google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון ארנה ריסה

קריירה

ג'ון ארנה ריסה החל את הקריירה שלו בקבוצת אלסונד, ועד מהרה הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ששיחקה באותה התקופה בליגת המשנה בנורווגיה. בשנת 1998 השחקן נרכש על ידי מועדון הפאר הצרפתי מונקו והפך כבר בעונתו השנייה לשחקן הרכב מרכזי בקבוצה ושיחק 21 משחקי ליגה ועזר לקבוצה לזכות באליפות צרפת בעונה זו. בעונה שלאחר מכן, החל ריסה את העונה בהרכב הפותח אך מעמדו נחלש בקבוצה לאחר שהביע את רצונו לעזוב את הקבוצה לפרמייר ליג. מספר קבוצות אנגליות, ביניהן בלקבורן רוברס, פולהאם ולידס יונייטד, שהגישה את ההצעה הגבוהה ביותר מבין הקבוצות - 6 מיליון לירות שטרלינג, רצו את ריסה בשורותיהן אך לבסוף חתם הנורווגי בקבוצת ליברפול, שהציעה על השחקן 4 מיליון לירות שטרלינג.
ריסה עבר לשורות ליברפול בעונת 2001/2002 ועד מהרה הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה והגיע עמה למעמדי סגנות הפרמייר ליג ב-2002, זכייה בגביע ה-FA ב-2006, זכייה בליגת האלופות ב-2005 וסגנות ליגת האלופות ב-2007.
במהלך עונת 2007/2008 חלה ירידה משמעותית ביכולתו של ריסה ובעקבות זאת שותף במספר מועט של משחקים. בסיום העונה עבר לשחק ברומא.
ביולי 2011 חתם ריסה במועדון הכדורגל פולהאם, שם משחק אחיו הצעיר בירון הלגה ריסה. ב-21 ביולי 2011 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה נגד קרוסדרס הצפון אירית במסגרת הליגה האירופית. 
ב-1 בספטמבר 2014 חתם בקבוצת אפואל ניקוסיה הקפריסאית לשנתיים. ב-25 במאי 2015 עזב את הקבוצה. 
ב-25 באוגוסט 2015 חתם בדלהי דינאמוס ההודית. ב-11 במרץ 2016 חזר לקבוצת נעוריו אלסונד לאחר 18 שנה. ב-14 ביוני 2016 הודיע על פרישה בגיל 35.
בלרופון

בלרופון (ביוונית: Βελλεροφῶν) הוא גיבור מהמיתולוגיה היוונית, אשר רכב על פגסוס, סוס הפלא המעופף.

המיתוס

המיתולוגיה מספרת שבלרופון אילף את פגסוס הסוס המעופף, באמצעות רסן מוזהב שקיבל מהאלה אתנה. בלרופון ביצע מספר משימות מסוכנות כשהוא רכוב על פגסוס, שכללו את הריגת הכימרה, הבסתן של האמזונות ועוד. לאחר ביצוע מטלות אלו רצה בלרופון בכבוד האלים וקיווה לחיות לצדם באולימפוס, הר משכנם, אך פגסוס סירב לקחתו לשם והשליכו מעל גבו.
רוברט נוזיק

חייו

נולד בברוקלין כבן יחיד. אביו היה יהודי שהגיע מהשטעטל הרוסי וניהל עסק קטן, אימו הגיעה ממשפחת כוהנים. בשנותיו הראשונות בתיכון היה סוציאליסט נלהב והשתלב כחלק   מהשמאל החדש. למד באוניברסיטת קולומביה וקיבל תואר ראשון בפילוסופיה בשנת 1959, ובאותה תקופה הקים את הסניף המקומי של "ליגת הסטודנטים לדמוקרטיה תעשייתית". השלים דוקטורט בפרינסטון בהנחייתו של הפילוסוף קרל המפל בשנת 1963 בנושא תורת ההחלטות. ב-1969, כשהיה בן 30, החל ללמד פילוסופיה בהרווארד, והיה לאחד הפרופסורים הצעירים בתולדות האוניברסיטה. 
היה נשוי פעמיים עם שני ילדים. נוזיק נפטר בשנת 2002 מסרטן הבטן.

