google/wiki40b huggingface dataset:
איינהרייר

איינהרייר (בנורדית עתיקה: Einherjar) במיתולוגיה הנורדית הם אלו שמתו בכבוד בקרב, והובאו לאחר מותם אל היכל ולהאלה בידי הולקיריות.
משמעות השם "איינהרייר" הוא ("צבא של אחד"), והם צבאו הפרטי של האל אודין. האיינהרייר הם אנשים שמתו בקרב בכבוד, עם נשק ביד, והם נלקחים בידי הוולקיריות אל ולהאלה ("היכל המתים") אשר נמצא באסגארד. אלו שלא מתו בקרב, מגיעים להלהיים, עולמה של האלה הל. בוולהאלה האיינהרייר משכימים מדי בוקר לקריאתו של התרנגול גוּלינְקַמְבי ("כרבולת זהב"), ונלחמים לשם האימון והשעשוע. הם הורגים זה את זה במהלך האימונים עד שנותר רק אחד בחיים, ואז קמים לתחייה. הם אוכלים סעודה מפוארת - הטבח אנדרימניר מבשל בקלחת אילדרימיר (Eldhrímnir), את בשרו של חזיר הבר סֵרימְניר ("המושחר"), ואותו מחלק לאיינהרייר. סרימניר הוא חזיר ענק אשר נשחט מדי יום, ובלילה קם לתחייה לספק מזון לסעודת יום המחרת. הם אינם שותים מים, שכן זוהי פחיתות כבוד שאורחיו של אודין ישתו מים פשוטים. מחלבה של העז הֵיידְרוּן מוכן תמד בכמויות גדולות, אשר אותו שותים האיינהרייר. את התמד מגישות להם הוולקיריות עצמן.
האיינהרייר נאספים בידי אודין כהכנה לראגנארוק. לעיתים הם נשלחים בידי האל היימדייל למשימות ביוטנהיים ובמידגארד, אולם נאסר עליהם ליצור קשר עם החיים. כאשר יגיע הראגנארוק, יוביל אודין את האיינהרייר אל הקרב האחרון בוויגְריד כנגד צבא המפלצות והענקים בהנהגתו של לוקי.
דסטין מוסקוביץ'

ביוגרפיה

נולד בגיינסוויל (Gainesville), פלורידה וגדל באוקלה. למד בתיכון ואנגארד (Vanguard) וסיים עם תעודת IB. לאחר מכן למד כלכלה באוניברסיטת הרווארד, אז חלק את מעונו ביחד עם מארק צוקרברג. ביוני 2004 נטלו צוקרברג ומוסקוביץ' שנת חופשה מלימודיהם, ביחד עם אדוארדו סברין, כריס יוז ואנדרו מקקולום, ועברו להתגורר בפאלו אלטו, קליפורניה, שם הקימו לראשונה את הרשת החברתית פייסבוק; הרשת נקראה במקור thefacebook.com, והיא היוותה בתחילת דרכה רשת חברתית לסטודנטים. מוסקוביץ' כיהן כמנהל הטכני הראשי הראשון של פייסבוק, ואחראי האסטרטגיה ופיתוח פייסבוק בטלפון הנייד.
ב-3 באוקטובר 2008 הודיע מוסקוביץ שהוא עוזב את פייסבוק ביחד עם ג'סטין רוזנשטיין, המהנדס הבכיר של פייסבוק. בכך היה האחרון ממייסדי פייסבוק שעזבו את החברה, וצוקרברג הוא היחיד שנותר בה.
ב-7 בפברואר 2011 הציגו מוסקוביץ ושותפו רוזנשטיין את "אסאנה" (Asana), תוכנת יישום שמשפרת את האופן בו אנשים משתפים פעולה בקבוצות עסקיות בניהול פרויקטים. אסאנה מופעלת על ידי "לונה", מסגרת אינטרנט מבוססת JavaScript שפותחה על ידי החברה. ההשקעה הראשונה של מוסקוביץ ורוזנשטיין ב"אסאנה" הייתה כ-9 מיליון דולרים. אסאנה עוררה עניין ציבורי גם כאשר מהנדסיה קיבלו 10,000 דולרים לשיפור הציוד במשרדיהם.
במרץ 2011 הוגדר מוסקוביץ כמיליארדר הצעיר ביותר בעולם בזכות עצמו. הוא מחזיק ב-7.6% ממניות פייסבוק, שמוערכים בכ-6.4 מיליארד דולר.
שלום בן-משה

קורות חייו

שלום בן משה נולד בראש העין, בנו של זכריה משה, ראש המועצה הראשון של ראש העין.
בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, תעודת הוראה ממכללת בית ברל ובעל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה.

