google/wiki40b huggingface dataset:
דיני מלחמה

דיני מלחמה הם מקבץ של חוקים הנוגעים להצדקות המקובלות למעורבות במלחמה ("jus ad bellum") ולהגבלות על פעילות הצדדים המעורבים במלחמה ("jus in bello", ובפרט המשפט הבינלאומי ההומניטרי). דיני מלחמה נחשבים כחלק מהאספקט של המשפט הבינלאומי הפומבי (חוקי האומות) להבדיל מגופים אחרים של המשפט, כגון דין פנימי של לוחמה מסוימת בקונפליקט, אשר עשוי גם להיות קרקע למגבלות משפטיות לניהול או הצדקתה של מלחמה.
בין היתר, החוקים המודרניים של המלחמה מתייחסים להכרזות על מלחמה, קבלת כניעה וטיפול בשבויי מלחמה; צורך צבאי, יחד עם ההבחנה והמידתיות; והאיסור על כלי נשק מסוימים שעלולים לגרום סבל מיותר. כמו כן, דיני המלחמה ממשיגים משפטית מושגים כריבונות, אומה, מדינה, טריטוריה, כיבוש ומושגים נוספים.  
דיני הלחימה נחשבים לנפרדים מדינים אחרים - כמו החוק הדומסטי של צד אחד לקונפליקט, שבתורו עשוי להציב מגבלות נוספות לניהול או הצדקה של מלחמה. 
בהיותם חלק מהמשפט הבינלאומי, דיני הלחימה המודרניים מורכבים משלושה נדבכים: מנהגים, הסכמים וכללים משפטיים בסיסיים אוניברסליים. המנהג הינו המקור הראשוני של המשפט הבינלאומי באופן כללי, וזה נוצר כאשר מדינות פועלות בדרך מסוימת, לאורך זמן בצורה עקבית מתוך תחושה של מחויבות משפטית לפעול כך. על פי התאוריה המשפטית, מנהג הינו מקור ראשוני - ומכאן שמדינות מחויבות לכבד אמנות שהן חתומות עליהן מתוך מחויבותן לקבל על עצמן הסכמים. כמו כן, סעיפים מסוימים באמנות בינלאומיות פיתחו אופי מנהגי, באשר עמדו בתנאים להיכלל במושג ה"מנהג". עקרונות משפטיים כלליים מהווים אף הם חלק מהמשפט הבינלאומי, ובאילו נכנסים עיקרון תום הלב, כללי הדיון ההוגן ועוד. העקרונות משמשים בעיקר להשלמת לאקונות במשפט המנהגי ובאמנות.
אנגות

אנגות (בגעז: አንጎት) הוא אזור היסטורי בצפון מרכז אתיופיה. גבולותיו ממוקמים בלאסטה ממערב, אגם חאיק בדרום ותיגראי בצפון.
מקדם ישבו בו האגאו וממלכת אקסום החלה לשלוט באזור משלהי המאה ה-6 ואילך. במסורת האתיופית נחשב האזור לחלק משטחי עדל. האזכורים הראשונים בשמו הנוכחי מגיעים מתקופת הקיסר עמדה ציון הראשון שבתקופתו תושבי אנגות היו כבר לאמהרים נוצרים. במאה ה-16 החלו להתיישב באזור היג'ו מקבוצות אורומו שהגיעו יחד עם צבאות גארן לאזור, לאחר מכן התיישבו באזור המרווה וווצ'לה אף הם מהאורמו. בהמשך אנגות היה לחלק ממחוז יג'ו.
כיום שטח האזור נכלל במחוזות דרום וולו וצפון וולו שבמדינת אמהרה.
קרב גשר נהר ביג בלאק

הכוחות הלוחמים

דרגות: ל"ג – לוטננט ג'נרל, מ"ג – מייג'ור ג'נרל, ב"ג – בריגדיר ג'נרל.