פילוסופיה פוליטית

עבור ספרו "אנרכיה, מדינה ואוטופיה" קיבל נוזיק את "פרס הספר השנתי" בקטגוריית פילוסופיה ודת. נוזיק טוען שרק ממשל מוגבל שמתעסק בפונקציות כמו הגנה נגד אלימות, הונאה, גניבה ואכיפת חוזים יוכל להיות מוצדק מבלי להפר את הזכויות הטבעיות של האזרחים במדינה. לטענתו, חלוקת העושר יכולה להיחשב כהוגנת וצודקת רק אם נעשתה במסגרת סחר מוסכם של אנשים בוגרים, אפילו במקרה בו חלוקת העושר הביאה לגידול באי-שוויון כתוצאה מהסחר הזה. בהקשר הזה נוזיק פנה אל הרעיון הקאנטיאני בו ראוי להתייחס לאנשים כאל מטרה בפני עצמה ולא כאמצעי לשם השגת שום מטרה אחרת.  
בהמשך הספר, נוזיק מקשה על המסקנה של "עקרון הצדק השני" של רולס; הטיעון המרכזי בספרו הוא שאי-שוויון נחשב מוצדק וראוי כל עוד התהליכים שהובילו אליו החלו מנקודת פתיחה ראויה והוגנת, ובמהלכם נעשו חליפין הוגנים על ידי בני אדם בוגרים בהסכמה. נוזיק חוזר שוב אל המוסר הקאנטיאני על פיו אין להתייחס לבני האדם כאל אמצעים אלא כאל מטרות בלבד. לדוגמה: היחס לאנשים מסוימים, על פי תאוריות חלוקה אחרות, כאל מקור לכסף, הופך אותם לאמצעים למטרת העל של שוויון. נוזיק קורא תיגר על התאוריה של רולס, הגורסת כי מצב מוסרי יותר הוא רק מצב בו האדם שהיה במצב הגרוע ביותר קודם - משפר את מצבו. 
במסקנתו הכי מעוררת מחלוקת, נוזיק טוען שהליכה עקבית עם עקרון אי-התוקפנות תרשה לחברה להתייחס לחוזי השתעבדות מבחירה בין בוגרים שנכנסו אליו בצורה וולונטרית כחוזה חוקי ובעל קונצנזוס, ולכן דחה את הרעיון של זכויות חיוביות ושליליות, בניגוד מוחלט לג'ון לוק ולרוב האקדמאים הליברטריאנים-קפיטליסטיים בזמנו.

עבודתו

נוזיק הכניס את התאוריה הליברטריאנית אל תוך הזרם המרכזי של המחשבה המדינית כשפרסם את ספרו "אנרכיה, מדינה ואוטופיה" בשנת 1974. 
נוזיק היה ידוע בסגנונו הסקרני והחקרני. לעיתים קרובות פיתח רעיונות בצורה "רציונלית", במנותק מהמציאות, והשאיר את ההכרעה בעניינם לקוראיו. הוא נודע גם בזכות גישתו החדשנית והבינתחומית (שאב רעיונות מתחומי הכלכלה, הפיזיקה והביולוגיה), שהפכה את משנתו למרעננת ורלוונטית.
מרטין פשקו

קריירה

פשקו נולד בסלובקיה כשזו עוד הייתה חלק מצ'כוסלובקיה ואת קריירת המשחק שלו החל בקבוצת פ.צ. ניטרה הסלובקית. הוא שיחק במדיה שש עונות, עד שעבר לקבוצת רימבסקה סובוטה, גם היא בסלובקיה.
בעונת 1997/98 עבר לשחק בישראל בקבוצת הפועל אשדוד  ואחרי שנה עבר לקבוצת צפרירים חולון ששיחקה בליגה הלאומית בכדורגל, אז הליגה הבכירה בישראל.  פשקו ירד עם צפרירים חולון באותה עונה לליגת המשנה, אך המשיך במדיה שנה נוספת ועזר לה לעלות חזרה לליגה הבכירה.  בעונת 2000/01 עבר לשחק במדי קבוצת מכבי קריית גת, אז בליגה הלאומית, מאותה שנה ליגת המשנה, ועזר לה לעלות לליגה הבכירה, ליגת העל.
בשנת 2001 עבר פשקו לקבוצת ליגת העל מכבי נתניה. בעונתו הראשונה בנתניה סיימה הקבוצה במקום השביעי כשפשקו החזיק בבלעדיות באפודת השוער הראשון.  בשנה שלאחר מכן, בעונת 2002/03, הובא לקבוצה גיא סולומון והתחרות על תפקיד  השוער הראשון גברה. לקראת סוף העונה סבל פשקו מפציעה שהשביתה אותו עד סוף העונה ובכך השיג סולומון את תפקיד השוער הראשון.  בסוף אותה עונה, בה סיימה נתניה במקום הרביעי בטבלה, ניסתה הנהלת נתניה לאזרח את פשקו כתושב ישראלי בשל העובדה שהוא שהה בישראל עד אותה עת 6 שנים ברצף, אחרי שבערך באותה תקופה אוזרחו בישראל מוראד מגמאדוב ממכבי פתח תקווה ואלכסנדר אובארוב ממכבי תל אביב, אך הקבוצה לא הצליחה להשיג את האיזרוח ולכן פשקו עזב את הקבוצה בחזרה לסלובקיה.
לאחר פרישתו החל לעבוד כסוכן שחקנים.
סלמנדרה

מאפיינים

הסלמנדרה נפוצה באזורי מערב אסיה, אירופה וצפון אפריקה.
אורך גופן של סלמנדרות בוגרות מגיע עד לכ־30 ס"מ. הן בעלות בלוטת רעל הנמצאת בקדמת הגולגולת באזור העיניים, לשון מעוגלת וטורי שיניים בצורת האות הלטינית S.
מזונן של הסלמנדרות הבוגרות כולל חסרי חוליות רבים - חרקים, רבי רגל, תולעים, חשופיות ואיזופודים יבשתיים. הראשנים ניזונים מסרטנים ירודים, חלזונות (בעיקר שחריר הנחלים) וזחלי יתושים, ולכן הם משמשים כמדביר טבעי
תומאס קון

ביוגרפיה

בשנת 1949 קיבל תואר דוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של ג'ון ואן ולק. מ-1948 ועד 1956 לימד היסטוריה של המדע באוניברסיטה זו. עבר ללמד באוניברסיטת ברקלי עד 1964, באוניברסיטת פרינסטון עד 1979 וב-MIT עד 1991.

