google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ו ג'ורנו

ביוגרפיה

ג'ורנו נולד וגדל בתוניס. הוא עלה לישראל בשנת 1950, התגורר בבת ים והתאמן בקבוצת הפועל תל אביב. בצבא הוא שרת במשמר הגבול. בשנת 1954 זכה באליפות ישראל בסגנון יווני-רומי.
בכינוס הפועל השישי שנערך בשנת 1956 זכה ג'ורנו במדליית כסף בהיאבקות.
בתחרויות ההיאבקות בסגנון חופשי, של המכביה החמישית שנערכו ב-1957 זכה ג'ורנו במדליית ארד בתחרות במשקל חצי כבד.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1959 זכה ג'ורנו בתואר בתחרות במשקל כבד ובתחרות הקבוצתית.

אלוף המכביה

בתחרויות ההיאבקות בסגנון חופשי של המכביה השישית שנערכו בחיפה בספטמבר 1961 זכה ג'ורנו במדליית זהב בתחרות במשקל כבד לאחר שניצח את יריבו, ראובן גנדיאטי מארצות הברית תוך דקה אחת בלבד.
לאחר המכביה עבר ג'ו להשתתף בהיאבקות מקצוענית. הוא ניהל את "מכון ג'ו" לתרבות ופיתוח הגוף בבת ים.
שלושת העקרונות של העם (פילוסופיה פוליטית)

שלושת העקרונות של העם (בסינית: 三民主義) הוא שמה של פילוסופיה פוליטית, אשר פותחה על ידי סון יאט-סן כחלק מתוכנית להפוך את סין למדינה חזקה, חופשית, ומשגשגת. עקרונות הפילוסופיה מתקיימים הלכה למעשה ברוב חלקיו של הארגון הממשלתי של הרפובליקה הסינית, אשר נכון לשנת 2004 עדיין מתקיימת בתחומי האי טיוואן ואיים נוספים בסביבתו.
כריעות

בלוגיקה, בעיית הכרעה (שְׁאֵלָה עליה יש תשובה של כן או לא) נקראת כריעה אם קיים אלגוריתם שקובע מה התשובה עבור קלט נתון. לדוגמה, בעיית ההכרעה "האם הקלט הוא מספר ראשוני?" היא כריעה, מכיוון שקיים אלגוריתם אשר מבדיל בין מספרים ראשוניים לבין מספרים פריקים. מערכת פורמלית נקראת כריעה אם ניתן להחליט האם כל טיעון הוא תקף. בעיות חשובות רבות אינן כריעות, כלומר, ניתן להוכיח שלא קיים אלגוריתם אשר עונה נכונה עליהן לכל קלט.

הגדרה פורמלית

באופן פורמלי, שפה  תיקרא כריעה אם קיימת מכונת טיורינג M אשר עוצרת על כל קלט ומקבלת בדיוק את השפה . במילים אחרות, אם מכונת טיורינג M תקבל כקלט מילה בשפה, היא תעצור ב"מצב מקבל", ואם הקלט הוא מילה שאינה בשפה , המכונה תעצור ב"מצב לא מקבל" (או "מצב דחייה"). את מחלקת הבעיות (השפות) הכריעות מסמנים ב-.

שפות שאינן כריעות

קל להוכיח כי קיימות בעיות שלא ניתן לכתוב אלגוריתם לפתרונן, וכך למעשה, השפות המתאימות אינן כריעות. עובדה זו נובעת משיקולי ספירה: אנחנו יכולים ליצור רק  (אָלֶף אֶפֶס) מכונות טיורינג ואילו יש  (אלף – עוצמת הרצף) שפות. 
את שאלת קיומן של שפות "מעניינות" (זאת אומרת, ניתנות לתיאור סופי) שאינן כריעות, פתר אלן טיורינג כאשר הוכיח כי בעיית העצירה אינה כריעה. משפט רייס הרחיק לכת והוכיח כי למעשה כל בעיה ששואלת שאלה לא טריוויאלית על אודות השפה של מכונת טיורינג (כלומר, שהתשובה היא בהכרח כן או לא, ללא תלות בקלט), אינה כריעה.