שירותו הצבאי

בן משה התגייס לצהל באוגוסט 1966, החל את דרכו בפלוגת ההכנה למ"כים של בה"ד 4 בצריפין. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בתום הקורס הוצב בחטיבת גולני, שם התקדם במעלה הדרגות והתפקידים. כמפקד פלוגה א' בגדוד 13 (גדעון) לחם במלחמת ההתשה, ובין היתר ירה והפיל מטוס מצרי באמצעות מקלע. בעבור פעולה זו הוענק לפלוגה בפיקודו צל"ש מאת מפקד חיל האוויר, מוטי הוד. בעת ששימש כסמג"ד השתתף גם במבצע יונתן. בהמשך שירותו שימש כמפקד גדוד בגולני, ב-1981 מונה למפקד חטיבת החרמון, במלחמת לבנון הראשונה שימש סגן מפקד עוצבת הגליל וב-1987 מונה לסגן מפקד יק"ל. התקדם בתפקידי הפיקוד ובשנים 1991–1989 שימש כקצין משטרה צבאית ראשי. בשנים 1995–1991 שימש כקצין חינוך ראשי. בשנים אלו היה בין היתר חבר בצוות אשר ניסח את הקוד האתי הראשון של צה"ל.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש בן-משה כמנהל האגף להכשרה מקצועית במשרד התמ"ת.

ראש עיריית ראש העין

בבחירות אשר נערכו ב-22 באוקטובר 2013 נבחר שלום בן משה לראשות עיריית ראש העין לאחר קבלת תמיכתם של 56% מכלל המצביעים.
בבחירות הסיבוב השני שנערכו ב-13 בנובמבר 2018, זכה שלום בן משה ב-52% מקולות המצביעים, גבר על המועמד רז שגיא ונבחר לראשות העיר בפעם השנייה.
פגיון (כוונת)

"פגיון" היא כוונת רובה אלקטרואופטית חכמה (תוצרת ישראל) הכוללת מערכת בקרת אש ומחשב ירי. הכוונת מגדילה באופן משמעותי את דיוק הירי המבצעי ומשפרת באופן ניכר את אחוזי הקליעה במגוון סוגי מטרות (נייחות וניידות). הכוונת פותחה בשיתוף פעולה על ידי חברת Smart-Shooter הישראלית ומפא"ת, ונמצאת כיום בקליטה בצה"ל.
הכוונת מורכבת ממצלמה דיגיטלית אלקטרואופטית, צג ליורה, בקר הדק ומחשב ירי מתקדם שמסוגל להינעל על מטרה בתנועה ולנתח את מהירותה וכן את תנאי הסביבה (מרחק, רוח, לחות) ולהעריך באיזה רגע ובאיזה מצב כדור שיירה הרובה יפגע בה בסבירות של 95%. ברגע שהמחשב מזהה הסתברות פגיעה כזו הוא שולח חיווי ליורה תוך סימון בנקודה אדומה או צלב אדום על צג הכוונת כדי לאפשר ליורה לכוון נכון את הרובה. באמצעות בקר ההדק הכוונת מונעת ירי כאשר המחשב מעריך את סיכוי הפגיעה כנמוך. המצלמה של הכוונת גם מתעדת את הירי ומאפשרת תיחקור מבצעי בעת הצורך.
ב-2019 הזמין צה"ל כ-2,000 כוונות "פגיון" עבור חיל הרגלים ויחידות מובחרות בצה"ל. הן ככל הנראה יותקנו על גבי רובי השירות מדגמי M4A1 פלאט-טופ ותבור X-95 פלאט-טופ.
פרס לסיפורת מאת נשים

היסטוריה

הפרס אמור היה להינתן החל משנת 1994 בידי חברת מיצובישי, אבל המחלוקת ציבורית שהתעוררה באשר לערכו של הפרס גרמה לחברה לחזור בה ממתן החסות.

חברת אורנג' הבריטית, המפעיל הסלולרי וספקית שירותי אינטרנט לקחה על עצמה את מימון הפרס. הוא הוענק לראשונה ב-1996. חבר השופטים היה ועדה של "עיתונאים, מבקרים, סוכנים ספרותיים, מוציאים לאור, ספרנים, מוכרי ספרים" בני שני המינים, בכללם יושבת הראש הנוכחית, הסופרת והשדרנית קיית מוס.
הפרס נועד להעלות על נס את תרומתן של נשים כותבות, שמוס האמינה שנוטים לפסוח עליהן במתן פרסים חשובים.

בתגובה לרשימה הקצרה של זוכי פרס מאן בוקר ב-1991 שהייתה כולה על טהרת המין הגברי.

הזוכה בפרס מקבלת 30,000 פאונד לצד פסל ארד המכונה "בסי" (Bessie) שיצרה האמנית גרייזל ניבן (Grizel Niven), אחותו של השחקן והאמן דייוויד ניבן. בדרך-כלל מתפרסמת מדי שנה בחודש מרץ רשימת המועמדים המלאה ובחודש יוני רשימת המועמדים הקצרה, וכעבור ימים ספורים מכריזים על הזוכה. הזוכה נבחרת מדי שנה בידי צוות של "חמש נשים מובילות". ב-2005 ציינו השופטות את הספר "Small Island" של אנדריאה לוי כ-"Orange of Oranges", הרומן הטוב ביותר של העשור החולף.
הBBC טוען שפרס אורנג', יחד עם פרס בוקר הגברי ופרס קוסטה (Costa Book), מהווה שלישייה של פרסי ספרות יוקרתיים. מכירות ספרי המועמדים לפרסים הללו נסקו במידה משמעותית.

