google/wiki40b huggingface dataset:
צבי ענבר

ביוגרפיה

ענבר גדל בתל אביב והתחנך בגימנסיה גאולה. התגייס לצה"ל ביולי 1952, שירת בתפקידי ביטחון שדה במחלקת המודיעין. בהמשך שירת כקצין מטה בפיקוד הצפון עד 1961. במקביל לשירותו הצבאי למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה וב-1960 קיבל תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. שירת בממשל הצבאי, ב-1965 עבר ליחידת הפרקליטות הצבאית, בה שירת כסניגור צבאי בפיקוד הדרום ותובע בפיקוד המרכז. לאחר מלחמת ששת הימים מונה ליועץ המשפטי של מפקד כוחות צה"ל ברצועת עזה ובצפון סיני. ב-1971 התמנה לפרקליט פיקוד המרכז ובשנת 1973 לפרקליט הצבאי הראשי. ב-1976 הועלה לדרגת תת-אלוף, הפרקליט הצבאי הראשון בדרגה זו. לאחר פרישתו מצה"ל הקים את המחלקה המשפטית של הכנסת בתפקיד היועץ המשפטי לכנסת בין השנים 1980 ל-2001. בשנת 2005, ליום הולדתו ה-70, העניקה לו לשכת עורכי הדין את אות "יקיר המקצוע".
ענבר כיהן בתפקידים ציבוריים רבים, ביניהם כיושב ראש ועדת השלושה לענייני צנזורה מכוח מינוי שר הביטחון ויושב ראש ועדת העורכים החל מיום 1 במרץ 2003.
כמו כן עמד בראש הוועדה המייעצת לשר הפנים בדבר ביטול אשרת ותעודת עולה בהתייחס לכאלה שרכשו את אזרחותם הישראלית לפי חוק השבות על ידי מתן ידיעות כוזבות לכאורה מיום 10 ביולי 2003 ועד ליום 6 באוגוסט 2008 - מועד כניסתו לתוקף של תיקון מס' 9 לחוק האזרחות. 
ב-4 בפברואר 2008 הודיעה פרקליטות המדינה לבג"ץ כי צבי ענבר יכהן כיושב ראש הוועדה לבדיקת קבלת ההחלטות בחיסול בכיר החמאס סלאח שחאדה.
ואכן ענבר עמד בראש הוועדה שפעלה עד פטירתו.
ענבר כתב את הספר "מאזניים וחרב, יסודות המשפט הצבאי בישראל" (הוצאת מערכות - משרד הביטחון ההוצאה לאור) שזכה בציון מיוחד מטעם פרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת תשס"ו- 2006. 
צבי ענבר נפטר מסרטן בגיל 74, ב-31 באוגוסט 2009.
מיכל ארצי

קורות חיים

מיכל ארצי נולדה ב-1944. סיימה תואר ראשון בהיסטוריה עתיקה באוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי, תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס בארצות הברית בחוג ללימודי המזרח התיכון, בנושא תרבויות ושפות של המזרח הקרוב העתיק כולל חתית, אוגריתית ואכדית. הדוקטורט שלה עסק בנושא "מוצא הקרמיקה הדו-גונית" את הפוסט-דוקטורט עשתה במעבדה הלאומית לורנס ברקלי שם החלה ללמד. היא לימדה במקומות שונים כולל אוניברסיטת קופנהגן ואוניברסיטת מסצ'וסטס.
לחיזוק ידיעותיה בארכאולוגיה, הצטרפה ארצי לחפירות הארכאולוגיות בתל גזר, בתל לכיש, ובאזור הכותל המערבי.
כיום מכהנת כפרופסור בחוג לציוויליזציות ימיות באוניברסיטת חיפה ועוסקת בחפירות חופיות וימיות של נמלים בישראל ובטורקיה וכן חוקרת את הגאומורפולוגיה ואת השינויים האקולוגים באזור החוף.
היא נשואה לאגרונום דניאל הלל  ויש לה בת.
ישי דוידי

ביוגרפיה

דוידי נולד וגדל ברמת השרון. אביו היה אדריכל וצייר חובב. מגיל צעיר עבד בעבודות כפיים שונות, כגון זיפות גגות וגינון, ובתיכון החל להתעניין בשוק ההון ולסחור במניות בסכומים קטנים. בתקופת התיכון היה גם ספורטאי מצטיין, עסק בציור והדריך בתנועת הנוער המחנות העולים. שירת בצה"ל כלוחם וקצין בסיירת מטכ"ל, ונלחם במלחמת לבנון הראשונה. לאחר השחרור מן הצבא למד תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת תל אביב אותו סיים בהצטיינות, ותואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן.
כיהן כחבר הנהלה בעמותת "עלם" למען נוער בסיכון והוא תורם למוסדות רפואיים, לארגונים המסייעים לילדים נזקקים ולמיזמי תרבות שונים. הוא חובב אמנות ועוסק בספורט.
דוידי ממעט בחשיפה תקשורתית, ואף נמנע במכוון מהשקעה בגופי תקשורת בישראל.
ב-2013 הוענק לדוידי פרס מטעם הליגה לידידות אמריקה ישראל (AIFL) על תרומתו המשמעותית לחיזוק היחסים הכלכליים בין ישראל לארצות הברית. ב-2015 קיבל ישי דוידי את אות BDO למצוינות על תרומתו לחיזוק הכלכלה במדינת ישראל.
בשנת 2019, היה דוידי אחד מתוך 34 אנשי עסקים ישראלים מובילים בתחומם שחתמו על עצומה הקוראת לקואליציה המתהווה להימנע מחקיקה שתפגע באיזון הרשויות בישראל. זאת על רקע ניסיונותיו של ראש הממשלה באותה עת, בנימין נתניהו, להעביר את פסקת ההתגברות שנועדה להחליש את בתי המשפט. 
דוידי מתגורר בהוד השרון, נשוי לשירה ולהם שלוש בנות.