שפות כריעות-למחצה

קיימות שפות שהן כריעות-למחצה (חיוביות), כלומר, לא קיימת מכונה אשר עוצרת עבור כל מילת קלט ומכריעה אם המילה בשפה או לא, אך קיימת מכונה אשר עוצרת כאשר הקלט שייך לשפה (וייתכן שאינה עוצרת כאשר הקלט אינו בשפה). הקבוצה המכילה את כלל השפות הללו מסומנת בתור המחלקה RE.
בצורה מקבילה מגדירים את מחלקת השפות co-RE להיות קבוצת כל השפות L עבורן קיימת מכונת טיורינג אשר עוצרת ודוחה עבור כל מילת קלט שאינה בשפה L, אבל ייתכן שאינה עוצרת עבור מילים השייכות לשפה L. 
החיתוך של שתי המחלקות לעיל מהווה את המחלקה R. מאידך, ישנן גם בעיות שהן ב-RE אך לא ב-co-RE ולהפך, למשל, בעיית העצירה.
לעומת זאת, ישנן שפות שהן לא ב-RE וגם לא ב-co-RE. כך למשל בעיית העצירה המוכללת, ששואלת בהינתן כקלט מכונת טיורינג, אם המכונה עוצרת על כל הקלטים האפשריים. כמו כן, השפה המכילה את כל מכונות טיורינג שהשפות שלהן רגולריות, והשפה המכילה את כל מכונות טיורינג שהשפות שלהן חסרות הקשר, שתיהן לא ב- RE ולא ב- co-RE (ובפרט אינן כריעות).
חנות אפליקציות

חנות אפליקציות היא פלטפורמה להפצה דיגיטלית של אפליקציות סלולרית למכשירים ניידים (טאבלט או סמארטפון), המאפשרת להוריד ולהתקין דרכה יישומונים (אפליקציות).

חנויות רשמיות וחיצוניות

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
על פי רוב, כשקונים מכשיר נייד, המכשיר מגיע עם יישומון חנות אפליקציות רשמי המותקן כבר בתוכו. במכשירים הפועלים על מערכת ההפעלה אנדרואיד – "Google Play", במכשירים של חברת אפל הפועלים על מערכת הפעלה iOS – ‏"App Store", ובמכשירים הפועלים על מערכת ההפעלה Windows 10 Mobile – ‏"Windows Store".
בהתאם למדיניות הנהוגה בחברות הנ"ל, Google Play היא חנות פתוחה, המאפשרת לכל מפתח להציג את היישומונים שלו בחנות תמורת סכום סמלי, בתנאי שהיישומון עובר את בדיקות התוכנה והבטיחות של גוגל ואינו חורג מתקנונהּ, ואילו App Store היא חנות סגורה יותר, שבה הרבה יותר קשה לקבל אישור להעלאת יישומונים אליה, והנתח של חברת אפל עומד על 30% מההכנסות של כל יישומון שנמכר דרכה.]
לעיתים, משתמשים אינם מסכימים עם ההגבלות והמגבלות הכרוכות בחנויות האפליקציות הרשמיות, המשפיעות במידה רבה על מגוון היישומונים המצויים וזמינים בהן (כמו גם גרסאות קודמות של יישומונים וכו'). במקרים כאלה, משתמשים בוחרים להוריד חנויות אפליקציות חיצוניות חלופיות, שפותחו על ידי אנשים פרטיים. דוגמאות לחנות כזו למערכת הפעלה אנדרואיד הן Aptoide ו-BlueStacks App Player.
יצויין כי בסביבת iOS אין אפשרות להתקין חנות אפליקציות חיצונית, אלא אם כן המכשיר נפרץ כדי לאפשר בו שינויים (מודים) שאינם מאושרים על ידי אפל.
באץ'-קישקון

גאוגרפיה

מחוז באץ'-קישקון נמצא בדרום המישור הגדול. עם שטח של 8,445 קמ"ר, הוא הגדול בהונגריה. נופו מישורי והפרש הגובה בין המקום הגבוהה ביותר לנמוך ביותר לא עולה על 80 מטר. המחוז תחום בין שני נהרותיו הגדולים של הונגריה. נהר הדנובה עובר לכל אורך גבולו המערבי ונהר הטיסה עובר בגבולו הצפון מזרחי. כשני שלישים מאוכלוסיית המחוז חיים ביישובים עירוניים והיתר בצורת ההתיישבות האופיינית למישור הגדול – יישובים כפריים גדולים הן באוכלוסייה והן בשטח. במחוז זה נפוצה עדיין גם צורת ההתיישבות בחוות מבודדות (בהונגרית: tanyák).

היסטוריה

מחוז באץ'-קישקון נוסד ב-1950, על ידי חיבור החלק צפוני של מחוז באץ'-בודרוג (Bács-Bodrog) ההיסטורי עם החלק הדרומי של מחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון (Pest-Pilis-Solt-Kiskun) ההיסטורי. חלקו הדרומי והעיקרי של מחוז באץ'-בודרוג נמצא כיום בסרביה והשטח שנותר ממחוז פשט-פיליש-שולט-קישקון הפך למחוז פשט של ימינו. חציו הראשון של שם המחוז בא משמה של העיר באץ' (הנמצאת כיום בסרביה) וחציו השני על שם אזור קישקון שבצפון המחוז, שקשור לקומנים שהתיישבו שם בסביבות המאה ה-13.
אמיל ברלינר