מבנה המהפכות המדעיות

עיקר פרסומו של קון בא מספרו המבנה של מהפכות מדעיות, העוסק בהתפתחות המדע בראי היסטורי. ספר זה חולל מהפכה בפילוסופיה של המדע. 
"מבנה המהפכות המדעיות" פורסם במקור כמאמר ב"אנציקלופדיה הבינלאומית למדע מאוחד", שפורסם על ידי הפוזיטיביסטים הלוגיים מקבוצת החוג הוינאי. הוצגה בו לראשונה תאוריה כוללנית המתארת את ההתפתחות המדעית כרצף של מהפכות עוקבות (פרדיגמות), ולא כגידול מצטבר וליניארי של הידע המדעי, תוך למידת מידע חדש ותיקון שגיאות העבר, כפי שהיה מקובל לחשוב עד אז. לטענתו של קון, בעקבות התפתחות זו אופי החקירה המדעית בתוך תחום מסוים יכול להשתנות בפתאומיות. ככלל, המדע מתפרק למספר שלבים שונים ומובחנים: 
קדם-מדע, אשר חסר פרדיגמה מרכזית, מגיע ראשון. 
אחריו מגיע "מדע נורמלי", כאשר מדענים מנסים להרחיב את הפרדיגמה המרכזית בו על ידי פתירת חידות. בהנחיית הפרדיגמה המרכזית, המדע הנורמלי הוא הפרודוקטיבי ביותר: "כשהפרדיגמה מוצלחת, המקצוע יפתור את בעיותיו בצורה שמדעניו לא יכולו לדמיין כלל ולעולם לא היו נוקטים אילולא המחויבות לאותה פרדיגמה".
בנוסף, טבע קון את המושג מדע תקני, מדע המתבסס על יסודות של פרדיגמה קיימת תוך ניסיון לשכלל ולדייק בה. קון הראה כיצד לא פעם מוביל המדע התקני למהפכה מדעית, והראה בדרך זו כיצד נוצרות פרדיגמות חדשות.
ההשפעה העצומה של הספר נמדדת בשינויים שצצו בלקסיקון של פילוסופיית המדע: פרט ל"שינוי הפרדיגמה", קון גרם לפופולריזציה למילה "פרדיגמה" עצמה; ממונח המשמש תיאור בבלשנות (ובעבודתו של הרופא הגרמני גיאורג ליכטנברג) למשמעות הנוכחית הרחבה הרבה יותר.
הוא טבע את המונח "מדע נורמלי" כדי להתייחס לעבודה השגרתית, היומיומית של מדענים העובדים בתוך מרחב פרדיגמטי, והיה אחראי במידה רבה לשימוש במונח "מהפכות מדעיות" בלשון רבים, המתרחשת בתקופות שונות של זמן ובדיסציפלינות שונות, בניגוד לתפיסה שהייתה מהפכה מדעית אחת בתקופת הרנסאנס.
אדנית

אדנית היא מכל לטיפוח צמחים המיועד להצבה על אדן חלון של בתים. בתוך אדנית מצע לגידול צמחים, בדרך כלל עפר מדושן, ובו נזרעים או נשתלים צמחים פרחוניים. נועדה לנוי ולקישוט הבית, מבחוץ ומבפנים. 
אדניות מיוצרות ממגוון חומרים: עץ, פלסטיק ואחרים.
נובי טארג

תולדות היישוב

נובי טארג נוסדה כעיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין, בשנת 1346, אשר העניק לה זכויות מגדבורג. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיר כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בשטחי אוסטריה, ובשנת 1918 נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם שימשה העיר כמרכז נופש מרכזי, בשל מיקומה למרגלות הרי הטטרה.

יהודי נובי טארג

בשל איסור על מגורי יהודים באזור הרי הטטרה, לא התקיימה בעיר קהילה יהודית עד תחילת המאה ה-19. במחצית השנייה של המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיר.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,300 יהודים, כ-20% מתושביה, ופעלו בה בתי ספר עבריים, תנועות נוער ציוניות וקיבוץ הכשרה, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

בשואה

בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החרימו בה רכוש יהודי, חטפו יהודים לעבודות כפייה, והעלימו כמה עשרות מהם. יודנרט שהוקם בעיר תוך מספר חודשים נצטווה להעביר לשלטונות תשלומי כופר, ולספק עובדי כפייה יהודים באופן שוטף.
ממאי 1941 ועד יולי 1942 רוכזו כ-3,000 עד 4,000 יהודי העיר וסביבתה בגטו שהוקם בה. ב-30 באוגוסט 1942 נערכה בגטו שבעיר אקציה, בה נרצחו כ-80 חולים וקשישים בשטח בית העלמין היהודי המקומי וכ-150 יהודים מסתתרים. לאחר סלקציה שנערכה, גורשו רוב יהודי הגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ, וכ-100 איש שנמצאו כשירים לעבודה הועברו למחנה עבודה שהוקם בעיר, אשר חוסל במאי 1944.
היהודים הבודדים מהעיר ששרדו את השואה ושבו אליה לאחריה, עזבו אותה במהרה, לאחר שארבעה מהם נרצחו עם שובם בידי פולנים מקומיים.
עילי ראונר