ראשית פעילותו העסקית

עם סיום לימודיו האקדמיים שימש דוידי כמנהל וכמנכ"ל במספר חברות. עבודתו הראשונה בתום לימודיו היתה בחברת ייעוץ עסקי, ולאחר שייעץ לתשלובת הבנייה של הקיבוץ הארצי, שהיתה שקועה בהפסדים, הוצע לו לכהן כמנכ"להּ. בין השנים 1991-1993 שימש כמנכ"ל חברת "זר תעשיות עתירות ידע" העוסקת בתחום הדיאגנוסטיקה הרפואית. ב-1993 נענה להצעת איש העסקים והנדבן האמריקני סנפורד (זלמן) ברנסטין לכהן מנכ"ל קרן הון סיכון קטנה שהקים. הקרן, קרן תקווה, זכתה להצלחה גדולה בעיקר בזכות השקעה אחת, בחברת השבבים גלילאו. בשנת 1996 פרש מהקרן וייסד את קרן ההשקעות הפרטיות הראשונה בישראל, קרן פימי. הקרן החדשה התמקדה בהשקעה בחברות בוגרות תוך מעורבות בניהולן. דוידי מצא שקרן מסוג זה תמצה את עניינו בניהול, בניגוד לקרן הון סיכון שבה עיקר הפעילות הוא באיתור השקעות בשלבים מוקדמים.
אריק היל

אודות

היל נולד בלונדון. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, כשהיה בן 12, פונה לכפר קטן וחזר בשנת 1940. הוא עזב את הלימודים בגיל 15 והחל לעבוד. בגיל 16 הוא עבד בסטודיו לאמנות כשליח ושם החל להתעניין באיור. הוא שירת תקופה קצרה בחיל האוויר ואחר כך חזר לסטודיו והחל לפרסם איורים במגזינים ועיתונים.
בשנת 1976 נולד בנו כריסטופר. אריק כתב בעבורו סיפור אודות כלכלב קטן. בשנת 1980 פורסם הספר, "Spot the Dog" (או "פינוקי" בעברית). 
בשנת 2008 הוענק לו תואר קצין במסדר האימפריה הבריטית.
היל נפטר בשנת 2014 בעקבות מחלה.
זמר הג'אז

תקציר העלילה

ג'קי רבינוביץ', נער יהודי בניו יורק, חולם להיות זמר ג'אז, בעוד שאביו רוצה שבנו ימשיך את דרכו כחזן. לאחר ריב גדול עוזב ג'קי את הבית ומצטרף ללהקת מופעי מינסטרל. שנים אחר כך ג'קי הופך לג'ק רובין ועומד בפני פריצה גדולה בברודוויי. ערב הפתיחה, הוא ערב יום כיפור, מודיעה לו אמו שאביו חולה, אולי אף גוסס, ושעליו להחליפו בבית הכנסת בתפילת כל נדרי. 
בעקבות לחצי אמו מצד אחד (המתנגשים בלחצי אמרגנו וחברתו הגויה מצד שני), מחליט ג'קי לומר את תפילת כל נדרי במקום אביו, וההופעה בברודוויי נדחית.
ההורים מאושרים מהחלטתו ורואים בה הוכחה לכך שג'קי נותר יהודי בלבו. למחרת מת אביו של ג'קי, ואילו ג'קי מופיע בברודוויי וזוכה להצלחה גדולה.
עבאסי (מטבע)

עבאסי (בפרסית: عباسی)  היה מטבע עשוי זהב או כסף, שהונפק לראשונה בסביבות שנת 1620 באיראן  בימי השאה הספווי עבאס הראשון (1629-1581).
מטבע זה היה בשימוש עד תחילת המאה ה-20. ערכם נקבע לפי משקל. בהתחלה שקל עבאסי 7.7 גרם. במקור 1 מטבע עבאסי מכסף היה שווה ל-2 מחמודי (אוזלטון) = 4  שאהי (שאורה) = 10 ביסטי = 40 קזבקי (פולי) = 200 דינרים. המטבע עבאסי מזהב היה שווה 2000 דינר. 1 טומן היה שווה  50 עבאסי.
היו ידועים גם מטבעות כבדים יותר של 9,22 גרם.
אחרי 1762 נפוץ מטבע זה, אך במשקל פחות,  גם בגאורגיה ובאזרבייג'ן ואף יוצר במטבעה מקומית בטיפליס (טביליסי). בגאורגיה קראו למטבע זה "אבאזי".
אחרי סיפוחה של גאורגיה לאימפריה הרוסית בשנת 1801  הנפקת הסוגים השונים של ה"אבאזי" (כולל  "מחמודי" = חצי אבאזי, ה" שאהי" - רבע אבאזי, "ביסטי" = עשירית אבאזי ו"דינר" - 1/200 עבאסי) המשיכה בשנים 1804 - 1832 והשפיעה על ייצור המטבע הגאורגי החדש, "קרטולי טטרי" מכסף.
באפגניסטן הונפקו מטבעות עבאסי בימי השליטים חביבוללה חאן ואמנוללה חאן, עד שנת 1926.
איליה רבינוביץ

