google/wiki40b huggingface dataset:
אנדרטה לחללי גדוד 68

הקמה

גדוד 68 היה גדוד מילואים שנשלח לאייש את המעוזים ערב מלחמת יום הכיפורים. חיילי הגדוד איישו את המעוזים בגזרה הצפונית והמרכזית. את ארבעת המעוזים בגזרה הדרומית איישו חיילי נח"ל. המלחמה ניחתה עליהם בהפתעה. תוך שלושה ימים נפלו כל המעוזים בידי המצרים פרט למעוז הצפוני - בודפשט. 76 מחיילי הגדוד נהרגו והשאר - חלקם נשבו וחלקם הצליחו לסגת ולחבור עם כוחות צה"ל
האנדרטה בנויה משש קוביות בטון יצוק בגודל 1.5 מטר דמויות מכשולים נ"ט. על הקוביות נקבעו לוחות אלומיניום המצוירים בצריבה. על הקובייה הראשונה מופיעים שמות המעוזים שאוישו על ידי חיילי הגדוד וכתוב: "לחיילי גדוד 68, חטיבה 16 - הירושלמית אשר עמדו בגבורה בפרץ מול נחשולי ענק. מעוזי תעלת סואץ - יום הכיפורים תשל"ד".
על קובייה סמוכה חרוטים שמותיהם ודרגותיהם של 76 חיילי הגדוד שנפלו במלחמה. על שאר הקוביות מופיעים שרטוטים של מבנה המעוזים וקריאות מצוקה של הלוחמים כמו: "הם עולים עלינו אתם מבינים? נו, תרביצו ארטילריה", או: "כל הזמן חיכיתי למטוסים, כמה זמן זה לוקח למטוס להגיע".
האנדרטה הוקמה בשנת 1975 ביוזמת אגודת ידידי גדוד 68. היא נבנתה על ידי אריק אופיר.
מעל אתר ההנצחה הוקם מצפור החטיבה הירושלמית.
תרבות פוליטית

חשיבות המושג תרבות פוליטית

ניתוח היבטים של תרבות פוליטית במדינות שונות מאפשר להבין את הנטיות שהובילו מדינה כלשהי להתנהגות מסוימת בהווה ואף לחזות את התנהגותה בעתיד.
בחינה יעילה של מערכת פוליטית במדינה מסוימת תכלול, בנוסף למיפוי המבנים והתפקודים של המערכת הפוליטית, גם את מיפוי קווי המתאר העיקריים של התרבות הפוליטית במדינה.

ניתוח תרבות פוליטית של מדינה

על מנת למפות תרבות פוליטית של מדינה צריך לבחון את עמדות האזרחים כלפי המערכת הפוליטית בשלוש רמות:

רמת המערכת

ברמה זו בוחנים את מידת הלגיטימציה שמייחסים האזרחים לערכי היסוד שמרכיבים את המערכת הפוליטית.
כשהאזרחים מאמינים שהם חייבים לציית לחוקים, מידת הלגיטימיות של ערכי היסוד ושל הממשל היא גבוהה. כשהאזרחים לא רואים סיבה לציית לחוקים או שהם מצייתים רק מתוך פחד, מידת הלגיטימיות של ערכי היסוד ושל הממשל היא נמוכה.
בנוסף, למקור הלגיטימיות מתוקף מסורת, אידאולוגיה, מדיניות או השתתפות אזרחית יש השלכות חשובות על יעילות ויציבות המערכת הפוליטית.

רמת התהליך

ברמה זו בוחנים את מידת המעורבות הפוליטית של האזרחים בתהליכים הפוליטיים במדינה.
מידת המעורבות הפוליטית נבחנת על ידי חלוקת אזרחי המדינה לשלוש קבוצות:
משתתפים – אזרחים שמעורבים ומבינים בפוליטיקה, יכולים לדרוש דרישות פוליטיות ולחלק את תמיכתם בין מנהיגים פוליטיים שונים.
נתינים – אזרחים שמצייתים בהכנעה לגורמים ממשלתיים ולחוק, אבל הם לא מצביעים ולא מערבים את עצמם בפוליטיקה.
צרי אופקים – אזרחים אשר מעורבים רק בחיי המשפחה והקהילה ולכן בקושי מודעים לממשלה ולפוליטיקה.
אזרחי המדינה ממוינים, בהתאם למאפייניהם, לאחת משלוש הקבוצות ועל פי ההתפלגות שמתקבלת ניתן לאפיין את סוג התרבות הפוליטית במדינה: תרבות פוליטית השתתפותית, תרבות פוליטית נתינית או תרבות פוליטית צרת אופקים.
מאפיין נוסף של תהליך התרבות הפוליטית הוא דעות האנשים על קבוצות אחרות ועל עצמם כחברים בקבוצה. יש לבחון האם אנשים רואים את החברה כמחולקת למעמדות חברתיים, לקהילות אזוריות או לקהילות אתניות וכיצד הם מרגישים כלפי קבוצות שאליהן הם אינם שייכים.

