 שערים. הוא היה שחקן הרכב קבוע ב-2.5 העונות שלו בגודיסון פארק, סייע לאברטון לסיים במקום השני בעונת 1908/1909, והבקיע 30 שערים ב-71 משחקי ליגה. בזמן שהיה באברטון הוא התפרסם כאחד מהשחקנים הבודדים (ביחד עם רוב שחקני מנצ'סטר יונייטד) ששמרו על חברותם באיגוד השחקנים למרות כללי התאחדות הכדורגל האנגלית. בסופו של דבר ההתאחדות נסוגה מעמדתה.
לאחר אברטון קולמן שיחק בסנדרלנד (1910–1911), פולהאם (1911 - 1914) ונוטינגהאם פורסט (1914 - 1915). קולמן פרש מכדורגל מקצועני לאחר פריצת מלחמת העולם הראשונה והשעיית משחקי הכדורגל הרשמיים, אך בזמן המלחמה שיחק עבור מועדונים חובבניים ובעיקר עבור טנברידג' ולס. קולמן פרש סופית ב-1920. לאחר פרישתו הוא עסק באימון ועבר להתגורר בהולנד.
אנקונדה צהובה

תיאור

נחשים בוגרים ממין זה קצרים יותר מאנקונדה כהה ומגיעים בדרך כלל לאורך ממוצע של 3-3.7 מ'. אורכם המרבי קרוב לוודאי ארוך עוד יותר כאשר הנקבות גדולות מן הזכרים. עורם בצבע צהוב, זהוב-בז' או ירוק-צהוב עם סדרת כתמים בצורת אוכף בצבע שחור או חום כהה.

תפוצה ומקום מחיה

מין זה מצוי במרכז דרום אמריקה: במזרח בוליביה, בדרום ברזיל ופרגוואי ובצפון-מזרח ארגנטינה.
נחשים ממין זה הם שוכני מים ומעדיפים אזורי ביצות ונהרות בעלי זרימה איטית.

תזונה

האנקונדה הצהובה ניזונה מעופות מים, מדגים, מצבים, מקיימנים קטנים, לטאות, ביצי עופות ואף מיונקים קטנים.
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך

המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך (באנגלית: Israel Center for Education Innovation) הוא ארגון חינוכי ייחודי שהוקם במטרה לגשר על פערים בכל הנוגע לכישורי שפה בעיקר בקרב תלמידים מקהילת יוצאי אתיופיה בישראל, וזאת באמצעות שינוי שיטת ההוראה ויצירת תרבות בית ספרית כוללת המקדמת לימודים, אוריינות וטיפוח הקריאה והכתיבה.
המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך נוסד ב-2004  והחל לפעול תחילה בנתניה בשכונה שבה אחוז גבוה של יוצאי אתיופיה.
התוכנית הייחודית שפותחה מחזקת את התרבות הפדגוגית וכישורי השפה, תוך מתן דגש למנהיגות קהילתית, גישור בין בית הספר לבין משפחות התלמידים והתמקצעות של הצוות החינוכי. בין היתר, על מנת לפתח אהבה לקריאה וכתיבה, מכניסים לכל כיתה כ-1,000 ספרים ומעודדים את התלמידים לקרוא בכל יום. בכך, תורמת התוכנית להעלאה משמעותית בהישגים בכישורי השפה של כלל התלמידים בכיתה.
חלק בלתי נפרד מהתוכנית כולל לימוד על ההיסטוריה, התרבות והמנהגים של יהודי אתיופיה.
מנכ"ל המרכז הוא דן פוטרמן, היא נתמכת על ידי הפדרציות היהודיות בארצות הברית וקרן מוריה ופועלת כיום בתל אביב, פתח תקווה, ראשון לציון, נתניה, חדרה, אור יהודה, כפר יונה, רחובות, ראש העין, רמלה, לוד ואשקלון.
בשנת 2015 החל המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך להעניק פרסים על מפעל חיים ליוצרים בתחום ספרות הילדים ויזם הקמת ועדה ציבורית בראשות פרופ' אליס שלוי בה היו חברים בין היתר ראש עיריית חדרה צביקה גנדלמן, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו מהרטה ברוך-רון, הזמרת ירדנה ארזי ואחרים. הזוכה הראשונה בפרס הייתה הסופרת לאה נאור שקיבלה את הפרס ע"ס 7500 ש"ח במסגרת תחרות הכתיבה השנתית של תלמידי המרכז בהנחיית טל מוסרי.
 את הפרס העניקו לנאור מנכ"ל המרכז דן פוטרמן, נשיאת קרן מוריה העולמית עו"ד מרי-אן שטיין, סגנית ראש עיריית תל אביב יפו מהרטה ברוך-רון והמלחינה נורית הירש.
רגימנט הכחולים והמלכותיים

משמר הפרשים המלכותי ('הכחולים')

'משמר הפרשים המלכותי' (באנגלית: Royal Horse Guards) הוקם בשנת 1650 בהוראת אוליבר קרומוול בתור רגימנט קירסירים. בתקופת ארגון הצבא שלאחר מלחמת האזרחים האנגלית, הפך ל'רגימנט הרוזן מאוקספורד', משום שמדי הרגימנט בתקופה היו כחולים הוא החל לקבל את הכינוי "הכחולים מאוקספורד" ובהמשך נותר הכינוי "הכחולים". בשנת 1750 קיבל את השם 'משמר הפרשים המלכותי הכחול' ולבסוף בשנת 1877 קיבל את השם הסופי שלו 'משמר הפרשים המלכותי (הכחולים)'. 
במשך השנים שירת הרגימנט בין היתר במלחמות הנפוליאוניות ובקרב ווטרלו, במלחמת העולם הראשונה שירת הרגימנט כחלק מ-'רגימנט משמר המקלעים' ובמלחמת העולם השנייה שירת כחלק מהרגימנט המורכב של משמר הפרשים. משמר הכחולים פורק לבסוף בשנת 1969 ואוחד לכדי 'הכחולים והמלכותיים'.