ביוגרפיה

ראונר נולד וגדל בקיבוץ יקום. בשנים 2001–2008 התגורר בפריז שם למד ספרות צרפתית. את לימודי הדוקטורט השלים בשנת 2012 באוניברסיטת פריז VII ובאוניברסיטת בר-אילן, בהנחייתן של ז'וליה קריסטבה ורחל אלבק-גדרון. 
הוא עוסק במחקר ספרות והגות צרפתית במאה העשרים וכן מלמד באוניברסיטת תל אביב במסגרת החוג ללימודי צרפת, ובגימנסיה הרצליה.
ראונר הוא בן זוגה של הסופרת לילך נתנאל ולהם שתי בנות.

יצירתו

ראונר תרגם מצרפתית לעברית חלק מכתביהם של פול ואלרי, ז'יל דלז, לואי פרדינאן סלין, מרגריט דיראס, מוריס מטרלינק ואחרים, ותרגומיו אלה התפרסמו בכתבי עת כגון "מטעם" ו"אות" ובעיתון "הארץ". 
בשנת 2001 סיפור פרי עטו זכה בתחרות הסיפור הקצר של "הארץ". ספר הביכורים שלו בפרוזה, "עריק", יצא לאור בשנת 2015 בהוצאת ידיעות ספרים, זכה לשבחי הביקורת, נמנה עם חמשת המועמדים הסופיים לפרס ספיר לשנת 2015, וזיכה את ההוצאה ואת ראונר בפרס שרת התרבות לספר ביכורים.
ספר המחקר המבוסס על הדיסרטציה שלו, בשם "The Event: Literature and Theory" יצא לאור בשנת 2015 בהוצאת אוניברסיטת נברסקה.
בשנת 2016 יצאה לאור נובלה פרי עטו, "ילדה וכלי קשת", בהוצאת אבן חושן.
בשנת 2017, תרגם עם לילך נתנאל את "העשב" מאת קלוד סימון, בהוצאת עם עובד 
ביולי 2019 יצא לאור הרומן פרי עטו, "בשבח המלחמה", בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.
אנדרה וייסמן

ד"ר אנדרה וייסמן (נולד ב-7 בספטמבר 1958) הוא רופא כירורג ישראלי, מפתח שיטת ANR לטיפול בהתמכרות לחומרים אופיאטים. משמש כראש יחידת ANR במרכז הרפואי ברזילי
באשקלון.

ביוגרפיה

וייסמן נולד בריו דה ז'ניירו, ברזיל. למד רפואה באוניברסיטת טריזופוליס והוכשר כרופא בשנת 1982. באותה שנה עלה לישראל והתגייס לשירות צבאי בחטיבת גבעתי, ממנו השתחרר בשנת 1987 בדרגת רב-סרן. את שירות המילואים שלו ביצע בחטיבת הצנחנים כרופא פלוגת חובשים חטיבתית. לאחר שחרורו מצה"ל עבד ככירורג וכרופא במחלקה לטיפול נמרץ בבית החולים ברזילי באשקלון.
בשנת 1989 התגייס וייסמן למשטרה בדרגת רב פקד ושימש כרופא מחוז ירושלים של משטרת ישראל, שם חלק ניכר מעיסוקו היה טיפול באסירים המכורים לסמי רחוב, ופיתוח אלטרנטיבות לתחליפי האופיאטים שנהגו המכורים לקבל עד אז. לאחר שעבר מסלול הכשרה כלוחם בימ"מ, מונה בשנת 1990 לרופא קרבי ביחידה והקים בה מערך רפואי המותאם ללוחמה בטרור. וייסמן פיתח תורת לחימה המשמשת עד היום את לוחמי היחידה וכן יחידות מיוחדות נוספות בצבאות ברחבי העולם. במאי 1992, במהלך פעילות מבצעית בעזה, פרץ לתוך מבנה תחת אש וביצע פעולה כירורגית בלוחם ביחידה. פעולה זו הצילה את חיי הלוחם ובעקבותיה הוענק לוייסמן עיטור המופת.
בשנת 1993 פיתח וייסמן גישה חדשה לטיפול בהתמכרויות לחומרים אופיאטים, בטכניקה הקרויה UROD – דטוקסיפיקציה מהירה. בשיטה זו נעשה שימוש עד שנת 1997, אז הצליח לשכלל ולייעל את שיטת הטיפול וכינה אותו בשם ANR –Accelerated Neuroregulation (בעברית: ויסות עצבי מואץ). העיקרון עליו מתבסס טיפול ה-ANR הוא זירוז הופעת תסמיני הגמילה במטופל כאשר הוא שרוי תחת הרדמה מלאה, וזאת על מנת שלא לגרום לו סבל וכאבים מיותרים ולזרז את תהליך הגמילה. טיפול זה מבטל את הרצון לצרוך חומרים אופיאטים בקרב המטופל.
ב-1994 הקים וייסמן בבית החולים "אסותא תל אביב" את היחידה הרפואית הראשונה בעולם המשמשת לטיפול בהתמכרות לחומרים אופיאטים בלבד, בתנאי טיפול נמרץ תחת הרדמה כללית.
בשנת 2008 דלפה לתקשורת כוונתה של הזמרת איימי ווינהאוס לבקר בישראל על מנת לעבור את טיפול ה-ANR על ידי וייסמן, אולם העיסוק התקשורתי גרם לדחיות חוזרות ונשנות, עד למותה ב-2011.
בשנת 2013 פתח וייסמן קליניקה לטיפול במכורים בבית החולים FMI בשווייץ, ובשנת 2015 פתח קליניקה נוספת בטביליסי, גאורגיה. נכון לשנת 2018 עובד וייסמן בקליניקות אלה באופן פרטי במקביל לעבודתו במרכז הרפואי ברזילי.
בשנת 2004 הצטרף למפלגת חזית יהודית לאומית.
מתגורר במושב גיאה. נשוי ולו שישה ילדים.