מהלך הקרב

שלוש דיוויזיות מהגייס של מקלירננד יצאו מאדוארדס סטיישן מוקדם בבוקר ה-17 במאי, כדי להמשיך במרדף אחר כוחות הקונפדרציה הנסוגים. הם התקדמו מערבה לאורך מסילת הברזל, וב-7 בבוקר פגשו את 5,000 המגינים על הגשר ערוכים מאחורי סוללות עפר וחבילות כותנה. שלוש הבריגדות תחת פיקודו של בואן היו ערוכות בגדה המזרחית של הנהר, בקו הגנה קשתי שנמשך מצפון לדרום, והיה מעוגן בנהר מצפון, ובאגם ג'ין מדרום. מסילת הברזל חצתה את קו ההגנה באמצעיתו. באגף צפון הייתה מוצבת הבריגדה של גרין, במרכז הבריגדה של ווהן, ומדרום למסילת הברזל הבריגדה של קוקרל. מקלירננד פרש שתי דיוויזיות לקראת תקיפה: את הדיוויזיה של קאר מצפון למסילה, ואת הדיוויזיה של אוסטהאוס מדרום לה. מאוחר יותר הצטרפה הדיוויזיה של סמית' ונפרשה מדרום לדיוויזיה של אוסטרהאוס. האזור מדרום למסילה היה חשוף ופתוח, בעוד האזור מצפון לה היה מיוער, ובחזית הביצורים עברה תעלת מגן מוצפת שבה מכשול עצים כרותים (Abatis). מתחם ההגנה היה מבוצר היטב, התקפה חזיתית הייתה עלולה לעלות בדם רב.
גרנט אשר התלווה אל מקלירננד, לא התכוון לתקוף חזיתית את המתחם המבוצר. הוא הורה לגייס של שרמן לצלוח את הנהר באמצעות גשר פונטונים כשמונה קילומטרים צפונה משם באזור ברידג'פורט, ולאיים על אגפו הצפוני ועורפו של פמברטון. כל שהיה עליו לעשות הוא לאיים ולרתק את כוחותיו של פמברטון לאזור הגשר, בעוד שרמן מאגף אותו מצפון. אולם, קצין נועז עמד לשנות תוכנית זו. בריגדיר ג'נרל מייקל ק' לואלר (Michael K. Lawler), מפקד הבריגדה ה-2 מהדיוויזיה של יוג'ין קאר, ניצל ערוץ יבש עתיק של הנהר (Meander scar), כדי לקדם את הבריגדה שלו עד למרחק קצר מקו הביצורים של הקונפדרציה, מבלי להיחשף לאש האויב. הוא פתח בהסתערות נועזת דרך ביצה רדודה בעומק מותן, שהפרידה בינו לבין קווי הקונפדרציה. ההסתערות, שארכה פחות משלוש דקות, הפתיעה לחלוטין את הבריגדה של ווהן, שהגנה על מרכז הקו של הקונפדרציה. בריגדה זו הייתה מורכבת ממגויסי כפיה לא מנוסים ממזרח טנסי, שנאמנותם למטרות הקונפדרציה הייתה מפוקפקת, וברגע האמת התנגדות הבריגדה התמוטטה כמעט ללא קרב. חלק מחייליה פתחו במנוסה מבוהלת לכיוון הגשר והשאר נכנעו במקום. התמוטטות הבריגדה של ווהן גרמה להתמוטטות כללית של קו ההגנה הדרומי, משום ששתי הבריגדות החזקות והמנוסות של בואן, שהחזיקו את הקו מצפון ומדרום לה, נמצאו עתה בסכנת ניתוק מהגשר על נהר ביג בלאק. חיילי הקונפדרציה נהרו בחוסר סדר לעבר הנהר, כדי להינצל מכיתור, והחלו לחצות אותו על שני גשרים: גשר הרכבת וגשר צף מאולתר העשוי מספינת קיטור שהוצבה לרוחב הנהר. חלק מהכוחות שהוצבו בשני האגפים של קו ההגנה של הקונפדרציה נותקו על ידי ההתקדמות המהירה של כוחות האיחוד לפני שהספיקו להגיע אל הגשרים. לאחר שהסתיימה חציית הגשרים, הציתה אותם יחידת הנדסה של הקונפדרציה, כדי למנוע את מעבר כוחות האיחוד, והכוחות שנערכו על הגדה המערבית של הנהר פתחו באש על כוחות האיחוד ומנעו מהם להמשיך במרדף. הקרב הסתיים מעט אחרי השעה 9 בבוקר.
מרים שבח-מילט

מרים שבח-מילט (1925 - יוני 2015) הייתה דרמטולוגית, פרופסור לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, מנהלת מחלקת עור ומין במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר.

קורות חיים

שבח-מילט נולדה בעיר חלם, במזרח פולין, במחוז לובלין, פולין.
בין השנים 1947–1953 למדה שבח-מילט בפקולטה לרפואה, באסלינגן אם נקר, גרמניה.
בשנת 1954 עלתה שבח-מילט לישראל.
בין השנים 1954–1957 שירתה שבח-מילט בצה"ל כקצינה, כרופאה צבאית.
בין השנים 1957–1962 התמחתה שבח-מילט במחלות עור ומין, במחלקה שניהל הפרופ' ליאו אריה ציפרקובסקי, בבית חולים תל-השומר.
בין השנים 1963–1976 עבדה שבח-מילט כרופאה בכירה במחלקת עור ומין בבית חולים תל-השומר.
בין השנים 1976–1979 שבח-מילט ניהלה בפועל את מחלקת עור ומין בבית חולים תל-השומר.
בין השנים 1979–1991 ניהלה שבח-מילט את מחלקת עור בבית חולים תל-השומר.
מילט כיהנה כפרופסורית לדרמטולוגיה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
שבח-מילט נפטרה ב-2015, נטמנה בבית העלמין ירקון.
לילות בוגי

