google/wiki40b huggingface dataset:
ז'אן פרו

קורות חייו

פרו למד בבית הספר שליד מוזאון הלובר (École du Louvre), הוא התמחה בארכאולוגיה של סוריה. בשנת 1946 הגיע פרו לשנת השתלמות לירושלים בבית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה. בתקופה השתלמותו השתתף בחפירות ארכאולוגיות בתל פארעה (צפון), שנוהלה על ידי הכמרים הדומיניקנים רולאן דה וו ולואי-איג ונסאן וכן בחפירות במדבר יהודה שנוהלו על ידי רנה נוויל.
 
בשנים 1951–1952 למד פרהיסטוריה במכון לפלאונטולוגיה אנושית, ובמוזיאון האדם בפריז. במסגרת לימודיו עבד עם פרנסואה בורד ואנדרה לרואה-גוראן, שהיו מגדולי הפרהיסטוריונים בצרפת.
לאחר סיום לימודיו, מונה בשנת 1952 למנהל משלחת המחקר הצרפתית בירושלים. הוא כיהן בתפקידו זה במשך 35 שנים.
החפירות הראשונות תחת ניהולו בארץ, היו באתרים ארכאולוגים של תרבות באר שבע מהתקופה הכלקוליתית. החפירה הראשונה הייתה חפירה קצרה באפריל - מאי 1952 בחורבת רקיק. אחר כך הוא חפר בביר אבו מטר ובביר ספאדי. באתרים אלה גילה מחילות תת-קרקעיות ובהם צלמיות משנהב, כלי בזלת מפוארים, וכן שרידים לעיבוד נחושת.
במשך השנים ניהל חפירות נוספות, ביניהן בתי קברות מהתקופה הכלקוליתית באזור ובן שמן ביחד עם דניאל לדיריי. פרו תרם רבות לידיעה על התרבות הנאטופית כאשר חפר באתר עינן שבעמק החולה בשנות החמישים והשבעים. בחפירה זאת גילה פרו כפר עם מבני אבן גדולים מהתרבות הנאטופית הקדומה (כ-15 עד 13 אלפי שנים לפני זמננו), מהמרשימים שנתגלו עד ימינו מתקופה זאת. כמו כן חשף פרו בעינן עשרות קבורות, ביניהן הקבורה המפורסמת של אישה וגור זאב או כלב. קבורה זאת משמשת עד היום כאחד הסמנים של ביותו הראשוני של הכלב. היה הראשון שחפר באתר הגושרים ובשנת 1959 חפר בחורבת מנים. בשנים 1960-1961 חפר באתר "חומת גן" ליד קיבוץ גת ועל גדות נחל הבשור כדי לבצע מחקר השוואתי לאתרים הכלכוליתיים ליד באר שבע.
בין השנים 1962–1967 חפר באתר מונחתה שבעמק הירדן התיכון. במקום נחשפו שרידי יישובים מהתקופה הנאוליתית הקדם קראמית ב', התרבות הירמוכית, ותרבות ואדי רבה. 
בשנת 1980 פרסם ביחד עם לדיריי ספר על בתי הקברות של התקופה הכלקוליתית במישור החוף.
בשנת 1968, שנה לאחר פרישתו של רומן גירשמן, הגיע לראשונה לאיראן לעמוד בראש המשלחת הארכאולוגית הצרפתית 
(Delegation Archéologique Français - DAFI). במסגרת תפקידו חפר במספר אתרים ארכאולוגים. באיראן עמד בראש צוות של מומחים בדיסציפלינות שונות מצרפת, איראן וארצות הברית. פרו עבד באיראן עד שנת 1978. בין חפירותיו היה גם ארמון דריווש הראשון בשושן, בין תגליותיו היה גם פסלו חסר הראש של דריווש, הפסל נמצא במוזיאון הלאומי של איראן. בטורקיה חפר אתר פרהיסטורי מתרבות חלף.
בשנת 1973 ייסד ביחד עם ברנאר ונדרמרש (Vandermeersch) את כתב העת המדעי "Paléorient" (צר') העוסק בפרהיסטוריה של דרום-מערב אסיה. משנת 1975 יוצא כתב העת לאור מטעם "המכון הלאומי למחקר מדעי" של צרפת (CNRS). כתב העת מתפרסם פעמיים בשנה.
בשובו לצרפת התמנה פרו למנהל המכון הלאומי למחקר מדעי וכמו כן כיהן כפרופסור באוניברסיטת סורבון-נובל (פריז III) (צר').
בשנת 1983 קיבל ביחד עם יגאל ידין ממוזיאון ישראל את פרס פרשיה שימל על תרומתם לארכאולוגיה של ארץ-ישראל וארצות המקרא.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 היה נשוי לתקופה מסוימת לשדרנית קול ישראל דרורה בן אב"י.
שמעון לביא

רבי שמעון לביא (ה'רמ"ו 1485/6-1586) היה משורר, פילוסוף ומקובל מדור גירוש ספרד. מחבר הספר "כתם פז" והפיוט המפורסם "בר יוחאי". מנהיגה של יהדות לוב.