רמת המדיניות

ברמה זו בוחנים את רמת התמיכה שמעניקים האזרחים לשלטון במדינה. יש להבין מהם הנושאים החשובים לאזרחי המדינה ואיך לדעתם המדינה צריכה לממש נושאים אלו. קיימות השקפות מדיניות שונות בין חברות שונות: יש חברות המייחסות חשיבות לרכוש פרטי, לטיפוס בסולם החברתי ולחומריות, בעוד שחברות אחרות מייחסות חשיבות לרכוש משותף, לשוויון ולסטנדרטים מינימליים לכל. יש חברות המעריכות יותר רווחה וביטחון, ואילו חברות אחרות, מעריכות יותר חירות וצדק.

תרבות פוליטית קונצנזואלית לעומת תרבות פוליטית קונפליקטואלית

בתרבות פוליטית בקונצנזוס, יש אחדות והומוגניות בין עמדות האזרחים ברמות השונות: אזרחים מסכימים על מנגנוני קבלת ההחלטות הפוליטיות וחולקים השקפות דומות על הבעיות בחברה ועל הדרכים לפתרונן.
בתרבות פוליטית בקונפליקט אין הסכמה בין עמדות האזרחים ברמות השונות: האזרחים מפוצלים באופן חד וברור בעניין לגיטימיות המשטר ודרכי הפתרון לבעיות עיקריות במדינה. במדינה עם תרבות פוליטית מפוצלת יתפתחו תתי תרבויות שלכל אחת מהן השקפות משלה כלפי סוגיות פוליטיות מהותיות.
אפל פארק

מיקום

האפל פארק ממוקם קילומטר אחד ממזרח לקמפוס אפל המקורי. לחברת Apple Inc הייתה מאז ומתמיד נוכחות משמעותית בקופרטינו (מאז 1977), לכן החברה החליטה לבנות את הפארק באזור הקמפוס ולא להתרחק מהאזור ולבנות במקום זול יותר.

עיצוב

סטיב ג'ובס, בהופעתו האחרונה לפני מותו באוקטובר 2011:
יש שם חצר מדהימה באמצע, ועוד הרבה. זה עיגול כך שהוא מעוקל כל הדרך מסביב. זו לא הדרך הזולה ביותר לבנות משהו. כל פנל של זכוכית בבניין הראשי יהיה מעוקל. יש לנו תמונה של בניין המשרדים הטוב ביותר בעולם. אני באמת חושב שסטודנטים לארדיכלות יבואו לכאן כדי לראות את זה.
המבנה בצורת הטבעת, שמפורסם כ-"מעגל מושלם", לא תוכנן במקור להיות כזה. ישנם שמונה מבנים, המופרדים זה מזה באמצעות מיני- אטריומים. הפארק משתרע על 1.6 קילומטר בהיקפו, עם קוטר של 461 מטר. בבניין העגול שוכנים רוב העובדים. לבניין ארבע קומות מעל הקרקע ועוד שלוש מתחת לאדמה.
העיצוב מסתיר את הכבישים והחניונים מתחת לפני הקרקע. קירות הקמפוס עשויות רק מזכוכית. בסביבות 7,7000 מטר רבוע של שטח מיועד עבור חללי פגישות וחללי מנוחה. החצר הפנימית של המבנה העגול כוללת פארק בגודל 30 דונם ובו בריכה, עצי פרי ושבילים מתפתלים בהשראת מטעי הפירות בקליפורניה.
לוח בטון נושם משמש לרצפה, התקרה ומערכת המיזוג של הבניין. בסך הכל השתמשו ב-4,300 לוחות כאלה עבור הבנייה. חלק מהלוחות שוקלים 27 טון. Rudolph and Sletten ו-Holder Construction השלימו את בניית הליבה והמעטפת של הבניין.

עלויות

עלות הקרקע נאמדה בכ-160 מיליון דולר. 
בשנת 2011, התקציב להקמת הקמפוס היה פחות מ-3 מיליארד דולר, אך עם זאת, בסופו של דבר נאמדה העלות הכוללת בכ-5 מיליארד דולר.

אספקת אנרגיה

אפל הצהירה כי כל הפארק יופעל בעזרת אנרגיה מתחדשת בלבד, דבר שהופך את האתר לאחד המבנים היעילים אנרגטית ביותר בעולם. פאנלים סולאריים המתוקנים על גג המבנה יכולים לייצר 17 מגה-וואט של חשמל, מה שמספיק כדי להניב 75% מאספקת החשמל במהלך שעות השיא. גג הבניין הוא אחד הגגות הסולאריים הגדולים ביותר בעולם. האוויר זורם בחופשיות בין פנים המבנה ומחוצה לו, ומספק אוורור טבעי, דבר שמבטל את הצורך במערכות מיזוג אוויר במהלך תשעה חודשים בשנה.

בתי קפה

ישנם שבעה בתי קפה בקמפוס, כאשר בגדול שבהם יש שלוש קומות ו-3,000 מקומות ישיבה. יש בו גלריה בשטח 1,900 מטר, שיכולה להכיל 600 אנשים ועוד 1,750 מקומות ישיבה במרפסת.