עלילה

הסרט מציג את סיפורה של תעשיית סרטי הפורנוגרפיה בקליפורניה כפי שהיא נראית דרך הדמות הראשית בסרט - שחקן פורנו צעיר בשם אדי אדמס (בגילומו של מרק וולברג) המתחיל את צעדיו הראשונים בתעשייה בשנות ה-70 המאוחרות.
הסרט מתחיל במפגש במועדון לילה בין בחור צעיר ונפל-תיכון בשם אדי אדמס, ובין במאי פורנו בשם ג'ק הורנר (בגילומו של ברט ריינולדס). הורנר מתפעל מגודל איברו של אדמס ומגייס אתו לאימפריית הפורנו שלו. אדמס משנה את שמו לשם הבמה "דירק דיגלר" ("הפגיון החודר").
דירק זוכה להצלחה מסחררת בתעשייה והופך לכוכב. יחד עם חברו למסך, ריד רוטשילד (בגילומו של ג'ון ס. ריילי) ושותפתו הקבועה לסרטים, אמבר וייב (בגילומה של ג'וליאן מור), סרטיו זוכים בפרסים והוא עצמו הופך לאדם אמיד המבזבז את כספו על דירה מפוארת, בגדים ומכונית קורבט אדומה וראוותנית. רבים מבני החבורה מתמכרים לסם הקוקאין. נראה כי חייו, חיי פטרונו, הורנר, וחייהם של שאר חבריו השחקנים אינם יכולים להיות טובים יותר. הם מרגישים שהם נמצאים על פסגת העולם ושום דבר אינו יכול לערער זאת.
אך כל זאת עתיד להשתנות עם בואם של שנות ה-80. אימפריית הפורנו של הורנר מתחילה לקרוס עקב כליאתו של המשקיע הראשי שלו, "קולונל ג'יימס", באשמת פדופיליה. כוכביו עוזבים בזה אחר זה בחיפוש אחר קריירה אלטרנטיבית. כניסתם הנרחבת של מכשירי הוידאו לבתי-אב רבים פוגעת קשות בז'אנר הפורנו הקולנועי. סיבות אלו מכריחות את הורנר לצלם סרטים נמוכי-תקציב עם שחקנים חובבים בעלי דרישות שכר נמוכות. גורלם של שאר הכוכבים לא שופר עליהם: אמבר מאבדת את ילדה במאבק משמורת עם בעלה לשעבר. דירק, בהתקף אלימות מונע קוקאין, עוזב את הורנר, וריד מצטרף אליו. השניים מקימים להקת רוק, אך נכשלים ומסתבכים פיננסית. דירק מתדרדר לזנות ומוצא את עצמו מותקף ברחוב על ידי חבורת הומופובים אלימים. הוא וריד מנסים להערים על מכר שלהם, סוחר סמים, ולמכור לו סודה לשתייה בתור הרואין. העסקה מסתבכת לקרב יריות והשניים יוצאים מכך בחיים בעור שיניהם (ההשראה לחלק זה של הסרט בא מרציחות וונדרלנד בהם היה מעורב ג'ון הולמס). בסופו של הסרט חוזרים דירק ושאר הדמויות לביתו של ג'ק, שם הם ממשיכים לחיות את חייהם בכעין גרסה מוזרה לתא משפחתי.

השפעות על הסרט

כאמור, הסיפור מבוסס על סיפור חייו של ג'ון הולמס. דמויות נוספות מהסרט מבוססות על דמויות אמיתיות מחייו של הולמס. אנדרסון כתב את התסריט לסרט בהשפעת כתבה בעיתון ה"רולינג סטון" בשם "השטן וג'ון הולמס", שפורסמה ב-1989.

פרסים

הסרט היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר. ברט ריינולדס היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר, ג'וליאן מור הייתה מועמדת לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר ופול תומאס אנדרסון היה מועמד לפרס התסריט הטוב ביותר.

פסקול

לסרט יצאו שני פסקולים, האחד ב-1997 והשני ב-1998.
בית כנסת האלשיך

היסטוריה

לפי המסורת, בבית כנסת זה התפלל רבי משה אלשיך - "האלשיך הקדוש". שחי בצפת במאה ה-16 ונפטר בשנת 1600. אך אפשר שבית הכנסת קדום יותר - 
בבית הכנסת שמור כתר תורה שהכתובת עליו מספרת שהוקדש בשנת צד"ק (1434) לבית הכנסת של בעלי תשובה. המסורת בצפת היא ש"בעלי התשובה" המוזכרים בכתובת הם אנוסים שנמלטו מספרד והגיעו לצפת שם חזרו ליהדותם. בשנת 2001 נגנב ספר התורה על ידי חוליה של גנבי יודאיקה, לבסוף נמצא הכתר והושב לבית הכנסת.
הקמרונות שמחזיקים את גגו בנויים לרוחב המבנה, בניצב לצלע ההר. יכול להיות שדבר זה עזר לבית הכנסת לשרוד את רעידות האדמה הקשות שפקדו את צפת ב-1759 וב-1837, משום שצורת בניה זו יכלה להחזיק את הכובד של בתי העיר שקרסו אחד על גבי השני. כתובת בחזית בית הכנסת מעידה על שיפוץ שנעשה בו לפני "הרעש הגדול" בשנת 1837 סביר להניח ששיפוץ זה עזר גם הוא למבנה. בית כנסת האלשיך הוא בית הכנסת היחידי בצפת ששרד את שתי רעידות האדמה הגדולות.
בנוסף לכתר התורה העתיק, בבית הכנסת שמורים מספר רב של ספרי תורה עתיקים - כמעט כולם במצב כשר לקריאה. על פי המסורת בבית הכנסת, חלק מספרי התורה במקום בני למעלה מאלף שנה. 
בית הכנסת סגור במהלך השבוע ונפתח לתפילות בשבתות וחגים ולביקורי קבוצות במקום.
ליגת העל הסלובנית בכדורסל