קורות חייו

שמעון לביא נולד בספרד בשלהי המאה ה-15. בעקבות גירוש ספרד הגיע בילדותו לעיר פאס שבמרוקו ושם גדל ופעל כרב. בשנת 1551 החליט לעלות לארץ ישראל, אך בהגיעו לטריפולי החליט להישאר בה ולהתמנות לרב הקהילה היהודית עקב מצבה הקשה באותן השנים. לפי כתבים מאוחרים יותר, הוא הנחיל את המנהג הספרדי ליהדות טריפולי, והתקין מספר שינויים שהשתלבו במסורת של יהדות לוב. פרופ' רפאל פטאי מזכיר אותו בספרו על אלכימאים יהודים, כמי שעסק באלכימיה תאורטית.
עבודתו החשובה ביותר של רבי שמעון לביא היא ספרו "כתם פז", פרשנות על ספר הזוהר. בנוסף הוא חיבר שירים, שהמפורסם שבהם הוא "בר יוחאי" לזכרו של רבי שמעון בר יוחאי.
שירי מולדת א' ▪ ב'

רקע

בשנת 1983, הוציאה עפרה חזה את אלבומה השישי שירי מולדת. האלבום יצא בשיא הצלחתה, לאחר הוצאת אלבומה החמישי חי. שלוש שנים לאחר מכן, ב-1985, הוציאה חזה את שירי מולדת ב', שנחשב לאלבומה העשירי בסך הכל. 
בשנת 1989, הוחלט לאחד את שירי מולדת ושירי מולדת ב' למארז תקליטורים, אשר יצא על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
ג'יימס קוזמו

ביוגרפיה

ג'יימס קוזמו נולד בעיירה קליידנבנק, בדרום מערב סקוטלנד, אביו היה השחקן הסקוטי ג'יימס קופלנד.
ג'יימס החל את קריירת המשחק שלו בגילומם של דמויות קשוחות וכריזמטיות בסדרות טלוויזיה רבות. מחוץ לבריטניה, הוא ידוע בתפקידיו בסרטים כמו איש הנצח כאנגוס מקלאוד, לב אמיץ, והאריה, המכשפה וארון הבגדים. הוא גם שיחק בסרטים טריינספוטינג וטרויה. בשלוש השנים האחרונות, גילם את דמותו של ג'אור מורמונט בסדרת הטלוויזיה משחקי הכס. 
ג'יימס נשוי לאנני, ולהם שני בנים - פינדליי ואית'ן. הוא תומך ידוע בקבוצת הכדורגל, גלאזגו ריינג'רס.
צוקים

תיירות

סביב צוקים הוקמו 7 מתחמי לינה מדברית, החל מבקתות הבנויות מבוץ ועד לסוויטות מפוארות.
"סרטים בערבה - פסטיבל קולנוע בינלאומי" הוא אירוע קולנוע מדברי בינלאומי תחת כיפת השמיים שמתקיים בצוקים מדי שנה.
מחנה בלדד הנטוש הפך לכפר אמנים ובו סדנאות לקרמיקה, ציור, פיסול, עבודות עץ ותכשיטים. במקום חנות טבע ומבשלת בירה. כפר האומנים פתוח בימי שישי ובחול המועד, כמו גם בזמן פסטיבל הסרטים.
אני אוהב אותך רוזה

עלילת הסרט

הסרט מספר את סיפורה של רוזה, שמתאלמנת מבעלה ועל פי חוקי המסורת היהודית, עליה להתחתן עם ניסים, אחיו של בעלה המת (הליך הייבום). אולם, ניסים רק בן 11 וצעיר מדי להתחתן. כפשרה שהושגה עם הרב, הוא עובר לגור עמה, למורת רוחם של תושבי ירושלים שמנדים אותה. רוזה היא אשה צעירה, עצמאית ודעתנית, והיא מנסה לחנך את ניסים להיות אדם בוגר ונבון ואילו הוא, מצדו, מתאהב בה. לאחר סכסוך שהתגלע ביניהם, ניסים עוזב את הבית וכנראה עוקר אל מעבר לים. הוא חוזר בהיותו עלם צעיר ורוזה מבקשת ממנו לקיים טקס חליצה, במפתיע, היא עוזבת באמצע הטקס, אך זמן מה לאחר מכן הם מתאחדים שוב.

ניתוח הסרט

הסרט מתאר מציאות של כבילה לכללי המסורת, אל מול רצון האדם להיות אדון לעצמו, בייחוד כשמדובר באשה. רצונה של רוזה להרגיש עצמאית וחופשייה מכבלים ומתכתובות, הן של המסורת והן של החברה, עמד בסתירה לתקופה ולחברה הנוקשה שבה היא חיה. רוזה אינה נכנעת לכללי המסורת ואינה נרתעת מהחברה הסובבת אותה, שנוקטת כלפיה באמצעים קשים. היא אף עומדת על דעתה מול ניסים, כשהוא קיבל את משכורתו הראשונה וקורא כלפיה: "אשה, אוכל!". היא מתעמתת אתו והוא עוזב את הבית. כשניסים בגר ומעוניין לשוב אליה, היא מתעקשת על טקס החליצה, כדי להרגיש חופשייה מתכתובות עם מי עליה להתחתן. אולם, היא אוהבת את ניסים הבוגר, ועוזבת את הטקס כדי שתוכל להיות אתו.
דסיור מפוספס