איליה רבינוביץ (ברוסית: Илья Леонтьевич Рабинович Рюмин)‏ (1891, סנקט פטרסבורג - 1942, פרם), שחמטאי יהודי - רוסי . זכה במשותף באליפות ברית המועצות בשנת 1934. 
בשנת 1911 חלק רבינוביץ את המקום הראשון עם פלאץ בתחרות סנקט פטרסבורג. בשנת 1912 חלק מקום 4-5 בתחרות וילנה (ניצח: קארל הרומאדקה). 
בחודשים יולי ואוגוסט בשנת 1914 שיחק רבינוביץ בתחרות מנהיים, שם חלק מקום 2-3 עם הלגואה. רבינוביץ ביחד עם עשרה שחקנים רוסים נוספים שהשתתפו בתחרות מנהיים, נכלאו בגרמניה לאחר הכרזת המלחמה נגד רוסיה, שלמעשה התחילה את מלחמת העולם הראשונה. בחודש ספטמבר 1914 ארבעה מהשחמטאים (אלכסנדר אלכין, פדור בוגאטירצ'וק, סאבורוב וקופלמן) שוחררו והורשו לחזור לביתם. השחמטאים הכלואים ניצלו את תקופת המאסר לקיום שמונה תחרויות שחמט ביניהם. רבינוביץ סיים שלישי בתחרות הראשונה שהתקיימה בבאדן-באדן (ניצח: אלכסנדר פלמברג), הגיע שני בשלוש מהתחרויות, חלק מקום שני-שלישי פעם אחת ופעם הגיע למקום השלישי. בכל התחרויות הללו ניצח יפים בוגוליובוב). בשנת 1916 ניצח רבינוביץ בתחרות אחת, ובשנת 1917 חלק מקום ראשון שני עם אלכסי סלזנייב.
לאחר המלחמה חזר רבינוביץ לסנקט פטרסבורג ובשנת 1920 ניצח באליפות השחמט בעיר. באותה שנה הגיע למקום הרביעי בתחרות מוסקבה (אליפות ברית המועצות הראשונה, ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1922 הגיע למקום השני, לאחר גריגורי לבנפיש באליפות סנקט פטרסבורג. בשנת 1923 חלק מקום 7-8 בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות השנייה, ניצח: פטר רומנובסקי ). בשנת 1923 רבינוביץ ניצח בתחרות נובוגורוד. בשנת 1924 הגיע למקום השני, לאחר גריגורי לבנפיש באליפות לנינגרד. בשנת 1924 הגיע למקום החמישי בתחרות מוסקבה (אליפות ברית המועצות השלישית, ניצח: יפים בוגוליובוב).
בשנת 1925 היה רבינוביץ השחקן הסובייטי הראשון שהתחרה מחוץ לברית המועצות. הוא שיחק בתחרות באדן-באדן והגיע למקום השביעי (המנצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1925 חלק מקום 1-4 באליפות לנינגרד. באותה שנה הגיע שלישי בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות הרביעית, ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1926 ניצח רבינוביץ בתחרות לנינגרד, ובתחרות אחרת חלק מקום 2-3 (ניצח: אלכסנדר איליין-זנבסקי). 
בשנת 1927 רבינוביץ כתב את הספר הראשון בשפה הרוסית שעסק בסיומי שחמט. באותה שנה חלק מקום 10-12 במוסקבה (אליפות ברית המועצות החמישית, ניצחו: פדור בוגאטירצ'וק ופטר רומנובסקי ). בשנת 1928 ניצח באליפות לנינגרד. בשנת 1933 חלק מקום 3-5 בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות השמינית, ניצח: מיכאל בוטביניק). בשנת 1934 חלק רבינוביץ מקום ראשון עם גריגורי לבנפיש בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות התשיעית). בשנת 1935 חלק מקום 11-14 בתחרות מוסקבה (ניצחו: מיכאל בוטביניק וסאלו פלור). 
בשנת 1937 חלק רבינוביץ מקום 10-12 בתחרות טביליסי (אליפות ברית המועצות העשירית, ניצח: גריגורי לבנפיש ). בשנת 1938 חלק מקום 3-4 בתחרות לנינגרד (חצי הגמר לאליפות ברית המועצות). בשנת 1939 חלק מקום 7-8 בתחרות מוסקבה (ניצח: סאלו פלור). באותה שנה חלק מקום 11-12 בתחרות לנינגרד (אליפות ברית המועצות האחת עשרה, ניצח: מיכאל בוטביניק). באותה שנה הגיע למקום השביעי בתחרות לנינגרד (ניצח: ליציסין). בשנת 1940 ניצח רבינוביץ באליפות לנינגרד. ביוני 1941 שיחק רבינוביץ בחצי גמר אליפות ברית המועצות ברוסטון על הדון (מהלך התחרות נפסק באמצעו).
רבינוביץ חלה במהלך המצור על לנינגרד. הוא פונה אך מת מתת תזונה בבית חולים בפרם.
כביש 7