ביוגרפיה

ברלינר נולד בהנובר גרמניה והיגר לארצות הברית ב-1870. בתחילה התיישב בוושינגטון ועבד באורוות. הוא החל להתעניין בטכנולוגיית הקול של הטלפון ושל הפונוגרף, המציא ופיתח מיקרופון לטלפון שנרכש על ידי חברת הטלפון בל. ברלינר עבד בבל מ-1877 עד 1883 ולאחר מכן חזר לוושינגטון שם התבסס כממציא עצמאי. במהלך תקופה זו קיבל אזרחות אמריקנית (1881).
בשנת 1886 החל ברלינר לעסוק בניסיונות בהקלטת קול ושנה מאוחר יותר רשם פטנט על המצאה אותה כינה גרמופון, שיטה להקלטה והשמעת צלילים על תקליטים שטוחים. היתרון של התקליט השטוח על גלילי הפונוגרף של אדיסון הוא שתהליך הדפסתם ושיכפולם של התקליטים פשוט יותר משכפול גלילי הפונוגרף. כעבור מספר שנים הוא כבר שיווק את הטכנולוגיה שלו לחברות צעצועים. תקוותו הייתה לשווק את המכשיר שלו לא כצעצוע בלבד. ב-1895 הוא הצליח לשכנע קבוצה של אנשי עסקים להשקיע 25,000 דולר וייסד את חברת "ברלינר גרמופון" (Berliner Gramophon).
הבעיה של הגרמופונים הראשונים הייתה השמירה על מהירות אחידה של המשטח שסובב את התקליט. בשנת 1896 ערך ברלינר חוזה עם המהנדס אלדריג' ר' ג'ונסון (Eldridge R. Johnson) במטרה לשפר את מנוע-הקפיץ של הגרמופון זאת עבור הגרמופון החדש שברלינר תכנן. ג'ונסון פנה למכונאי לוי מונטרוס כדי שיעזור לו בייצור מנוע הקפיץ עבור חברת ברלינר. המנועים החדשים סופקו לברלינר עוד באותה שנה (מונטרוס קיבל את פטנט מס' 598,529 על מנוע-הקפיץ הזה ב-8 בפברואר 1898).
בשנת 1897 ייסד ברלינר את הענף הבריטי חברת גרמופון הבריטית (The Gramophone Company) בלונדון. בדצמבר 1898 ייסד יחד עם אחיו יוסף ברלינר, את דויטשה גרמופון (Deutsche Grammophon Gesellschaft) בעיר הולדתם הנובר שבגרמניה, כענף הגרמני של חברת ברלינר גרמופון האמריקאית שהייתה בבעלותו של אמיל. בית החרושת של דויטשה גרמופון בהנובר היה המפעל הראשון בעולם שהוקם במיוחד לייצור תקליטים ותוך עשור אחד כבר ייצר מיליוני תקליטים בשנה.
בשנת 1898 יצא הדגם שנקרא "הגרמופון המשופר" והפעם עם פטנט של אלדרידג' גונסון עם מנוע קפיץ משופר יותר, דגם זה והשיפור בייצור התקליטים ביסס את הטכנולוגיה של הגרמופון והפך אותה למעשית ומקובלת. בשנת 1901 מייסדים ברלינר וג'ונסון את חברת "ויקטור טוקינג משין" (חברת ויקטור למכונות מדברות) לצורך ייצור המוני של תקליטים לגרמופון. כדי לשווק את הגרמופון החתים ברלינר את זמר הטנור אנריקו קארוזו וזמרת הסופרן האוסטרלית המהוללת נלי מלבה (Dame Nellie Melba) על הקלטת תקליטים בשיטתו. כמו כן קנה בארי אוון, שותפו של ברלינר, מהצייר פרנסיס בארואד את הציור "קול אדוניו" (His Master's Voice) וקבע אותו כסמל המסחרי המפורסם של החברה. ברלינר ייסד גם חברות בת של גרמופון בקנדה, בגרמניה ובבריטניה.
ברלינר פיתח גם סוג חדש של נול לייצור תעשייתי של בגדים, אריח אקוסטי וגרסה מוקדמת של מסוק.
ברלינר הטיף לשיפור תנאי התברואה ובריאות הציבור. הוא נפטר מהתקף לב בגיל 78 ונקבר לצד בנו ואשתו בבית הקברות רוק קריק בבירה וושינגטון.
סקוריה

היווצרות

כאשר מאגמה בהתפרצות מגיעה למקום בו הלחצים נמוכים, מים וגזים מומסים יכולים להתנדף וליצור את הנקבוביות הנראות לעין. כמה מהחללים הקטנים הללו נכלאים כאשר המאגמה מתקררת, ומתקשים. הנקבים בדרך כלל קטנים, כדוריים או אליפטיים, ולא חודרים האחד לשני, ובמקום זאת נוצרים חיבורים קטנטנים בין ה"חדרים". ניתן למצוא חרוטים געשיים המורכבים מסקוריה לאחר התפרצות, מה שיוצר הרי געש עם לועות בפסגתם. כמה דוגמאות הן הר וולינגטון באוקלנד, ניו זילנד או כמה הרים בקווינסלנד, אוסטרליה, בהם נמצאו סוגים מיוחדים של סקוריה שלא נמצאו באף מקום אחר.