טקסונומיה

דגימות של הדסיורים המפוספסים נאספו על ידי נוסעים מערביים בגינאה החדשה כבר ב-1828, אך בתחילה הם שויכו לסוג פסקוגל; הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1858 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, שקיבל דגימה מגינאה החדשה וחשב שמדובר בטקסון מונוטיפי; בהמשך, התברר שיש להוסיף לסוג החדש שתי מינים נוספים שהתגלו עוד קודם לכן אך סווגו כפסקוגלים. הטקסונומיה ומעמד המינים של מיני הדסיור לא היו ברורים דיים עד תחילת המאה ה-21, ורק בשנת 2005 נקבע סופית מעמדם על ידי הזואולוגית פטרישיה וולי שחקרה את האנטומיה והגנטיקה של הדגימות שנאספו במשך השנים וגילתה אגב כך מין רביעי הקרוי על שמה.

אנטומיה

הדסיור המפוספס הוא טורף כיס ססגוני למדי: הפרווה שלו בצבע חום בהיר או כהה בהתאם למין, והראש כתום או אדמדם בוהק. למרבית המינים, המותניים, הצלעות ופלג הגוף האחורי בצבע כחלחל-כסוף, והבטן צהבהבה או אפורה. לאורך הגב, ישנה למרבית המינים רצועה עבה בצבע חום בהיר, צהבהב או קרם, אשר לאורכה שלושה פסים אנכיים ועבים בצבע שחור. לדסיור המפוספס מבנה גוף צר וגמיש, ראש מחודד, וזנב ארוך ושעיר במיוחד שעוביו וצבעו האדמוני משתנים בין המינים. יש לו אוזניים קצרצות ועגלגלות, עיניים גדולות, ורפידות בולטות על כפות הרגליים הדקיקות. אורך הגוף של הדסיורים המפוספסים נע בין 17 ל-25 ס"מ, אורך זנבם 15–23 ס"מ ומשקלם כ-200 גרם.

ביולוגיה

הדסיורים המפוספסים אנדמיים כאמור לגינאה החדשה, אך הם מצויים גם במספר איים קטנים נוספים ליד גינאה. הם חיים ביערות גשם טרופיים לאורך רכסי ההרים והעמקים, וניתן למצוא אותם בגבהים של 1,600-650 מטר מעל פני הים. הם מסוגלים לטפס על עצים, אך חיים וצדים על הקרקע בעיקר. הדיווחים הסותרים של הזואולוגים אודות שעות הפעילות של הדסיורים, עשויים להצביע על כך שחלקם פעילי יום וחלקם פעילי לילה. אין מידע רב אודות האקולוגיה והביולוגיה של הדסיורים המפוספסים, ועל פי המידע הזמין, נראה שהם אינם חופפים זה לזה. התזונה שלהם כוללת חרקים, חסרי חוליות ועכבישאים, לצד עכברים, חולדות קטנות, לטאות, עופות קטנים ואולי גם חסילונים החיים במים מתוקים. לנקבת הדסיור 4–6 פטמות בהתאם למין; הכיס שלה הוא למעשה קפל עור אשר אינו מפותח דיו כאצל הקנגורו.
גל אראל

קריירה

אראל גדל בשכונת קריית חיים בחיפה, והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. ובשנת 2006 היה חלק מסגל קבוצת הנוער שזכתה באליפות תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה. ב-23 בספטמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול הפועל רמת גן במסגרת גביע הטוטו. אראל החל להשתלב במשחקי הקבוצה בליגה הלאומית, ובתום העונה עלה עם הפועל חיפה לליגת העל. בהופעת הבכורה שלו בליגת העל כבש את שערו הראשון בקריירה, לאחר שעלה כמחליף במשחק מול מכבי נתניה ב-22 באוגוסט 2009 וכבש את שער הניצחון בדקה ה-80. לאחר מכן הפך לשחקן הרכב קבוע בהפועל חיפה, ובמדיה שיחק ארבע עונות בליגת העל וכבש 16 שערים בכל המסגרות. בעונתו האחרונה בקבוצה זכה עמה בגביע הטוטו.
ביולי 2013 חתם לארבע עונות בקבוצת הפועל באר שבע. ב-21 בספטמבר כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, בניצחון 2–1 על הפועל עכו. ב-3 בפברואר 2015 הושאל להפועל פתח תקווה עד לסיום העונה. אראל כבש שער אחד במדי הקבוצה בעונה זו, בהפסד 2–3 לבני סכנין, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-2 באוגוסט 2015 חתם אראל בקבוצת ז'ימנסטיק טרגונה מהליגה השנייה בספרד, אך שותף רק בארבעה משחקי ליגה במדי הקבוצה, וב-10 בפברואר 2016 חתם לעונה וחצי בזבישה בידגושץ' מהליגה השנייה בפולין, עמה הגיע לחצי גמר הגביע הפולני, ובמדיה כבש שער אחד ב-12 הופעות ליגה עד תום העונה. בקיץ 2016 חזר אראל לישראל וחתם בהפועל רעננה. ב-9 בינואר 2017 חתם בהפועל עכו מהליגה הלאומית, ובתום העונה העפיל עמה העפיל לליגת העל.
לקראת עונת 2017/2018 חזר אראל לקבוצת נעוריו הפועל חיפה, ובעונה זו כבש ארבעה שערי ליגה ב-23 הופעות, והיה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, עת סיימה את העונה במקום הרביעי. בתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שבמשחק הגמר פתח בהרכב בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים. בתחילת עונת 2018/2019 זכה עם הקבוצה בתואר אלוף האלופים, כאשר כבש את הפנדל המכריע בניצחון על האלופה הפועל באר שבע. בעונה זו כבש אראל חמישה שערי ליגה, כולם בפנדלים.
לורה ונדרוורט

