יעד סופי

עלילה

הסרט עוקב אחרי אלכס בראונינג שאמור לצאת לסיור בית ספרי בפריז. בעודו מחכה לעלייה למטוס הוא חווה סדרת אירועים אשר כמו רומזת כי הטיסה תסתיים במוות או שהמטוס יתרסק. לבסוף הוא חווה חיזיון בו זמן קצר לאחר העלייה למטוס, זה מתפוצץ והוא וחבריו מתים. כאשר החזיון מתגשם לנגד עיניו מקים בראונינג מהומה במטוס הממתין להמראה ומצליח לצאת ממנו, תוך כדי גרירת חלק מהנוסעים האחרים. אלו בתחילה כועסים עליו, אך עד מהרה המטוס, אשר המריא בלעדיהם, מתפוצץ.
הסרט ממשיך לעקוב אחר חבורת ניצולי הטיסה ודרך התמודדותם עם הצלתם. חלקם מאשימים את אלכס, אחרים את עצמם ואחרים מתחילים לתהות במופלא מהם. כאשר ניצולים אלו מתחילים למות בזה אחר זה בתאונות שונות, אלכס וחבריו מתחילים לחשוד כי יד הגורל מנסה לתקן את אשר קרה - כלומר, הם היו אמורים למות ומשניצלו - תאונות בלתי סבירות מנסות לתקן את אשר נגרם. אלכס אף מגבש תאוריה, לפיה סדרת הפיצוצים במטוס, אשר הייתה אמורה להרוג את הניצולים בזה אחר זה - מנחה את התאונות.
אלכס וחבריו מנסים להנצל מרדיפת הגורל אחריהם, אך רובם מתים בתהליך. לבסוף נותרים, מלבד אלכס, רק קלייר וקרטר. מאחר שאלו הצליחו להמלט פעם שנייה מהמוות לפי הסדר הקבוע שגילה אלכס, הם חושבים עצמם בטוחים. אך כאשר הם מציינים בפריז את יום השנה לתאונת המטוס, מבין אלכס כי הסדר השתנה. מתבהר לו כי יד הגורל חוזרת לרדוף את אלו שניצלו, וכמעט נספה בתאונה מוזרה נוספת, לבד קרטר אשר מציל אותו. עם זאת, הסרט מסתיים במפתיע כאשר קרטר עצמו עומד למות ואין לדעת מה סופו.

פיתוח

פיתוח הסרט והזיכיון שלו החל אחרי שג'פרי רדיק קרא על הפיצוץ וחקירה של טיסה 800 של TWA, שגרם לתשומת לב רבה בתקשורת. "אני למעשה טסתי הביתה לקנטאקי וקראתי סיפור על אישה שהייתה בחופשה ואמא ​​שלה התקשרה אליה ואמרה: 'אל תיקחי את הטיסה מחר, יש לי הרגשה ממש רעה בנוגע לזה.' היא החליפה טיסות והמטוס שהיא הייתה אמורה להיות עליו התרסק. חשבתי, זה מפחיד, מה אם היא הייתה אמורה למות בטיסה הזאת?" רדיק הסביר. לאחר מכן, החליט רדיק לכתוב תסריט בן 14 עמודים על זה הנקרא "טיסה 180" ל"תיקים באפלה". התסריט שלו נדחה על ידי יוצר הסדרה והמפיק כריס קרטר וצוות של כותבים, למעט הכותבים השותפים ג'יימס וונג וגלן מורגן, אשר התעניינו בו. שני הכותבים היו מוכנים להפוך את התסריט לסרט, והם שיכתבו את התסריט כדי לעמוד בסטנדרטים שלהם. "אני מאמין כי בשלב זה או אחר כולנו חווינו תחושה של ראיית הנולד. יש לנו תחושת בטן, הרגשה, ואז תחושה זו מוכיחה כנכונה", אמר וונג. "אנחנו רוצים לעשות למטוסים וטיסות מה ש"מלתעות" עשה לכרישים ושחייה" וונג הוסיף. "הדבר העיקרי שהם רצו בנוגע למוות שבא לקחת אנשים הוא שאתה אף פעם לא רואה סוג דמות של מייקל מאיירס. אתה לעולם לא רואה רוצח. והם אהבו את הרעיון והם אמרו 'בסדר. לכו לכתוב את זה'", חשף מורגן. "ברגע שהיה לנו סיפור בסיסי, התחלתי לקטלג צירופי מקרים מוזרים בחיים שלי. לדוגמה, הייתי בנמל התעופה הבינלאומי ונקובר כאשר ג'ון דנוור הושמע ברמקול. אני זוכר שאמרתי לעצמי, 'היי, הוא בדיוק מת בתאונת מטוס - זה קצת מוזר'. כתבנו גרסה של חוויה זו לתוך התסריט", מורגן נזכר. המפיקים קרייג פרי ווורן זייד גם עזרו לתקציב של הסרט, שניהם הסתקרנו באותה מידה על הרעיון של כוח בלתי נראה ההורג את קורבנותיו. פרי, אוהד של "תיקים באפלה", טען כי הוא "נענה לעבודה של וונג ומורגן מסיבה אחת ספציפית: אימה." ניו ליין סינמה קיבלו מימון והפצה של זכויות הסרט, לאחר שרדיק בא אליהם באופן אישי.

צילום

הצילומים התקיימו בלונג איילנד בשביל סצנת המטוס ובונקובר לסצנות נוספות. לרוע המזל, השחקנים צילמו פרויקטים נוספים במהלך ההפקה, כך שלוחות הזמנים זזו שוב ושוב כדי שכל השחקנים יופיעו. סאווה ריסן את הופעתו ב"האשמה" במהלך ההפקה, ואף ציין כי "[הוא] היה צריך לחלוק קרוואן עם ביל פולמן כי זה היה גדול יותר ויגרום לו להראות יותר מפורסם". סמית', שהיה שחקן קבוע ב"דוסון קריק", צריך היה להפסיד פרקים בשביל הסרט.
לפי דטמר, סצנת המוות שלה (נדרסת על ידי אוטובוס) צולם תחילה כי "זה היה קל". כל סצינות המוות צולמו באמצעות אנשים חיים. סצנות המוות, טקס הזיכרון, סצנת היער והסצנות בפריז צולמו בוויקטוריה. סצינות נוספות צולמו בטורונטו וסן פרנסיסקו. בשביל שדה התעופה, הצוות השתמש בנמל התעופה הבינלאומי ונקובר כדי להחליף את נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי, המוזכר בסרט.