שימושים

חברת "טוף מרום גולן" עוסקת בכריה של סקוריה בכמה אתרים ברמת הגולן, כדוגמת המחצבה בהר חרמונית. החברה משווקת את הסלעים תחת השם "טוף", למרות שמדובר בסקוריה. החברה הצליחה לשכנע גננים רבים להשתמש בסקוריה המרוסקת כתחליף לקרקע גידול. למצע זה כמה יתרונות בהשוואה לקרקע רגילה: הסקוריה שומרת על יציבות המבנה לאורך שנים, הסקוריה נקיה מזרעי עשבים, ומשמשת מצע יציב שאין בו חלקיקי חרסית. על פי אתר המפעל, 70% מהחממות בארץ משתמשות בסקוריה כמצע גידול, וכן משתמשים בו גם בשטחים פתוחים, לדוגמה בגינון של מיני ישראל. כן נוהגים להשתמש בסקוריה מרוסקת באופן גס לחיפוי על אדמה באדניות למניעת לכלוך והתזת בוץ על קירות הבית בחורף.
מלון לאונרדו פלאזה ירושלים

מלון לאונרדו פלאזה הוא בית מלון ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים, סמוך לכיכר צרפת. נקרא בעבר מלון פלאזה ומלון שרתון פלאזה.

ההיסטוריה של השטח

בשנת 1873 הגיעה לארץ ישראל ז'אן מרקוס, עשירה הולנדית משיחית. היא הייתה בטוחה שהגאולה קרובה והחליטה לבנות מלון גדול לקליטת עשרות אלפי הנגאלים שיגיעו לארץ. היא קנתה שטח גדול מחוץ לירושלים ולאחר מתן שוחד רב החלה בבנייה של מבנה שכּונה "מלון הגאולה". בינתיים נסעה בשנת 1875 לסייע למורדים בהתקוממות הרצגובינה. היא כילתה את רוב כספה על המרד, שלא צלח, וכשחזרה לארץ לא נשאר לה כסף להמשך בניית המלון. ספקי הבנייה הערבים תבעו אותה לדין וזכו בתביעה. כשבועיים לאחר גזר הדין פשטו חיילים טורקים על אתר הבנייה, הכו את המהנדס והחריבו את האתר. המקום עמד בשיממונו שנים רבות עד לשנת 1958 אז הוחל בבניית מרכז אמיר על חלקו הדרומי של המגרש.
התוכנית המקורית של מרכז אמיר כללה שלושה בניינים ואודיטוריום אולם עיריית ירושלים קנתה את השטח ותכננה לבנות בו את בית העירייה החדש שלה. בשנת 1964 הכריזה העירייה על תחרות אדריכלים בה זכה האדריכל פרופ' אלפרד מנספלד. מנספלד תכנן בעבור העירייה מגדל בן 22 קומות אולם העירייה לא הצליחה לגייס תקציב להקמת המבנה והפרויקט נדחה. בשנת 1965 נבחר טדי קולק לראשות העירייה והחליט שבניין העירייה צריך להיות על הגבול בין חלקי העיר כסמל לשאיפה לאיחודה. בהמשך בנתה העירייה את קריית עיריית ירושלים בכיכר ספרא.

המלון

לאחר ביטול התוכנית לבניית העירייה במתחם מכרה העירייה את השטח ליזמים פרטיים, ביניהם החברה לישראל ומשפחות יהודיות מארצות הברית, לצורך הקמת מלון. העירייה הנחתה שגובה המלון וצורתו הכללית יתוכננו לפי התוכנית שאושרה לבניין העירייה. האדריכל מרדכי בן חורין תכנן את מבנה המלון לפי עקרונות אלו. במהלך הבנייה התבצעו חריגות בנייה בהיקף של 2768 מ"ר שאושרו למפרע לאחר שבעלי המלון שילמו היטל השבחה לעירייה. כנגד המלון ניטען שהוא מכוער ומגמד את העיר העתיקה. מנגד טען מנכ"ל החברה לישראל שמבנה המלון הוצר והוגבה לבקשת יהודה האזרחי כדי למנוע פגיעה בנוף.
בירושלים ישנה חובה לבנייה באבן מה שגורם לבניינים גבוהים להראות כבדים מאוד. כדי "לרכך" את בניין תכנן בן חורין מעיין "תחרת אבן" בקומות העליונות של המלון. דרכים נוספות שבהם השתמש בן חורין להפחתת הכובד של הבניין הם חיפוי באבן נסורה שמונחת בצורה אנכית ו"חלונות רצועה" לכל גובה הבניין.
המלון נבנה בשנים 1971–1974 בשם מלון גן-אור, כתשלובת של חדרי מלון ויחידות דיור (שנרכשו ברובן על ידי תושבי חו"ל והושכרו לשימוש שוטף של המלון). לאחר שנתיים של ניהול בידי החברה הישראלית קרן-אור, הועבר הניהול לרשת המלונות CP Hotels של חברת התעופה הקנדית קנדיאן פסיפיק והמלון החל לפעול בשם מלון פלאזה. ההנהלה החליטה להתאימו לדרישות הקהל החרדי-אמריקאי, ובהתאם הונהגה בו כשרות למהדרין.