אודיטוריום

האודיטוריום, שנקרא "תיאטרון סטיב ג'ובס", ממוקם על גבי גבעה בקמפוס. זהו אודיטוריום תת-קרקעי בן 1,000 מושבים המיועד להשָקות מוצרים ומסיבות עיתונאים. יש לו לובי גדול מעל פני הקרקע בצורת גליל, ממנו ניתן לרדת במדרגות לאולם עצמו. לאודיטוריום 350 מקומות חנייה ושביל להולכי רגל המוביל למבנה המרכזי, הממוקם צפונית-מערבית לאודיטוריום.
קיר הלובי עשוי זכוכית בצורת גליל ללא עמודי תמיכה, אשר מעניקה למבקרים באודיטוריום נוף של הקמפוס ללא הפרעה ב-360 מעלות. זהו המבנה הגדול ביותר בעולם שכל קירותיו עשויות זכוכית.
האודיטוריום כול גם מעלית זכוכית בגובה של 13 מטר אשר מסתובבת על צירה ב-171 מעלות כשהיא עולה למעלה. המעלית עשויה מזכוכית מחוסמת, והיא נחשבת למעלית הזכוכית הגבוהה ביותר בעולם.
אירוע העיתונות הראשון שהתקיים באודיטוריום היה ב-12 בספטמבר 2017, והוכרזו בו האייפון 8 וה-8 פלוס, האייפון X,‏ Apple Watch Series 3 ועוד.
מדליית אלברט

היסטוריה

המדליה הוכרזה לראשונה בצו מלכותי ב-7 במרץ 1866 ונקראה על שמו של הנסיך אלברט בעלה של המלכה ויקטוריה. המדליה הוענקה במקורה לציון הגבורה שבהצלת חיים בים.
בתחילת דרכה כללה המדליה אות ברוחב 33 מ"מ, בצבע כחול ועליו שני פסים לבנים. בעקבות צו מלכותי אשר פיצל את המדליה לשתי דרגות נותר העיטור המקורי בעבור הדרגה השנייה ואילו לדרגה הראשונה נוצר אות ברוחב 35 מ"מ ועליו ארבעה פסים לבנים. לסרט צורפה מדליה בצבע זהב בעבור הדרגה הראשונה וברונזה בעבור הדרגה השנייה, שתי המדליות קושטו בצבע כחול.
הקריטריונים לקבלת המדליה שונו בשנת 1877, ולמעשה נוצרו שתי מדליות נפרדות האחת המקורית להצלת חיים בים ואילו החדשה שנוצרה נועדה לציון הצלת חיים ביבשה. צבעי העיטור בעבור המדליה היבשתית היו בצבע אדום.
בשנת 1917 שונה הכיתוב שעל גב המדליות מ"מדליית אלברט, דרגה ראשונה" ל"מדליית אלברט בזהב" ומ"מדליית אלברט, דרגה שנייה" ל"מדליית אלברט".
בשנת 1949 בוטלה הדרגה הראשונה ותחתיה הוענק צלב ג'ורג' ואילו הדרגה השנייה נותרה אך ורק בעבור הענקה שלאחר המוות. בשנת 1971 בוטל מעמדה של המדליה (יחד עם מדליית אדוארד) וכל המחזיקים במדליה הוזמנו להחליפה בצלב ג'ורג'. מתוך 64 מחזיקים הוחלפו 49.
ארטמיסינין

מלריה לא מסובכת

אפשר להשתמש בארטמסנין כתרופה נפרדת אבל זה יעלה את הסיכוי להתפרצות מחודשת, ולכן כדאי יותר להשתמש בשילוב עם תרופות אחרות שפעולתן לסלק את הטפיל מהגוף. ארגון הרפואה העולמי המליץ על שימוש בטיפולים משולבים ארטמיסיניים (ACTs) כטפול קו ראשון כנגד פלסמודיום פלציפרום.
אין שימוש פרופילקטי בארטמיסנינים בגלל מחצית חיים קצרה מאוד שזה דורש הזרקה רב-פעמית ביום, דבר שאינו יעיל.

מלריה חמורה

הזרקה תוך-ורידית או תוך-שרירית לתרופה ארטיסונאת הוכחה כיעילה יותר מהשימוש בכינין בניסויים גדולים, אקראיים ומבוקרים במבוגרים ובילדים.
בכל המחקרים שנשוי להשוות בין שתי תרופות אלו, לארטסונאת יש שיעור תמותה כ-30% יותר נמוך מזה של כינין. סיבות להבדל הזה כוללות הפחתת שכיחות של היפוגליקמיה, החדרה קלה יותר ופעולה מהירה יותר כנגד טפילים אלו. ארגון הבריאות העולמי ממליץ על שימוש בארטסונאת כטיפול בכל המקרים של מלריה חמורה.

