google/wiki40b huggingface dataset:
מרדכי אריאלי (איש חינוך)

מרדכי אריאלי (קליין) (1937 – 17 בנובמבר 2016) היה איש חינוך ישראלי, פרופסור למנהל חינוכי ולסוציולוגיה של בית-הספר באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

אריאלי (שמו בלידה: מרדכי אריאלי-קליין) נולד בארץ ישראל למשפחה דתית-מסורתית. בשנות העשרה שלו הזדהה עם האידאולוגיה הכנענית ("העברים הצעירים"), ואחר-כך פנה לגישה הרפורמית ליהדות, והיה רב רפורמי בקהילת בלקפול שבאנגליה (1960-1962).
ב-1963 שב ארצה והתמחה בהיבטים פדגוגיים ומנהליים של החינוך בפנימיות. פעל בתחום זה תחילה כמפקח חינוכי מטעם "עליית הנוער" על מוסדות לילדי עולים ולתלמידים מקבוצות חברתיות חלשות, ואז כמזכיר הארגון (1966-1973), כעורך כתב-העת לחינוך "יסודות" (1966-1976), וכמפקח על חלק מהמוסדות שעסקו בקליטה ובחינוך בני נוער עולה וחניכים מקבוצות חברתיות-כלכליות חלשות (1974-1988).
ב-1980 התמנה כמרצה ולימים כפרופסור למינהל חינוכי ולסוציולוגיה של בית-הספר באוניברסיטת תל אביב. עסק בעיקר בחקר קשרי הגומלין בין מורים לתלמידים, 
ובמבנה תעסוקת אנשי חינוך. בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב פעל אריאלי כמרצה לסוציולוגיה ומינהל בתי ספר ומערכות חינוך ובקורסים לחינוך מחוץ למשפחה (1983-2006). כן שימש כראש המגמה למינהל החינוך וארגונו (1995-2003) וכראש המסלול להכשרת מורים להוראת מדעי החברה (1990-1998). בשנים 2003 ו-2006 הורה קורסים סמסטריאליים אחדים בסוציולוגיה ובחינוך באוניברסיטה היגלונית בקראקוב שבפולין. 
ב-2006 פרש מעבודה סדירה ומאז עסק בהשלמה ובעדכון מחקרים שערך בשנות עבודתו האחרונות. כגמלאי עסק בדרכי תפיסתם של אנשי חינוך את מקצועם ואת תפקידיהם.
התגורר בתל אביב. היה נשוי לניבי לבית ברטונוב ואב לשלוש בנות: האנתרופולוגית ד"ר דניאלה אריאלי, השחקנית אביגיל אריאלי וקטיה.
איווה סיטי

היסטוריה

המקור של העיר הוא בחוק שעבר באספת הנבחרים של טריטוריית איווה ב-21 בינואר 1839, לפיו תעבור בירת הטריטוריה לעיר חדשה שתיקרא איווה סיטי, בעקבות יוזמה של מושל הטריטוריה רוברט לוקאס להעביר את בירת הטריטוריה מברלינגטון קרוב יותר למרכז הטריטוריה.
ב-1 במאי באותה שנה נקבע המקום בו תוקם העיר והעבודות החלו כעבור חודש. ב-1841 הבירה עברה באופן רשמי מברלינגטון לאיווה סיטי וב-1842 הושלמה בניית בניין הקפיטול החדש של הטריטוריה. איווה סיטי המשיכה להיות הבירה גם כשהטריטוריה קיבלה מעמד של מדינה ב-1846, אך ב-1857 הבירה עברה לדה מוין.

חינוך

בעיר נמצאת אוניברסיטת איווה, שהיא גם גורם משמעותי בכלכלה המקומית.

תחבורה

בעיר נמצא שדה התעופה העירוני של איווה סיטי, המשמש בעיקר לתעופה כללית. כמו כן במרחק של 32 קילומטרים צפון-מערבית לעיר נמצא נמל התעופה איווה המזרחית, המשרת את העיר סידר רפידס.
בקרבת העיר עובר כביש בין-מדינתי 80 המקשר בין סן פרנסיסקו בקליפורניה ובין טינק בניו ג'רזי.
ורחויאנסק

גאוגרפיה

ורחויאנסק נמצאת כ-110 ק"מ מצפון לחוג הקוטב הצפוני ו-610 ק"מ צפונית לעיר יקוטסק ובערך באותו מרחק צפונית-מערבית מהכפר אוימיאקון. היא נמצאת בין רכס ורחויאנסק לרכס צ'רסקי ועל גבול הנהר יאנה.

