google/wiki40b huggingface dataset:
בילי רוז

תולדות חייו

רוז נולד בניו יורק בשם ויליאם סמואל רוזנברג. לאחר לימודיו היה מזכירו של ברנרד ברוך, יועצו של הנשיא וילסון וחבר מועצת התעשיות המלחמתית (War Industries Board) בזמן מלחמת העולם הראשונה. 
באותה עת כתב מספר שירים, בהם "Me and My Shadow" ו-"It's Only a Paper Moon" (עם יפ הרבורג). ב-1934 פתח בפינת רחוב 52 וברודוויי מועדון הופעות בשם "The Billy Rose Music Hall", בו הופיעה תזמורתו של בני גודמן. ב-1935 הפיק את המופע "ג'מבו", ששילב מחזמר עלילתי (על מנהל קרקס) והופעות קרקס. את המוזיקה החיה ב"ג'מבו" ניגנה תזמורתו של פול וייטמן.
במהלך היריד "Great Lakes Exposition" שהתקיים בקליבלנד, אוהיו בקיצי השנים 1936 ו-1937 פיתח את מופע המים "Billy Rose's Aquacade" בו השתתפו, בין היתר, אלינור הולם (עמה התחתן), ג'וני וייסמילר ואסתר ויליאמס. בשנת 1939 הוזמן המופע לתערוכה העולמית של ניו יורק.
ב-1938 פתח את מועדון "פרסת הזהב", במרתף מלון פרמאונט בכיכר טיימס. המועדון פעל עד 1951. כוראוגרף הבית היה ג'ין קלי.
ב-1943 עיבד את האופרה כרמן של ביזה למחזמר המתרחש בארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה ובהשתתפות שחקנים, זמרים ורקדנים אפרו-אמריקאים בלבד. את המוזיקה עיבד רוברט ראסל בנט ואת הליברית שכתב אוסקר המרשטיין.
ב-1944 רכש ושיקם את תיאטרון זיגפלד המוזנח והעלה בו את מחזות הזמר "גברים מעדיפים בלונדיניות" (1949), העלאה מחודשת של "Of Thee I Sing" של ג'ורג' ואיירה גרשווין (1951), "אנטוניוס וקלאופטרה" (עם לורנס אוליביה וויויאן לי, 1952), פורגי ובס (עם לאונטין פרייס, 1953) ו"אניה" (1965). 
ב-1946 הוציא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "Wine, Women and Words" (יין, נשים ומילים), את ציור הכריכה אייר האמן סלבדור דאלי. בעקבות פרסום הספר הופיע רוז על שער הטיים מגזין ב-2 ביוני 1947.
רוז אסף אמנות פלסטית ובאוספו יצירות מאת רובנס, טיציאן, אמברוזיוס הולביין (אחיו של האנס הולביין), ואן דייק, מודיליאני ואחרים. אוסף הפיסול המודרני שלו כלל יצירות מאת הנרי מור, דייוויד סמית, פאבלו פיקאסו, אוגוסט רודן, לין צ'דוויק, איסמו נוגוצ'י (שעיצב את גן הפסלים במוזיאון ישראל) ואחרים.

חיים אישיים

ב-1929 נשא לאשה את השחקנית פאני ברייס, כוכבת מופעי הרביו שהפיק, "Sweet and Low" ו-"Crazy Quilt", ממנה התגרש ב-1938.
ב-1939 נשא לאשה את השחיינית-שחקנית במופע Billy Rose's Aquacade, אלינור הולם, ממנה התגרש ב-1954.
ב-1954 נשא לאשה את השחקנית ג'ואן מת'יוס, ממנה התגרש ב-1959, השניים נישאו בשנית ב-1961 והתגרשו בשנית ב-1964.
ב-1964 נשא לאשה את דוריס וידור, אשתו-לשעבר של האמרגן קינג וידור.
במותו הותיר הון בסך 42 מיליון דולר שהוקדש כולו לקרן על שמו.
סאמי שוכת

סאמי שוכת (בערבית: سامي شوكت; 1893 - ) היה רופא ומחבר עיראקי, מהוגי הדעות שטיפחו את הלאומיות הערבית ואת התנועה הפאן-ערבית ושר בממשלות עיראק.

שנותיו הראשונות

נולד כבן למשפחה ערבית עיראקית  בעלת שורשים טורקיים וקווקזיים (בני קולאמנד, ממלוכים מגאורגיה ששלטו בעת האימפריה העות'מאנית  בעיראק). אביו היה מושל  מחוז בעיראק וחבר בפרלמנט העות'מאני. אחיו נאג'י שוכת היה משפטן ופוליטיקאי וכיהן כשר הפנים וכראש ממשלת עיראק וכנציג דיפלומטי מטעם עיראק בטורקיה.

חשיפתו ללאומיות הערבית

סמי שוכת  למד רפואה באיסטנבול. שם נחשף לשיח הלאומיות הערבית ונאלץ להגדיר את זהותו כערבי או כטורקי. משנוכח שהאסלאם אינו יכול לשמש עוד כמגדיר הבלעדי של המוסלמי, הגדיר עצמו ערבי.  הוא שירת כקצין בצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה, ולאחריה הצטרף לממשלת פייסל בדמשק.