היסטוריה

חלקו הראשון של כביש 7, מצומת גדרה לכביש 3, נחנך ב-29 במרץ 2004. על חשיבות הכביש נאמר:
"כביש 7, מצומת כנות בכביש 41 ועד המפגש עם כביש חוצה ישראל, וכביש 3 במחלף שורק, אמור לתת את תמיכה הדרומית לכביש 6. מדובר בכביש בעל חשיבות אסטרטגית בעיקר בשל החיבור הישיר שנוצר בין כביש 6 לנמל אשדוד.
זאת ועוד, לדברי סגן מהנדס מחוז תל אביב, מיכאל וולמן:
"כביש 7 הוא כביש שמחבר בין כבישים ראשיים – כביש 3, 40, 6. הוא מחבר את ירושלים לנמל אשדוד".
ההערכה היא שכביש 7 הוסיף כ-10,000 כלי רכב בשנה לנפח התנועה בכביש 6.
עלות הקמתו של הקטע הדו-מסלולי המזרחי (לא כולל הפקעות) נאמדה בתחילה ב-70.5 מיליון שקל, אך בפועל הגיעה העלות ל-110 מיליון שקל. הקמת הכביש מומנה בחלקה על ידי נתיבי ישראל (אז מע"צ) ובחלקה על ידי חברת כביש חוצה ישראל.
החלק המערבי של הכביש תוכנן להחליף את כביש 41 ולהפוך אותו לכביש מהיר עם הקמה של מספר מחלפים. ביולי 2011 פרסמה החברה הלאומית לדרכים את המכרז לשדרוג כביש 41 מדרך ראשית לדרך עם מאפיינים של כביש מהיר. חלק נכבד בפרויקט כלל את ביטולם של צמתים לאורך התוואי והפיכתם למחלפים או מעברים תת-קרקעיים. במסגרת העבודות הוקמו שני מחלפים מרכזיים: מחלף גדרה ומחלף בית רבן. העבודות, בהשקעה של כחצי מיליארד שקל, הסתיימו באוגוסט 2014.  עם השלמת העבודות בקטע, הוא החליף את כביש 41 שקוצר באופן משמעותי ונותר רק בתחומי העיר אשדוד.

תוכניות לעתיד

על פי תוכנית נתיבי ישראל, כביש 41 שנותר בין צומת נמל אשדוד ועד מחלף אשדוד, מתוכנן לעבור שדרוג ומיחלוף כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום. בצומת עם שדרות בני ברית מתוכנן לקום מחלף בני ברית, וכן עתיד לעבור מיחלוף צומת ניר גלים. בכביש צפויים להיסלל שלושה נתיבים לכל כיוון.
לפי תוכנית המתאר הארצית לדרכים, צפוי שדרוגו של כביש 3 בין מחלף שורק מזרחה עד למחלף לטרון עם כביש 1, כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום. במסגרת שינוי זה צפויה הסבת קטע הדרך לכביש מהיר, ומתוכננת העתקת מחלף לטרון כקילומטר צפונה].
במקור, קטעי כביש 3 וכביש 41 שצפויים להיות משודרגים היו מתוכננים להיקרא כהמשכו של כביש 7; אך על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שעליה פורסם בסוף שנת 2018 - כביש 7 הקיים כיום, יחד עם כביש 41, הם אלו שצפויים להיות ממוספרים כהמשכו של כביש 3 הקיים והמתוכנן בין מחלף שורק לכביש 443. לעומת זאת, כביש 7 צפוי להיות שמו החדש של כביש 57 בשרון בין נתניה למחלף ניצני עוז. על פי תוכניות משרד התחבורה, שינוי מספרי הכבישים בשלטי הדרכים השונים צפוי להתרחש בתוך שנתיים (עד סוף שנת 2020).
צ'יבי (סגנון ציור)

צ'יבי (ביפנית: ちび) הוא מונח נפוץ ביפן המשמש לתיאור סגנון ציור מסוים בסדרות אנימה ומאנגה בו נותנים לדמות מבוגרת, המוכרת במיוחד מסדרת מאנגה או אנימה, מראה של ילד. כמו כן, בציורים בסגנון צ'יבי הפה והעיניים לעיתים רבות פשוטים יותר.
בדרך כלל נעשה שימוש בגרסאות צ'יבי של דמויות למטרות קומיות. דמויות צ'יבי שמופיעים באנימה בדרך כלל מדברות בקול ילדותי, יש להן עיניים גדולות יותר, ואישיות שובבה. במקרים רבים נהוג גם לצייר לדמויות צ'יבי ידיים ללא אצבעות, בדומה לדמויות בנות הפאוור פאף.
לעיתים רבות יש המתבלבלים בין סגנון ציור זה לסגנון הציור SD בו לדמויות ראש גדול באופן מוגזם במיוחד בהשוואה ליתר הגוף.
חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק

חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק (באנגלית: Iterative deepening depth-first search) הוא אלגוריתם חיפוש בגרף שנועד לאפשר חיפוש לרוחב בדומה לאלגוריתם חיפוש לרוחב, אך ללא דרישות הזיכרון הגבוהות שלו, על ידי שימוש חוזר במתודולוגיית אלגוריתם חיפוש לעומק לעומק גדל והולך בכל איטרציה.