היסטוריה

בשנת 1638 נוסדה במקום מושבת קוזאקים, 90 ק"מ דרומית מזרחית לעיירה. ב-1775 הם עברו לגדה השמאלית של נהר היאנה, כדי להקל על גביית המיסים. ורחויאנסק קיבלה מעמד של עיר ב-1817 ובין 1860 ו-1917 היא הייתה מקום אליו הוגלו אסירים פוליטיים.
בשנת 2005 התגוררו בעיירה 1,354 איש.
מרג'י גולדשטיין-אנגל

מרג'י גולדשטיין-אנגל, (באנגלית: Margie Goldstein-Engle‏; נולדה ב-31 במרץ 1958) היא רוכבת סוסים אמריקאית המתחרה בקפיצות ראווה. זכתה עשר פעמים בתואר "רוכבת השנה" באיגוד הגרנד פרי האמריקאי (American Grandprix Association).

נעוריה ותחילת דרכה

היא נולדה בוולינגטון, פלורידה, למונה (מנהלת בית ספר יסודי ומורה) וארווין גולדשטיין (רואה חשבון – יהודי). היא גדלה במשפחה מהמעמד הבינוני, בדרום מיאמי, עם שני אחים גדולים. בכיתה ג' היא גילתה עניין רב בסוסים. בגיל תשע, היא לקחה משרות באורוות סוסים ובמלונות כלבים כדי לשלם עבור שיעורי רכיבה. היא למדה בתיכון "דרום מיאמי" ובתיכון "צפון מיאמי ביץ" וסיימה תואר מהאוניברסיטה הבינלאומית של פלורידה, בהתמחות השכלה עסקית. היא נישאה בשנת 1995 לבעלה סטיב אנגל, ווטרינר סוסים.

הקריירה שלה כרוכבת סוסים

היא זכתה ב-6 אליפויות עולם ו20 ליגות לאומיות בין השנים 1984 ועד 2005. פדרציית הרכיבה הבינלאומית (ה-FEI) Federation Equestre Internationale)) דירגו אותה כשישית במספר מכל הזמנים. ב-1987 היא לקחה את השיא בקפיצה לגובה (2.36 מטר). כשדיברה על האירוע, אמרה: "אתה חייב להבין את הסוס, לתת בו אמון או את הלב, בגלל ברגע שהקיר מגיע לגובה של 6.5 רגל זה נראה כמו קיר של בניין". ב-1991 היא סבלה מעצמות שבורות ונזק עצבי ברגל שמאל כתוצאה מנפילה מסוס במהלך הופעה. הרופאים אמרו לה שהיא כנראה לא תחזור ללכת נורמלי שוב. בשבוע לאחר מכן היא חזרה לרכוב ואחרי עשרה שבועות היא חזרה להתחרות. ב-1992, סוס במשקל 540 קילו נפל עליה במהלך הופעה, וגרם לחתך באורך 30 ס"מ בגבה ולשברים בארבע מצלעותיה. ביולי 1998 היא נפצעה בפנים כתוצאה מנפילה, היא המשיכה לרכוב יום למחרת. בנוסף היא שברה גם את כתף שמאל, את עצם הבריח פעמים, הזרוע, מפרק כף היד ושתי אצבעות.
ב-1999 במשחקי "פאן אמריקה" (Pan America Games) בוויניפג (Winnipeg), היא זכתה במדלית כסף יחד עם קבוצה הקפיצה של ארצות הברית "riding Alvaretto". בשנת 2000, היא ייצגה את ארצות הברית באולימפיאדת סידני. בשנת 2003 במשחקי "פאן אמריקה" (Pan America Games) היא זכתה במדלית זהב קבוצתית ובמדליית ארד אישית. ובשנת 2006 במדלית כסף בתחרות "2006 World Equestrian Games".
גולדשטיין-אנגל זכתה לתואר "רוכבת השנה" עשר פעמים באגודה האמריקאית "(American Grandprix Association’s (AGA " בשנים 1989, 1991, 1994, 1995, 1996, 1999, 2000, 2001, 2003 ו-2005. בנוסף ב-1991 היא הייתה "רוכבת השנה" באגודת " American Horse Shows Association " .
גולדשטיין-אנגל הרוויחה במהלך הקריירה כ-4 מיליון דולר בפרסים. יש לה יותר מ-195 ניצחונות ב "גראנד פרי"(Grand Prix). מאוקטובר 2011 היא הייתה מובילה בקריירה שלה במספר הניצחונות. היא קבעה שיא של מספר ניצחונות הרב ביותר ב"גראנד פרי".
יחסי קנדה–שווייץ