מבנה עונת המשחקים

בשלב הבתים הראשון כל קבוצה משחקת 18 משחקים – משחק בית אחד ומשחק חוץ אחד מול כל אחת מ-9 הקבוצות האחרות. 8 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר מעפילות לשלב "הפלייאוף העליון", בעוד 2 הקבוצות הנוספות מתמודדות ב"פלייאוף התחתון":
בפלייאוף העליון נערכים 14 מחזורים, כאשר כל קבוצה מתמודדת פעמיים מול כל אחת מ-7 הקבוצות האחרות (פעם בבית ופעם בחוץ). מאזן הקבוצות לא כולל את שלב הבתים הראשון. 4 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר מעפילות לשלב חצי הגמר, הנערך כסדרה של שלושה משחקים. המנצחות בחצאי הגמר מתמודדות ביניהן בגמר הליגה, אשר נערך כסדרה של חמישה משחקים.
בפלייאוף התחתון משתתפות כאמור 2 הקבוצות בעלות המאזן הנמוך ביותר בסיום שלב הבתים הראשון, וכן 4 הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בליגת המשנה של סלובניה. כל קבוצה מתמודדת פעמיים מול כל אחת מ-5 הקבוצות האחרות (פעם בבית ופעם בחוץ); שתי הקבוצות בעלות המאזן הטוב ביותר בסיום המחזור העשירי זוכות במקום בליגת העל בעונה העוקבת, בעוד יתר 4 הקבוצות משתתפות בליגת המשנה.
קרב חירבת כוריכור

קרב חירבת כוריכור (קוריקור) היה קרב במלחמת השחרור, בין פלוגה ב' מהגדוד הראשון של חטיבת יפתח, שמפקדו היה אתיאל עמיחי, לכוחות ירדניים, בסמוך למקום שבו שוכן היום מושב שילת.
פז חברת הנפט

היסטוריה

בשנת 1922 הוקמה חברת Anglo-Asiatic Petroleum ששיווקה דלק בארץ ישראל. בשנת 1927 היא החלה לפעול תחת חברת האנרגיה הגלובלית "Royal Dutch Shell" בשם The Shell Company of Palestine. בסוף שנת 1957 החליטה חברת "של", שסיפקה אז כ-40% מצריכת הדלק בישראל, שלא לפעול בישראל בעקבות החרם הערבי. בשל כך הוקמה בשנת 1958 חברת פז בשותפות של המיליונר היהודי-בריטי סר אייזיק וולפסון עם ממשלת ישראל כדי לרכוש את פעילותה ומתקניה של חברת "של" בישראל. למנכ"ל החברה מונה מאיר שרמן. בשנת 1959 נכנסה חברה אמריקאית של מקס פישר כשותפה שלישית בחברה, כך שכל אחד מהשותפים החזיק שליש מהחברה. בשנת 1971 התנהלו מגעים למכירת האחזקות של המשקיעים האמריקאיים לחברת נפט אירופאית והאחזקות נמכרו בשנת 1976 לחברה של ארמנד האמר. בדצמבר 1980 ביקש וולפסון למכור את חלקו בחברה לשאול אייזנברג, אולם שר האנרגיה יצחק מודעי, בהמלצת החשב הכללי, איתן רף, ניצל את זכות הסירוב של הממשלה, רכש את חלקו של וולפסון והפך את החברה לחברה ממשלתית. ב-1984 מכרה החברה של האמר 25% ממניות החברה לגד זאבי ושאר המניות נמכרו לממשלה. בשנת 1985 הביעו משקיעים רבים התעניינות בקניית החברה, למרות ירידה חדה ברווחים, אולם למרות המתעניינים הרבים המכירה לא יצאה אל הפועל והממשלה התקשתה למצוא קונה.
בשנת 1988 הופרטה החברה ונמכרה לתאגיד בשליטת איש העסקים האוסטרלי ג'ק ליברמן, שבשנת 1989 הגדיל את אחזקותיו ל-100% מהונה המונפק של החברה. בשנת 1994 רכשו קבוצת קלרידג' וקרן רנסאנס כשליש ממניות החברה. בשנת 1999 נמכרה השליטה בקבוצת פז לחברת בינו אחזקות בע"מ, שבבעלות איש העסקים צדיק בינו בשיתוף עם משפחת ליברמן.
בספטמבר 2006 זכתה פז במכרז לרכישת בית הזיקוק באשדוד מהמדינה.
בנובמבר 2006 הפכה פז לחברה ציבורית באחת מהנפקות המניות והאג"ח הגדולות ביותר שידעה הבורסה בתל אביב. פז נסחרת במדד תל אביב 25. דירוג האשראי של החברה לפי S&P מעלות הוא AA/Stable.
החל מספטמבר 2016 מכר בינו בהדרגה את מרבית מניותיו ב"פז", ובמרץ 2017 חדל להיות בעל עניין בחברה.
פז היא החברה המזהמת ביותר בישראל, על פי דו"ח המשרד לאיכות הסביבה לשנת 2013.
אשר רוזנבלום