ביוגרפיה

ונדרוורט נולדה בטורונטו, לאם קנדית ולאב הולנדי. היא נכדתו של פרד סנגר, אגדת הוקי קרח מקומית מגרנד פולס-וינדזור  ששיחק בליגת הצעירים בקבוצת "Quebec Citadelles" . בצעירותה התעסקה רבות בספורט - כדורגל, כדורסל, טניס, התעמלות ובייסבול. בגיל 7 החלה באימוני קראטה, ובגיל 16 הגיעה לדרגת חגורה שחורה דאן 2. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת יורק.
טפונומיה

טפונומיה (מיוונית: חוקי הקבורה) היא המדע החוקר את תהליכי המוות, הקבורה וההשתמרות של אורגניזמים. בדרך כלל משתמשים במונח לתיאור המעבר של חומר אורגני מהביוספירה (המכלול החי) לליתוספירה (המכלול המאובן), דהיינו, תהליכי המוות, ההרבדה והפיזור, הריקבון וההתאבנות של בעלי חיים וצמחים. התחום משמש באופן נרחב בפלאונטולוגיה ובארכאולוגיה. בתחומים אלה חיוני להבין כיצד הגיעו שרידי מאובנים של בעלי חיים וצמחים לאתר הנחקר, אלו תהליכי הרס השפיעו עליהם, איזה חלק מהאוכלוסייה המקורית אכן השתמר כממצא פלאונטולוגי או ארכאולוגי, ומדוע.
המונח נטבע לראשונה על ידי הפלאונטולוג הסובייטי איוואן יפרמוב בשנת 1940.
פטיש קיטור

פטיש קיטור הוא מכשיר מכני רב עוצמה המיועד לריקוע פלדה. בין אמצע המאה ה-19 ואמצע המאה ה-20 ניצב פטיש קיטור גדול בליבו של כל מפעל פלדה והוא הפך לאחד מסמלי המהפכה התעשייתית בה נעשה שימוש במכונות ליצירת מכונות. פטיש הקיטור מורכב מגוף מתכת קשה (זהו ראש הפטיש) המותקן במסילה ומונע במנגנון בוכנה הנעה בתוך גליל המצוי בראש המתקן. מתחת לגוף הבוכנה ומסילת הפטיש מוצב סדן. פטישי קיטור גדולים ניצבים על שתי רגליים ("צורת A") שביניהן מוצב הסדן. תצורה אחרת, לפטישים קטנים יותר, היא שהסדן מוצב בעיקול זרוע יחידה המחזיקה את הצילינדר. על הסדן מניחים הפועלים מטיל פלדה לוהט, ראש הפטיש מועלה לגובה באמצעות לחץ קיטור ונופל על הסדן (בנפילה חופשית, עקב שחרור הקיטור הלוחץ אותו מעלה או בלחץ קיטור בכיוון הנגדי), מכה על המטיל ומרקע אותו. משקל ראש פטיש הקיטור הקטן ביותר הוא 45 ק"ג והגדולים מגיעים לכדי 90 טון.
הפטיש הומצא בשנת 1837 על ידי הממציא הסקוטי ג'יימס נייסמית (James Nasmyth) והשימוש המעשי הראשון נעשה על ידי החברה הצרפתית שניידר בעיר קרוזו שזכתה למובילות בתחום. בין 1843 ל-1867 ייצרה החברה 110 פטישים.

פטיש קרוזו

בשנת 1877 נבנה על ידי שניידר בעיר קרוזו פטיש ענק אשר עוצמת מכתו הייתה 412,000 קילוגרם-מטר, הוא נקרא "פטיש קרוזו". עד 1891 היה זה פטיש הקיטור הגדול בעולם, באותה שנה קנתה חברת הפלדה האמריקאית בית לחם סטיל את הזכויות משניידר ובנתה פטיש בעיצוב דומה שמכתו הייתה בעוצמה גדולה יותר. משקל ראשו של "פטיש קרוזו" היה 75 טון ורגליו הונחו על מצע עשוי עץ אלון שהונח ישירות על הסלע בחפירה בעומק 11 מטרים.
הפטיש היה מרכז התעניינות ציבורית ולעיתים הוזמן קהל לצפות בו בפעולה. במיוחד הופגנו יכולות עדינות של השליטה בכוח, כגון פיצוח אגוז מבלי לפגוע בתוכנו. ב-1969 פורק הפטיש מסדנתו והוצב בכיכר המרכזית של העיר קרוזו.
עידן וולס