אלגוריתם חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק

האלגוריתם עובד באיטרציות בכל איטרציה i מריצים את אלגוריתם חיפוש לעומק שיסרוק את כל העץ עד לעומק i, אם הפתרון נמצא הוא יחזיר אותו, אם לא נשארה עוד רמה לפתח מחזיר שאין פתרון, אחרת עובר לאיטרציה i+1.
האלגוריתם מבטיח שאם הפתרון בעומק המינימלי נמצא בעומק k הוא יימצא באיטרציה k מאחר שעד לאיטרציה זו האלגוריתם לא סורק בעומקים k ומעלה ובעומק k הצומת עם הפתרון תיסרק ותוחזר. סיבוכיות הזיכרון באיטרציה i ליניארית ב i כי מריצים חיפוש לעומק עד עומק i. סיבוכיות הזמן פולינומית בכמות הצמתים עד עומק k.

אלגוריתם A* איטרטיבי מעמיק

בדומה לאלגוריתם חיפוש לרוחב, קיים אלגוריתם A* מקביל בעל תור עדיפויות כדי לפתור בעיות חיפוש בגרף ממושקל, שגם בו קיימת בעיה של זיכרון. כדי לפתור בעיה זו משתמשים באלגוריתם חיפוש לעומק איטרטיבי מעמיק IDA* כשהעומק המוגדר בכל איטרציה הוא העומק הכי נמוך של בן שפותח שהיה עמוק יותר מהעומק 'המותר' באיטרציה הקודמת.
אנספלדן

גאוגרפיה

אנספלדן ממוקמת בגובה של 289 מטר מעל פני הים בצפון מזרח אוסטריה עילית. העיירה ממוקמת מצפון לבירת אוסטריה עילית לינץ ולעיר טראון, ממזרח לסנקט פלוריאן מדרום לסנקט מאריין, מדרום מערב לנויהופן אן דר קרמס וממערב לפוקינג.
נחל קינה

נַחַל קִינָה הוא אחד הערוצים במערב מדבר יהודה. אורכו של הנחל כ-8 ק"מ, והוא מצוי מדרום מערב לערד ובו נמצא "גב-קינה" הנחשב לאחד הגבים הגדולים בדרום הארץ. 
תחילת נחל קינה הוא למרגלות הר קינה המתנשא לגובה 635 מטר, לאחר מסלול זרימה באורך 13 ק"מ ממרגלות ההר, נשפך הנחל אל נחל חימר שהוא הנחל המנקז הראשי מקו בקעת ערד – דימונה עד לקצה הצפוני של ים המלח והר סדום. נחל קינה מנקז את דרומה של בקעת ערד אף הוא. נחל חימר הוא הגדול מנחלי יהודה ודרך שני הנחלים הללו מתרחשים מספר שיטפונות מדי שנה ועוברים בהם כמויות עצומות של מים. 
ככל הנראה לפני מיליוני שנים הנחל זרם מערבה אל הים הקדום, אך נעצר בשל התרוממות קימוטי הקשת הסורית ונלכד במסלול נחל חימר הגדול.
מעל נחל קינה שוכן האתר הארכאולוגי חורבת עוזה. זוהי מצודה ששימשה לכל אורך התקופות. זאת בשולטה על דרך אדום המקראית העתיקה העוברת בנחל. במסלול הנחל נמצאים בורות מים  ומערות טבעיות. בנחל עוברים מסלולי טיולים המסומנים במפת סימון שבילים.

היסטורית הנחל ושמו

נחל קינה היה נחלתו של שבט הקיני. שבט זה נדד והיה שותף לשבטי ישראל בנדידה במדבר ושמו, "ואדי הקינה" נשמר בפי יושבי המדבר. בספרים יהושע ושמואל מתוארים העדויות על התיישבות שבט הקיני באזור זה. שמו של הנחל משמר את שמו של השבט הקיני שהיה אחד היישובים שהיו בימי חלוקת הארץ לשבטים והיה בידי שבט יהודה, כמתואר בספר יהושע: "זאת נחלת מטה בני יהודה למשפחתם. ויהיו הערים מקצה למטה בני יהודה אל גבול אדום, בנגבה הבצאל ועדר ויגור. וקינה ודימונה, ועדעדה". (פרק ט"ו, פסוקים כ'-כ"ב)
גם בספר שמואל מופיעות העדויות על התיישבות שבט יהודה באזור זה במילים" נגב הקיני", "וערי הקיני". (ספר שמואל פרקים כ"ז,ל')
אזור נוסף בו שכנו כנראה חלק מבני השבט הוא ליד מגידו שבצפון, כמסופר בפרשת דבורה הנביאה על התנתקות חבר הקיני והתיישבותו בצפון, דבר המונצח בשם נחל קיני הסמוך למגידו. 
בתקופת המקרא עברה בנחל קינה דרך אדום, שקישרה בין ערד והרי חברון בצפון, לים המלח והערבה בדרום.