הכרה בינלאומית

וייסמן מייעץ ומרצה בתחום הגמילה מהתמכרויות וטיפול ה-ANR במרכזים רפואיים ומוסדות לימוד ומחקר רבים ברחבי העולם. בין היתר שימש כיועץ בתחום זה בבית החולים Westmead בסידני, וכיועץ בסניף דרום מזרח אסיה של ארגון הבריאות העולמי בניו דלהי. עוד שימש וייסמן כמנהל הרפואי לטיפול בהתמכרויות במרכז LOGO באיטליה, ובמחלקה לגמילה תחת הרדמה, בבית החולים סאן רפאלי, גם הוא באיטליה. כמו כן מספק וייסמן שירותי ייעוץ פרטיים והדרכות בנושא התמכרות לחומרים אופיאטים והטיפול בהם, במדינות רבות, בהן: גרמניה, הולנד, הודו, דרום אפריקה, פינלנד, הונגריה, צ'כיה, ארצות הברית, ברזיל, אוסטרליה, אנגליה, בולגריה ועוד.
בין היתר מבצע וייסמן טיפולים בתחום הגמילה מהתמכרויות במדינות ערב ומדינות מוסלמיות, בהן גם מדינות שאינן מקיימות קשרים דיפלומטיים עם ישראל, ובראשן אינדונזיה.
בשנת 1996 נבחר על ידי בית החולים סאן רפאלי במילאנו, יחד עם חתן פרס נובל לרפואה, רוברטו גאלו, לדמות המשפיעה ביותר בעולם הרפואה בשנה זו.
בחודש מרץ 2000 קיבל תואר פרופסור לשם כבוד מאוניברסיטת טקסס.
יש בי אהבה

הפקה

זהו שיתוף הפעולה המלא הרביעי של איינשטיין ולוי, לאחר ששיתפו פעולה באלבומים החל מראשית שנות ה-70.
מרבית שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי לוי. יוצאי דופן הם השירים "יש בי אהבה", שכתב והלחין ארקדי דוכין, "בגללך", שכתב מיכה שטרית והלחין דוכין, "לבכות לך", שכתב והלחין אביב גפן (ואף הוקלט על ידיו מאוחר יותר) ו"כאן לבד הלילה", שכתב והלחין יצחק קלפטר. איינשטיין עצמו כתב ארבעה שירים מהאלבום, וכמו כן נעשה שימוש בטקסטים מאת המשוררים יונתן רטוש ואברהם חלפי. האלבום עצמו נפתח ב"סע לאט ב'" שהוא מעין שיר המשך לשיר הנושא מהאלבום "סע לאט", שהוקלט למעלה מ-20 שנה קודם לכן.
הצילום על גבי עטיפת האלבום מאת אלונה איינשטיין, אשתו הראשונה של איינשטיין, מציג את פניה של אשתו השנייה, סימה אליהו, בעת צילומי מערכון "אליפות הכדורגל" לתוכנית הטלוויזיה "לול", מראשית שנות ה-70.
האלבום היה הצלחה מסחרית גדולה ומכר יותר מ-100 אלף עותקים.
ויקי

ויקי (באנגלית: wiki, מהוואית: "מהיר") היא שיטה לבניית מאגרי מידע ואתרי אינטרנט, שבהם התוכן נכתב ונערך על ידי כלל המשתמשים, בשיטת מיקור המונים. מימוש שיטת הוויקי מתבצע באמצעות תוכנה מתאימה, כגון "מדיה-ויקי".

המצאת הוויקי

ממציא הוויקי הוא וורד קנינגהם (Cunningham), שיצר ב-1995 את אתר הוויקי הראשון – Ward's Wiki. מקור המילה בשפה ההוואית (לשון ילידי הוואי), שם פירושה "מהיר", מה שתאם עבור קניגהם את הרעיון העומד בבסיס המצאתו. בשם "ויקי" מכונים הן אתרים שנוצרו בגישה זו והן תוכנות שבאמצעותן מפעילים אתרים כאלו. אתרים אלו מכונים גם Wiki Wiki Web (כפרפרזה על World Wide Web‏ - WWW). האקדמיה ללשון העברית החליטה בראשית מרץ 2006 כי אין לתרגם לעברית את המילה "ויקי".
ההנחה העומדת מאחורי אתרי תוכן הנוצרים בשיטת הוויקי היא שאם מוסרות המגבלות המלאכותיות ונוצרת קבוצה של פרטים שווים וחופשיים לגמרי, החברים בקבוצה יפעלו באופן חיובי, והקבוצה תהיה יעילה יותר מכזו שמפוקחת על ידי מספר קטן של "שליטים".