ספרה של לוי משנת 2004 נמכר בקרוב למיליון עותקים (בהשוואה לפחות מ-600,000 של זוכה פרס מאן בוקר באותה שנה),

בעוד מכירות הספר A Spell of Winter של Helen Dunmore הוכפלו בארבע אחרי שהיא הייתה הזוכה הראשונה בפרס,

מכירות ספרה של ואלרי מרטין שזכתה בפרס ב-2003 עלו פי עשרה בעקבות הזכייה.

והספריות הבריטיות, הנוהגות לתמוך בפרס בדרכים שונות, דיווחו על הצלחתן בהצגת סופר חדש בפני הקוראים: "48% אמרו שהם ניסו סופר חדש בעקבות היוזמה ו-42% אמרו שינסו ספרים אחרים של הסופרים החדשים שקראו."
אולם העובדה שבפרס יכולות לזכות רק נשים מעוררת מחלוקת.

לאחר ייסוד הפרס כינה אותו אוברון וו "פרס הלימון" בעוד ג'רמיין גריר טענה שבמהרה יחלקו פרס ל"סופרים ג'ינגים".
א. ס. בייאט, הזוכה בפרס מאן בוקר לשנת 1990, כינתה אותו "הפרס הסקסיסטי", וטענה "שמעולם לא היינו זקוקים לכזה פרס"

לולה יאנג, יושבת ראש חבר השופטים, טענה ב-1999, שספרות הנשים הבריטית מתחלקת לשתי קטגוריות: "קרתנית וצרת-אופקים" או "משפחתית באופן שטחי".

לינדה גראנט הואשמה בגניבה ספרותית בעקבות זכייתה בפרס בשנת 2000,

בעוד בשנה שאחריה, הרכב מבקרים גברים הרכיב רשימת מועמדים משלהם וביקר קשות את רשימת המועמדים המקורית.

רשימת המועמדים לשנת 2007 גונתה כנובעת מ... "פסולת רבה..." בידי יושבת ראש חבר השופטים מיוריאל גריי

בעוד סיימון ג'נקינס, העורך הקודם של הטיימס, כינה אותו "סקסיסטי".

ב-2008 כינה טים לוט את הפרס "תעלול סקסיסטי" והציע ש"פרס אורנג' הוא סקסיסטי ומפלה, וצריך להתרחק ממנו".
אף אישה לא זכתה בפרס יותר מפעם אחת, אבל מרגרט אטווד הייתה מועמדת שלוש פעמים מבלי שזכתה.
בשנת 2013, עם התחלפות המממן המסחרי של הפרס ליצרנית המשקה Baileys ("אייריש קרים"), התחלף גם שם הפרס לשמו הנוכחי.
ממלכת איטליה

מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה איטליה הייתה בברית עם גרמניה והכריזה מלחמה על בריטניה וצרפת ב-1940. באוקטובר 1940 פתחה בפלישה ליוון, ובמקביל ניהלה לצד הגרמנים מלחמה בים התיכון ובצפון אפריקה כנגד בעלות הברית. ב-1941 איטליה, ביחד עם גרמניה הנאצית והאימפריה היפנית, הכריזה מלחמה גם על ארצות הברית ויחד עם גרמניה על ברית המועצות. עד לשנת 1943 הובס הצבא האיטלקי בצפון אפריקה ובברית המועצות. בעקבות פלישת בעלות הברית לסיציליה ב-1943 המלך פיטר את מוסוליני, אסרו ומינה את מרשל פייטרו באדוליו לראש הממשלה. בספטמבר 1943 חתם באדוליו על הסכם כניעתה ללא תנאי של איטליה, בניגוד לדעתה של גרמניה, שמיד תפסה את רוב שטח הארץ ושחררה את מוסוליני, שהנהיג בצפון משטר קצר-חיים, הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית. בעוד בעלות הברית, שנחתו בדרום, התקדמו צפונה, בסדרת מבצעים שכונתה המערכה באיטליה במלחמת העולם השנייה, הוקמה מחתרת אנטי-פשיסטית פופולרית במשך שתי שנותיה האחרונות של המלחמה, והטרידה כוחות גרמניים עד גירושם באפריל 1945, אז גם תפסו הפרטיזנים האיטלקים את מוסוליני והרגו אותו ואת פילגשו בתליה. מעט לאחר המלחמה, אי שביעות רצון אזרחית הובילה למשאל עם ב-1946 אשר בעקבותיו בוטלה המלוכה ואיטליה הפכה לרפובליקה.
חמצת אבובית הכליה

RTA 3- תסמונת משולבת

RTA type 3 הוא מצב נדיר בו קיימים מאפיינים הן של RTA type 1 והן של RTA type 2. צורה זו של חמצת אבובית הכליה נצפתה בשנים 1960 ו- 1970 כתופעה חולפת אצל תינוקות וילדים עם dRTA, ככל הנראה ביחס לגורם חיצוני כגון צריכה עודפת של מלחים.
ניתן לראות הפרעה זו גם במקרים בהם יש מחסור באנזים carbonic anhydrase או- inherited carbonic anhydrase II deficiency- מוטציות בגן המקודד את האנזים מביאות, בתורשה אוטוזומלית רצסיבית, למגוון תופעות הכוללות אוסטאופטרוסיס (התאבנות עצמות), חמצת אבובית הכליה, הסתיידות צרברלית, ופיגור שכלי.