מפל וגב קינה

לאחר אזור הנחל קיים אזור ההתחתרות העמוקה של החל קינה. מתחת לאזור זה מתגלה מפל הקינה – זהו מפל שברוב ימי השנה הוא יבש. בקרקעית המפל נמצא גב הנקרא "גב קינה".
בגב מצויים מים כל ימי השנה אך מצב המים, צלילותם וצבעם תלוי בפרק הזמן שחלף מהשיטפון האחרון באותו אזור ובעוצמתו.
אילן בן עמי

ביוגרפיה

נולד בישראל, בנם של שלמה וג'ולי בן עמי. בשנת 1991 הצטרף כחבר ללהקת "הברירה הטבעית".  
בן עמי הוא מחלוצי מוזיקת העולם בישראל. השתתף בפסטיבלים בישראל ובחו"ל (למשל ביאנלה בוונציה).  
יצר את הפסקול לסדרת הטלוויזיה "זינזנה" של חיים בוזגלו ותרם מוזיקה לסרטו של בני תורתי "כיכר החלומות". השתתף בהקלטת שירים שונים, בהם "לילה כיום יאיר" של אביתר בנאי, ועבד עם בובי מקפרין ועם שלמה בר. הופיע והקליט יוצרים וזמרים רבים: אתי אנקרי, דוד ד'אור, שלמה גרוניך, ברי סחרוף, אלון אולארצ'יק ועוד. ב־2012 יזם והפיק מוזיקלית את אלבום שירי הילדים "בייבי אוריינטל" (עם אמנים רבים ובהם: אהובה עוזרי, עדי רנרט, ליאורה יצחק ואחרים). השיר "פזמון ליקינטון" מהדיסק השני נכנס לרשימת ההשמעה של גלגלצ. 
בעבר היה נשוי לאסתר ואב לשתי בנות.
בשנת 2012 נישא למסעדנית והמוזיקאית דפנה בר ציון. בשנת 2014 נפרדו השניים וב־14 באוגוסט נמצאה גופתה של בר ציון בביתו בשכונת פלורנטין בתל אביב. המשטרה ניהלה מצוד אחר בן עמי וכעבור שלושה ימים הוא נתפס והודה ברצח.  על גבי קיר הבניין שבו נתפס כתב בן עמי ציטוט מהשיר "ניגון עתיק" של נתן אלתרמן: "אך אם פעם תהיי צוחקת, בלעדיי במסיבת מרעייך, תעבור קנאתי שותקת, ותשרוף את ביתך עלייך".  ב־31 בינואר 2017 הורשע ברצח ובשיבוש הליכי משפט וב־26 במרץ גזר עליו בית המשפט המחוזי בתל אביב מאסר עולם.
פוליאנוס

פוליאנוס (ביוונית: Πoλύαινoς) היה היסטוריון ונואם מוקדוני בן המאה ה-2 שנודע בעיקר בשל חיבורו "תכסיסי מלחמה" אותו הקדיש לקיסר לוקיוס ורוס.

ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע על חייו של פוליאנוס. הוא נולד בביתיניה למשפחה ממוצא מוקדוני. בזמן שנולד היו שתי הארצות תחת שלטון האימפריה הרומית.
הוא התפרסם כנואם וסופר, ופעל בבתי המשפט הרומיים. כמו כן הוא היה מקורב לקיסרים לוקיוס ורוס ומרקוס אורליוס. ללוקיוס ורוס הקדיש את ספרו "סטראטגמטה" (Στρατηγήματα) או "תכסיסי מלחמה". על פי עדותו של פוליאנוס עצמו, הספרים הוענקו לקיסר כמתנה לרגל צאתו למלחמה על האימפריה הפרתית בשנת 162. כמו כן מעיד פוליאנוס שלוקיוס ורוס עיין בספרים, וישנם אף רמזים שמרקוס אורליוס נשא אותם עמו במהלך המלחמות המרקומניות.
על פי עדותו של פוליאנוס עצמו, הסטראטגמטה היא אוסף של 900 אנקדוטות מפורסמות המתארות ניצחונות של מצביאים דגולים. הסטראטגמטה מחולקת לשמונה ספרים המסודרים לפי נושאים, אולם קטעים מספרים 6 ו-7 אבדו, כך שמתוך 900 האנדקוטות שרדו רק 833. האנדקוטות ממוינות בסדר הבא: ספר 1 עוסק בעיקר בגיבורים מהמיתולוגיה היוונית. ספר 2 עוסק בעיקר בגיבורים מספרטה ותבאי. ספר 3 עוסק בגיבורים מאתונה העתיקה. ספר 4 עוסק בגיבורים ממוקדון הפרקים הראשונים עוסקים בפיליפוס השני ואלכסנדר הגדול. ספר 5 עוסק בעיקר בהיסטוריה של סיציליה. ספר 6 עוסק בקרתגו ובערים יווניות אחרות. ספר 7 עוסק בעיקר בעמים אסייתיים כגון פרסים, מדים וסקיתים. ספר 8 מחולק לשניים כאשר חציו הראשון עוסק בגיבורים רומאיים מפורסמים וחציו השני עוסק בנשים לוחמות.
על פי הסודא, לפוליאנוס היו שתי יצירות נוספות שלא שרדו עד ימינו: "על תבאי" (Περὶ Θηβῶν) וחיבור על טקטיקה (Τακτικά) ב-3 ספרים. כמו כן הוא מציין על כוונתו לכתוב גם ספר שיעסוק בלוקיוס ורוס, אם כי לא ידוע אם הוציא לפועל את תוכניתו.
מייקל טיפט