שימושים

שיטת הוויקי משמשת להקמת מיזמים שונים, בהם אנציקלופדיות (שהמפורסמת בהן היא ויקיפדיה) ומיזמים נוספים. אתר הוויקי הגדול ביותר הוא אנציקלופדיית ויקיפדיה האנגלית, שהוקמה בינואר 2001, ונכון לנובמבר 2015 יש בה למעלה מ-5 מיליון ערכים אנציקלופדיים. דוגמה נוספת לאתר ויקי גדול היא wiki.java.net‏, אתר שיתוף ידע למתכנתי שפת Java. בשיטה זו קיימת אפשרות ליישם תהליכים של למידה שיתופית בסביבות למידה מקוונות, מתוך מטרה לשתף ידע בתוך קהילות או חברות, כמו גם ליצור אתרי תוכן גדולים.
אתרי ויקי משמשים לשני צרכים עיקריים:

שיתוף ידע בתוך קהילות או חברות

ויקי יכולה להיות שיטה טובה לשיתוף ידע בקהילות שפועלות באמצעות האינטרנט או בתוך חברות מסחריות. היא חלופה למערכות פורומים בנושאים שהידע בהם הוא גדול ומורכב, ומוכל בדפים ולא בהודעות קצרות. חברות מסחריות רבות עושות כיום שימוש באתרי ויקי פנימיים כדי לעודד את העובדים שלהם לפרסם ולהפיץ את עבודתם. בין הגופים העושים שימוש אינטנסיבי במערכות ויקי ניתן למנות את גוגל, ויקיליקס, IBM, אולפני פיקסאר וה-CIA.

יצירת אתרי תוכן גדולים

לשיטת הוויקי יתרון גם באתרי תוכן פומביים באינטרנט המפרסמים ידע בכמויות גדולות שנמצא אצל אנשים רבים (לדוגמה אנציקלופדיה ומילון). 
היתרון של יצירת תוכן באמצעות אתרי ויקי הוא שפוטנציאלית התוכן בהם יכול להיווצר במהירות רבה ועשוי להיות נייטרלי יחסית לאתרים אחרים. לדוגמה: ליצירת אנציקלופדיה ynet בעברית נדרשו ארבע שנים שבמהלכן פעלו חמישה עורכים במשרה מלאה שהסתייעו בכותבים רבים בשכר ובאנציקלופדיה קודמת עליה הם התבססו ("האנציקלופדיה הישראלית" בהוצאת "כתר"). לאחר ארבע השנים הללו נוצרה אנציקלופדיה של כששת אלפים ערכים. ויקיפדיה העברית לעומתם הגיעה בתוך שנתיים ליותר מ-20,000 ערכים, ללא תשלום כלשהו לעורכים המתנדבים.
הטענה הנפוצה ביותר כנגד שיטה זו היא שהיא יוצרת אתרים בעלי אמינות הנמוכה מאמינותם של אתרים שבהם מועסקים עורכים שהם "אנשי מקצוע" המבקרים ובודקים את המידע. מצדדי השיטה, לעומת זאת, טוענים כי דווקא העובדה שאנשים רבים כותבים ובודקים את המידע, היא התורמת בסופו של דבר לכך שהוא יהיה נייטרלי ומדויק יותר מאשר מידע שנבדק על ידי מעטים, גם אם הם מומחים.
אומיטה

אוּמִיטַה (מספרדית: Humita, ר' Humitas) מעין לביבה העשויה מעיסת תירס, ומבושלת או נאפת עטופה בעלי התירס. האומיטה היא מאכל ילידי-אמריקאי מהתקופה הפרה-היספנית, ומאכל מסורתי בארגנטינה, בוליביה, צ'ילה, אקוודור ופרו.
האומיטות נפוצות במדינות שונות באמריקה הלטינית, אך מקורן אינו יודע. המונח "Humita" מגיע משפת הקצ'ואה, שפת אימפרית האינקה, אשר השתרעה מאקוודור בצפון ועד ארגנטינה וצ'ילה בדרום. גרסאות של המאכל נקראות גם טמלה ואיאקה.

צ'ילה

האומיטות הצ'ילאניות כוללת תירס טרי, בצל, בזיליקום, וחמאה ושומן חזיר. הן עטופות בעלי תירס, ולעיתים כוללות גבינה קשה. בזמן הבישול עלי-התירס נקשרים בחוט או בפיסת על מנת למנוע את התפרקות העטיפה.
התיבול יכול להיות פיקנטי, מתוק, או חמוץ-מתוק, זאת באמצעות תוספת סוכר, אבקת פלפל צ'ילי, מלח, עגבנייה וכיוצא בזה.

