ליגת האלופות של CONCACAF

גביע CONCACAF לאלופות

המפעל נוסד בשנת 1962, ככלי מדד אפשרי להעפלה לגביע ליברטדורס, מפעל אותו מארגנת CONMEBOL. 
מאז הקמתו שינה המפעל את מתכונתו מספר פעמים. בשיטה המקורית חולקו המשתתפות לשתי קבוצות, קבוצת צפון/מרכז אמריקה וקבוצת הקריביים, מהן העפילו המובילות לסיבוב או למשחק הגמר. הזוכה הראשונה בתואר הייתה גוודלחרה המקסיקנית, שגברה במשחק גמר כפול 0–6 על קומוניקאסיונס מגואטמלה. החל מ-1971, הצטרפו למפעל גם סגניות מליגות בצפון אמריקה, והטורניר החל להתרחב. בהדרגה, נוסף גם שלב בתים למפעל.
בשנת 1995, בעקבות הקמת ה-MLS, שינה הטורניר את מתכונתו פעם נוספת. שלב הבתים בוטל, והטורניר שוחק בשיטת נוקאאוט מתחילתו ועד סופו. בין 2004 ל-2008, בפורמט האחרון של המפעל בשמו הישן, השתתפו בו שמונה קבוצות שהחלו את דרכן ברבע הגמר, ושיחקו בשיטת נוקאאוט במשחק כפול (בית וחוץ) עד לשלב הגמר. הזוכה האחרונה של המפעל במתכונתו הישנה הייתה פצ'וקה המקסיקנית, שגברה בגמר כפול 2–3 על דפורטיבו סאפריסה מקוסטה ריקה.
החל משנת 2005, שולחת CONCACAF את מחזיקת הגביע להשתתף באליפות העולם לקבוצות.

ליגת האלופות של CONCACAF

בנובמבר 2006 קיבל הוועד הפועל של CONCACAF החלטה לפתח את גביע האלופות למפעל רחב יותר, בסגנון ליגת האלופות האירופית. בישיבה שנערכה ב-14 בנובמבר 2007, הוצגו הפרטים הראשונים של המפעל החדש, שהחל את דרכו באוגוסט 2008. המפעל הורחב ל-24 קבוצות. לפי השיטה המקורית, 16 מהן שיחקו בסיבוב נוקאאוט מוקדם. שמונה המעפילות מסיבוב זה הצטרפו לשמונה הקבוצות הנותרות לשלב בתים, בו חולקו לארבעה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד. שתי הראשונות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר. שלבי ההכרעה שוחקו בשיטת נוקאאוט בית-חוץ. החל מ-2012 שונה הטורניר פעם נוספת, ו-24 הקבוצות החלו כולן את דרכן בשלב בתים, ממנו העפילו המובילות לשלב רבע הגמר.

האזור הצפון אמריקאי

תשע קבוצות מאזור צפון אמריקה מעפילות לשלב הבתים של ליגת האלופות. מקסיקו וארצות הברית שולחות את המספר הרב ביותר של נציגות לטורניר, ארבע כל אחת, בעוד קנדה שולחת נציגה בודדת.
במקסיקו מתחלקת עונת הכדורגל בליגת העל המקסיקנית לטורנירי אפרטורה וקלאוסורה. המעפילות לליגת האלופות הן האלופה והסגנית מכל טורניר.
בארצות הברית, מחולקים ארבעת הכרטיסים לקבוצה בעלת מאזן הליגה הטוב ביותר ב-MLS, לזוכה בגביע ארצות הברית הפתוח, לזוכה בגביע ה-MLS ולזוכה ב-מגן הקהילה ב-MLS. אם אחת הזוכות בכרטיס היא קנדית, מועבר כרטיסה לקבוצה בעלת מאזן הליגה הטוב ביותר שלא הצליחה להעפיל באמצעות כרטיס אחר, מאחר שקנדה שולחת רק את הזוכה באליפות המקומית הקנדית לטורניר.

האזור המרכז אמריקאי

מאזור מרכז אמריקה נשלחות 12 קבוצות לטורניר, כאשר קוסטה ריקה, אל סלוודור, גואטמלה, הונדורס ופנמה שולחות שתי נציגות כל אחד, בעוד בליז וניקרגואה שולחות נציגה אחת. 
אם אחת מנציגות מרכז אמריקה נפסלת, היא מוחלפת בנציגה ממדינה מרכז אמריקאית אחרת, בהתאם להישגי המדינות בטורנירים קודמים.

האזור הקריבי

שלוש נציגות מאזור הקריביים מעפילות לליגת האלופות. המעפילות נקבעות על פי טורניר פנים-יבשתי קריבי שנקרא אליפות CFU לקבוצות. על מנת להשתתף במפעל הפנימי יש לזכות בתואר האליפות המקומי שנה קודם לכן, אך ישנן התאחדויות ששולחות נציגות אחרות לטורניר הפנימי, אם אלו מועדונים מקצועניים המשחקים במסגרת ליגות אחרות.
אם אחת מנציגות הקריביים נפסלת, היא מוחלפת בקבוצה שסיימה במקום הרביעי באליפות CFU לקבוצות.

שיטת הטורניר

כל טורניר מתחלק לשני שלבים - שלב בתים ושלב נוקאאוט.
שלב הבתים מתקיים בין החודשים אוגוסט לאוקטובר, ומשתתפות בו 24 קבוצות. הקבוצות מחולקות לשמונה בתים בני שלוש קבוצות כל אחד. ההגרלה לשלב הבתים מתבצעת על פי קבוצות דירוג. ישנן שלוש קבוצות, וכל כרטיס לטורניר מקנה מקום בקבוצת דירוג שונה. לכל בית מוגרלת נציגה מכל קבוצת דירוג. ישנה הגבלה נוספת בהגרלה, כך ששתי קבוצות מקסיקניות או שתי קבוצות אמריקאיות לא יכולות להיפגש בשלב הבתים. במסגרת משחקי שלב הבתים, כל קבוצה משחק עם שתי יריבותיה פעמיים, בבית ובחוץ. בתום ארבעה מחזורים, מעפילות שמונה הקבוצות שסיימו במקום הראשון בבית שלהן לשלב הנוקאאוט.
שלב הנוקאאוט של הטורניר משוחק בין החודשים מרץ למאי, והוא מתחיל כחמישה חודשים לאחר סיום שלב הבתים. שלב זה מתנהל בשיטת נוקאאוט לפי משחקי בית-חוץ לכל אורכו, כולל שלב הגמר. המעפילות משלב הבתים מדורגות על פי הישגיהן, ונפגשות ביניהן ברבע הגמר כך שהמדורגת ראשונה נפגשת עם המדורגת שמינית, השנייה מול השביעית וכן הלאה, כשהמדורגות 1–4 מארחות את משחק הגומלין.