האורטוריה "בן זמננו"

זו היצירה המפורסמת ביותר של טיפט. היא נכתבה בשנים 1939–1940 בעקבות מאורע שהסעיר אותו מאד.
טיפט היה כאמור פאציפיסט והתנגד לכל אלימות ועוולות. בשנת 1938 רצח הנער היהודי הרשל גרינשפן דיפלומט נאצי בפריז, ועורר גל רדיפות אנטישמי נגד היהודים בגרמניה, שנודע כליל הבדולח.
טיפט חיבר גם את המילים. הטקסט משקף את אמונתו של טיפט בפאציפיזם וכי הטבע האנושי מכיל אורות וצללים. האורטוריה כתובה ל-4 סולנים, מקהלה ותזמורת. זו אורטוריה הומניטרית על דגם הפאסיונים של באך, עם שילוב ספיריצ'ואלים שחורים המחקים את הכוראלים של באך.
Burning Desire

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ג'סטין פארקר, והופק על ידי אמיל הייני. הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר פורסם לראשונה ביום ולנטיין, שחל בסמוך לצאתו כסינגל שיווקי. נכון ליולי 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-55 מיליון צפיות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
סוהיר אסדי

סוהיר אסדי (בערבית: سهیر اسدي; נולדה ב-1966) היא רופאה ומנהלת מחלקת הנפרולוגיה במרכז רפואי רמב"ם שבחיפה. אסדי היא הרופאה הערביה הראשונה שמונתה לתפקיד מנהלת מחלקה בבית חולים ציבורי מאז קום המדינה.

קורות חיים

אסדי היא בוגרת בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. התמחתה בבית החולים רמב"ם והשלימה התמחות בנפרולוגיה. היא בעלת תואר אקדמי של "דוקטור לרפואה" (M.D) בנוסף לתואר אקדמי דוקטור  מחקרי (Ph.D) במדעי הרפואה. מחקריה עוסקים, בין היתר, בנושא התמיינות תא גזע עובריים ובאפשרות למציאת חיסון לסוכרת.
במאי 2009 מונתה לתפקידה הנוכחי כמנהלת מחלקת נפרולוגיה ברמב"ם.
אסדי כיום היא תושבת נצרת.
ננסי קלנסי - גברת מגונדרת

עלילת הסדרה

ננסי קלאנסי, בת השש, שאוהבת דברים יקרים ויפים, והיא מתלבשת בלבוש יפה ויצירתי.
חלום בתוך חלום

חלום בתוך חלום (או: התעוררות שווא או חלום כפול) הוא חלום אודות התעוררות משינה, כך שבמציאות החולם ממשיך לישון ולחלום, ואילו בחלום - החולם משוכנע כי כבר התעורר. לאחר התעוררות שווא, החולם לרוב חולם על פעולות יום-יומיות שגרתיות, אותן הוא מבצע מדי בוקר, כגון בישול, ניקיון ואכילה.

בתרבות

חלום בתוך חלום משמש לעיתים כאמצעי ספרותי, ובעיקר בסרטים, כדי להגדיל את השפעת ההלם על ידי גרימת תחושה של רגיעה בקרב הצופה אשר מיד לאחריה הוא יצפה במשהו מטריד. דוגמאות לכך ניתן למצוא בסדרת הטלוויזיה "אזור הדמדומים" ובסרטי הקולנוע "סיוט ברחוב אלם", "מסע בין כוכבים 8: המפגש", "התחלה" ו"ונילה סקיי" וברבים מהסרטים והסדרות משמש כבדיחה רצה.
אידיופוניים

כלי נגינה אידיופוני הוא כל כלי נגינה אשר הצליל מופק בו באמצעות הרעדת הכלי עצמו, ללא סיוע קרומית או מיתר. סיווג זה הוא אחד מארבעת הסיווגים העיקריים של כלי הנגינה לפי שיטת החלוקה המקורית של הורנבוסטל-זקס.
כלים אלו הם קרוב לודאי העתיקים מבין כלי הנגינה למעט הקול האנושי. רוב כלי ההקשה שאינם תופים הם אידיופוניים. בסיווג כלי הנגינה המוקדם של ויקטור מהילון, כלי נגינה אלו נקראו אוטופוניים.
דגל מלזיה

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
דגל מלזיה עוצב על ידי מוחמד חמזה .
יצחק יורש