אשר רוזנבלום (1918 – 2002) משפטן וסוחר יודאיקה, אשר שימש בשנים 1950–1952 מנכ"ל משרד הפנים מטעם הפועל המזרחי.

ביוגרפיה

בשנת 1933, עלה רוזנבלום לארץ ישראל מבריסק עם משפחתו. הוא התגורר בשכונת שיינקין ועבד כדוור בדואר המנדטורי. לאחר מכן הוא למד בגימנסיה תחכמוני, סיים לימודי תיכון, למד מדעי הרוח באוניברסיטה העברית ועריכת דין בבית הספר המנדטורי למשפטים. בשנת 1945 הוסמך כעורך דין. במקביל היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי. בשנת 1940 היה מזכיר איגוד הפקידים של סניף הפועל המזרחי בירושלים. בשנת 1941 היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה". בשנת 1949 היה חבר סיעת "אל המקור".
עם קום מדינת ישראל, מונה למנהל האגף לנפגעי רכוש במשרד לנפגעי המלחמה, שבראשו עמד הרב יהודה לייב פישמן מימון ומנכ"לו היה יצחק רפאל. באוקטובר 1948 החליף רוזנבלום את רפאל, שעבר לסוכנות היהודית. במאי 1949 עבר לכהן כמנכ"ל משרד הפנים, תחת שר הפנים משה שפירא. ביוני 1952 התפטר מתפקיד מנכ"ל משרד הפנים. בפרסום במעריב נטען שהתפטר מסיבות אישיות. לעומת זאת, שלמה נקדימון טען לאחר שנים בעיתון חרות שהוא התפטר בגלל חילוקי דעות עם השר. באוגוסט 1952, בבחירות לוועידת הפועל המזרחי, היה מאנשי הסיעה המאוחדת של יצחק רפאל ואליהו-משה גנחובסקי.
בשנות ה-50 היה חבר הוועד הפועל של הפועל המזרחי. 
בשנת 1960, מונה על ידי מפא"י לוועדת הבחירות של הרבנות הראשית, בניגוד לעמדת ראשי מפלגתו. בעקבות זאת הוא סולק מהמפד"ל.
כעורך דין, ייצג נאשמים בעבירות כלכליות שונות, בהם יהודה שפיגל, שנאשם בקבלת שוחד בפרשת תל גיבורים.
בשנות ה-60 כיהן בהנהלה של כתב העת אמות. בשנות ה-70 כיהן בוועדת הרכישות של מוזיאון תל אביב לאמנות.
נשא לאשה את נחמה, בתו של יצחק יעקב וכטפויגל. נולדו להם שלושה בנים, שאחד מהם הוא אדם ברוך.
אנסמבל שירה חדשה לירושלים

אנסמבל שירה חדשה הוא הרכב מוזיקלי ישראלי שהקים המוזיקאי אמיר פרלמן בשנת 2006.
האנסמבל הוקם במטרה לבצע ולהקליט ניגונים ופיוטים ממורשת קהילות ישראל
בעיבוד להרכב קאמרי אוריינטאלי המשלב כלי נגינה אותנטיים עם כלים מערביים. 
ההרכב מבצע חומרים מקוריים שנכתבו עבור ההרכב על ידי אמיר פרלמן אף הם בהשראת המוזיקה המסורתית מקהילות אשכנז, ספרד וצפון אפריקה. מרבית מחברי ההרכב הם נגנים מסצנת הג'אז הישראלית דבר הניכר בסגנון המוזיקלי של ההרכב ובעיבוד הלחנים המסורתיים אותם ההרכב מבצע. שני אלבומים שהוקלטו במהלך פרויקט זה יצאו בחברת התקליטים מגדה מקבוצת האוזן השלישית.
שושנאים

מאפיינים

הסדרה מכילה לרוב צמחים עשבוניים או מטפסים, ולעיתים בני שיח. רובם רב־שנתיים ובעלי איבר אגירה תת-קרקעי. הסדרה מוכרת  בעיקר בזכות השושן בעל פרחים גדולים ויפים. ייחודם מתבטא בנוכחות תדירה של נקודות שחורות על־גבי עלי העטיף. עם זאת, במבט על כלל הסדרה, גודל הפרחים משתנה בין קטן וגדול, והם לעיתים בודדים, ולעיתים סדורים בתפרחות.