פעילותו בעיראק

בשנות העשרים עד הארבעים כיהן בתפקידי ניהול בכירים במשרד החינוך ובמשרד הבריאות העיראקי, ואף כתב ספרים בתחומי הרפואה. בין השאר היה סמי שוכת  מנכ"ל משרד החינוך העיראקי בשנים 1931-1933, כעבור מספר שנים, בשנים 1939 -1940 היה שר הרווחה ובשנת 1940 שר החינוך. הוא טיפח החינוך בעיקר כמסגרת לחיזוק הלאומיות והלאומנות הערבית.
שוכת התפרסם מאוד בזכות נאום שנשא בפני תלמידי תיכון ומוריהם בבגדאד בשנת 1932 שבו קרא להקנית "סינאעת אל-מוות" (מלאכת המוות) -(יותר חשובה מכסף או לימודים, כדבריו), הטיף  לאלימות המונית נגד "האויב הפנימי", נגד אליטות המסוכנות לקידום האומה. באותו נאום הוא קרא  להקרבה עצמית למען האידיאלים הלאומיים והביע הערצה לגדודי ה"חולצות השחורות" של מוסוליני. 
מאמציו תרמו להנהגת  גיוס החובה לצבא בעיראק בשנת 1934. 
סמי שוכת היה  פעיל  במועדון הפאן - ערביסטי "אל מותַ'נַא". בהיותו מוקסם בגלוי על ידי משמעת "הנוער  ההיטלראי" ייסד יחד עם פדיל אל ג'מאלי  בשנת 1935 את תנועת הנוער הלאומנית הערבית "אל-פוּתוּוָה" ("עלומים") ואת בטאונה "אל בילאל". ברוח רעיונותיו הנהיג בשנת 1939  מדים בסגנון צבאי לתלמידים ולמורים. בכתביו המליץ על שריפת הספרים ה"מזיקים", כולל של כתבי אבן ח'לדון שנחשבו בעיניו כפוגעים באומה הערבית.
לפי עופרה בנג'ו, תורתו ונאומיו של סמי שוכת שימשו מאוחר יותר מודל לחיקוי בשביל הרודן העיראקי סדאם חוסיין.
סמואל יבואה

קריירה

יבואה החל לשחק כדורגל בקבוצה הגנאית הארט אוף ליונס, ולאחר מכן שיחק עונה אחת בקבוצה המולדובית שריף טירספול, עמה זכה באליפות. בשנת 2005 הגיע יבואה לישראל וחתם בקבוצת הפועל כפר סבא. יבואה שיחק שלוש שנים במועדון, ובעונת 2007/2008 היה מלך שערי ליגת העל עם 15 שערים, אך הקבוצה ירדה לליגה הלאומית.
לקראת עונת 2008/2009 עזב יבואה את כפר סבא והוחתם לחמש שנים בהפועל תל אביב, במקומו של פאביו ג'וניור. ב-3 בנובמבר 2008 במשחקה של הפועל תל אביב נגד בית"ר ירושלים, באצטדיון טדי, כבש יבואה שני שערים בדקות הסיום ובכך הפך לחביב אוהדי הפועל. מעמדו התחזק שלושה שבועות לאחר כך, כאשר כבש את השער הראשון בדרבי בדרך לניצחון על היריבה העירונית מכבי תל אביב. בסך הכל כבש 13 שערים במהלך העונה, שסייעו לקבוצתו לסיים את העונה במקום השני.
את עונת 2009/2010 פתח יבואה בהפועל אך הביע את רצונו לעבור לשחק באירופה. בעונה זו סיים יחד עם קבוצתו במקום הראשון בשלב הבתים של הליגה האירופית. יבואה תרם שלושה שערים בקמפיין, כולל שער הניצחון מול המבורג, שהבטיח את המקום הראשון בבית. יבואה הוסיף גם 2 שערי ליגה בעונה זו לפני שעזב את הקבוצה לקראת אמצע העונה. ב-28 בדצמבר 2009 חתם יבואה בקבוצה הבלגית ראסינג גנק, ששילמה להפועל תל אביב 700 אלף אירו עבורו.
לאחר חצי עונה בבלגיה, ב-7 בספטמבר 2010 חתם יבואה בבית"ר ירושלים בהשאלה לעונה אחת תמורת שכר של 150 אלף דולר לעונה אך כבר לא הזכיר את יכולתו טרם עזיבתו את ישראל. לקראת עונת 2011/2012 חתם יבואה במועדון ספורט אשדוד. גם באשדוד התקשה יבואה להשתלב, ובחלון ההעברות של ינואר 2012 חתם בקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה הקפריסאית. יבואה כבש שלושה שערים בליגת העל הקפריסאית, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
לאחר שנה שלא שיחק חזר יבואה לגאנה, ובאוגוסט 2013 חתם בקבוצת נעוריו הארטס אוף ליונס. בינואר 2016 עבר לקבוצת אקרה הארטס אוף אוק, במדיה שיחק שנתיים, ובסוף עונת 2017 שוחרר מהמועדון.
יבואה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה ב-22 בנובמבר 2008, במשחק מול נבחרת תוניסיה, ועד שנת 2009 ערך בסך הכל שלוש הופעות במדי הנבחרת.
בלו 1

תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1987 והחלה לטוס בשנת 1988 כחברה-בת של סקנדינביין איירליינס בשם "אייר בוטניה".
בתחילת דרכה החברה טסה טיסות פנימיות בפינלנד.
בשנת 1998 רכשה SAS את כל מניות החברה שלא היו בידיה עד כה. בעקבות הרכישה החלה אייר בוטניה לטוס גם אל בסיסיה של SAS ואל ערים גדולות באירופה.
בשנת 2004 שינתה החברה את שמה לבלו 1.
מילוראד פאביץ'

מילוראד פאביץ' (בסרבית: Милорад Павић; ‏15 באוקטובר 1929 - 30 בנובמבר 2009) היה סופר, מתרגם ומשורר סרבי. החל משנת 1991 היה חבר באקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות.

חייו

פאביץ' ידוע בסגנונו הייחודי המאלץ את הקורא להיהפך למשתתף פעיל בתהליך הקריאה. 
קיימים למעלה מ-80 תרגומים של ספריו לשפות שונות. בנוסף עסק פאביץ' גם בכתיבת שירה, תרגום, היסטוריה של הספרות, ומחזאות. מועמדותו לפרס נובל לספרות הועלתה על ידי מומחים מרחבי העולם.
פאביץ' החל את דרכו הספרותית כמשורר. ספר שיריו הראשון יצא לאור ב-1967. מאז יצאו לאור 32 ספרים שכתב פאביץ', בהם ספרי שירה נוספים, ספרי עיון ומחקר, בעיקר על תולדות הספרות והשירה הסרביות, קובצי מסות, קובצי סיפורים ומספר יצירות פרוזה שאורכן כשל רומנים, אך קשה להגדירן במדויק. 
פאביץ' הפך מיוצר אלמוני למדי, גם בארצו, לסופר בעל שם עולמי בעקבות "מילון הכוזרים" שיצא לאור ב-1984, ועוסק בממלכת הכוזרים. ספר זה, הבנוי במתכונת של מילון (למעשה, שלושה מילונים) נחשב לדוגמה מוקדמת בולטת של היפר-ספרות, כלומר ספרות שיכולה, ואף אמורה, להיקרא באופן לא-ליניארי, ללא התחלה או סוף מוגדרים מראש. הסופר מתווה מספר רב של מסלולים מקבילים בין חלקי הטקסט השונים. כיוון שהרומן קדם להופעת רשת האינטרנט, מומשו הקשרים בין קטעי טקסט שונים באמצעות סימונים מודפסים (הטקסט ע"ע או סימנים מצוירים), ואולם זה היבט טכני מעיקרו. הספר הוגדר על ידי העיתון הצרפתי פארי מאש כ"רומן הראשון של המאה ה-21", ומצוטט רבות בקרב יוצרי ספרות אלקטרונית.
"מילון הכוזרים" יצא לאור בעברית בהוצאת מעריב, בתרגומה של דינה קטן בן-ציון. כן תורגם הספר "נוף מצויר בתה" (אף הוא בהוצאת מעריב), הכתוב בחלקו כרומן ובחלקו בפרקים הערוכים כהגדרות תשבץ שניתן לקרוא לפי סדר מאוזן או מאונך.
פאביץ' נפטר בבלגרד ב-30 בנובמבר 2009.
Clair

פרטי השיר

זהו שיר אהבה של שמרטף לילדה קטנה שהוא חבר קרוב של המשפחה (למעשה הילדה היא בתו של מנהלו של או'סאליבן). בחלקו הראשון של השיר, הטקסט הוא דו-משמעי ואפשר לחשוב שהוא ממבוגר אחד פונה אל מבוגר אחר. הנעימה הקצרה בפתיחה היא מנגינה שאו'סאליבן שורק, לפני שהוא מתחיל לשיר. קלייר האמיתית הייתה בתם בת השלוש של המפיק-מנהל של או'סאליבן, גורדון מילס ואשתו הדוגמנית ג'ו וורינג. בסוף השיר שומעים את הצחקוק של הילדה. "הדוד ריי" שמוזכר בשיר הוא או'סאליבן עצמו, אזכור לשמו האמיתי ריימונד או'סאליבן.

מצעדים

השיר "Clair" היה במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי במשך שבועיים בנובמבר 1972. בקנדה הגיע השיר למקום הראשון במצעד RPM 100. בסוף דצמבר הגיע השיר למקום השני במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית, אחרי "Me and Mrs. Jones" של בילי פול ו-You're So Vain  "  של קארלי סימון. "Clair" היה השיר השני והאחרון של או'סאליבן שהגיע למקום ראשון במצעד "Easy Listening" בארצות הברית, אחרי השיר "Alone Again (Naturally)".
מנהיגות חברתית (מפלגה)

