האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה

מטרות האגודה

מטרות האגודה הן "לקדם את הפסיכולוגיה כמדע, כמקצוע וכאמצעי לשיפור בריאות, חינוך ורווחה אנושית, באמצעות עידוד הפסיכולוגיה על כל ענפיה באופן הנרחב והליברלי ביותר; באמצעות קידום מחקר בפסיכולוגיה ושיפור שיטות ותנאי מחקר; באמצעות שיפור ההכשרה והתועלתיות של פסיכולוגים בסטנדרטים גבוהים של אתיקה, התנהגות, חינוך וביצועים; באמצעות כינון ושימור הסטנדרטים הגבוהים ביותר של אתיקה והתנהגות מקצועית של חברי האגודה; באמצעות הרחבת והפצת הידע הפסיכולוגי במפגשים, מגעים מקצועיים, דוחות, מאמרים, דיונים ופרסומים; ובכך לקדם את תחומי העניין והמחקר המדעיים ואת יישום ממצאי המחקר במטרה לקדם בריאות, חינוך ורווחה ציבורית."

פעילות האגודה

לאגודה יש כיום 54 מחלקות מקצועיות. היא מקושרת ל-60 ארגוני מדינות או טריטוריות אמריקניות וקנדיות.
האגודה מוציאה לאור 57 כתבי עת מדעיים שנחשבים מוערכים בעולם, ומקיפים את רוב תחומי הפסיכולוגיה. כתב העת הרשמי של האגודה הוא "הפסיכולוג האמריקאי" ("The American Psychologist"). האגודה מחזיקה במאגר מידע מקיף בשם "PsycINFO", בו מרוכזים תקצירי מאמרים וספרים מקצועיים החל מהמאה ה-19, מתוך יותר מ-2000 כתבי עת.
האגודה מחלקת מדי שנה פרסים שנחשבים היוקרתיים בעולם בתחום, לפסיכולוגים שנמצאו ראויים לכך. הפרסים ניתנים לפסיכולוגים צעירים וותיקים, על תרומה מדעית משמעותית לפסיכולוגיה, יישומים מדעיים בפסיכולוגיה, תרומה יוצאת דופן לפסיכולוגיה הקלינית, ועוד.
האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה ידועה גם בסגנון ה-APA שנקרא על שמה - סגנון כתיבה סטנדרטי שעל פיו נכתבים מאמרים וציטוטים ביבליוגרפיים. סגנון ה-APA נפוץ מאוד במדעי החברה.

היסטוריה

האגודה הוקמה בשנת 1892 באוניברסיטת קלארק, ומנתה תחילה 26 חברים. נשיאהּ הראשון היה גרנויל סטנלי הול. 
נשיאי האגודה מתחלפים מדי שנה. בין נשיאי האגודה לאורך השנים ניתן למנות פסיכולוגים וחוקרים נודעים רבים, כגון ג'ון דיואי (1899), ויליאם ג'יימס (1904), אדוארד לי תורנדייק (1912), ג'ון ווטסון (1915), לואיס טרמן (1923), גורדון אולפורט (1939), קרל רוג'רס (1947), ג'וי גילפורד (1950), הארי הארלו (1958), וולפגנג קוהלר (1959), אברהם מאסלו (1968), אלברט בנדורה (1974), מרטין זליגמן (1998), פיליפ זימברדו (2002) ועוד. הנשיאה הנוכחית (2012) היא סוזן בנט ג'ונסון.
הפסיכולוגיה הקלינית נחשבת דומיננטית יחסית באגודה. לפיכך פרשו ממנה עם השנים מספר קבוצות בעלות נטייה מחקרית יותר. ב-1959 פרשה קבוצה בעלת נטייה קוגניטיבית והקימה את "האגודה הפסיכונומית". ב-1988 פרשה קבוצה ממוקדת מחקר פסיכולוגי, הקימה את "החברה האמריקנית לפסיכולוגיה", ושינתה את שמה ב-2006 ל"אגודה למדעי הפסיכולוגיה". בתוך ה-APA, קיים "הדירקטוריון המדעי", שמבטא את קולם של הפסיכולוגים המחקריים ותומך בהם.

ביקורת

אחת הביקורות על עמדות האגודה מגיעה מהומוסקסואלים-לשעבר, או הומוסקסואלים שמעוניינים לשנות את נטייתם המינית. הם מתנגדים לעמדת האגודה, שאינה תומכת בטיפולי המרה (טכניקה טיפולית שמטרתה שינוי הנטייה המינית להטרוסקסואלית), וטוענים שעמדה זו, שקובעת למעשה כי נטייה מינית אינה ניתנת לשינוי, פוגעת במטופלים שמעוניינים בשינוי כזה. יש הטוענים כי זוהי דעה קדומה כנגד אנשים בעלי ערכים שמרניים, שמעדיפים להפחית את משיכתם ההומוסקסואלית.
ביקורת נוספת נמתחה על האגודה כשנודע כי כחלק מ"צוות ההתייעצות המדעי-התנהגותי" של הממשל, מייעצים חבריה לחוקרי צבא ארצות הברית במתקן הכליאה במפרץ גואנטנמו ובמקומות נוספים, במטרה לשפר את יעילות שיטות החקירה של העצירים, השנויות במחלוקת (יש אומרים כי הן אינן אתיות וכרוכות בעינויים). המבקרים טוענים כי האגודה סירבה להורות לחבריה שלא להשתתף בהתייעצויות וחקירות מסוג זה. זאת בניגוד לאיסור הגורף על השתתפות וחקירות מסוג זה, שהטילו אגודות אחרות, כגון האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה ב-2006.