תפוצה

לפי הגישה המודרנית, השושנאים מונים 10 משפחות, ובהן משפחה אחת של ספרופיטים (Corsiaceae). תפוצת הסדרה בכללותה היא עולמית. המשפחות הגדולות יחסית (המונות מעל מאה מינים) שייכות לחצי הכדור הצפוני, או שתפוצתן עולמית עם מרכז הכובד בחצי הכדור הצפוני. לעומתן המשפחות הקטנות (עד עשרה מינים) מוגבלות באופן מפתיע לאזורים בחצי הכדור הדרומי, או לעיתים רק אוסטרליה או אמריקה הדרומית.
מספר המינים בסדרה קטן למדי והוא רק כ־1,300. הסדרה מיוצגת בארץ על ידי 7 סוגים בשלוש משפחות.

מקורות הסדרה

מספר מאובנים מקרב השושנאים הוא קטן יחסית. ישנם פריטים אחדים השייכים לאאוקן (כמו Petermanniopsis anglesaensis או Smilax), אך זיהוים אינו וודאי. כמו כן, ידוע על Ripogonum scandens מתקופת המיוקן. לפיכך, לא ניתן להעריך במדויק את הגיל והתפוצה ההתחלתית של סדרת השושנאים. מעריכים כי הסדרה נוצרה בקרטיקון התחתון, לפני למעלה מ־100 מיליון שנה, ואילו הפיצול הראשוני למשפחות התרחש בתקופה שבין 82 ל־48 מיליון שנה לפנינו.

מיון

סוגים רבים של צמחים שהיו משויכים בעבר לשושנאים, הופרדו מתוך הסדרה, וקובצו למשפחות בשתי סדרות חדשות (טמוסאים ואספרגאים). כך למשל, הסוג שום אינו שייך עוד למשפחת השושניים, אלא למשפחה אספרגיים שבסדרה אספרגאים.
פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי

פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי הוא פסטיבל קולנוע ואמנות הנערך מדי שנה בחודש פברואר בעיר לוס אנג'לס, קליפורניה כאשר בעבר, נערך בעיר ואגאדוגו מדי שנתיים. הפסטיבל נוסד לראשונה בשנת 1992 כמוסד ללא כוונות רווח במטרה לקדם את התרבות וההבנה בין עמים ממוצא אפריקאי באמצעות ביטוי יצירתי של הצגת סרטים ותערוכת אומנות. מאז הפך לאירוע החשוב והמרכזי ליוצרי קולנוע אפריקאים וצאצאיהם ברחבי העולם. מדי שנה, מוקרנים בפסטיבל למעלה מ-170 סרטים ממדינות שונות מרחבי העולם לצד מגוון אירועים ומפגשים עם יוצרים ידועים מאפריקה ומהעולם.

היסטוריה

הפסטיבל נוסד בשנת 1992 על ידי קבוצת פעילים (איוקו באבו, דני גלובר וג'אנט דובויז) שהייתה מודאגת מהדימוי ומהייצוג של אנשים כהי עור בתקשורת במדינה. פעילים אלו החליטו לייסד פסטיבל סרטים בינלאומי שאליו יגיעו יוצרים מרחבי העולם ויציגו תמונה מציאותית יותר. בשנה הראשונה התקיים הפסטיבל במשך שבעה ימים ובו הוקרנו 40 סרטים. כיום, הפסטיבל נערך במשך 12 ימים ובו מוקרנים למעלה מ-170 סרטים. בשנת 2013 כינה העיתון הלוס אנג'לס טיימס את פסטיבל הסרטים כ"פסטיבל הסרטים השחור הגדול ביותר" בארצות הברית.

על הפסטיבל

בפסטיבל משתתפים כ-90,000 איש, 35,000 צופים בסרטים ויותר מ-100 יוצרי סרטים ואנשי אמנות מארצות הברית, מאפריקה, מאמריקה הלטינית, מאירופה, דרום האוקיינוס השקט וקנדה. הפסטיבל מפנה זרקור לקולנוע האפריקאי, תוך קיומן של תחרויות נושאות פרסים וחשיפה של היצירה האפריקאית בפני אנשי מקצוע ועיתונאים מרחבי העולם. מגוון רחב של אירועים מיוחדים אחרים כולל פאנלים וסדנאות בהובלת אנשי מקצוע מהתעשייה העוסקים בנושאים שונים סביב יצירה, משחק, בימוי ועוד נושאים הקשורים בתעשיית הקולנוע. אחד מהסרטים שהוקרנו בפסטיבלים הוא הסרט הפנתר השחור (Black Panther) שבו מככבים אנסמבל שחקנים כדוגמת צ'דוויק בוזמן, מייקל בי. ג'ורדן, לופיטה ניונגו, דנאי גורירה, מרטין פרימן, לטישיה רייט, אנג'לה באסט, פורסט ויטאקר ואנדי סירקיס. עלילת הסרט מביאה את שובו של טצ'אלה למקום הולדתו כמלך ווקאנדה, אך הוא מוצא שעל הזכות מלידה שלו קורא תיגר יריב המאיים בקונפליקט בעל השלכות כלל-עולמיות. הסרט קיבל תשבחות רבות על עבודת הבימוי, עיצוב התלבושות, סצינות הפעולה, הפסקול וביצועי השחקנים ויצא לאקרנים בישראל ב-15 בפברואר 2018.
עלי זהב (חומר)