RTA 4- חמצת היפרקלמית

RTA type 4 היא חמצת המציגה תמונה קלינית של היפורנינמיה (תת הפרשה של רנין) והיפואלדוסטרוניזם – כתוצאה מהפרשה מופחתת של אלדוסטרון או העדר תגובה (resistance) לאלדוסטרון, יש היפרקלמיה וחמצת (ירידה בהפרשת אשלגן ומימן בשתן).
הסיבות להופעתה של RTA type 4 הן תפקוד לקוי של הכליות (אי ספיקה קלה של הכליות), המלווה בחלק מן המקרים בסוכרת או במחלה טובולו-אינטרסטיציאלית, היפואדרנליזם (תת פעילות של בלוטת יותרת הכליה כגון במחלת אדיסון) או שימוש בתרופות כגון משתנים אוגרי אשלגן, NSAIDs, ומעכבי ACE או A2A. הטיפול יהיה מתן פלודרוקורטיזון, פורוסמיד או סידן- כדי לטפל בהיפרקלמיה.
מדגם רשום

המונופול אותו מעניק המדגם

כבוד השופט א' ריבלין בע"א 7125/98 מיפרומאל תעשיות ירושלים נ' קליל תעשיות בע"מ פסק כי:
"מאחר שדיני המדגמים נועדו להגן על הצורה עצמה, מוענק לבעל המדגם מונופול מסחרי מלא על הצורה המוגנת. מדובר בזכות מונופוליסטית שלילית, המונעת מכל אדם, זולת בעל המדגם:
(א) ליחד, לצורכי מכירה, את המדגם או כל חיקוי תרמית או חיקוי בולט הימנו לכל חפץ הכלול בסוג סחורה שרשום בו המדגם, חוץ אם יש לו רישיון או רשות בכתב מאת הבעלים הרשומים, ואסור לו לעשות כל דבר כדי לאפשר לו ליחד את המדגם כאמור לעיל; או 
(ב) לפרסם סחורה או להציעה למכירה, אם ידע כי יחדו לאותה סחורה מדגם או כל חיקוי הימנו, אם חיקוי מתוך רמאות ואם חיקוי בולט, שלא בהסכמת בעליו הרשום" (סעיף 37 לפקודה)". 

סעיף 33 לפקודה

(1) עם רישומו של מדגם תהא לבעליו הרשום זכות היוצרים עליו למשך חמש שנים מיום הרישום, בהתחשב עם הוראות הפקודה הזאת.

(2) אם נתבקש הרושם במועד הקבוע ובאופן הקבוע, לפני כלות חמש-השנים הללו, להאריך את מועד זכות היוצרים ושולם המס הקבוע, יאריך הרושם את תקופת זכות היוצרים לחמש שנים נוספות מיום תום חמש השנים הראשונות.

(3) אם נתבקש הרושם במועד הקבוע ובאופן הקבוע, לפני כלות התקופה השנייה של חמש שנים, להאריך את מועד זכות היוצרים, יכול הרושם, בהתחשב עם כל תקנה על פי הפקודה הזאת ומששולם המס הקבוע, להאריך את מועד זכות היוצרים לתקופה שלישית של חמש שנים החל מיום כלות התקופה השנייה של חמש שנים.

(4) על אף הוראות סעיפים קטנים (2)ו(3), לא ביקש בעל מדגם להאריך את מועד זכות היוצרים ולא שילם את האגרה, במועד הקבוע כאמור בסעיפים קטנים (2)או (3), רשאי הוא, בתוך תקופה של שישה חודשים שתחילתה בתום התקופה הראשונה או השנייה של חמש השנים, לפי העניין לבקש להאריך את מועד זכות היוצרים, כפוף לתשלום אגרה נוספת על האגרה הקבועה לפי סעיפים קטנים אלה.

סעיף 37 לפקודה

(1) כל עוד קיימת זכות יוצרים באיזה מדגם אסור לשום אדם - 

(א) ליחד לצורכי מכירה, את המדגם או כל חיקוי תרמית או חיקוי בולט הימנו לכל חפץ הכלול בסוג סחורה שרשום בו המדגם, חוץ אם יש לו רישיון או רשות בכתב מאת הבעלים הרשומים, ואסור לו לעשות כל דבר כדי לאפשר לו ליחד את המדגם כאמור לעיל; או

(ב) לפרסם סחורה או להציעה למכירה, אם ידע כי יחדו לאותה סחורה מדגם או כל חיקוי הימנו, אם חיקוי מתוך רמאות ואם חיקוי בולט, שלא בהסכמת בעליו הרשום.