בעלות

בתחילת שנת 1971 רכשה החברה לישראל 60% ממניות המלון. המלון נחנך בשנת 1974 כמלון "פלאזה" ונוהלה בידי חברת קנדיאן פסיפיק. בשנת 1985 עבר ניהול המלון לידי חברת מלונות שרתון, ללא שינוי הבעלות על המלון, ושמו של המלון שונה ל"שרתון פלאזה". בשנת 2009 הפך המלון ל"לאונרדו פלאזה".
בדה ונרביליס

האיש

כמעט כל מה שידוע אודות בדה נידלה מהערה שהוסיף ליצירתו הראשית. בהערה זאת סיפר כי הוא שוּכן במנזר ורמות בגיל שבע, הפך לדיאקון (הדרגה מתחת לכומר) בשנתו ה-19 וכומר בשנה ה-30, תואר שנשא עד מותו. לא ברור אם היה בן למעמד האצולה. מוריו היו ראשי המנזרים בנדיקטוס ביסקופ וקאולפריד, אחרי האחרון, כנראה, התלווה למנזר יארו בשנת 682. שם בילה את מרבית חייו בלמידה, הוראה או כתיבה, והיה להוט בביצוע חובותיו הנזיריים.
בדה קיבל את התואר ה'מכובד', שהיה נהוג לכמרים בתקופה ההיא, סמוך למותו, אולם לא הוכרז לקדוש. למדנותו וחשיבותו לקתוליות הוכרו בשנת 1899, כאשר הוא הוכרז כ"דוקטור הכנסייה" (תאולוג, שכתביו תרמו להתפתחות הכנסייה הקתולית), הקדוש ביד המכובד.

כתביו

כתביו מעידים כי הונחו לפניו כל מקורות המידע של זמנו. נהוג להאמין כי ספריית ורמות-יארו אכסנה בין 300 ל-500 ספרים, עניין שהפכה לגדולות באנגליה. ביסקופ עמל רבות כדי לרכוש ספרים במסעותיו המקיפים. בדה היה בקי בספרות אבות הכנסייה, ונהג לצטט את פליניוס הצעיר, ורגיליוס, לוקרטיוס, אובידיוס, הורציוס וסופרים קלאסיים אחרים, אך במורת-רוח קלה. הלטינית שכתב הייתה ברורה באופן כללי ולא ססגונית, והוא היה מספר־סיפורים ממולח. אולם בהתייחסותו לתנ"ך נעשה סגננו מעורפל למדי.
בדה רתם את צורת הפירוש האלגורית למטרתו, והיה, לפי סטנדרטים מודרניים, תם בנושא הנסי והעל־טבעי; אבל, במרבית המקרים כושר שיפוטו הטוב בולט. גילויי הסימפתיה שלו, נדיבותו, אהבתו את האמת והצדק, אדיקותו האמיתית ומסירותו לשירות הזולת הפכו אותו לדמות מרתקת ביותר.
כתביו מחולקים לכתבים מדעיים, היסטוריים, ותאולוגיים. המדעיים כוללים מסות על דקדוק (שנכתבו בעבור תלמידיו), כתב אחד אודות תופעות טבע ("De rerum natura") ועוד שניים בנושא הכרונולוגיה ("De temporibus" ו"De temporum ratione"). בדה חישב מחדש את גיל כדור הארץ, והחל במנהג חלוקת העת הנוצרית ל'לפני הספירה' ו'לספירה'. בדה כתב, כמו כן, כי כדור הארץ היה עגול כ"כדור מגרש-משחקים", מנגד לדעה הרווחת על היותו שטוח.

תולדות הכנסייה

הידוע והחשוב שבכתבי בדה הוא "תולדות הכנסייה של האומה האנגלית", אורכו כ-400 דפים והוא משתרע על חמישה כרכים, המתארים את ההיסטוריה הכנסייתית והפוליטית מימי קיסר ועד להשלמת הספר בשנת (731). עשרים ואחד הפרקים הראשונים, העוסקים בתקופה לפני משימת הקדוש אוגוסטין, התבססו על מקורות עתיקים יותר כדוגמת אורוסיוס, גילדאס, פרוספר טירו ומכתבי האפיפיור גרגוריוס הראשון, יחד עם אגדות ומסורות.
לאחר 596, המקורות שבדה טרח רבות להשיג, באים לידי שימוש יחד עם עדות מילולית, בהתחשבות בחשיבותה הרבה. הוא ציין את כל מקורותיו, ודאג לאמינותם. נהוג ליחס לו את המצאת הערות השוליים. אחת מהערות אלו הייתה ציטוט בנוגע לגיל כדור הארץ, שנגד את הכרונולוגיה המקובלת בכנסייה, עניין שהביא להאשמתו בכפירה.