עלי זהב הוא זהב שעבר ריקוע עד להפיכתו לדף דק במיוחד. הוא משמש בעיקר להזהבה של משטחים וקיים במגוון רחב של קרטים וגוונים, שהשכיח שבהם הוא זהב צהוב 22 קרט העשוי מ-91.67 אחוז זהב טהור. 
רוב עלי הזהב מיוצרים בגרמניה ואיטליה ומשווקים בספרונים של בין 20 ל-25 דפים המופרדים בניירות משי, בגדלים של 5X5 או 8X8 ס"מ. השיטה בעזרתה נוצרים העלים הדקים היא על ידי ריקוע עלי הזהב המונחים בין שתי שכבות ונדחסים במכות פטיש עד לעובי של כ-0.006 מ"מ.
טעות נפוצה היא לחשוב שעלה זהב הוא עלה מתכת, אך מדובר במוצרים שונים. המונח עלה מתכת מתייחס בעיקר לדפים דקים של מתכת בכל גוון ושאינם מכילים זהב אמיתי.

תהליך הנחת עלי הזהב

שיטת הנחת עלי הזהב המסורתית, הקשה והנחשבת ביותר, היא בשימוש במים. השיטה לא השתנתה במשך מאות בשנים והיא עדיין נעשית ביד.
תהליך העבודה מתחיל בשיוף מוקפד של משטח ומשיחתו בדבק, לאחר מכן מכסים את כולו בשש או שבע שכבות של טין ארמני איכותי ואדמדם טחון דק ומעורבב עם קולגן, ולאחר מכן הוא מלוטש עם בד כותנה לקבלת משטח חלק לגמרי ונטול פגמים. בשלב הזה מניחים את עלי הזהב שהורטבו מבעוד מועד במים בעזרת מברשת (לרוב משיער שור) ולבסוף מבריקים את המשטח עם אבן אגט; ההברקה צריכה להתבצע כשהדפים טרם התייבשו לגמרי.
בשיטה המודרנית, האובייקט שעובר הזהבה מצופה תחילה בדבק, לרוב על בסיס מים, ועלי הזהב מונחים על הדבק עד לייבוש. לאחר ייבוש מלא מורחים את האובייקט בלכה כאמצעי לשימורו.

שימוש קולינארי

עלי זהב אינם רעילים ובתרבויות אחדות משתמשים בהם כאמצעי קישוטי במזון או בשתייה. בדרך זו הם מעבירים תחושה של יוקרה וערך רב. עלה כזה נקרא וארק, וניתן למצוא אותו במספר קינוחים וממתקים, ביניהם שוקולד וממתקים הודיים מסוימים.
במדינות אסייתיות לעיתים משתמשים בעלי זהב בחטיפי פירות. בעבר השתמשו בו גם בקפה, במיוחד בתקופת "כלכלת הבועה" של יפן בקנאזווה, אזור בו התרכזה תעשיית עלי הזהב. חנויות וסדנאות עלי זהב מכרו תה ירוק וסוכריות עם עלי זהב בתוכן. בשלהי 1870, השתמשו באכילת עלי זהב עם שתיית אלכוהול, כדי ליצור רושם של עושר רב. 
טרנד עכשווי בארצות הברית הוא שימוש בעלי זהב במשקאות ליקר כמו גולדשלאגר, אולם באירופה ליקרים עם חלקי עלי זהב ידועים כבר משלהי המאה ה-16. דוגמה ידועה לכך היא גולדוואסר הפולני, המיוצר לפחות משנת 1598.
Program Segment Prefix

במערכת ההפעלה DOS, תחילית מקטע התוכנית (באנגלית Program Segment Prefix, ובקיצור PSP) היא מבנה נתונים בגודל של 256 (100h) בתים, המשמש את מערכת ההפעלה לשמירת נתונים שונים על התוכניות המופעלות בה. כאשר תוכנית נטענת לזיכרון לשם הרצה, המערכת יוצרת עבורה את טבלת ה-PSP ומעדכנת בה את השדות השונים. התוכנית עצמה נטענת לזיכרון מיד לאחר הטבלה. בקובץ COM מקטע ה-PSP הוא מקטע הבסיס של התוכנית וטבלת ה-PSP נטענת בתחילתו, כך שהתוכנית עצמה נטענת תמיד בהיסט של 100h בתים.