(2) כל העובר על הסעיף הזה יהא צפוי לשלם לבעל הרשום של המדגם סכום שלא יעלה על חמישים לירות כדמי נזק קצובים בעד כל עברה ועברה, ואם העדיף בעל המדגם להביא משפט לגביית דמי נזק בשל אותה עברה ולמען קבל צו מניעה לשם מניעת הישנות העברה, יהא צפוי העבריין לשלם את דמי הנזק שיפסוק בית המשפט ולהיות כפוף לצו מניעה שיוציא בית המשפט; בתנאי שהסכום הכולל שמותר לגבותו כדמי נזק קצובים בעד מדגם אחד לא יעלה על מאה לירות.
משוב גרופ

ועידות משוב

ועידות משוב הן כנסים בנושאי כלכלה ירוקה המאורגנים על ידי משוב גרופ, אשר מתקיימים מדי שנה באופן קבוע כבר עשר שנים. ועידות אלו מוקדשות לנושאים אקטואליים שעל סדר היום של הכלכלה הירוקה, ובין היתר, הן מארחות אישים בעלי השפעה מתחומי הממשל, הכלכלה, האקדמיה והמגזר העסקי בישראל. השיח הנוצר בעקבות הועידות יוצר תהודה ציבורית כאשר מביעים הדוברים את משנתם. וועידות מרכזיות: וועידת ישראל לחקלאות, הוועידה קלינטק למיחזור, ועידת ישראל לגינון ופיתוח הנוף .
כמו כן מקיימת משוב גרופ את כנס התמר וכנס האבוקדו הבינלאומי.

ועידת קלינטק למיחזור

ועידת  קלינטק למיחזור  של משוב גרופ הוא כנס חד-יומי הנערך מאז 2014, אחת לשנה. ועידת קלינטק למיחזור מוקדשת לדיון על נושאים אקטואליים ולניסיון לחזות את התהליכים  שיתרחשו במהלך השנה הקרובה ובשנים הבאות .
ועידת התחזיות מאפיינים נאומים קצרים יחסית של דוברים רבים  בכל ועידות קלינטק למיחזור התארחו השרים  להגנת הסביבה כמו גילעד ארדן,אבי גבאי . מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ישראל דנצינגר מנכלים של עמותות הסביבה  ופאנלים שבהם משתתפים 5-6 דוברים

ועידת ישראל לחקלאות

ועידת  ישראל לחקלאות   של משוב גרופ הוא כנס הנערך מאז 2010, אחת לשנה בחודש דצמבר. משנת 2015 הוא מתקיים במשך יומיים במלון בירושלים בחסות הרשות לפיתוח ירושלים ומשרד החקלאות ופיתוח הכפר. ועידת ישראל לחקלאות מוקדשת לדיון על נושאים אקטואליים ולניסיון לחזות את התהליכים  שיתרחשו במהלך השנה הקרובה ובשנים הבאות .
ועידת ישראל לחקלאות מאפיינים נאומים קצרים יחסית של דוברים רבים כמו כן  משתתפים 5-6 דוברים  ונוצר שיח חשוב ביותר נשיאי המדינה  שמעון פרס  וראובן ריבלין ועידות   ישראל לחקלאות  כמו התארחו שרי החקלאות   כמו שלום שמחון ,יאיר שמיר אורי אריאל ועוד . מנכל המשרד לחקלאות יוסי ישי, שלמה בן אליהו .
כמו כן השתתפו השרים גלעד ארדןיור מרכז המועצות האזוריות עמיר ריטוב. שי חג׳ג׳ ראשי המועצות האזוריות ועוד.

ועידת ישראל לגינון ופיתוח נוף

ועידת  ישראל לגינון ופיתוח הנוף   של משוב גרופ הוא כנס חד-יומי הנערך מאז 2013, אחת לשנה בחודש ספטמבר.

אגרומשוב

אגרומשוב היא ועידה ותערוכה בינלאומית שנתית לחקלאות, המתקיימת בגני התערוכה בתל אביב. מוצגים בה תוצרת חקלאית, כלים חקלאיים, טכנולוגיות ועוד.

תערוכת קלינטק

תערוכה בינלאומית שנתית לצד ועידה, שהוקמה בשנת 1997, ועסקה בתחום המים. מאז 2008 מוצגים בה גם תחומי הבנייה הירוקה, מיחזור, תחבורה ירוקה, אנרגיה מתחדשת והתייעלות אנרגטית.
התערוכה, מציגה בכל שנה טכנולוגיות המסייעות לפתור את בעיית התחממות כדור הארץ, המחסור העולמי ההולך וגובר במים, זיהום האוויר וכדומה. במקביל לתערוכה מתקיימים כנסים מקצועיים שונים.
המכתש הגדול