עבודות נוספות

בדה ערך מחדש את הוולגטה הלטינית. גרסתו של התנ"ך הייתה בשימוש הנצרות המערבית עד לימי הרפורמציה, ובשימוש בכנסייה הקתולית עד לשנת 1966. במקום להעתיק ממקור אחד, אסף בדה את התוכן לתנ"ך ממספר מקורות ששילב ליצירת תנ"ך חד־כרכי, להבדיל מתנ"כי תקופתו, שנכתבו בכרכים נפרדים. יש טוענים כי לעבודה זאת הייתה השפעה מקיפה וחשובה יותר משאר כתביו. בדה עמל על תרגום חלקים מהתנ"ך לאנגלית עתיקה, אך אלו לא שרדו לימינו.
בכתביו הנוספים נכללים חיי אבות מנזרי יארו וורמות, וחיי הקדוש קותברט בפרוזה. מרבית כתביו תאולוגיים, ומורכבים מהערות על הברית החדשה והישנה, דרשות ומסות על חלקים מופרדים מכתבי הקודש. עבודתו האחרונה, שהושלמה על ערש דווי, הייתה תרגום חזון יוחנן לאנגלית עתיקה.
אושצ'ייצ'קו

תולדות היישוב

ב-6 באוקטובר 1694 התרחש במקום קרב במהלך המלחמה הפולנית-עות'מאנית, שהסתיים בניצחון פולני.
במאות ה-17 וה-18 היה הכפר בבעלות פרטית של הרוזנים ממשפחת פוטוצקי, והללו הקימו במקום בתי מלאכה לאריגה.

יהודי אושצ'ייצ'קו

במפקד משנת 1765 נמנו בכפר 47 בעלי בתים יהודים, ובמאה ה-19 גדל מספר היהודים במקום. במחצית הראשונה של המאה ה-19 כיהן במקום הרב צבי שלמה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה נטישה של האוכלוסייה היהודית בכפר, בשל המצב הכלכלי הרעוע באזור, ובקרב היהודים הנותרים פעלו ארגוני עזרה הדדית. בין השנים 1928 ו-1939 כיהן כרב הקהילה בכפר הרב נחום לייטר.
בשנת 1931 פעל בכפר סניף של הרוויזיוניסטים, וב-1934 נתקיים במקום סניף התאחדות פועלי ציון. בכפר פעל גם בית ספר מיסודו של הברון הירש. בין מלחמות העולם מנתה האוכלוסייה היהודית בכפר כ-250 איש.
בתקופת השואה הושמדה הקהילה היהודית בכפר בסוף שנת 1942, לאחר שאנשיה גורשו ככל הנראה לעיירה הסמוכה טלוסטה.
רבי אלעזר בן עזריה

מינויו לנשיא

כאשר חכמי יבנה החליטו להדיח את רבן גמליאל דיבנה מהנשיאות ולמנות במקומו חכם אחר, הם בחרו ברבי אלעזר בן עזריה בשל חכמתו, ייחוסו ועושרו. רבי אלעזר בן עזריה היה כבן שמונה עשרה בעת מינויו לנשיא (ועל פי התלמוד הירושלמי – 16 שנה), וכאשר התייעץ עם אשתו אם להיענות בחיוב להצעה שניתנה לו להיות נשיא על ישראל, ענתה אשתו שאין לו שערות לבנות של זקנה, וראוי לדרשן להיות עם שערות לבנות ולהראות זקן. באותו יום שאמרה לו אשתו כך גדלו לו כשמונה עשרה שורות של שערות לבנות בדרך נס, וכשדרש באותו היום אמר: "הרי אני כבן שבעים שנה" – אני נראה כמו בן שבעים שנה, אף על פי שאני בן שמונה עשרה. מאוחר יותר החכמים התפייסו עם רבן גמליאל והוא הוחזר לתפקידו כנשיא, אך רבי אלעזר המשיך לשמש עמו כנשיא ברוטציה של שבוע אחד מכל שלושה (לפי חלק מהמקורות שבוע אחד מכל ארבעה). תחת הנהגתו, ועל פי גישתו החינוכית, סילקו את שומר פתח בית המדרש ופתחו את שערי בית המדרש כך שכל תלמיד שירצה לבוא, יוכל. בו ביום נוספו לבית המדרש ארבע מאות או שבע מאות ספסלים (מחלוקת) לתלמידים החדשים. בנוסף, באותו יום נשנתה כל מסכת עדיות.