אקוודור

בדומה למתכון הצ'יליאני, הכנת האומיטות באקוודור כוללת שימוש בתירס טרי שנטחן בתוספת בצלים, ביצים ותבלינים שמשתנים על-פי אזור ההכנה, ולפי המסורת המשפחתית. בצק התירס נעטף בקליפות תירס, אבל עובר אידוי במקום אפיה או בישול. האומיטות האקוודוריות עשויות לכלול גבינה. המאכל נחשב כה מסורתי באקוודר עד שפותחו סירים מיוחדים לאידוי האומיטות. סגנון התיבול משתנה בין מתוק למלוח.

פרו

בפרו, בעיקר באזור מרכז האנדים, אומיטות מבושלות עם שומן חזיר וגבינה לבנה למנה מתובלת או עם שומן חזיר, סוכר, קינמון וצימוקים למנה מתוקה. לעיתים, האומיטות מטובלות גם עם אניס. האומיטות הפרואניות נעטפות בעלי-תירס ומוכנות במספר דרכים: בישול במים רותחים, אפיה בתנור פצ'מנקה או אידוי. ישנן דרכי עטיפה שונות בהתאם לאזור או לסוג המילוי של האומיטה.
בט מידלר

ביוגרפיה

מידלר נולדה בהונולולו שבהוואי להורים יהודים. מנעוריה שאפה להופיע במחזות, וכסטודנטית השתתפה בחוג הדרמטי של הסטודנטים באוניברסיטת הוואי.
לאחר שעברה לניו יורק, הופיעה לראשונה על הבמה המקצוענית במחזה "מיס נפרטיטי רוג'רז". בין 1966 ל-1969 שיחקה בהצגה "כנר על הגג" בברודוויי. ב-1970 החלה להופיע בסאונות לגברים בלבד, שם גם קיבלה את החיבוק מקהל המעריצים הראשון שלה, קהילת ההומוסקסואלים. במהלך הופעתה במועדון "Continental Baths" בניו יורק, פגשה את המוזיקאי בארי מנילו. הוא הציע להפיק את אלבומה הראשון, "The Divine Miss M", שיצא ב-1972. ב-1971 הופיעה באופרת הרוק "Tommy" של להקת "The Who".
ב-1975 זכתה בפרס הטוני על תרומה מיוחדת לברודוויי בעקבות הופעתה בהצגה "Clams on the Half Shell Revue". ב-1978 כיכבה בסרט רוז, על חייה הטרגיים של ג'ניס ג'ופלין, וב-1979 הייתה מועמדת לפרס האוסקר על תפקידה בסרט.
ב-1982 כיכבה בסרט "Jinxed!", שנחל כישלון בקופות. ב-1985 הופיעה בסינגל "We Are the World" עם מיטב אמני ארצות הברית, במטרה לסייע לקורבנות הבצורת באתיופיה שהתרחשה בשנה זו. בשנה זו השתתפה בסרט הקומדיה המצליח "היחפן מבברלי הילס", וכך החלה קריירה ארוכה של שחקנית קומית בסרטים רבים בשנות ה-80 וה-90.
ב-1988 הופיעה בסרט "חופים", וזכתה בפרס הגראמי על פסקול הסרט, שכלל את הלהיט "Wind Beneath My Wings". גם על שירה "From a Distance", שנתיים מאוחר יותר, קיבלה את פרס הגראמי. ב-1990 הופיעה לצד וודי אלן בסרט "תמונות מהקניון", וב-1991 קיבלה מועמדות לאוסקר על סרטה "אתמול, היום ולנצח". בשנות ה-90 הופיעה ב"הוקוס פוקוס", "מועדון האקסיות", "החתן, הכלה וההורים שלה", ועוד. בנוסף הופיעה בגרסה טלוויזיונית למחזמר "Gypsy", על תפקידה קיבלה מועמדות לפרס אמי.
בשנת 2000 קיבלה תוכנית סיטקום משלה בערוץ CBS, בשם "בט". התוכנית זכתה למדרוג גבוה בתחילה, אך בהמשך נכשלה ושידורה הופסק. בשנים 2003–2004 ערכה את מסע ההופעות המצליח "Kiss My Brass" בארצות הברית, וב-2005 המשיכה אותו באוסטרליה. בשנים שלאחר מכן המשיכה להוציא אלבומים ולהופיע, וכן להשתתף בהופעות אורח בסדרות טלוויזיה שונות, לעיתים קרובות בתפקיד עצמה. ב-2007 הופיעה בתפקיד משנה בסרט "כשהיא מצאה אותי", לצד הלן האנט. בשנת 2008 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "הנשים", לצידן של מג ראיין, אנט בנינג ואווה מנדס. בשנת 2010 דיבבה את דמותה של קיטי גאלור בסרט האנימציה "כלבים נגד חתולים" 2. בשנת 2012 הופיעה בסרט "מהפכה בבית" לצידו של בילי קריסטל.
ב-2017 זכתה בפרס טוני לשחקנית בתפקיד הראשי במחזמר "הלו דולי".
בחלוף השנים