שימושים

כתובת מקטע ה-PSP של תוכנית משמשת כמזהה ייחודי שלה (Process ID) עבור מערכת ההפעלה בפעולות של ניהול משאבים (זיכרון וקבצים).
הנתונים השמורים ב-PSP משמשים בעיקר את מערכת ההפעלה. השימוש הנפוץ ביותר בתוכנה הוא קבלת הפרמטרים שבשורת הפקודה.
בלאנש

ביוגרפיה

דלוו נולדה בבריסל, בירת בלגיה. את השראתה להיכנס לעולם המוזיקה קיבלה מאחיה הבוגר, אשר הוא בעצמו זמר וכבר מגיל צעיר למדה לנגן על גיטרה ופסנתר. בחודש ינואר 2016, בגיל 15, ביצעה באודישנים לעונתה החמישית של תוכנית הריאליטי The Voice Belgique (הגרסה הבלגית של The Voice, המשודרת בחבל ולוניה דובר הצרפתית) את שירה של אדל, "Daydreamer" והתקבלה לנבחרת של הצמד הצרפתי המפורסם Cats on Trees. היא עברה את שלב הדו-קרב בביצוע השיר "Creep" של רדיוהד. דלוו צלחה את שלב שבוע ההופעות החיות הראשון ונבחרה להמשיך לשבוע השני לאחר ביצוע השיר, "Running with the Wolves", של אורורה. בשלב השבוע השני של הופעות החיות הודחה. ב-22 בנובמבר 2016 רשות השידור דוברת הצרפתית של בלגיה, RTBF, הכריז כי אלי דלוו תייצג את בלגיה באירוויזיון 2017. נעשה שיתוף פעולה בינה לבין המוזיקאי פייר דומולין בכתיבת השיר "City Lights" איתו ייצגה את מדינתה בתחרות. השיר העפיל לגמר התחרות וסיים במקום הרביעי.
היא שייכת לקהילה היהודית בבלגיה ומדריכה בקן של תנועת הנוער השומר הצעיר בבריסל. הופיעה בישראל ב-5 באפריל עם השיר "City Lights" במסגרת פרויקט ההסברה הישראלי Israel Calling 2017 אשר נערך בתל אביב.
אקווה וירגו

אקווה וירגו (Aqua Virgo) הייתה אחת מ-11 אמות המים שסיפקו מים לרומא העתיקה.
עם נפילתה של האימפריה הרומית והפסקת תחזוקת האמה זו נסתמה ופסק השימוש בה וזו נהרסה. כאלף שנים מאוחר יותר, נבנתה באותו נתיב האקווה וירגינה.

היסטוריה

אמת המים הושלמה בשנת 19 לפנה"ס על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה, בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס. מקורה של האמה בסמוך לאבן המיל השמינית של הויה קולאטינה, כ-3 ק"מ מהויה פראנסטינה.
על פי האגדה התגלה המעיין על ידי בתולה שהביאה שלושה חיילים רומאיים צמאים למעיין, שנקרא על שמה.
אורכה של האמה כ-20 ק"מ בהם יורד גובה מפלס המים כ-4 מטרים, עד הגעתה למרכזו של שדה מרס. בשיאה הביאה האמה לעיר כ-103,916 מטרים מועקבים של מים מדי יום. לאורך מרבית מהלכה, עוברת האמה מתחת לפני הקרקע.
לדברי ההיסטוריו פרוקופיוס, בשנת 537 ניסו הגותים לעבור דרך האמה ולתקוף את רומא.
לאחר נפילת האימפריה הרומית, נזנחה האמה. האמה נבנתה מחדש על ידי האפיפיור אדריאנוס הראשון בסוף המאה השמינית בשם "אקווה וירגינה".
מטרו סטיישן

היסטוריה

ב-2006 האמהות של טרייס סיירוס ומסון מוסו הכירו אחד לשני על הסט של האנה מונטנה  שם מככב אח של מסון, מיטשל, ואחותו של טרייס, מיילי. השניים בעלי תחביב מוזיקה משותפים, ולכן החליטו להקים להקה. זמן קצר לאחר הפגישה הראשונה, סיירוס גייס את בלייק הילי מלהקת "סינט'טיק ג'וי" כנגן קלידים, סינתיסייזר ונגן באס. סיירוס נשאר בתפקיד זמר והגיטריסט המוביל. מוסו נהפך לזמר הראשי ולגיטריסט רית'מ. 
מטרו סטיישן משכה את תשומת לבו של אנתוני הימפרוגו, מי שאחרי זמן מה הצטרף כמתופף הלהקה, אחרי שהלהקה הוציאה לאור את השיר "Seventeen Forever", באתר MySpace. מוסו היה הזמר הראשי בשיר. הפופולריות של הלהקה גדלה בקרב מאזיני האתר ואף הגיעו לראש מצעד הלהקות הלא חתומות של האתר.
מטרו סטיישן גולתה על ידי נציג Columbia Records מתוכנית העין ההולכת, אחרי שהנציג גילה אותם דרך האתר MySpace לא עבר זמן מה עד החתימה על החוזה.
ב-2009 הלהקה נבחרה על ידי מגזין "קראנג" ללהקה הגרועה של 2009.
לקראת 2010 בלייק הילי ואנטוני אימפרוגו עזבו את הלהקה.