תחילת דרכו

וולס הוא הצעיר מבין שני אחים, וגדל ברעננה. אביו, אלחנן וולס, מועסק בתעשייה האווירית בתור הנדסאי מטוסים, ואמו, רחל וולס, עובדת במחלקת התרבות של עיריית רעננה. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון אוסטרובסקי שברעננה במגמה הריאלית, שירת וולס בתור סמל מבצעים אצל אלוף פיקוד העורף. בשנת 1999 החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב, וב- 2003 השלים את התואר הראשון, LLB במשפטים. התמחה בתחומי שוק ההון, עסקאות בינלאומיות, ומיזוגים ורכישות. במהלך לימודיו עבד כמתמחה במשרד עורכי הדין גורניצקי ושות', אחד ממשרדי עורכי הדין המובילים בישראל, והתמחה בתחומי שוק ההון, עסקאות בינלאומיות, ומיזוגים ורכישות. 
לאחר סיום לימודיו כיכב וולס בתוכנית הראליטי השגריר, ובתום התוכנית, בשנת 2005, חזר לעבודתו בגורניצקי ושות'. בהמשך אותה שנה, ולבקשת יצחק תשובה, עבר לעבוד בקבוצת תשובה בתפקיד מנהל פיתוח עסקי.

קריירה עסקית

וולס הוא מומחה בתחום שוק ההון, עסקאות בינלאומיות, מיזוגים ורכישות. בשנת 2005 הצטרף לקבוצת תשובה ושימש כאחראי על הפיתוח העסקי של הפעילות הפרטית של הקבוצה וכעוזרו האישי של בעל השליטה בקבוצה, איש העסקים יצחק תשובה. לקראת סוף שנת 2008 עזב את קבוצת תשובה לפרק זמן קצר וחזר בתחילת שנת 2009. זמן קצר לאחר חזרתו לקבוצה התמנה וולס למספר דירקטוריונים בחברות הפרטיות והציבוריות של תשובה. 
עידן וולס משמש כדירקטור בשורה ארוכה של חברות ביניהן: דלק אנרגיה בע"מ, חברת החדשות, זכיינית השידור קשת, אלעד ישראל בע"מ ועוד. ב- 2008 מגזין פורבס דירג את וולס ברשימת הצעירים המשפיעים בישראל בתחום העסקים.  
בשנת 2010 הצטרף וולס לצוות הפרשנים של תוכנית הטלוויזיה הכלכלית 'סוגרים חשבון' המשודרת בטלוויזיה החינוכית. 
באוגוסט 2015, במקביל לתפקידו כמנכ"ל קבוצת תשובה, מונה וולס לכהן גם כמשנה למנכ"ל קבוצת דלק, קבוצת האחזקות הציבורית הנסחרת בבורסה בתל אביב, שבבעלותה מאגרי הגז תמר ו-לוויתן.

חיים אישיים

עידן וולס נשוי לשירי קריספין, יועצת תקשורת בכירה ודוברת קבוצת הוט תקשורת, אותה פגש במשך שירותו הצבאי. לזוג שלושה ילדים. הם מתגוררים בחווילה באפקה.
פיוס הרביעי

ביוגרפיה

פיוס הרביעי נולד  ב-31 במרץ 1499, בעיר מילאנו שבאיטליה בשם ג'ובני אנג'לו מדיצ'י. רכש את השכלתו הדתית בעיר בולוניה, ובשנת 1549 מונה לתפקיד קרדינל. בשנת 1559 מונה לאפיפיור והחליף את האפיפיור שקדם לו, פאולוס הרביעי, שבזמנו הוטלו על היהודים הגבלות וגזרות קשות.
פיוס הרביעי אכף חלק מהחלטות קודמו והורה ריכוזם של היהודים בגטאות בערי איטליה. עם זאת, בשנת 1562, מספר שנים לפני מותו, ביטל חלק מהגזירות שהוטלו על היהודים. לדוגמה, התיר ליהודים לשוב ולפתוח בנקים ב-16 מרכזים קטנים בנסיכות פארמה ופירנצה שבאיטליה. הזיכיון לפתיחת הבנקים חודש מדי שנה, עד מותו, אז חודשו הגזרות על היהודים בידי יורשו פיוס החמישי.
פיוס הרביעי ידוע כמי שהורה לכסות בצבע את המערומים בציורים שבקפלה הסיסטינית בוותיקן, מטעמי צניעות, תוך השחתתם. הציורים שוחזרו ושופצו לאחר מותו.
שלמה בנימין הלוי אשלג