מכתש ירוחם (לשעבר המכתש הגדול או בשמו המדויק: מכתש חֲתִירָה) הוא מכתש אירוזי הנמצא בהר הנגב והוא אחד ממספר מכתשים דומים באזור שנוצרו באורח דומה. צורתו אליפטית, והוא השני בגודלו במכתשי הנגב. ממוקם בקמר חתירה ומכאן שמו הנוסף.
אורכו של המכתש 14 ק"מ ורוחבו 6 ק"מ. עומקו המרבי הוא 410 מטרים. הנחל המנקז אותו הוא נחל חתירה. גבולות המכתש הם רכס הרי חתירה במערב ורכס הר כרבולת במזרח ובדרום בו עובר שביל ישראל. מצפון מערב למכתש הגדול נמצא הר אבנון, המתנשא לגובה של 656 מטרים, ממנו קיימת תצפית יפה על המכתש. במרכז המכתש מתנשאים הרי מטמור, המגיעים לשיא גובה של 494 מטרים.
במכתש הגדול אזור חולות צבעוניים, שם נחשפו שכבות של אבן חול בצבעים שונים, המתפוררת במגע ומגלות מגוון צבעים רב. אזור החולות הצבעוניים מהווה אטרקציה תיירותית. בנוסף, נמצא במכתש מחשוף עשיר במאובנים, ביניהם שרידי אלמוגים, אמוניטים, חבצלות ים וקיפודי ים. מחשוף זה מהווה אתר טבע מוגן.

שם המכתש

המכתש הגדול התגלה קודם לגילוי מכתש רמון, הגדול ממנו, ושמו נובע מהעובדה שהוא גדול יותר מהמכתש השני שהיה ידוע באותו זמן - המכתש הקטן.
המכתש ממוקם כ-7 קילומטרים דרום-מזרחית ליישוב ירוחם, ובשל כך הציע עמרם מצנע, שהיה ראש הועדה הקרואה במקום, לשנות את שמו של המכתש ל"מכתש ירוחם", ביוני 2015 שונה שמו למכתש ירוחם כדי לעודד את התיירות לירוחם. בחודש יולי 2017 הותקנו שלטי תיירות ודרכים בכבישי הנגב המציינים את השם החדש מכתש ירוחם.

היווצרות

המכתשים בנגב הם תופעה נדירה, שכן דרוש שילוב של מספר תנאים כדי שייווצר מכתש: קמר אסימטרי, שכבות סלע שונות במידת קשיותן (למעלה שכבות סלע קשות, כמו גיר או דולומיט, ומתחת להן שכבות סלע רכות), חתירת נחל הסוחף את תוכנו של המכתש בעל בסיס סחיפה נמוך, ואקלים מדברי (יובש השומר על קירות המכתש מפני בליה).
בשלב הראשון הורבדה בראש הקמר אבן חול. אחריה הצפת ימת התטיס הביאה להרבדת סלעי משקע ימי - גיר ודולומיט. נסיגת הים וההתרוממות יצרה סידוקים ברום הקמר. הצפה נוספת של ימת התטיס הקדומה הביאה להיקוות מים בסדקי ראש הקמר. המים החלו להתנקז החוצה כשהם חוצבים נחל בדרכם החוצה - נחל חתירה. יחד עם התנקזות, המים סחפו איתם את שכבות הסלע מרום הקמר וחשפו כאן שכבות סלע קדומות יותר.

גאולוגיה

במכתש נחשפות שכבות מקומרות מתקופות יורה, קרטיקון תחתון, קנומן טורון, סנון. לצד המכתש ניצב קמר ירוחם, ועליו מונחות באי-התאמה שכבות משוכבות מתקופות הנאוגן והאאוקן מה שמעיד על כך שהקימוט נוצר בסוף תקופת הסנון ולא השפיע על שכבות אלה.

פעילות במכתש

בתקופת המנדט הבריטי נעשה ניסיון לניצול משאבי הטבע בשטח המכתש. הבריטים ערכו הכנות לקידוח בשטחו על מנת למצוא נפט, ביצעו סקר גאולוגי, הקימו מחנה עבודה וסללו דרך סולינג, אך לא הספיקו לקדוח. ב-1962 קדחה חברת הנפט הלאומית באתר קרוב לתכנון הבריטי את קידוח 'מזל 1', ובהמשך בסמוך את 'מזל 2', קידוחים שלא העלו דבר. לאחר קום המדינה הוחל בכריית חרסית וחול. בתוך המכתש ממוקם מפעל "חתירה" של חברת נגב מינרלים תעשייתיים בע"מ, העוסק בכרייה, ייבוש וניפוי של חול קוורץ.
מקרקעית המכתש אל שפתו יש דרך הנקראת מעלה אברהם, סמוך לפינתו הדרומית-מערבית של המכתש. הנתיב נפתח לרכב שטח על ידי יחידת צנחנים, והשם מעלה אברהם הוענק לו כמחווה לאברהם קריניצי, ראש עיריית רמת גן, העיר המאמצת של הצנחנים. מראש המעלה, הסמוך לשיאו הטופוגרפי של רכס חתירה, נפרשת תצפית מרהיבה אל המכתש הגדול. כמו כן הוקמה בראש המעלה אנדרטה לציון פריצתו.
יחסי החוץ של אנדורה

ארצות הברית

ב-25 בפברואר 1995, כוננו ארצות הברית ואנדורה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים. שתי המדינות נמצאות ביחסים מצוינים. שגריר ארצות הברית לספרד הוא מוכר גם שגריר אנדורה. ארצות הברית פקידי הקונסוליה הכללית מבוסס בברצלונה אחראים להתנהגות יום יומית של היחסים עם אנדורה.