היסטוריה

הרב יוסף בא-גד הקים את מפלגת מורשת אבות בשנת 1992, המפלגה מעולם לא עברה את אחוז החסימה ובבחירות לכנסת החמש עשרה קיבלה המפלגה את מספר הקולות הנמוך ביותר.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה בשנת 2013 הוגשה רשימה מטעם המפלגה, הפעם בראשות אילן משיחא יר-זנבר, שהכריז על עצמו כמועמד לראשות הממשלה. יר-זנבר הבהיר כי אין כל קשר רעיוני בין הרשימה הנוכחית, המגדירה עצמה כמפלגה ביטחונית-חברתית, לבין המפלגה בתקופתו של בא-גד. רשימתו של משיחא השתמשה במפלגת "מורשת אבות" כמפלגת מדף. בבחירות זכתה המפלגה ב-461 קולות, והייתה למפלגה עם מספר הקולות הנמוך ביותר.
בבחירות לכנסת העשרים התמודדה המפלגה תחת הכינוי "מנהיגות חברתית", וסימנה היו האותיות "יז". המפלגה זכתה בבחירות ל-223 קולות, ושוב הייתה למפלגה בעלת מספר המצביעים הנמוך ביותר
בבחירות לכנסת העשרים ואחת ב-2019 התמודדה המפלגה בשנית תחת הכינוי "מנהיגות חברתית", הפעם עם האותיות "ןנ" אך גם הפעם לא נכנסה לכנסת וקיבלה 385 קולות - שהם כ-0.01% מסך הקולות הכשרים בקלפי בבחירות אלו.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים ב-2019 מנהיגות חברתית החליטה לרוץ פעם רביעית ברציפות, הפעם עם האות "י". גם הפעם היא קיבלה את מספר הקולות הנמוך ביותר מבין הרשימות שהתמודדו - קיבלה 434 קולות שהם 0.01% מסך הקולות הכשרים בקלפי בבחירות אלו, ולכן לא עברה את אחוז החסימה.
ממתח

ממתח הוא מתח או זרם קבוע במעגל חשמלי שעוזר לקביעת 'נקודת עבודה' מתאימה לרכיב אלקטרוני, כלומר לקביעת מצב זרם ישר (DC) שיגרום להתנהגות זרם חילופין (AC) רצויה של הרכיב במעגל.
ההתקן המדובר הוא בדרך כלל טרנזיסטור או דיודה. בניתוח של צומת PN, מדובר על ממתח קדמי או ממתח אחורי על הצומת.
תנופה בקהילה

תנופה בקהילה היא עמותה המשפצת בתים של מעוטי יכולת בישראל. העמותה, שבה כ-500 מתנדבים, נרשמה באופן רשמי בשנת 2014, אך החלה בפעילותה באמצע שנות ה-90. כ-300 משפחות בשנה נהנות מפעילות העמותה, בהן אימהות חד-הוריות, ניצולי השואה, קשישים, נפגעי טרור, חיילים בודדים, עולים חדשים ומשפחות במצוקה. נכון ליוני 2018, מאז החלה בפעילותה, העמותה שיפצה בתים של למעלה מ-5,000 משפחות.
בראש העמותה עומד גבי נחמני, משפץ מירושלים שהחל לשפץ בהתנדבות את בתיהם של משפחות מעוטות יכולת בעיר, ובהדרגה החל לשתף פעולה עם עיריית ירושלים שהחלה להפנות אליו בקשות לסיוע למשקי בית נזקקים. עם השנים הפכו השיפוצים למאורגנים תחת מסגרת העמותה, ופעילותה של תנופה בקהילה התרחבה ל-11 ערים. מחלקות הרווחה בעיריות הללו מאתרות עבור העמותה את מעוטי היכולת הזקוקים לסיוע.
שיפוצי הבתים שמבצעת העמותה עשויים להתמקד בשיפוץ אסתטי או במקרים של תפקודו התקין של הבית, כמו מקלחת או שירותים שאינם פעילים, ולפעמים מטפלת העמותה גם במפגעי בטיחות המסכנים את יושבי הבית. מעבר לכך, מטרת פעילותה של העמותה היא לא רק לשפר את איכות מגוריהם של המשפחה, אלא לנסות ליצור שינוי רחב יותר בחייהם, ולכן צוות עובדים סוציאליים מלווה את המשפחות ומספק סיוע במקרים של אבטלה ממושכת, אלימות במשפחה, התמודדות עם התמכרויות וכדומה.
העמותה אינה מקבלת סיוע ממשלתי, והכנסתה של העמותה מושתתת על תרומות. העמותה מציגה לציבור את הדוחות הכספיים שלה באתר האינטרנט שלה.
הארמייה הרביעית (ורמאכט)

הפלישה לפולין

הארמייה הוקמה ב-1 באוגוסט 1939, ולמפקדה מונה גנרל גינתר פון קלוגה. הארמייה השתתפה במערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון, וכבשה את המסדרון הפולני, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש ורשה.

המערכה על צרפת

במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה פלשה הארמייה שפעלה כחלק מקבוצת ארמיות A לבלגיה, ודיוויזיית הפאנצר ה-7 בפיקודו של ארווין רומל שפעלה כחלק מהארמייה הייתה הראשונה שחצתה את המז. לאחר מכן השתתפה הארמייה במבצע אדום כחלק מקבוצת ארמיות B, וכבשה את ברסט. כהוקרה על ניצחונות הארמייה, הועלה פון קלוגה ב-19 ביולי 1940 לדרגת גנרל-פלדמרשל.