ביוגרפיה

נולד בפולין לרב יהודה לייב אשלג ולרבקה רויזא. בשנת תרפ"ב (1922) עלה לארץ ישראל יחד עם אביו וגר בירושלים. למד בישיבות תורת אמת, חיי עולם ועץ חיים. כמו כן למד בישיבת "בית יוסף" מאסכולת נובהרדוק הליטאית, ולמד בחברותא עם ראש הישיבה הרב הלל ויטקינד. בשנת תרצ"ה נישא לאהובה ליבא האזה, בתו של הרב דוד אהרן האזה מחסידות סוכטשוב. 
לאחר נישואיו, על פי הוראת אביו, החל למסור שיעורים בחכמת הקבלה. בשנת ת"ש (1940) הוציא לאור כתב עת בשם "האומה". כתב העת שיצא לאור בגיליון אחד בלבד, הוגדר כ"דו-שבועון בין-מפלגתי" והובאו בו ממאמריו של אביו. זמן קצר אחר הופעת העיתון אסרה משטרת המנדט הבריטי על המשך הפצתו, באשמת קידום עמדות קומוניסטיות. בשנת תש"ג ייסד אביו שיעור קבוע בקבלה לתושבי העיר חיפה, ואת מסירת השיעור הפקיד בידיו.
הוא היה יד ימינו של אביו בהוצאת פירוש הסולם והפצתו, והוסיף לעסוק בכך אחרי מות אביו, יחד עם אחיו ברוך שלום אשלג ודודו יהודה צבי ברנדויין. בשנת תשכ"א הקים בית מדרש בבני ברק ללימוד חכמת הקבלה. הוא מסר בבית מדרשו שיעורים יומיים בספר הזוהר עם פירוש הסולם. כמו כן הקים ישיבה לבחורים וכולל אברכים שעסקו גם בחכמת הקבלה. בית המדרש פעיל עד היום בניהול בנו, הרב שמחה הלוי אשלג. 
מלבד השיעורים בבית מדרשו נהג הרב אשלג למסור שיעורים בקבלה ברחבי ישראל, בין השאר ייסד שיעורים בירושלים ובחברון. בקריית ארבע ייסד כולל אברכים שחילקו את לימודם, חצי יום לתורת הנגלה וחצי יום לתורת הנסתר. הוא עצמו היה בא, אחת לשבוע, למסור שיעורים לאברכי הכולל. כמו כן היה מוסר שיעורים במערת המכפלה עצמה. 
כאביו, הקפיד הרב אשלג על "נוי סוכה", והיה מקים בחצר בית מדרשו סוכה מיוחדת ביופיה ונכללו בה תצוגות אמנותיות שונות. בימי חג הסוכות היו רבים מתושבי בני ברק נוהרים לסוכתו כדי ליהנות מיופיה.
נפטר בז' בכסלו תשמ"ד, ונקבר בהר המנוחות, סמוך לציונו של אביו בעל הסולם. על מצבתו נכתב שהיה הוא זה שגרם לאביו לחבר את פירוש הסולם על ספר הזוהר, בעקבות שאלה ששאל אותו בחכמת הקבלה. שאלה זו הובילה את אביו לפרש את ספר הזוהר בשפה השווה לכל איש.
ב-2003 הוציא מכון "עטרת שלמה" את הקובץ "ספר עטרת שלמה-חנוכה" - ליקוט משיחותיו שהעביר בשנים תשל"ה-תשמ"ג.
יומנו של חנון - המלחמה הקרה

תקציר העלילה

גרג הפלי, גיבור הסדרה, לא אוהב את החורף. אם זה היה תלוי בו, הוא היה ישן עד תחילת האביב או רובץ מול המסך עטוף בשמיכה אך הוריו חושבים אחרת ורוצים שישחק בחוץ עם חבריו ויפתח כישורים חברתיים. בנוסף קבעה אמא שלו חוק חדש בבית: בסופי שבוע פעילות מול מסכים אסורה כדי שיהיה יותר רוגע בבית. גרג מרגיש שהוא לא צריך יותר חברים חוץ מחברו ראולי ג'פרסון, אך כשהוא מגיע אליו כדי להעביר את הזמן, הוא מוצא את ראולי מחוץ לבית. גרג וראולי מחפשים מה לעשות ואז אביו של גרג מספר להם על משחקים אפשריים בשלג מתקופת הילדות שלו. יום אחד מחליטים גרג וראולי לבנות מבצר שלג כמו שבנה אביו של גרג בילדותו. למחרת חוזרים גרג וראולי למגרש שבו בנו את המבצר שלהם ומגלים שכל המגרש מלא בטירות כמו שלהם והם מבינים שעליהם לכבוש את המבצר שלהם בחזרה אך הם נקלעים למלחמת שלג מקפיאה.
ניר רוזנטל

ביוגרפיה

רוזנטל נולד וגדל בנהריה ובצעירותו התחרה בשיט מפרשיות מדגם 420 והגיע להישגים רבים, לרבות זכייה במדליית זהב במכביה ה-12 ביחד עם ארז ורדי.
בשנת 1987 התגייס לצה"ל ולאחר שסיים קורס טיס שירת כטייס מסוק סער בחיל האוויר. בתום שירותו הצבאי הצטרף ב-1996 ליחידה האווירית של המשטרה כטייס מן המניין ובשנים שלאחר מכן מילא מגוון תפקידי פיקוד ביחידה האווירית ומחוצה לה במשטרה, בהם קצין אג"ם של היחידה האווירית וקצין אג"ם של מרחב שרון. 
באוגוסט 2012 מונה למפקד היחידה האווירית של המשטרה. תחת פיקודו גדלה היחידה, תוך כדי שהיא מקבלת אחריות על הפעלת מערך מטוסי הכיבוי (טייסת אלעד) משדרגת את צי המסוקים שלה ומובילה את הקמת צי כלי הטיס הבלתי מאוישים במשטרת ישראל.
בשל תהליכים אלו ובשל הצורך במיסוד גוף מטה תומך לפעילות המבצעית הפכה היחידה האווירית תחת פיקודו של רוזנטל למערך האווירי של המשטרה. באוגוסט 2016 מונה רוזנטל לראש המערך האווירי.
רוזנטל נשוי ואב לארבע בנות. הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במנהל עסקים.
מדד ג'יני