רגימנט הדרגונים המלכותי ('המלכותיים')

'רגימנט הדרגונים המלכותי הראשון' (באנגלית: 1st The Royal Dragoons) הוקם בשנת 1661. תחילה הורכב הרגימנט מחיילי הפרלמנט וותיקי מלחמת האזרחים האנגלית ובהמשך נקרא 'רגימנט סוסי טנג'יר' על שם שירותם בטנג'יר שהייתה חלק מבריטניה בתקופה זו למספר שנים. הרגימנט מוספר בתור רגימנט הדרגונים הראשון ונחשב לרגימנט הפרשים הבכיר החל משנת 1674. מספר שנים לאחר מכן קיבל הרגימנט תואר 'מלכותי' לשירות המלך צ'ארלס השני ונקרא 'רגימנט הדרגונים המלכותי של המלך', במשך השנים שונה שמם במקצת לכדי מספר גרסאות עד שלאחר שירותם במלחמת העולם הראשונה, בשנת 1921, שונה שמם לכדי 'הרגימנט הראשון הדרגונים המלכותי'.
במהלך השנים בהם התקיים הרגימנט הוא שירת כחלק מרגימנטי הפרשים של משמר המלוכה במערכות והמלחמות העיקריות של הצבא הבריטי. בשנת 1940 מעט לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הוסב רגימנט הפרשים לכדי רגימנט שריון והפך לחלק מקורפוס השריון המלכותי. הרגימנט שרד את הקיצוצים ביחידות הצבא שהגיעו מיד עם סוף הקרבות, אך בשנת 1969 הוא אוחד עם 'משמר הפרשים המלכותי' לכדי הרגימנט החדש.

מבנה

שני הרגימנטים של משמר הפרשים אינם משמשים רגימנטים משוריינים מלאים, אך בכל זאת בעלי יכולת להישלח למוקדים שונים ולהשתתף בפעילות מבצעית. 
רגימנט הכחולים והמלכותיים מורכב משלושה אסקדרונים (squadron), שניים מהם משמשים יחידות סיור משוריינות המבוססות על רק"מי סיור שונים כגון הווריור. האסקדרון השלישי משמש יחידת פרשים ייצוגית אשר מוצבת דרך קבע בלונדון וחייליה שומרים באופן ייצוגי במספר מוקדים מרכזיים בעיר ובאתרי המלוכה הבריטית.
במלחמת פוקלנד ב-1982 השתתפו שני אסקדרונים של הרגימנט בקרבות באי המזרחי באיי פוקלנד כשהן חמושות בטנקים קלים מדגמי סקורפיון וסימיטר.
בוגאטיר (סרט)

עלילה

הבוגאטירים, בראשותו של הלוחם האגדי רטיבור יוצאים לאזור הגבול, להתעמת עם הרע, שמטרתו היחידה היא השמדת המין האנושי ויצירת עולם משלו.
ראובן וירובניק

ראובן וירובניק (12 בינואר 1949 - 15 באפריל 2017) היה שופט כדורסל  ישראלי, ששפט גם במשחקי כדורסל באירופה. כיהן כיו"ר איגוד השופטים ויו"ר הוועדה המקצועית של איגוד השופטים.
אוסה קלבלנד

ביוגרפיה

קלבלנד נולדה בסטוקהולם, לאם שוודית ואב נורווגי שברח לשוודיה בעת הכיבוש הנאצי. ב-1957 היא ומשפחתה עברו להתגורר בנורווגיה. היא החלה לנגן בגיטרה בגיל שמונה ובגיל עשר הופיעה לראשונה בתוכנית רדיו. ב-1965 היא הוציאה את אלבומה הראשון וב-1966 הוציאה את אלבומה השני והייתה אחת החלוצות של סוגת הוויספופ המשלבת מוזיקה עממית עם פופ.
ייצגה את נורווגיה באירוויזיון 1966 וסיימה במקום השלישי. היא הנחתה את אירוויזיון 1986.
בשנים 1990–1996 היא כיהנה כשרת התרבות של נורווגיה. ב-1998 הנחתה את קונצרט פרס נובל לשלום. היא למדה משפטים באוניברסיטת אוסלו. קלבלנד נשואה בפעם השנייה.
John the Ripper

שימוש

השימוש הסטנדרטי בתוכנה, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
# john -w:password.lst pass.txt
Loaded 1 password hash (Traditional DES [24/32 4K])
example (user)
guesses: 1 time: 0:00:00:00 100% c/s: 752 trying: 12345 - Robert