החזית המזרחית

במהלך מבצע ברברוסה פעלה הארמייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. ב-19 בדצמבר 1941 מונה פון קלוגה למפקד קבוצת ארמיות מרכז, ולודוויג קיבלר מונה למפקד הארמייה. קיבלר לא עמד בציפיות של היטלר, וב-20 בינואר 1942 הוחלף על ידי גוטהרד היינריצי שפיקד על הארמייה לסירוגין עד ה-5 ביוני 1944.
ב-5 ביוני 1944 מונה קורט פון טיפלסקירך למפקד הארמייה, וב-22 ביוני פתחו הרוסים במתקפה מוחצת על כוחות קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית, ועל הארמייה הרביעית בראשות פון טיפלסקירך הוטל להגן על אזור מוגילב. עקב התפוררות הארמייה ביקש פון טיפלסקירך אישור נסיגה, אך האישור ניתן מאוחר מידי, ורוב כוחות הארמייה נלכדו באזור מינסק, ונלקחו בשבי הרוסי. ב-18 ביולי 1944 נפצע פון טיפלסקירך בהתרסקות מטוס, ופרידריך הוסבאך מונה למפקד הארמייה.
ב-13 בינואר 1945 הותקפה הארמייה על ידי הרוסים במבצע פרוסיה המזרחית, ולאחר שבועיים כותרה בפרוסיה המזרחית. היטלר הורה על הארמייה להילחם ללא התחשבות באזרחים, אך ב-26 בינואר 1945 פתחה הארמייה הרביעית במתקפת נגד על הארמייה הרוסית ה-48, ופרצה את הדרך לאלבינג בשביל הפליטים, עקב כך הודח הוסבאך מתפקידו ב-29 בינואר ובמקומו מונה פרידריך-וילהלם מילר למפקד הארמייה. הארמייה לחמה בפרוסיה המזרחית עד לכניעת שרידי הכוחות ב-27 באפריל 1945.
הוגו מייזל

ביוגרפיה

מייזל נולד למשפחה יהודית בבוהמיה, ולאחר שעבר לווינה ב-1893 עבד כפקיד בנק. תוך זמן קצר החל להתעניין בכדורגל, ובתחילת שנות ה-40 לחייו החל בקריירה בהתאחדות הכדורגל האוסטרית, ששיאה היה במינויו למזכיר הכללי של ההתאחדות. ב-10 ביוני 1908 שפט במשחק הבינלאומי הראשון בין נבחרת אנגליה לנבחרת הונגריה, שהסתיים בניצחון האנגלים בתוצאה 7 - 0. באולימפיאדת סטוקהולם שנערכה ב-1912 זכה מייזל לשמש כשופט בטורניר הכדורגל האולימפי.
התעניינותו של מייזל בכדורגל ורצונו ליצור חיבור בינלאומים שונים הובילו אותו ליזום את הקמתו של הטורניר הכלל-אירופאי הראשון למועדונים: גביע מיטרופה, הגביע הבינלאומי המרכז-אירופאי והקמת ליגת כדורגל מקצוענית באוסטריה ב-1924. הוא אף טיפח קשרים עם מאמנים ידועים באותה עת, בהם ויטוריו פוצו מאיטליה והרברט צ'פמן מאנגליה. ביחד עם המאמן האנגלי ג'ימי הוגאן, שעבד גם כן בווינה, פיתח מייזל שיטה ששמה דגש על הימנעות ממסירת הכדור במסירה דרך האוויר ובמקום זאת למסור אותו על הקרקע.
ב-1913 מונה מייזל למאמן הנבחרת האוסטרית ביחד עם היינריך רטשורי, וב-1919 החל לכהן לבדו בתפקיד. מייזל הוביל את הנבחרת לשיא כוחה בשלהי שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30. בין 12 באפריל 1931 ל-7 בדצמבר 1932 קבעה הנבחרת שיא של 14 משחקים ללא הפסד כולל ניצחונות על מספר יריבות אירופאיות משמעותיות, ובזכות כך נודעה הנבחרת כאחת הטובות ביותר בעולם וזכתה לכינוי "נבחרת הפלא". הרצף שאליו הוביל מייזל נקטע על ידי אנגליה ב-1932. ב-11 בפברואר 1934 אימן מייזל את הנבחרת האוסטרית בניצחון 4 - 2 על איטליה בטורינו במסגרת הגביע הבינלאומי המרכז-אירופאי, שסימן את הפיכתה של אוסטריה לאחת המועמדות לזכות במונדיאל 1934.
מייזל המשיך לאמן את הנבחרת גם במונדיאל עצמו. בשלב הראשון הדיחה אוסטריה את צרפת לאחר ניצחון בהארכה בתוצאה 3 - 2, ובשלב הבא פגשה פעם נוספת בתולדותיה את הונגריה, במשחק שבו הורחק שחקן, הוענק פנדל להונגריה והכוכב האוסטרי יוהאן הורבאת נפצע ולא היה יכול להשתתף בחצי הגמר מול איטליה, שבו הפסידה אוסטריה לאחר שער יחיד של אנריקה גואיטה. אוסטריה ואיטליה חזרו ונפגשו בגמר טורניר הכדורגל האולימפי באולימפיאדת 1936 בברלין, וגם הפעם איטליה ניצחה, בתוצאה 2 - 1. הייתה זו הפעם היחידה שבה מייזל הצליח להוביל את נבחרתו להעפלה למשחק גמר של טורניר בינלאומי חשוב.
מייזל נפטר ב-1937 לאחר שלקה בהתקף לב, ושנה לאחר מכן פירקו הנאצים את הנבחרת האוסטרית בעקבות האנשלוס.
היטושי איגרשי