תורתו

רבי אלעזר בן עזריה נהג לפסוק הלכה לפי הפשט של התורה ועל כך מיוחסת לו האמירה "דיברה תורה כלשון בני אדם". כמו כן מיוחסות לו מספר אמירות ידועות העוסקות ביחס בין ההלכה לבין המוסר האנושי וערך חיי האדם: "סנהדרין ההורגת אחד בשבוע נקראת חבלנית; רבי אלעזר בן עזריה אומר: אחד לשבעים שנה", "פיקוח נפש שדוחה את השבת" ואחרות.
שלושה דברים היה רבי אלעזר בן עזריה מתיר וחכמים אוסרים: הוא התיר להוציא בשבת פרה לרשות הרבים ברצועה שבין קרניה, כיוון שהדבר נחשב ל"תכשיט" (בגד שלה לצרכה) ואינו משאוי (בניגוד לדעת חכמים שהרצועה נחשבת למשאוי), התיר לקרד את הבהמה במשרק עבה, למרות שהדבר עשוי לגרום לה לחבורה והוצאת דם כי הוא סובר כרבי שמעון שדבר שאינו מתכוין מותר, והתיר לשחוק את פלפלים בריחיים. ההלכה הראשונה אינה נפסקת להלכה, וכתוב אף כי הושחרו פניו של רבי אלעזר בן עזריה מתעניותיו על שפרת שכנו יצאה ברצועה ולא מחה בה. אולם שתי ההלכות האחרות נפסקות להלכה.

עושרו

אודות עושרו האגדי מסופר כי מעשר הבהמה שהפריש מבעלי החיים שבעדר בביתו, הגיע לסכום של שלושה עשר אלף מדי שנה.
באחרית ימיו, גר כנראה, בציפורי שבגליל, ומקום קבורתו מזוהה ליד המושב עלמה.
אנדריי אוסטרובסקי

קריירה

אוסטרובסקי החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת דינמו ברסט בשנת 1990. ב-1992 הוא החל להשתתף עמה בליגת העל הבלארוסית החדשה, שהוקמה לאחר פירוק ברית המועצות. הוא שיחק בברסט במשך שלוש שנים, ושימש מנהיג הגנת הקבוצה. בשנת 1993 עבר אוסטרובסקי לדינמו מינסק, במדיה שיחק ארבע עונות. הוא סייע למינסק לזכות בשלוש אליפויות רצופות של ליגת העל הבלארוסית, בעונות 1993/1994, 1994/1995 ו-1995. הוא כבש עשרה שערים בתקופתו בדינמו מינסק.
בשנת 1997 עבר אוסטרובסקי לקבוצת דינמו מוסקבה. בקבוצה זו הוא תופקד לעיתים גם כקשר אחורי, מלבד תפקידו הקבוע כבלם. בעונתו הראשונה בדינמו הוא סייע לה לסיים במקום השלישי בליגת העל הרוסית. הוא כבש שבעה שערים בשלוש וחצי עונות במוסקבה, אך עקב פציעה במהלך עונתו האחרונה בקבוצה, נפגמה יכולתו והוא איבד את מקומו בהרכב הפותח שלה.
בשנת 2000, באמצעה של העונה ברוסיה, עבר אוסטרובסקי לקבוצת מכבי חיפה הישראלית. בחיפה הוא לא הצליח לשחזר את יכולתו הטובה מקבוצותיו הקודמות, אך זכה עמה בשתי אליפויות רצופות של ליגת העל, בעונות 2000/2001 ו-2001/2002. לאחר האליפות האחרונה הוא שוחרר מחיפה, ולאחר ששיחק במועדונים ארסנל קייב, מוסקבה וצ'רנומורץ אודסה, פרש מכדורגל ב-2007.
אוסטרובסקי היה שחקן קבוע בנבחרת בלארוס, ושיחק במדיה בשנים 1994–2005. הוא מדורג במקום השישי במספר ההופעות שלו בנבחרת בכל הזמנים, עם 52 הופעות ושער אחד.
כתובת יבנה ים

כתובת יבנה ים היא כתובת עתיקה בשפה היוונית שנתגלתה באקראי על פני השטח באתר של יבנה ים הקדומה (חוף פלמחים). מדובר בכתובת החקוקה על אבן גיר, השבורה מכל צדדיה. מידותיה המרביות 23 על 33 ס"מ. 
הכתובת נחקרה ופורסמה לראשונה על ידי פרופ' אריה כשר מאוניברסיטת תל אביב. הכתובת מוצגת היום במוזיאון בית מרים - הים ומלואו  מוזיאון לארכאולוגיה ואקולוגיה ימית בקיבוץ פלמחים.