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קנדה לבין הקונפדרציה ההלווטית כוננו ב-1945, עוד קודם לכן (1875) פתחה שווייץ את הקונסוליה שלה במונטריאול.
שתי המדינות הן חברות מלאות בארגונים שונים ונהנות מעבודה משותפת בהם דוגמאות לארגונים הן: לה פרנקופוני, ארגון הסחר העולמי, הפורום הכלכלי העולמי, האומות המאוחדות וסוכנויותיה. שווייץ מארחת באופן מסורתי מנהיגים קנדים רמי דרג ואנשי עסקים קנדים בכירים עקב העובדה שהיא המטה של ארגונים מולטילטרליים רבים. שתי המדינות חתומות על הסכם פריז ופועלות למען מיגור שינוי האקלים וההתחממות הגלובלית.
קנדה ושווייץ נהנות מיחסים מסחריים חזקים המכסים את כל תחומי המסחר וההשקעות. מאז שנת 2009 יחסי הסחר של קנדה עם שווייץ גדלו אודות להסכם סחר חדש עם אזור הסחר החופשי האירופי, אשר שווייץ חברה בו. ההסכם נותן לעסקים קנדיים את האפשרות להקים ולגדל קשרים מסחריים עם כל ממשלות החברות בארגון וכל החברות במדינות השונות. ב-2018 חתמו שתי המדינות על מזכר הבנות בנוגע להעמקת שיתוף הפעולה הבילטרלי בתחומי המדע והטכנולוגיה.
יותר מ-155,000 קנדים הם בעלי מוצא שווייצרי. בין שתי המדינות תחלופה רבה של תיירים. ישנם הסכמים של חילופי תלמידים ושל שיתופי פעולה נוספים בין אוניברסיטאות שווייצריות ואוניברסיטאות קנדיות.
אוטוסטרד

מוזיקה

המוזיקה של אוטוסטרד היא שילוב השפעות רוק, רגאיי, מוזיקה לטינית ופאנק עם מוטיבים ערביים מקומיים. מילות השירים נכתבות ונהגות בלהג הירדני הבדואי. נושאי השירים שואבים השראה מחיי היום יום בירדן, ביניהם ניתן למצוא סיפורי אהבה, מאבק, אתגרים פיננסיים, שימוש בסמים. השירים מועברים בגובה העיניים המקל ומתחברים למצוקות היום יום של אנשים.  הלהקה צברה פופולריות בקרב הצעירים בירדן.

סיורים והופעות

הלהקה ערכה סיבוב הופעות בכל המזרח התיכון. סיור זה כלל הופעות ברמת הגולן, נצרת, חיפה, רמאללה וירושלים העתיקה וגרר ביקורת על הלהקה בשל החלטתה להופיע בישראל באמצעות אשרה שהונפקה על ידי השגרירות הישראלית בעמאן.
ב-2014 הלהקה הופיעה בלונדון וזו להם הייתה הפעם הראשונה שהופיעו מחוץ לעולם הערבי.
הלהקה הופיעה מספר פעמים בטלוויזיה, בערוץ ראיה הירדני. כמו כן התארחה הלהקה בתוכנית הטלוויזיה המצרית "אל ברנאמג'" בהגשת באסם יוסף.
ב-2015 לקחה הלהקה חלק בתחרות מוזיקלית מול הלהקה הירדנית "אל מוראבע3" .
ישיבת מיר מודיעין עילית