טיפול סרטני

בימים האלו מתבצעים הרבה מחקרים לחקור את ארטמיסנין כתרופה לטפול בסרטן.

תולעים טפיליות

גילוי הארטמיסנין נעשה בזמן חיפוש על תרופות נגד עלקת הבילהרציה (תולעת טפילית המתיישבת בכלי הדם של היונקים) המהווה מספר שתיים בשכיחות למחלות מזהמות אחרי המלריה.

תופעות לוואי

בדרך כלל הגוף מגלה סבלנות טובה כלפי תרופת ארטמיסינין במינון המבוקש לטיפול במלריה.

מנגנון פעולה

היום משתמשים, לרוב, בארטמיסינין כפרו-דראג לחומר הביולוגי המטבוליט Dihydroartemisinin, הנעשה פעיל בשלב של הימצאות הטפיל תוך תאי הדם האדומים. אף על פי שאין הסכמה כללית לגבי מנגנון הפעולה של ארטמיסינין ועל כך שהוא גורם להריגתו של הטפיל, עלו כמה הוכחות לפיהן ארטמיסינין פועל לכאורה על ידי היווצרות ראדיקלים התלויים בגשר האינדופירוקסידי של התרופה]. כשהטפיל נכנס לתוך תא דם אדום, הוא צורך את ההמוגלובין בתוך שקי העיכול (digestive vacoule) שלו, פעולה שגורמת ליצירת עקה חימצונית.
התבנית של ארטמיסנין יש קבוצה של לקטון פרוקסידי שבמגע שלו עם ריכוז גבוה של ברזל, הנמצא בתאים סרטניים, נהפך ללא יציב ואז משחרר צורוני חמצן תגובתי.
שליו בוש מצויר

מאפיינים

שליו בשו מצויר נע בקבוצות קטנות על הגבעות וניתן להבחין בו על פי מקורו ורגליו האדומים, הבולטים לרחוק. הם נעים בקבוצות קטנות, בשורה עורפית לאורך שבילים בעשביה ובשעת סכנה הם מתעופפים למרחק של כמה מאות מטרים. 
שליו הבוש המצויר בולט בצבעיו. על פני גופו מעין ציורים בצבעים כהים ובהירים ורגליו ומקורו האדומים בולטים אפילו בשעת תעופה. החלק התחתון של הנקבה לבן, אך אין לה פס לבן על הגרון והראש כמו לזכר. שלוים אלו נעים בקבוצות של 6-10 פרטים, ומתקשרים ביניהם בשריקה משולשת הנשמעת כ- "קיריקי". שריקות אלו, מיועדות לשמור את הקבוצה מלוכדת, וכן משמשות את הזכר המכריז על עצמו בעונת הרבייה. שליו הבוש המצויר יוצא מבין העשבים, לאזורים פתוחים כגון דרכי ושבילי עפר, בבוקר ובערב, במטרה לחפש אוכל ולהתפלש בעפר.
שליו הבוש המצויר מסוגל לקנן במשך כל השנה. עונת הקינון משתנה בהתאם לאזור המחיה. הקן ממוקם בקרבת שורש של שיח, לעיתים מרופד בשכבה דקה של עשב. הנקבה מטילה בין 7-4 ביצים הבוקעות לאחר כ-18 יום.
שמואל שניידר

שמואל שניידר (באנגלית: Schmuel (Samuel) Schneider; נולד ב-1937) הוא חוקר ספרות עברית, מורה ועורך ישראלי.

ביוגרפיה

שמואל שניידר נולד ב-1937 בעיר טרנוב שבדרום פולין, ועלה לארץ ישראל בהיותו נער. גר בתל אביב, ובה סיים את לימודיו. שירת בצה"ל, ולאחר שחרורו למד ספרות עברית אצל פרופ' ברוך קורצווייל באוניברסיטת בר-אילן. את תואר הדוקטור קיבל בישיבה יוניברסיטי שבניו יורק ב-1979; כותרת הדיסרטציה: "העולם היהודי המסורתי בכתביו של יוסף חיים ברנר" (The Traditional Jewish World in the Writings of Joseph Hayim Brenner).
כיהן כראש המחלקה לשון וספרות עברית בישיבה קולג' ובמכללת יצחר ברויאר של הישיבה יוניברסיטי.
היה פעיל מאד בהסתדרות העברית באמריקה, ועורך בשני העיתונים העבריים בה, "בצרון" ו"הדאר".
שניידר התמסר בעיקר לחקר יצירתם של יוסף חיים ברנר ושל אהרון אפלפלד, אך כתב ופרסם רבות גם בנושאי חינוך יהודי ועברי בתפוצות.
שניידר נשוי ואב לבן ובת.
ג'ון פלוריו