ביוגרפיה

היטושי נולד ב-1947 בניאיגטה, בירת מחוז ניאיגטה, וסיים דוקטורט באמנות מוסלמית באוניברסיטת טוקיו ב-1976. היה עמית מחקר באקדמיה המלכותית של איראן עד המהפכה האיראנית ב-1979, ולאחר מכן פרופסור חבר (associate professor) לתרבות מוסלמית השוואתית באוניברסיטת צוקובה. תרגם את ספרו של אבן סינא "הקנון של הרפואה" ואת ספרו של סלמן רושדי "פסוקי השטן", וכתב ספרים בנושא אסלאם, בהם "The Islamic Renaissance" (הרנסאנס האסלאמי) ו-"Medicine and Wisdom of the East" (רפואה וחוכמה במזרח).
לאחר שהאייתוללה רוחאללה ח'ומייני הוציא פתווה ב-1989, שבה קרא למותם של "מחבר הספר 'פסוקי השטן', שיוצא נגד האסלאם, הנביא והקוראן, ושל כל המעורבים בהוצאתו לאור ומודעים לתוכנו", דקר תוקף שזהותו אינה ידועה את היטושי שוב ושוב בפניו ובזרועותיו, עד מותו. גופתו נמצאה ב-12 ביולי 1991 במשרדו באוניברסיטת צוקובה, במחוז איבראקי שביפן.
ב-2006 נסגר תיק החקירה העוסק במותו של היטושי בלא כל חשדות בנושא עושה המעשה. קנן פולאק טען בספרו "The Persian Puzzle" (הפזל הפרסי) כי הרצח הוא התנקשות שביצעו משמרות המהפכה האסלאמית. ב-2010 נטען במגזין "בונגישונג'ו" (Bungeishunjū) כי שמועה שמסתובבת ברשות ההגירה היפנית קובעת כי צעיר בנגלדשי עשיר ביצע את הדקירה וטס חזרה לארץ מוצאו ביום המחרת, לפני שהתגלה. על פי שמועה לא מאומתת, ממשלת יפן נמנעה מלהגיש צו הסגרה כדי לא ללבות את המחלוקת סביב "פסוקי השטן".
הותיר אחריו את אשתו מיצ'יקו איגרשי (五十嵐雅子), חוקרת ספרות משווה באוניברסיטת ריוטוקוג'י.
אברהם סלמאן

אברהם סלמאן (1931 - 13 ביולי 2014) היה מבכירי נגני הקאנון בישראל.

קורות חיים

נולד בבגדד ב-1931. הוא התעוור בגיל שנתיים עקב מחלת הגרענת. הוא למד בבית הספר לעיוורים בבגדד, יחד עם סלים דאוד, דאוד אכרם ויוסף רביע, שינגנו עמו מאוחר יותר בתזמורת של קול ישראל בערבית. בבית הספר למד את מקצוע השענות.סלמאן החל ללמוד מוזיקה בגיל חמש, ובגיל אחת עשרה נכבש בקסם צליליו של הקאנון. הנגינה בקאנון הייתה לעיסוק המרכזי בחייו.
כישרונו הנדיר נתגלה מיד כאשר הצטרף לתזמורת הרדיו המלכותי העיראקי. עבודתו זכתה להערכה רבה בעולם הערבי כולו, והמוניטין שיצאו לו הביאוהו ללוות זמרים ערבים מן השורה הראשונה.
עוד לפני עלותו ארצה הובטח לו שיתקבל לתזמורת קול ישראל בערבית.
סלמאן עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1950 ועבד בתזמורת קול ישראל בערבית עד שנת 1988. הוא הפך להיות הנגן המרכזי של התזמורת, ונוכחותו, כשהוא ישוב מאחורי הקאנון, במשקפיים כהים בשל היותו עיוור, הייתה לסמל של התזמורת. 
בנוסף לפעילותו כנגן קאנון, הוא כתב מוזיקה כלית, מוזיקה לסרטים והשתתף בהקלטות של מוזיקה קלאסית מערבית. אחת החשיפות שלו לקהל, שלא הכיר את המוזיקה הערבית הייתה בשיתוף פעולה עם להקת כוורת  באלבום פוגי בפיתה בקטע "לאמור א'לאבי" שהיה קטע נגינה בסגנון מזרחי שהלחין סלמאן יחד עם דני סנדרסון, באותו אלבום ניגן סלמאן גם בקטע "התמנון האיטר" יחד עם תזמורת רשות השידור. סלמאן שיתף פעולה עם סנדרסון שנים לאחר מכן כשניגן בלהיט "מה הדאווין שלך?".
האלבום היחיד שבו מרוכז תיעוד של עבודותיו, הופיע ב-1997 בהוצאת נאדה. האלבום מכיל הקלטות ותיקות משנות ה-60, שנבחרו בקפידה על ידי המפיק אבשלום פרג'ון, ובצידן הקלטות חדשות שנעשו בשנת 1996.
סלמאן נפטר בגיל 83 בעקבות אירוע דום לב. הוא הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. נטמן בבית העלמין ירקון.
המפקח מגרה