צרפת

צרפת ואנדורה מקיימות יחסים דיפלומטיים ענפים עוד מאז שנת 1278, כאשר הריבונות באנדורה ניתנה לרוזן Foix השוכן בדרום צרפת, מכורך תפקידו כאחד מהנסיכים-שותפים של אנדורה. המדינות מקיימות ביניהם סחר נרחב, וצרפת היא גם המקור לחלק ניכר מהתמ"ג של אנדורה, באמצעות התיירות. את אנדורה מייצגת שגרירות בצרפת היושבת בפריז.

ספרד

ספרד ואנדורה מקיימות יחסים דיפלומטיים ענפים עוד מאז שנת 1278, כאשר הריבונות באנדורה ניתנה לבישוף אורחל השוכן בקטלוניה שבצפון ספרד, מכורך תפקידו כאחד מהנסיכים-שותפים של אנדורה. את אנדורה מייצגת שגרירות בספרד היושבת במדריד.

קוסובו

ב-8 ביוני 2011, אנדורה הצטרפה ל-76 המדינות אשר מכירות בעצמאותה של קוסובו. שר החוץ של קוסובו ציין כי שתי המדינות יכריזו על כינון יחסים דיפלומטיים, בזמן הקרוב. שלוש שנים קודם לכן (2008), אנדורה שקלה להכיר בעצמאותה של קוסובו, אך בשל לחץ שהופנה מצד ספרד, היא דחתה הצעה זו.

האומות המאוחדות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
אנדורה היא חברה מלאה בארגון האומות המאוחדות.

האיחוד האירופי

לאנדורה יש הסכם מכס משותף עם האיחוד האירופי מאז 1991, אך הסכם זה לא תקף באשר לתוצרת החקלאית. אנדורה חברה גם באזור שנגן, אך היא מונעת כניסת אנשים לתחומה ממדינות שאינן חברות בהסכם. אנדורה היא משתמשת במטבע האירו, ולמרות זאת היא פועלת להסדיר את הנושא.
אידה נודל

ילדותה

אידה נודל נולדה בשנת 1931 בפרבר של מוסקבה לחיה, גננת, ויעקב, קצין בצבא האדום. מגיל תשעה חודשים גדלה אצל סבה וסבתה בקולחוז היהודי ז'יאנקיס, ובגיל שלוש עברה משפחתה כולה למוסקבה. שפת אמה הייתה יידיש. אידה ואחותה אלנה למדו בבית ספר לא-יהודי, אולם בבית נשמרה המסורת, בעיקר בימי חג ומועד. אביה נפל במלחמת העולם השנייה, כשהייתה בת תשע.
בבגרותה למדה כלכלה באוניברסיטת מוסקבה.

פעילותה הפוליטית-ציונית ברוסיה

אידה נודל, כמו מסורבי עלייה רבים אחרים, התעוררה לפעילות דיסידנטית בעקבות ניסיון חטיפת המטוס הריק (מבצע חתונה) שאירגנו ב-15 ביוני 1970 הדיסידנט היהודי אדוארד קוזנצוב ואחרים.
לאחר שהגישה בקשה לוויזה ליציאה מרוסיה הסובייטית ב-1971 ונדחתה המשיכה בשנים הבאות להגיש בקשות להגר, בלא הצלחה. ב-1972 פוטרה מעבודתה. היא התכתבה עם חבריה לתנועה שנאסרו ושלחה להם ספרים, תרופות ומזון לכלאם. בנוסף עתרה בשם אסירים לשלטונות במוסקבה וייצגה אותם בפני מנהלי המחנות ובתי הסוהר. פן נוסף של פעילותה היו הפגנות ופגישות עם זרים שביקרו במוסקבה, להם חשפה (ודרכם לעולם כולו) את הפרת זכויות האדם הבסיסיות של האסירים בארצה.
הרשויות לא ראו בעין יפה פעילות זאת, והיא הוטרדה ונחקרה תכופות על ידי הק.ג.ב.. לאחר שפנתה מעל מרפסת ביתה ביוני 1978 בבקשה נואשת לאפשר לה להצטרף למשפחת אחותה ילנה בישראל, נידונה בבית משפט לארבע שנות גלות בכפר קריבושיינו (רוסית: Кривошеино) שבמחוז טומסק בסיביר.
בתקופת מאסרה הייתה אידה נודל לסמל כ-"סירובניקית" וזכתה להדים בדעת הקהל העולמית. התייצבותן לצדה של דמויות מרכזיות כרונלד רייגן, מרגרט תאצ'ר, ג'יין פונדה וליב אולמן בשילוב עם תהליך השקיעה של ברית המועצות הביאו לבסוף לשחרורה ולעלייתה לישראל ב-15 באוקטובר 1987.
מספר חודשים לפני שחרורה של נודל יצא סרטו של הבמאי האיטלקי מאורו בולוניני (Bolognini) "להתראות מוסקבה" , שבו גילמה ליב אולמן את דמותה.