תקציר עלילה

בקיץ 1953 נפגשו ליטננט שני ליונל הארדקאסל (ג'פרי פאלמר) ואחות בבית החולים ג'ין פרג'טר (ג'ודי דנץ') והתאהבו זה בזו. אבל אז הוצב ליונל בקוריאה. הוא שלח לג'ין מכתב, שהלך לאיבוד ולא הגיע אליה. בגלל בלבול זה כל אחד מהם הניח שהשני איבד בו עניין. אחרי שירותו הצבאי היגר ליונל לקניה, והיה בעל מטעי קפה. הוא התחתן עם מרגרט שממנה התגרש בעילה של "שעמום הדדי". זמן מה אחרי הגירושים הוא חוזר לאנגליה. בינתיים, גם ג'ין התחתנה ונולדה לה בת, ג'ודית (מוירה ברוקר). אחרי שנפטר בעלה פתחה ג'ין סוכנות לשירותי מזכירות. בתה ג'ודית התחתנה והתגרשה פעמיים, והיא חיה ברוב פרקי הסדרה עם אמה, ועובדת איתה בסוכנות שלהם.
ליונל, שכותב את זכרונותיו, שוכר כתבנית מהסוכנות "Type for You". הוא אינו מודע לכך שג'ין היא בעלת הסוכנות. הם נפגשים שוב כשליונל לוקח את ג'ודית לארוחת ערב. בתחילת האיחוד ביניהם נוצרות תקלות ואי הבנות, אבל בהדרגה ניצתת מחדש האהבה ביניהם. בעונה השלישית עובר ליונל לגור בביתה של ג'ין בהולנד פארק שבלונדון. בעונה שאחר כך הם מתחתנים.
בעונה הראשוה ג'ודית מתאהבת בליונל, ואילו המו"ל שלו, אליסטר דיקון (פיליפ ברת'רטון), מתאהב בג'ין. אבל התאהבויות אלו נמשכות זמן קצר בלבד, ובסופו של דבר ג'ודית ואליסטר מתאהבים זה בזו. בעונה האחרונה של הסדרה הם מתחתנים. באחת מעלילות המשנה בסדרה ליונל מקבל הצעה מערוץ טלוויזיה אמריקאי לכתוב תסריט למיני-סדרה בשם "Just Two People" שמגולל את הרומן בינו לבין ג'ין. הסדרה נכשלת אחרי שהתסריט שונה ושוכתב על ידי תסריטאי הרשת. ג'ין פורשת מעבודתה בסוכנות המזכירות והיא מתחילה להתנדב בחנות צדקה.
המזכירה היעילה של ג'ין וחברתה הטובה ביותר של ג'ודית היא סנדי (ג'ני פאנל). גם היא מצטרפת לביתם של ג'ין וליונל אחרי שנפרדה מהחבר שלה ניק. כשג'ין פורשת מהעבודה ג'ודי וסנדי מנהלות יחד את הסוכנות. סנדי יוצאת עם הארי (דייוויד מייקלס שהוחלף בהמשך על ידי דניאל ראיין), שהוא שוטר ושחקן רוגבי. השניים מתחתנים לקראת סוף הסדרה.
דמויות בולטות נוספות בסדרה הן אביו של ליונל, רוקי (פרנק מידלמאס) שלו בית כפרי גדול בהמפשייר, שאותו הוא נותן מתנה לליונל; סוכנת הבית של רוקי, גברת בייל (ג'נט הנפריי), שלה עניין יוצא דופן בתחזית הספנות; והגנן לול פריס (טים וילטון). בעונות הראשונות של הסדרה נמסר לליונל שאביו גוסס ושיש לו עוד שנה לחיות. אבל קו עלילה זה נזנח ורוקי המשיך להופיע בעונות הבאות של הסדרה כולל בספיישל האיחוד, הפרק האחרון של הסדרה.
רוקי מתחתן עם מאדג' (ג'ואן סימס) שמתאימה לו באופייה. הוא בן 85 והיא בת 78. השניים מטיילים בעולם, ומבלים בפאב המקומי. בעונה התשיעית מזכירים את מאדג' ואומרים שהיא נמצאת בחפירות ארכאולוגיות במצרים. למעשה השחקנית ג'ואן סימס נפטרה לפני תחילת צילומי העונה.
בסדרה גם מופיעים מדי פעם פני (מוירה פרייזר), גיסתה של ג'ין אחותו של בעלה הראשון, ובעלה רופא השיניים סטיבן (פול צ'פמן).

פרקים

הסדרה שודרה במשך תשע עונות החל מ-12 בינואר 1992 עד 4 באוגוסט 2002. כמעט כל הפרקים היו בני 30 דקות. הפרק האחרון בסדרה באורך שעה שודר ב-11 באוגוסט 2002. בדצמבר 2005 שודר פרק איחוד מיוחד בשני חלקים. ההופעה בפרק האיחוד הייתה ההופעה האחרונה של פרנק מידלמאס, שגילם את רוקי, לפני מותו ב-2006. השחקנית ג'ואן סימס נפטרה ב-2001 ואף שחקנית אחרת לא לוהקה לתפקיד של מאדג'.

רדיו

עיבוד לרדיו של הסדרה "בחלוף השנים" שודרה ברדיו 2 של ה-BBC בין השנים 1997 ל-1999. בתסכיתי הרדיו השתתפו כל השחקנים המקוריים פרט לברת'רטון, ששיחק את תפקיד אליסטר בעונה השנייה והשלישית. העונה הראשונה של הסדרה שודרה שוב ב-BBC Radio 4 Extra החל מדצמבר 2014 עד ינואר 2015.