גידול מוחי

אפידמיולוגיה

שכיחות גידולים במערכת העצבים המרכזית היא 10-17 מתוך 100,000 אנשים בשנה, ובחוט השדרה 1-2 מתוך 100,000 בשנה. 50% מהגידולים במערכת העצבים המרכזית הם גידולים ראשוניים (שהחלו לראשונה במוח או בחוט השדרה). השאר הם גרורות ממקומות אחרים בגוף. גידולי המוח הם די שכיחים בילדים, ומיקומם הוא מתחת לטנטוריום, בעוד שאצל מבוגרים רוב הגידולים הם סופרה-טנטוריאליים.

גידולים אמבריונליים

אלו גידולים מתאים עובריים שטרם התמיינו לסוג תאי העצב הספציפיים (נוירונלי, גליאלי וכדומה). אבטיפוס גידולים אלו הוא גידול הקרוי מדולובלסטומה- זהו גידול מאד ממאיר שמקורו מתאים של רקמה עוברית הנקראים נוירו-אקטודרם, הנקרא גם PNET - (Primitive neuroectodermal tumor) וקיים באזור הצרבלום. גידול זה נוטה להופיע יותר בילדים. גידול זה הוא נדיר במבוגרים. לעיתים קרובות הגידול מתפשט דרך החלל הסאב-ארכנואידלי וחדרי המוח, ועלול לשלוח גרורות מחוץ למערכת העצבים המרכזית. התסמינים הקליניים כוללים הקאות, כאבי ראש, אטקסיה, והידרדרות של הראיה. ממצאים נוספים הם בצקת פטמות (פפילאדמה) בעיניים, ניסטגמוס, פציאליס ונוקשות צוואר. ללא טיפול, מופיע מוות תוך מספר חודשים מהגילוי. טיפול ניתוחי ורדיותרפי מאריך את ההישרדות, כאשר נמצא כי הפרוגנוזה של הגידול טובה יותר אצל נשים וילדות וכאשר מחלה זו מופיעה בגיל מבוגר.

לימפומה מוחית

סוג זה של גידול מופיע מלכתחילה רק במוח (לא כגרורה). באופן נורמלי, לימפוציטים לא מצויים במוח, אולם לעיתים עלולות להתפתח לימפומות במוח. זהו סוג של גידול עם עלייה גדולה בשכיחותו לאחרונה- בעיקר קיים אצל חולים באיידס וכן אצל חולים מושתלים. רוב הלימפומות הן בדרגת ממאירות גבוהה. 
במוח, הלימפומות הן של תאים גדולים והן אגרסיביות- של תאי B לימפוציטים (בדומה ללימפומה נון-הודג'קין). באחוז גבוה (95%) מוצאים את וירוס ה- EBV בתאי הגידול, בעיקר אצל חולי איידס ומושתלים. קיימות מספר תאוריות לגבי התפתחות הלימפומה במוח אשר מסבירות את אופן התפתחות גידול זה במוח.

נוירומה אקוסטית

נוירומה אקוסטית (נקרא גם נוירינומה או שוואנומה) היא גידול הגורם לפגיעה בעצב השמיעה ושיווי המשקל (עצב קרניאלי מספר 8). גידול זה עלול לגרום ללחץ על הצרבלום ולהביא לסימפטומים כגון ורטיגו, אובדן שמיעה ואטקסיה או המי אטקסיה. לרוב, גידולים אלו הם שפירים ולעיתים ניתנים לכריתה מלאה. גידולים אלו קשורים למחלת נוירופיברומטוזיס אולם לרוב מופיעים כנגע מבודד אצל חולים בני 30-60. 
מבחינה קלינית, אובדן שמיעה פתאומי הוא בדרך כלל הסימפטום הראשון. באופן פחות נפוץ, החולים מופיעים עם כאב ראש, ורטיגו, אטקסיה, טנטון, תחושת מלאות באוזן או פציאליס. אובדן שמיעה חד כיווני סנסו-נויראלי הוא הממצא השכיח ביותר בבדיקה. החלבון, בניקור מותני אצל חולים אלו, הוא מוגבר יחסית, ובדיקת ההדמיה המדויקת ביותר היא ביצוע MRI של האזור (הנקרא הזווית הצרבלו-פונטינית).

גרורות למוח

גרורות למוח מגידולים אחרים, או למעשה גידולים מטסטטים, מהווים 50% מגידולי המוח, וייתכנו גם במספר מוקדים במוח. גידולים אלו הם בעיקר מגידולי סרטן ריאה ולאחריו סרטן שד. גרורות, בעיקר אצל מבוגרים, נוטות להגיע לאזור הצרבלום (המוח הקטן) או לוחצות עליו מבחוץ.

תסמינים

נזקים מקומיים לרקמת המוח (באופן ישיר או עקיף) גורמים לתסמינים עצביים פוקליים בהתאם למיקום הגידול. שיתוקים חלקיים או חציוניים (hemiparesis), אפזיה, הזיות, קשיים בדיבור, חוסר תיאום (חוסר קואורדינציה - ataxia), חוסר רגישות וירידה בחוש המישוש בצד אחד של הגוף (hemihypoesthesia) וכאבי ראש מקומיים הם חלק מהתסמינים המופיעים. 
עלייה בלחץ בתוך הגולגולת או בצקת גורמת לתסמינים כלליים כמו כאב ראש, בחילה והקאות, אובדן הכרה (תרדמת או קהות חושים) וירידה בכושר האינטלקטואלי. כיפיון כתוצאה מגירויים של הגידול או כתוצאה משינויים בחילוף חומרים הם גם תסמינים שכיחים. בילדים רכים בהם התפתחות הגולגולת טרם הושלמה מופיעים עלייה בהיקף הגולגולת, התנפחות באזור המרפסים (frontalles) והיפרדות תפרי הגולגולת.
בדיקה נוירולוגית מגלה תסמינים, בהתאם למיקום הגידול, או שינויים נויורולוגיים כלליים. התסמינים המחמירים לאיטם מעידים לכאורה על גידול סרטני והאבחנה מאושרת על ידי בדיקת טומוגרפיה ממוחשבת  או MRI או PET של הראש. אנגיוגרמה,  אלקטרואנצפלוגרם (EEG) או בדיקת רקמות עוזרים בקביעת האבחנה במקרים קשים. למרות שהתפתחות איטית של התסמינים היא מאפיין חשוב של המחלה במספר מקרים הגידול מתרחב במהירות וגורם לשינויים נויורולוגיים פתאומיים. הטיפול כולל הסרה ניתוחית של הגידול או הריסת התאים הסרטניים על ידי הקרנות וכימותרפיה, במידה של עדיפות על טיפול ניתוחי.