לאחר העלייה לישראל

ביתה הראשון בארץ היה ברחובות, ולאחר מכן עברה להתגורר בבית בכרמי יוסף הסמוך ביחד עם אחותה אילנה.
בשנת 1990 ראה אור באנגלית ספרה האוטוביוגרפי "יד בחשכה", והיה לרב-מכר. הספר תורגם לאיטלקית (1993) ועברית (1994).
ב-1992 הקימה את ארגון "אם לאם" העוסק בקידום חינוכם של ילדי העולים מרוסיה, בעיקר בקרב מוקדי אוכלוסייה חלשה. הארגון הקים מרכזי למידה לשעות שאחרי בית הספר במקומות כ-ערד, אופקים, שדרות, נתיבות, אשקלון, באר שבע, קריית גת, ועפולה. הוא מונה כיום כ-5,147 ילד. את קליטת העלייה הרוסית בישראל בכלל ואת זו הפרטית שלה בפרט ביקרה בפומבי ביקורת קשה.
אידה נודל מזוהה עם חוגי הימין הפוליטי והייתה שותפה למחאה נגד תוכנית ההתנתקות. בראיון עיתונאי שעורר הדים ביוני 2005 הביעה תמיכה בתאוריית הקשר על רצח רבין של ברי חמיש.
במזכרת בתיה נקרא רחוב על שמה.
מקופלת

מקופלת היא מותג של חטיף שוקולד המיוצר על ידי עלית (כיום חלק משטראוס גרופ), וייחודו הוא בצורתו הנראית כקיפולי שוקולד. המוצר נוצר לראשונה בשנת 1935 במפעל הממתקים והקפה ליבר, שנרכש על ידי עלית בשנת 1970. הוא מיוצר ברציפות מאז.
המתכון המדויק המשמש להכנת מקופלת הוא סוד מסחרי של חברת עלית, הטוענת כי מעטים האנשים היודעים אותו.
מקופלת יצאה בתחילה בגרסת שוקולד חלב, ולאחר מכן נוספו לה גרסת שוקולד לבן ושוקולד מריר (בעבר אף יצאה גרסת קפוצ'ינו במהדורה מוגבלת), והיא משווקת באריזה אישית ובאריזה משפחתית. למקופלת גרסה כשרה למהדרין תחת המותג "מגדים". ביום העצמאות ה־55  של ישראל ב-2003 יצאה מהדורה של מקופלת כחול־לבן.
המקופלת, פרט לשימושה כחטיף, משמשת גם כתוספת בפרוזן יוגורט ובמשקאות חמים כגון חלב או שוקו.
החטיף הבריטי Flake, שהומצא ב־1920, הינו בעל מאפיינים דומים במראה ובטעם.
בשנת 2011, לרגל 75 שנה לקיומו של המותג "מקופלת", הוציאה חברת עלית אריזה מיוחדת בצבע לבן של המוצר ובתוכה חטיפי מיני מקופלת בשני טעמים (חלב ולבן) ועם שמות שונים על כל אריזת חטיף מיני (כגון: מפורקת, מפוררת, מקומטת) ומתחתן הסלוגן "בת 75 ועדיין בעניינים". מקופלת מוצאת כיום באריזה חדשה בצבע חום וצהוב.
מסגד האג'ה באיירם

תולדות המסגד

המסגד נבנה בשנים 1427–1428 בסגנון אדריכלי מוסלמי-סלג'וקי. המסגד נבנה לכבודו של המיסטיקן המוסלמי האג'ה באיירמ-אֳ ולי (Hacı Bayram-ı Veli). ולי שנולד בשנת 1352 היה המייסד של מסדר סופי חשוב וגם משורר טורקי. עם מותו של ולי בשנת 1430 הוא נקבר במבנה שהוקם עבורו סמוך למסגד. במאה ה-16 שופץ המסגד על ידי האדריכל העותמאני הנודע סינאן שהיה אדריכל החצר של הסולטנים העותמ'אנים. במאה ה-18 צופה המסגד באריחים. כיום משמש המסגד מאמינים רבים המבקרים בו ובחלקת הקבר לידו.
המסגד צמוד לחורבות של מקדש אוגוסטוס ורומא (Augustus Tapınağı) ששרדו עד לימינו. המקדש נבנה בין שנת 25 לפנה"ס לשנת 20 לפנה"ס, לאחר שהושלם כיבוש האזור בידי הרומים, והוקמה הפרובינקיה גלטיה, שהעיר אנקרה, שנקראה אז "אנקירה" שימשה לה כמרכז שלטוני.