ביוגרפיה

יצחק יורש נולד בחיפה 27 בספטמבר 1937. בין השנים 1959–1966 הקים בתל אביב סטודיו לעיצוב גרפי יחד עם רעייתו, אביגיל יורש. בשנת 1963 החל לעסוק בהנפשה. בשנת 1966 עבר לירושלים, שם הקים סטודיו פרטי להנפשה שפעל עד לשנת 1978. במסגרת עבודתו יצר כ-35 סרטים קצרים עצמאיים, וכן קטעים וקדימונים רבים לסרטי קולנוע, לטלוויזיה ולפרסומות. בין עבודותיו פתיח למשדרי האוניברסיטה הפתוחה, פתיח לסרט הקולנוע "ארבינקא" (1967) ועוד.
בשנת 1972 שימש כראש מחלקת שרותי אמנות של הטלוויזיה הישראלית. בשנת 1971 ייסד את המחלקה לאנימציה בבצלאל ועמד בראשה עד לשנת 1996. שימש כיועץ הנפשה לארכיון הסרטים הישראלי ובשנת 1983 התמנה ליועץ לפסטיבל הקולנוע ירושלים. שימש כחבר מועצת המנהלים של האיגוד הבינלאומי להנפשה "אסיפא" ובשנת 1985 כחבר מועצת המנהלים של "ביליפא", ארגון הבינלאומי של בתי הספר הגבוהים להנפשה.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 עסק בפרויקט אמנותי המבוסס על סמלים ודגלים של מדינת ישראל ושל מדינות אחרות. בשנת 1988 הציג תערוכה המבוססת על הדימוי של דגל ישראל במוזיאון ישראל, ירושלים.
בשנת 1996, לאחר פרישתו מבצלאל, עבר להתגורר בכפר ורדים.
גלסיוס השני

ביוגרפיה

ג'ובאני קאטאני או ג'ובאני דה גאטה נולד בשנת 1060 בגאטה, שהשתייכה לנסיכות קפואה, והיה בן לענף הפיזאני של משפחת קאטאני. בצעירותו הוא הצטרף כנזיר למנזר במונטה קאסינו, ובשנת 1088 הוא מונה לקרדינל, ושנה לאחר מכן לקנצלר מדינת האפיפיור תחת האפיפיור אורבנוס השני. תקופת כהונתו קבעה את התקדים, ולפיו הקנצלר האפיפיורי הוא קרדינל, ומחזיק במשרה למשך כל חייו, או עד שהוא ממונה לאפיפיור בעצמו.
ב-24 בינואר 1118 נבחר קאטאני לאפיפיור, לאחר מות קודמו פסקליס השני, והוא נטל לעצמו את השם גלסיוס השני. כששמע היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ששהה בצפון איטליה על מינויו של גלסיוס, הוא שב על עקבותיו לרומא, אך גם גלסיוס, כמו קודמו, ברח ממנה לפני שהגיע. בתגובה, מינה היינריך את תומכו מוריציוס בורדינוס לאפיפיור (או אנטי-אפיפיור, לשיטת הכנסייה) וחזר לגרמניה.
גלסיוס רצה לכנס סינוד כללי, על מנת לפתור את הבעיות עם הקיסר, אולם הוא מת ב-29 בינואר 1119 בקלוני, ובמקומו נבחר לאפיפיור קליקסטוס השני.
אריאל רוזן-צבי

ביוגרפיה

נולד בישראל בשם אריאל רוזנצוייג. בתחילת שנות ה-70 השתתף בהקמתה של תנועת "עוז ושלום", שהוביל אבי רביצקי. זו הייתה תנועה דתית בעלת השקפה מדינית שמאלנית, ונחשבה כמקדימה לתנועת "מימד". הוא דגל בציונות דתית מושרשת וסובלנית עם חיבור לחברה ולאדם לפני החיבור לארץ ישראל השלמה.
בשנת 1986 פרסם יחד עם פרופ' אוריאל רייכמן וקבוצת פרופסורים למשפטים הצעת חוקה למדינת ישראל, בעקבותיה הוקם "הוועד הציבורי למען חוקה לישראל" ששם לו למטרה להיאבק למען כינון חוקה.
היה חבר בוועדת שמגר, ועדת החקירה הממלכתית שהוקמה בנובמבר 1995, בעקבות רצח יצחק רבין.
פרופ' רוזן-צבי נפטר ממחלת הסרטן בגיל 52. הותיר אחריו אישה וחמישה בנים, בהם חוקר התרבות העברית פרופ' ישי רוזן-צבי, המשפטן פרופ' איסי רוזן-צבי, ד"ר בניה רוזן-צבי, מנהל המערך הנפרולוגי במרכז הרפואי רבין, ד"ר אסף רוזן-צבי, והעיתונאי אברי רוזן-צבי.
לאחר מותו נקרא על שמו "המטה המשותף למען חופש דת לישראל ע"ש פרופ' אריאל רוזן-צבי ז"ל". גוף זה פועל למען חקיקתו של חוק יסוד: חופש דת לישראל, ולמען השגת שוויון חובות לאומי ובראשו הגיוס לצה"ל.
בשנת 1998 יצא לאור הספר "רב תרבותיות במדינה יהודית ודמוקרטית - ספר הזיכרון לאריאל רוזן-צבי ז"ל", בעריכת מנחם מאוטנר, אבי שגיא ורונן שמיר.