הפקד מגרה (בצרפתית: Commissaire Maigret) הוא דמות בדיונית, פרוטגוניסטית, גיבור 76 רומנים בלשיים ו-28 נובלות פרי עטו של הסופר הבלגי ז'ורז' סימנון שיצאו לאור בשנים 1931–1972.
הפקד ז'ול מגרה הוא אדם מרשים, רחב כתפיים ורגזן, אשר משתהה בעבודתו הבלשית. טכניקת החקירה שלו מבוססת על הבנת אישיותיהם של הדמויות המרכזיות בחקירה והאינסטינקטים שלו. הפקד מגרה עובד במשטרת פריז, ועל-כן רוב פועלו בפריז וסביבותיה, אך לא פעם הוא נשלח על ידי המחבר לפעילות מחוץ לפריז, ואף מחוץ לצרפת.
סיפוריו של הפקד מגרה מתרחשים בין שנות ה-30 לשנות ה-60 של המאה ה-20. סיפורי מגרה עובדו לרדיו ולטלוויזיה. עשרה שחקנים שונים (צ'ארלס לוטון, ברונו קרמר, ז'אן גאבן, ז'אן רישאר, ג'ינו סרווי, מייקל גמבון, רופרט דייוויס, באזיל סידני, מוריס דנהם, רואן אטקינסון) גילמו את הדמות בסדרות טלוויזיה שונות.

רדיו

מוריס דנהם גילם את מגרה בתסכיתי רדיו עבור BBC Radio 4 בשנים 1992–2002. לאחר מותו של דנהם ניקולס לה פרבוסט גילם את המפקח בשנת 2003.

קולנוע וטלוויזיה

ספרי מגרה עובדו לסרטי טלוויזיה ולסדרות טלוויזיה במקומות רבים בעולם והמפקח מגרה גולם על ידי שחקנים צרפתיים, בריטיים, איריים, אוסטרים, גרמנים, איטלקיים, הולנדיים, יפניים ורוסיים.
בגרסה הצרפתית, Les Enquêtes du Commissaire Maigret, ז'אן רישאר גילם את דמותו של הפקח בסדרה שרצה בשנים 1967–1990 במשך 80 פרקים. מאוחר יותר ברונו קרמר גילם את הדמות ב-54 פרקים בשנים 1991–2005.
ג'ינו סרווי גילם את הדמות עבור הטלוויזיה האיטלקית, בשנים 1964–1972. הסדרה עיבדה 14 ספרים ו-2 נובלות.
בברית המועצות, שחקן התיאטרון בוריס טנין גילם את הדמות במספר סרטי טלוויזיה בשנות ה-70 של המאה ה-20. כמו כן, הסובייטים גם עיבדו את הדמות לקולנוע, בסרטי הקולנוע השונים המפקח מגרה גולם על ידי השחקנים ולדימיר סמוילוב וארמן ג'יגרחניאן.
ביפן, קיניה אייקאווה גילם את מגרה בגרסה שעובדה ליפן והציגה את מגרה בעולם המודרני של יפן. מגרה כונה המפקח מגרה קיישי, בסדרה בת 25 פרקים ושודרה בשנת 1978 בערוץ Asahi TV.
בגרסאות הבריטיות למפקח מגרה הדמות גולמה תחילה על ידי רופרט דייוויס בשנת 1960 ב-52 עיבודים עבור ה-BBC. באזיל סידני גילם את מגרה בפרק הפיילוט של הסדרה.
מייקל גמבון גילם את המפקח מגרה עבור ערוץ ITV בשנים 1992–1993 בסדרת הטלוויזיה "המפקח מגרה", הסדרה עיבדה 12 סיפורים בלבד. רואן אטקינסון לוהק לגלם את המפקח מגרה, בהפקה מחודשת של סדרת סרטי טלוויזיה, ששודרו בערוץ ITV בשנים 2016–2017.
ימלוח

אזכורים

בערבית הימלוח נקרא ע'רדק או ע'רקד (غرقد, غردق). הימלוח הפגום נזכר בחדית' כעץ היחיד שלא יסגיר את היהודים שיתחבאו מאחוריו, בניגוד לאבנים ולשאר העצים אשר יקראו להורגם, זאת מכיוון שהוא עץ היהודים.
העיר המצרית ע'רדקה נקראת על שם צמח זה.
מכבי תל אביב (כדוריד)