חייו

פלוריו נולד בלונדון למיכאלאנג'לו פלוריו, נזיר פרנציסקני יליד טוסקנה שבאיטליה שהפך לפרוטסטנטי. האב לימד בנאפולי, בפדובה ובוונציה, אך נרדף על ידי האינקוויזיציה האיטלקית. הוא מצא מקלט באנגליה בתקופתו של אדוארד השישי, וב-1550 התמנה לכומר הקהילה הפרוטסטנטית בלונדון.
משפחת פלוריו עזבה את אנגליה עם תחילת שלטונה של מרי הראשונה, כאשר ג'ון פלוריו היה עדיין תינוק, והתיישבה בעיר שטרסבורג ולאחר מכן בסוליו שבהרי האלפים בשווייץ על גבול איטליה. ג'ון פלוריו דיבר איטלקית עם אביו, שדאג ללמדו צרפתית וגרמנית, וכנראה שדיבר גם אנגלית עם אמו. כאשר היה בן שבע שנים הוא נשלח ללמוד בעיר טובינגן, ומאוחר יותר למד באוניברסיטה בגרמניה. הוא שב לאנגליה בתחילת שנות השבעים של המאה השש עשרה בתקופת שלטונה של אליזבת הראשונה.
ג'ון פלוריו שימש כמורה פרטי לשפות ולימד את אנשי האריסטוקרטיה האנגלית פתגמים איטלקיים. ב- 1578 פרסם ספר בשם "פתגמים משמחים, משפטים שנונים ואמרות שפר" שכלל גם מבוא ללימוד השפות האיטלקית והאנגלית. ב-1581 התמנה למורה לצרפתית ולאיטלקית בקולג' מאגדלן של אוניברסיטת אוקספורד. הוא היה ידידו של ג'ורדנו ברונו ששהה באנגליה מ-1583 עד 1585. פלוריו לימד את האנגלים את התאוריה של ברונו בדבר האפשרות של חיים על כוכבים אחרים.
ב-1591 פרסם ספר ללימוד השפות האיטלקית והאנגלית בליווי נספח בשם "גן הבידור" שכלל ששת אלפים פתגמים איטלקיים. ספר זה הכיל גם מבוא לדקדוק איטלקי, מבחר דיאלוגים באיטלקית ובאנגלית וקטעים נבחרים מן הספרות ומן השירה האיטלקית. ב-1598 פרסם מילון איטלקי-אנגלי בשם "מילה במילה". אחרי הכתרתו של ג'יימס הראשון, פלוריו התמנה למורה פרטי של הנסיך הנרי, בנם של המלך ושל אשתו אן, נסיכת דנמרק (שגם היא למדה אצלו שפות), והפך לאחד מאנשי חצרה. הוצאה מורחבת של "מילה במילה" שפורסמה ב-1611 הוקדשה לה.
יצירת המופת של פלוריו היא התרגום הראשון לאנגלית של מסותיו של מישל דה מונטן. תרגום זה הופיע ב-1603 בשלושה כרכים. ב-1613 הופיעה מהדורה חדשה של תרגום זה שהוקדשה לאן, נסיכת דנמרק. העתק של התרגום הראשון הנמצא בספרייה הבריטית, נושא את חתימתו של ויליאם שייקספיר. לאחרונה ישנה סברה כי חתימה זו היא מן המאה השמונה עשרה, ולכן איננה זו של שייקספיר. עם זאת, ככל הנראה שייקספיר קרא תרגום זה של פלוריו, שהיה ידידו ולימד אותו צרפתית ואיטלקית.
ג'ון פלוריו מת בסתיו 1625 ברובע פולהאם בלונדון כשהוא עני ומחוסר כל, וזאת משום שהקצבה הממלכתית לא שולמה לו עוד. ביתו נמכר כדי לשלם את חובותיו, אך צאצאיו הפכו לרופאים מלכותיים והיו חלק ממעמד בעלי המקצועות המשכילים באנגליה.
אהרן בקר

ילדות ונעורים

אהרן בקר נולד בעיירה קוֹבְּרִין (Kobryn) שברוסיה הלבנה, אז בתחומי האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי), בגיל 1905. בגיל ארבע עבר עם משפחתו לבריסק-דליטא, שם למד בחדר מתוקן. בתחילת מלחמת העולם הראשונה עברה משפחתו לעיירה ורכנידנייפרוסק הסמוכה ליקטרינוסלאב, שם למד בגימנסיה הרוסית. 
בעקבות פרעות פטליורה בשנת 1917, עברה המשפחה פעם נוספת, הפעם לעיר יקטרינוסלאב.
היה בין מייסדי האגודה הציונית בני-ציון והיה פעיל בה עד שנסגרה על ידי השלטונות הסובייטים בשנת 1920. 
בשנת 1921 חזרה המשפחה לבריסק דליטא, שהייתה בשלטון פולין. בפולין הצטרף לתנועת "החלוץ הצעיר". באותה עת למד הנהלת חשבונות בבית ספר פולני למסחר בעיר.