תאריך הכתובת

בכתובת מצוין תאריך ברור, וממנו קל לחשב את תאריכה והוא שנת 163 לפנה"ס. זהו זמנו של יהודה המקבי ביהודה. הכתובת גם מזכירה את המלך הסלאוקי אנטיוכוס אופטור, הוא אנטיוכוס החמישי (מלך בשנים 164-163 לפסה"נ), בנו של אנטיוכוס הרביעי אפיפנס. על מלך זה ידוע שהיה ילד בשנים האלה, וכי מי ששלט בפועל  היה ליסיאס, והוא ודאי אחראי לחליפת המכתבים שקטע ממנה מובא בכתובת.

תוכן הכתובת

בשורה 8 השלים המהדיר של הכתובת את שם המקום 'נמל יאמניה'. יש לזכור שזו השלמה אבל היא אפשרית מפני שמקום המצאה של הכתובת, בנמל יאמניה, מאשש זאת. 
הכתובת מביאה תשובה מאת השליט, שנשלח באיגרת לבעל הסמכות המקומית (אדם בשם נסוס) והוא שחקק אותה באבן שהוצבה במקום ציבורי לטובת הציבור. מאחר שהכתובת שבורה בראשה יש להניח שהכתובת השלמה כללה גם את מכתב הבקשה אל המלך, שתשובתו זו מתייחסת אליה. ייתכן שאיש זה היה הממונה על ענייני הכספים (דיוקטס) של האזור. בין סמכויותיו היו גם מתן הקלות ממסים שונים ופריבילגיות אחרות. הכתובת מזכירה אנשים שקיבלו פטור ממסים בעקבות שירותים מסוימים שהעניקו לשלטונות. הכתובת מזכירה צידונים, וניתן לשער שמדובר בקבוצה   שהתגוררה ביבנה-ים והעניקו שירותי נמל או שירותי ים כלשהם לשלטון הסלאוקי. יש להניח שהצידונים פנו באגרת (שלא השתמרה) אל השליט בבקשה לפטור ממסים. הפטור ניתן, והכתובת באה להכריז על כך בפומבי.

תרגום הכתובת

................ האיגרות השלוחות [?] ............ 

המלך אנטיוכוס לנסוס שלום. מאת הצידונים [אשר

בנמל יאמניה] הוגש [מזכר] רשום. מאחר ש[...

גם] אלה הנוגעים בדבר הם פטורי-מס...

[כך] שגם הם [יהנו] מאותם החסדים.

[היה שלום.] (שנת) 149, (חודש) לואוס.

ל[מלך] אנטיוכוס אופאטור מזכר מאת הצידונים

[אשר בנמל יאמניה]: מאחר שניתנו שירותים רבים (על-

ידי אבותיהם) [...ל]סבא שלו במסגרת השירות הימי .....

...בצייתם מהר [לכל] ההוראות, אשר עליהן המליץ ......

...........אבי]ך התקדם אל .........
— תרגום: אריה כשר
How High the Moon

How High the Moon הוא סטנדרט פופולרי אצל נגני ג'אז, שנכתב על ידי נאנסי המילטון והולחן על ידי מורגן לואיס. הסטנדרט הופיע לראשונה במחזמר של ברודוויי Two for the show בשנת 1940, שם הוא שרו אותו אלפרד דרייק ופראנסס קומסטוק.
הבסיס ההרמוני של הקטע, מהווה את הבסיס של קטעי בי בופ, כולל אורינתולוגיה מאת צ'ארלי פרקר קטע שנחשב ליצירת מופת של הבופ ומאבני היסוד של סוגה זו.

ביצועים שונים של הקטע

ההקלטה המוקדמת ביותר של הקטע היא של בני גודמן והתזמורת שלו, מ-7 בפברואר 1940. בשנת 1947 הביצוע של סטן קנטון והביג בנד שלו זכה להצלחה מרשימה, וכיכב בראש רשימת הלהיטים במשך תשעה שבועות. גם הביצוע של לס פול ומרי פורד מינואר 1951 הצליח מאד, ונהיה לאחד מסימני ההיכר של שניהם. גם זמרת הג'אז אלה פיצג'רלד ביצעה את הקטע עשרות, אם לא מאות פעמים, והוא נהיה לאחד מהשירים הכי מזוהים עמה. היא לראשונה הופיעה עם הקטע בשנת 1947 בקרנגי הול. בסוף אותה השנה היא גם הקליטה את השיר לראשונה. ביצוע שלה מ-1960 ששוחרר באלבום אלה בברלין זכה להיכנס היכל הכבוד של פרסי הגראמי. גם גירסתה מ-1966 נחשבת לשם דבר, בזכות האלתור הארוך והמיוחד שבאמצע השיר.
מלבד כל אלה, ישנם ביצועים רבים מאוד לשיר. בין האמנים שהקליטו אותו ניתן למנות למשל את לואי ארמסטרונג, צ'ט בייקר, דייב ברובק, נט קינג קול, דיוק אלינגטון, דיזי גילספי, ליונל המפטון, בני גודמן, ג'ין קרופה, אניטה או'דיי, סטפן גרפלי ועוד.