היסטוריה

קבוצת הכדוריד של אגודת מכבי תל אביב הוקמה בשנות ה-30, עם כניסתו של ענף הכדוריד לארץ ופעלה תחת שלוש אגודות שונות: מכבי צפון תל אביב (שהייתה אחת מקבוצות הכדוריד הבולטות בארץ ואף זכתה ב-3 גביעי מדינה רצופים. בשנים 1965-1963), מכבי תל אביב ו"ברית מכבים עתיד", אשר התאחדו עם השנים לאגודה אחת, תחת השם מכבי תל אביב.
במהלך השנים שיחקו בשורות הקבוצה שחקני כדוריד מהבולטים ביותר בענף כמו צימבליסט, פרופ' גור בן ארי, גדעון מנדלר, איזי שפייר, אברהם שניאור, משה רש, דוד צרפתי (מיקו), יואב דרוקר, מייקי טננבאום, אבי רש, דודו בטש ועוד שחקנים רבים, שהשתייכו לנבחרות ישראל ויצגו את המדינה בטורנירים ותחרויות בינלאומיות רבות.
מלבד 3 גביעי המדינה בהם זכה המועדון בשנות ה-60, זכתה קבוצת הנוער של המועדון בגביע המדינה בשנת 1975, בדאבל בשנת 1976 ובאליפות המדינה בשנת 1990 וקבוצת הבוגרים העפילה לגמר גביע המדינה בשנת 1998.
לאחר שנים רבות שבהן היוותה מכבי תל אביב קבוצת אמצע טבלה ללא שאיפות משמעותיות, החלה צמיחה מחודשת של הקבוצה תוך הצבת יעדים של זכייה בתארים בשנים הבאות. זרימת הכספים לקבוצת הכדוריד החלה לגבור, קבוצת הנוער החלה להשתקם ונעשו מאמצים רבים להביא קהל רב של אוהדים למשחקי הקבוצה.
בעונות 2009 ו-2010 הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה שם הפסידה לאס"א תל אביב. בליגה הסדירה סיימה הקבוצה במקום הרביעי.
בשנת 2011 הקימה האגודה קבוצות ילדים. בעונת 2010/2011 הגיעה הקבוצה למקום החמישי והודחה בשלב שמינית הגמר בגביע המדינה.
בעונת 2011/2012 סיימה את הליגה הסדירה במקום השלישי והגיעה לחצי גמר הפלייאוף, שם הודחה על ידי  מכבי ראשון לציון. באותה עונה הגיעה מכבי לגמר גביע המדינה והפסידה בו להפועל ראשון לציון.
בעונת 2012/2013 זכתה מכבי בגביע איגוד השופטים לאחר ניצחון 26:28 על הפועל ראשון לציון.
בעונת 2013/2014 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות המדינה לאחר ניצחון 3-0 בסדרת הגמר על הפועל ראשון לציון והגיעה לגמר גביע המדינה בכדוריד, אך הפסידה למכבי ראשון לציון. בעונת 2016/2017 זכתה הקבוצה בגביע המדינה הרביעי בתולדותיה ולראשונה לאחר 52 שנה, אבל הפסידה במשחקי הגמר של אליפות ישראל למכבי ראשון לציון 3:0.
לפני תחילת עונת המשחקים  2018/2019 ההנהלה החליטה להוריד את המועדון לליגה השנייה עקב מצוקה כלכלית. את העונה סיימה הקבוצה במקום השני לאחר שנלחמה עם מכבי דימונה על העלייה והפסידה לה. באותה עונה זכתה הקבוצה בגביע לליגות המשנה ע"ש ברנר.

מפעלים אירופיים

בעונת 2012 הגיעה מכבי תל אביב לחצי הגמר של גביע האתגר (הטורניר השלישי בחשיבותו באירופה), ובו הודחה על ידי דיומידיס ארגאוס היוונית לאחר שבמשחק הראשון היא הפסידה 29:26, ואת המשחק השני היא סיימה בתיקו 21:21.
בעונות 2013-14, 2014-15 ו-2016-17 הקבוצה השתתפה במסגרת גביע האיגוד האירופי (הטורניר השני בחשיבותו באירופה), והייתה לישראלית הראשונה המעפילה לשלב הבתים במפעל זה בעונת 2016-17.

צוות מקצועי וניהולי

יו"ר האגודה הוא המנהל רענן סובל מבעלי "חברת הלבשה והביגוד העולמית קסטרו" וסגן יו"ר הנהלת מכבי העולמית. סובל לקח על עצמו את תפקיד היו"ר עקב צמצום התמיכה של האגודה. חברי הנהלה החדשים הם רוני קאופמן, מאמן הקבוצה הוא ניקולה מקסימוביץ.  המנכ"ל החדש הוא אריאל רוט מנכ"ל קסטרו אשר נותנת חסות לקבוצה.
שלמה משיח (תסריטאי)

שלמה משיח (נולד ב-1957) הוא תסריטאי ומחזאי ישראלי.

ביוגרפיה

שלמה משיח נולד בשנת 1957. בשנים 1976-1972 למד בתיכון "תלמה ילין" במגמת מוזיקה. שירת כנגן בתזמורת צה"ל. בשנים 1988-1985 למד לימודי קולנוע בבית הספר "בית צבי".
בשנים 1996-1994 כתב מאמרי פובליציסטיקה בעיתון "חדשות".
בשנים 1996-1995 עסק בכתיבת תסריטים לסרטוני פרסומת במשרד הפרסום "קשר בראל". 
במהלך השנים כתב תסריטים לתוכניות טלוויזיה רבות, ובהן "זהו זה!", "לתפוס את השמים", "הילדים מגבעת נפוליאון", "אסתי המכוערת" ו"החולמים".
בשנים 2000-1994 לימד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2014 עלה המחזה שלו "אדוני שר האוצר" בכיכובו של יהורם גאון.