מדד ג'יני או מקדם ג'יני הוא מדד לאי-שוויון בחלוקת ההכנסות שפיתח הסטטיסטיקאי והדמוגרף האיטלקי קורדו ג'יני ושפורסם בשנת 1912 במאמרו "Variabilità e mutabilità" ("שׁוֹנוּת וּמִשְׁתַּנּוּת"). מקדם ג'יני הוא מספר בין 0 ל-1 הנמדד לפי היחס שבין השטח הכלוא בין עקומת לורנץ לקו 45 המעלות ושטח המשולש כולו (זה שמתחת לקו 45 המעלות ואשר שטחו 0.5). מקדם אפס פירושו שוויון מושלם, דהיינו שלכולם אותה הכנסה; ואילו מקדם 1 פירושו אי-שוויון מוחלט, דהיינו שאצל אדם אחד מצויה כל ההכנסה ושלכל השאר אין הכנסה כלל.
הסבר: כאשר לכולם אותה הכנסה – עקומת לורנץ מתלכדת עם קו 45 המעלות (%X מהאוכלוסייה מרוויחים %X מההכנסה) ולכן השטח ביניהם הוא 0, ובאי-שוויון מוחלט – 99.99% מהאוכלוסייה (כולם למעט 1) מרוויחים 0 ולכן עקומת לורנץ חופפת לציר האופקי, והשטח בין העקומה לקו 45 המעלות זהה לשטח המשולש שבין הקו לציר האופקי.

מדד ג'יני העולמי

מדד ג'יני העולמי (המתייחס לאי-השוויון בין בני האדם בעולם כולו) עמד נכון לשנת 2006 על 0.612, ירידה של 10.4% מאז שנות השבעים.
אנטוני ויט

ביוגרפיה

ויט נולד בקרקוב. משנת 2002 עד 2013 היה מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של ורשה. כמו כן עבד עם התזמורת הסימפונית של נווארה מעונת 2010–2011 עד עונת 2016–2017 והופיע עמה כמנצח האורח הראשון שלה. במאי 2013 מונה למנהל אמנותי של האנסמבל הספרדי, היושב בפמפלונה.
ויט סיים את לימודיו באקדמיה למוזיקה של קרקוב (שנקראה אותם ימים Państwowa Wyższa Szkola Muzyczna) בשנת 1967. הוא למד ניצוח אצל הנריק שיץ, והלחנה אצל קשישטוף פנדרצקי. בהמשך למד בפריז אצל נדיה בולאנז'ה.
ויט ניצח על הפילהרמונית של ברלין, שטאטסקאפלה דרזדן, תזמורת האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא, תזמורת טונהאלה בציריך ובלונדון על תזמורת רשות השידור הבריטית, תזמורת פילהרמוניה, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית של קרקוב, והתזמורת הסימפונית הלאומית של קטלוניה בברצלונה. 
ויט הקליט יותר מ-90 אלבומים, רובם בחברת נאקסוס, ורבים מהם עם תזמורת הרדיו הלאומית של פולין בקטוביץ, שבה כיהן כמנהל אמנותי בשנים 1983 עד 2000. הוא התמחה ביצירותיהם של מלחינים פולנים כמו הנריק גורצקי, וויצך קילאר, קשישטוף מאייר, ויטולד לוטוסלבסקי, קרול שימנובסקי וקשישטוף פנדרצקי, שאת יצירתו רקוויאם פולני הקליט בשנת 2004. 
ויט זכה בפרס קאן קלאסיקל על הקלטתו ל"סימפוניית טורנגאלילה" של אוליבייה מסייאן; גם ההקלטה שלו למחזור "מולדתי" (Má vlast) של בדז'יך סמטנה זכתה לשבחים רבים.
ויט מלמד באקדמיה ע"ש פרדריק שופן בוורשה.
מיפעת

מֵיפַעַת (גם: מֵפָעַת) הייתה אחת מ-48 ערי הלויים בעבר הירדן שהשימשה גם כעיר מקלט, העיר ומגרשיה היו בתחומי בנחלת שבט ראובן.

בתנ"ך

תחילה נזכרת העיר בספר יהושע, בתיאור נחלת שבט ראובן: "חֶשְׁבּוֹן וְכָל עָרֶיהָ אֲשֶׁר בַּמִּישֹׁר דִּיבֹן וּבָמוֹת בַּעַל וּבֵית בַּעַל מְעוֹן וְיַהְצָה וּקְדֵמֹת וּמֵפָעַת". העיר עלה בגורלם של הלויים בני מררי על פי הגורל שנערך במשכן שילה על ידי אלעזר הכהן ויהושע בן נון.
לאחר מכן, נזכרת העיר ב"משא מואב" שנשא ירמיהו הנביא על ערי מואב: "מִשְׁפָּט בָּא אֶל אֶרֶץ הַמִּישֹׁר אֶל-חֹלוֹן וְאֶל יַהְצָה וְעַל מופעת (מֵיפָעַת)".
העיר נזכרת כאחת מערי המקלט שבנחלת שבט ראובן. העיר גם נזכרת באונומסטיקון של אוסביוס.