בארץ ישראל

בשנת 1925 עלה בקר לארץ ישראל, עבד כפועל חקלאי בפתח תקווה ואחר כך כפועל בניין. היה פעיל במפלגת "אחדות העבודה", ואחר כך, מאז האיחוד בין אחדות העבודה למפלגת הפועל הצעיר בשנת 1930, במפלגת מפא"י. היה בין מייסדי תנועת הנוער "הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל" בשנת 1926, ושימש כמזכירה עד לסוף שנת 1927.
בשנת 1932 נבחר לתפקיד מזכיר ועד פועלי רמת גן. בשנים 1932–1943 היה חבר מועצת פועלי תל אביב של ההסתדרות. בשנים 1943–1947 שימש כחבר הנהלת "המשביר המרכזי". בשנת 1944 נבחר כחבר המזכירות של מועצת פועלי תל אביב בהסתדרות.
בשנים 1948–1949 מילא תפקידים שונים הקשורים ברכש לצה"ל (נשלח לארצות הברית, התמנה למנהל הכללי של "המוסד לאספקה", שמתפקידו היה לספק את הצרכים האזרחיים של כוחות הביטחון והיה מנהל אגף הקניות במשרד הביטחון).

פעילות פוליטית

בשנת 1949 נבחר מטעם מפא"י כחבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות וראש המחלקה (לאחר מכן: האגף) לאיגוד מקצועי. תפקיד זה הוערך כשני בחשיבותו (לאחר המזכ"ל) בהסתדרות. בבחירות לכנסת הרביעית נבחר לכנסת ברשימת מפא"י, אולם לאחר כחצי שנה התפטר מהכנסת, לאחר שנתבקש להמשיך בתפקידיו בהסתדרות ומכיוון שהרגיש ש"בהמשיכי בתפקידי ההסתדרותיים לא אוכל לעמוד בהתחייבויותי המלאות כראוי לחבר הכנסת". 
הוא מילא תפקיד זה עד שנת 1961, שבה נבחר להיות מזכ"ל ההסתדרות (לאחר התפטרותו-פיטוריו של פנחס לבון). שימש כמזכ"ל ההסתדרות עד לשנת 1969, אז החליפו יצחק בן-אהרן. בשנת 1974 נבחר להיות יושב ראש קופת חולים. בנוסף היה חבר המועצה המייעצת של בנק ישראל.
היה חבר הכנסות השלישית עד השביעית; בכנסות השלישית, הרביעית והשביעית היה חבר בוועדת העבודה והרווחה. לאורך כל פעולתו הפוליטית השתייך למפלגת שמאל-מרכז: מפא"י וממשיכיה (המערך ומפלגת העבודה).
אהרן בקר הלך לעולמו ב-24 בדצמבר 1995.
בקר היה אביהם של חוקרת יהדות ספרד אביבה דורון, תמי שנער וצחי בקר. סבם של איש הטלוויזיה והתיאטרון אייל דורון והגרפולוגית מיכל דורון.
בתל אביב רחוב על שמו.
יוליוס הראשון

לקריאה נוספת

Duff, Eamon. Saints and Sinners: A History of the Popes, Yale University Press, 2001, pp. 30–32. ISBN 0300091656
סן ג'ורג'ו מג'ורה

היסטוריה

סן ג'ורג'ו מג'ורה היה אחד האיים המיושבים הראשונים בלגונת ונציה. לאחר ייסודה של העיר כונה האי "איסולה ממיה" על שם משפחת ממו אשר התגוררה בו.
בשנת 829 הוקמה באי כנסייה המוקדשת לגאורגיוס הקדוש, ושם האי שונה ל"סן ג'ורג'ו מג'ורה" (סן ג'ורג' הגדול) על מנת להבדילו מהאי סן ג'ורג' אין אלגה שבמזרח הלגונה.
בשנת 982 נוסד באי מנזר סן ג'ורג'ו על ידי המסדר הבנדיקטיני בעקבות תרומת שטחי האי למסדר על ידי הדוג'ה של ונציה טריבונו ממו.
בשנת 1566 הוקמה באי כנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה בתכנונו של אנדראה פלדיו.
בעקבות נפילתה של רפובליקת ונציה נסגר המנזר, ובשנת 1812 הוקם באי נמל ובסיסים צבאיים.
כיום ממוקמים באי הנהלת קרן צ'יני ומרכז אמנות.
חדקוניתיים

תיאור

רוב החדקוניתיים אוכלי צמחים, לרוב יש למין טווח צר של צמחים פונדקאים, עליהם הוא מתמחה. הנבירה על ידי ה"חדק" משמשת הן לאכילה והן לכריית מנהרה שבה מוטלות הביצים, לכן אורך וצורת ה"חדק" מותאמים לנבירה בזרעים (לדוגמה חדקונית הבלוטים על עצי אלון בארץ בעלת חדק ארוך כגופה). הזחלים חסרי רגליים. כמה מיני חדקוניות מזיקים לצמחים, למשל באורז, בדקלים, בסלק וכו'. יש חדקוניות עם חדק ארוך בהרבה מגופן, אחת הידועות היא Trachelophorus Giraffa.
רוקסנה בלדטי

אינגריד רוקסנה בלדטי אליאס (בספרדית: Ingrid Roxana Baldetti Elías; נולדה ב-13 במאי 1962) היא פוליטיקאית גואטמלית, האישה הראשונה שכיהנה במשרת סגן נשיא גואטמלה, משנת 2012 עד להתפטרותה על רקע שערוריית שחיתות בשנת 2015.