זיהוי העיר

החוקר שארל קלרמון-גנו הציע את זיהויה עם ח'רבת ניפעה שבצפון מואב, דרומית לרבת עמון.
חיזוק לזיהוי זה נמצא בפסיפס שנתגלה באתר הארכאולוגי "אום א-רצאץ" שבהרי מואב, שם נרשם השם "מיפעת" ביוונית פעם אחת ב- M תחילית ופעם אחת ב- N תחילית. מנגד, יש הטוענים כי זיהוי זה שגוי, הואיל ונמצאו באזור שרידים מהתקופה הרומית-ביזנטית ולא מתקופת הברזל.
שפעת רביבים

רקע

במשנה במסכת תענית נכתב כי בשמיני עצרת, יומו האחרון של חג הסוכות, הוא הזמן שבו יש להפסיק לומר "מוריד הטל" ולהתחיל באמירת "משיב הרוח ומוריד הגשם". פיוט זה, הוא כעין הקדמה להתחלת בקשת הגשם, בפיוט מבקשים את הורדת גשם בשפע לצורך תנובת הגידולים החקלאיים.

תוכן הפיוט

פרט לבקשה לגשם, מוצגת בפיוט גם בקשה לגאולה. המתפללים מבקשים מהאל שישלח את המשיח המכונה 'עופר' ויביא לנו את הגאולה. המשיח והגשם ישקמו את ירושלים, המוצגת כעיר "בנויה לתלפיות" וכן "פרדס רמונים", וישיבוה לקדמותה. 
בפיוט נעשה שימוש בדימויים אשר הושאלו משיר השירים, אשר משלבים בין הבקשה המיידית, גשם שיובל לשפע כלכלי, לבין המשאלה הרחבה, גאולה והבניית בית מקדש. הפיוט כתוב באקרוסטיכון: שלמה חזק.
רבי אברהם פונטרימולי מחבר חשוב ובעל בית דפוס, כתב קונטרס ארוך ומקיף על פיוט זה.

מקום אמירת הפיוטים

במחזורי ספרד הישנים, אומרים את הפיוטים בתוך חזרת הש"ץ של מוסף, וכן נוהגים בקהילות הפורטוגזים עד היום.  ברוב קהילות הספרדים, נוהגים היום לומר את הפיוטים קודם תפילת מוסף.
פארק צ'או-יאנג

אירועים

מאז שנת 2005, בכל חודש ספטמבר, הפארק מארח את פסטיבל הפופ של בייג'ינג, שכולל מופעי מוזיקה בינלאומיים וסיניים. הפארק אירח את תחרות הכדורעף חופים באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ולאחר האולימפיאדה השתמשו בחול כדי לבנות חוף ים מלאכותי בפארק. בפארק נבנה גלגל ענק, שכאשר יושלם, יהיה גובהו 208 מטר ויהיה הגלגל הגבוה יותר בעולם. עם זאת, במאי 2010 החברה שבונה את הגלגל ענק פשטה את הרגל והעבודות נפסקו.
קומוניזם מלחמתי

קומוניזם מלחמתי (מרוסית: Военный коммунизм) הייתה מדיניות כלכלית של המפלגה הבולשביקית (קומוניסטית) ברוסיה בתקופת שלטונו של לנין, בין השנים 1918-1921. 
אחרי מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר נכנסה רוסיה למלחמת אזרחים עקובה מדם. המצב הכלכלי היה בכי רע ורעב החל להתפשט בערים הגדולות. על מנת להתמודד עם הרעב החליטה הממשלה הסובייטית לאסור על חקלאים לאגור תבואה וכי כל העודפים ילקחו ויחולקו בערים. על מנת להילחם בתופעה של הסתרת מזון, הקומוניסטים הוציאו להורג במקום כל איכר שנתפס כשהוא מחביא תבואה מעבר למה שנצרך לו ולמשפחתו.
ב־1921 התברר שהשיטה נכשלה טוטלית עקב התנגדות נחרצת של הפועלים והאיכרים, שבאה לידי ביטוי במרידות ובהתקוממויות בכל רחבי רוסיה, ובפרט במרד טמבוב שאירע במחוז טמבוב ובמרד קרונשטט שפרץ בבסיס הימי שבקרונשטט. לנין הושפע קשות מהמרד בקרונשטט שכן הוא היה ידוע כמעוז תמיכה מובהק של המהפכה הקומוניסטית. עם הכניסה לשלבי סיום מלחמת האזרחים ברוסיה, הבולשביקים ובראשם לנין הבינו שלקומוניזם מלחמתי אין עתיד ומיתנו את השיטה הקומוניסטית על ידי פיתוח ה"מדיניות הכלכלית החדשה", הנא"פ.