ביוגרפיה

בלדטי, בת למשפחה קתולית שמרנית מגואטמלה סיטי, סיימה לימודי תואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת סן קרלוס בגואטמלה , ועבדה במספר גופי תקשורת. במקביל הייתה אשת עסקים ויזמית, והקימה חברה למוצרי טיפוח ורשת סלוני שיער.
היא נכנסה לפוליטיקה הגואטמלית ב-1990 בפעילויות שונות, ונבחרה לקונגרס ב-2004. באוגוסט 2011 התפטרה מהקונגרס לקראת התמודדותה לתפקיד סגן הנשיא לצד המועמד לנשיאות אוטו פרס מולינה, ולאחר ניצחונו בבחירות החלה בכהונתה כאישה הראשונה במשרת סגן נשיא המדינה.
ב-2013 פרסם עיתון גואטמלי תחקיר ממנו עלה כי בלדטי רכשה בתים ומוצרי יוקרה אחרים המעידים על עושר רב ובלתי מוסבר, התחקיר מצא כי בלדטי מחזיקה בחמישה נכסים בשווי כולל של מעל 13 מיליון דולר, סכום שאותו לא יכלה לחסוך משכרה ומשכרו של בעלה. בתגובה לחקירה שנפתחה נגדה, הפתחה חקירה גם נגד עורך העיתון שפרסם את התחקיר, פעולה שזכתה לגינוי של ארגוני עיתונאים כצנזורה וסתימת פיות.
במאי 2015 התפטרה בלדטי מתפקידה ונעצרה, היא עומדת למשפט בגין פרשיית השחיתות שבה נכרך שמה.
יעקב פליקס

ביוגרפיה

נולד למשפחה יהודית בעיירה הורז'יצה (Horschitz) בצפון בוהמיה. למד בתיכון בייצ'ין (Jičin) ובפראג. סיים את לימודי הרפואה בווינה בשנת 1857. התנצר לקראת סוף לימודיו שם והפך לרומנו-קתולי.
עזב את מולדתו ככל הנראה אחרי אירועי חיים כואבים ובחר להתיישב בוולאכיה באוגוסט 1858,
שם שרת תחילה כרופא מחנה ההסגר בעיירה אולטניצה ולאחר מכן כראש שרותי הבריאות במחוז מוסצ'ל.
בעל ידע ותכונות ארגוניות מעולות, ד"ר יעקב פליקס הוזמן לבוקרשט על ידי ד"ר קרול דבילה (Carol Davila), ראש מנהל הבריאות של הנסיכויות המאוחדות (רומניה - בעתיד), כדי להיות פרופסור להיגיינה בבית הספר הלאומי לרפואה, שהיה בהמשך לפקולטה. מונה ב-1861 לרופא של אחד האזורים בבירה בוקרשט. שנה לאחר מכן מינה אותו דבילה לסגן מפקח כללי של שרותי הבריאות במדינה, ובשנת 1869 היה לפרופסור להיגיינה בפקולטה החדשה לרפואה בבירת רומניה.
בשנת 1865 יעקב פליקס חקר את מגפת הטיפוס שפשטה על סנקט פטרבורג.
במשך מעל עשרים שנה שימש כרופא ראשי של העיר בוקרשט.
הוא היה בין השנים 1892–1899 מנהל השירות הסניטרי של רומניה, ואחת מהצלחותיו הייתה מיגור מגפת החולירע של שנת 1893. החל משנת 1879 התמנה לחבר המחלקה המדעית של האקדמיה הרומנית.
יעקב פליקס נחשב מייסד האסכולה הרומנית להיגיינה וניהול הבריאות.
הכרך השני לספר הלימוד שלו להיגיינה ציבורית ומנהל הבריאות, שהופיע בשנת 1888 נחשב ספר הלימוד הראשון לאפידמיולוגיה בעולם, שהתבסס על עקרונותיו של לואי פסטר. פליקס תרם תרומה מכרעת לעריכת חוק הבריאות הראשון של רומניה בשנת 1874 ולאחר מכן לעריכת התקנות הנלוות.
כאות הוקרה נבחר בשנת 1884 כיושב ראש הכנס הלאומי הראשון של הרופאים, הוטרינרים והרוקחים ברומניה.
לא נהג לדבר על מוצאו ועל עברו היהודי, אבל גם לא התבטא מעולם במושגים של דחיית היהדות.
חמישים גוונים של שחרור (סרט)

תקציר העלילה

הסרט מספר על המשך יחסיהם ועל חתונתם של אנה וכריסטיאן, וכן על ג'ק הייד, הבוס הקודם של אנה הרוצה לנקום בשניים, כאשר בסרט הקודם ניסה להתקרב אל אנה עד שהטריד אותה ופוטר על ידי כריסטיאן.
במהלך הסרט מגלה אנה שהיא בהריון. היא מספרת לכריסטיאן והוא זועם, בטענתו להרס אורח החיים הנהנתני שצפה לו ולאנה כזוג חופשי לפחות בשנים הקרובות. הוא יוצא מהבית ומשתכר עם אלינה, חברת משפחתו המאמצת והאישה עמה שכב בעבר, שאף עזרה לו להתפתח מינית וללמוד על מהלכים מיניים. אנה מגלה שנפגש עם אלינה וחושבת שהוא בוגד בה. כשכריסטיאן חוזר הביתה אנה מתעמתת עימו בעוד הוא מסביר שנפגש עם אלינה כי לא ידע איך להתמודד וכן שלא שכב עימה, אבל אנה עודנה זועמת על כך שהוא נפגש דווקא עם אלינה במקום להתמודד עם ההריון ביחד איתה. תוך כך מתוודה כריסטיאן בפניה שאינו מוכן להיות אבא, ואנה אומרת שאינה מוכנה לעבור הפלה ושתגדל את התינוק איתו או בלעדיו.
במהלך טיסת עסקים של כריסטיאן, ג'ק חוטף את אחותו של כריסטיאן ממשפחתו המאמצת, מיה, תוך שהוא דורש כופר מאנה. אנה מצליחה לשחרר כסף רב מהבנק באישורו של כריסטיאן אך מבלי לספר לו את הסיבה, ומגיעה למקום החטיפה. אנה מצליחה לירות בג'ייק ולהציל את מיה. בסוף הסרט נראה כיצד השניים מגדלים יחד את התינוק, טדי, בעוד אנה בהריון נוסף.
אלכסנדרה רואץ'

ביוגרפיה

רואץ' נולדה באמנפורד  במחוז קרמרת'נשייר  בוויילס. היא דוברת ולשית שוטפת, ובנעוריה שיחקה באופרת הסבון בשפה הוולשית "Pobol Y Cwm" וזכתה לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר באופרת סבון. ב-2005 עזבה את התוכנית ושיחקה עם התיאטרון הלאומי לנוער בוויילס, אחר נרשמה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וסיימה את לימודי התואר הראשון ב-2010. בהמשך שיחקה בתפקיד סאשה בסדרה "כמעט אנושיים", בתפקיד בת' פרטריג' בסדרת הדרמה "Candy Cabs", ובתפקיד קונסטנס קנט בסרט הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר".
בסרט "אשת הברזל" גילמה רואץ' את דמותה של מרגרט תאצ'ר הצעירה. בסתיו 2014 הופיעה בקומדיה "האנדרבי" בתפקיד הלן. עוד שיחקה בתפקיד מולי בעיבוד הקולנועי לרומן "Private Peaceful" מאת מייקל מורפורגו. ב-2011 נכללה ברשימת "כוכבי המחר" של מגזין הקולנוע "Screen International". בינואר 2013 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה הבריטית "אוטופיה".
ב-3 ביוני 2013 הופיעה רואץ' בפרק בקומדיה "Vicious" של ITV, בתפקיד קלואי, חברתו הטבעונית של אש. ביוני 2015 חזרה וגילמה את התפקיד בפרק נוסף של הסדרה. ב-8 באוגוסט 2014 שיחקה בפרק בסדרה הקומית של ה-BBC "וולטר".
אקסיומת קבוצת החזקה

דוגמאות לשימוש

אקסיומת קבוצת החזקה הכרחית לבניית המספרים הממשיים, בכל בנייה שנבחר עבורם. למשל, המודל HC = H(\omega_1) שמורכב מכל הקבוצות שהן בנות מנייה תורשתית, מקיים את כל האקסיומות של ZFC למעט אקסיומת קבוצת החזקה. לפי משפט קנטור מודל זה לא יכול להכיל שום ייצוג של המספרים הממשיים.
באופן מפתיע, גם במודל בו הממשיים מוגדרים, התכונות שלהם מושפעות מהיכולת להפעיל את אקסיומת קבוצת החזקה אינסוף פעמים.
דוגמה נוספת לשימוש באקסיומת קבוצת החזקה היא בניית המכפלה הקרטזית של זוג קבוצות: עבור זוג קבוצות X,Y, אם נשתמש בהגדרה הסטנדרטית של זוג סדור: (x,y) = \{\{x\},\{x,y\}\} נקבל ש-X \times Y \subset \mathcal{P}(\mathcal{P}(X \cup Y)).
במקרה הזה השימוש באקסיומת קבוצת החזקה אינו הכרחי וניתן להמיר אותו בשימוש באקסיומת ההחלפה ובאקסיומת האיחוד: ניתן על ידי אקסיומת ההחלפה להראות כי הקבוצה X\times\{y\} קיימת לכל y \in Y. שימוש נוסף באקסיומת ההחלפה יאפשר לאגד את כל הקבוצות האלו בקבוצה אחת, עליה נפעיל את אקסיומת האיחוד.