היסטוריה

הישיבה נוסדה בסוף שנות ה-90 על ידי ראש ישיבת מיר בירושלים, הרב נתן צבי פינקל. בשונה מהישיבה בירושלים - שבה לומדים בעיקר תלמידים בוגרים מעל גיל 20, ורבים מהם תושבי חו"ל או כאלה שעברו אליה מישיבות אחרות - הישיבה בברכפלד הוקמה במתכונת הרגילה של ישיבה גדולה, הכוללת שיעורים לבני 17 עד 20 ו"קיבוץ".
בקיץ שנת ה'תש"ס (2000) הונחה אבן הפינה לבניין הישיבה ובשנת התשס"ב נחנך הבניין. בניין הישיבה הוא מבנה גדול ומפואר, שנתרם על ידי יוסף שטרן מארצות הברית לזכר הוריו.
נשיא הישיבה היה הרב נתן צבי פינקל. הוא מינה לראש הישיבה את הרב אריה פינקל (נפטר בה'תשע"ו). שניהם מסרו בישיבה שיעורים כלליים, לצד הרב רפאל שמואלביץ מראשי ישיבת מיר בירושלים. לאחר פטירתו של הרב נתן צבי פינקל בה'תשע"ב מונה גם חתנו, הרב נועם אלון, לראש הישיבה, ולאחר פטירת הרב אריה פינקל הפך הרב אלון לראש הישיבה הבולט. הרב אלון וגיסו, הרב אליעזר יהודה פינקל, ראש ישיבת מיר ונשיא הישיבה, נושאים את השיעורים הכלליים מדי שבוע לסירוגין. הרב יצחק אזרחי מוסר "חבורה" לבני הקיבוץ פעם בשבוע.
הרב אברהם יצחק ברזל הוא ראש ישיבה לסדר בקיאות, ומוסר שיעור כללי בכל יום שלישי בצהריים, ומאז פטירת הרב אריה פינקל מוסר שיחת מוסר בימי שני, אחת לשבועיים. הרב צבי פרצוביץ, בנו של הרב נחום פרצוביץ, מכונה "מראשי הישיבה" ומוסר שיעור כללי אחת לחודש. הרמי"ם בישיבה הם: הרב אברהם סגל - חתנו של הרב רפאל שמואלביץ; הרב אהרון וייס - בנו של הרב ישראל מאיר וייס; הרב אריה גרבוז - בנו של הרב אברהם נח גרבוז; הרב פנחס זלבנסקי - חתנו של הרב דוד כהן; הרב אריה לייב אוירבך - בנו של הרב אברהם דב אוירבך; הרב אפרים רוב; והרב משה רביץ. המשגיח הוא הרב ראובן הכסטר, תלמידו של הרב נתן מאיר וכטפוגל, הוא מוסר שיחה שבועית בכל מוצאי שבת. תחתיו משמשים מספר משגיחים קטנים. מנהל הישיבה הוא שמריהו יוסף פינקל, בנו של המייסד.
משנת ה'תשע"ו (ולאחר הסכמת הרב יעקב אדלשטיין), מתקיים לבני הקיבוץ הגבוה בסדר שלישי "כולל הלכה", בהלכות שבת, בתשלום מלגה.
בוגרי הישיבה ייסדו מניין אברכים בוגרים קבוע, בבית הכנסת "אהל יעקב", בבני ברק.

ספריית הישיבה

עם היווסדה של הישיבה הוקמה לצידה הספרייה התורנית "עזרת תורה" (השם המסורתי של הספרייה בישיבות מיר). בתחילה שכנה הספרייה בקראוון סמוך למבנה המרכזי ובשנת ה'תשס"ו (2006) נחנך חדר ספרייה מפואר בתוך מבנה הישיבה.
בראש הספרייה עומד מנהל מתנדב מתלמידי הישיבה הממונה על ידי הרבנים. הפעילות ממומנת על ידי תרומות בלבד.
הספרייה צומחת בקצב של כמאה ספרים חדשים בחודש המגיעים מתרומות, עיזבונות ומקנייה. בשנים ה'תשס"ד וה'תשע"ז היא הורחבה. נכון ל-2017 מכילה הספרייה כ-22,000 ספרים בכל תחומי הספרות התורנית. במקום עשרות עמדות עיון. הספרייה פועלת במרבית שעות היממה במשך כל השבוע, כולל שבתות וחגים, ופתוחה לשימוש התלמידים ותושבי האזור. היא אינה כוללת אפשרות השאלה.
הספרים מקוטלגים בדומה לשיטת שלום (גרסה של שיטת דיואי המותאמת למקצועות היהדות) עם התאמות לצורכי המקום. בספרייה שני קטלוגים מודפסים, לפי כותר ולפי מחבר. בנוסף ישנו קטלוג ממוחשב הכולל גם מיון לנושאים. במקום מכונת צילום וספריית שיעורים תורניים של קול הלשון.
משי קלינשטיין

ביוגרפיה

משי קלינשטיין היא בתם הבכורה של הזמרים ריטה ורמי קלינשטיין.
את שירותה הצבאי עשתה בלהקה של חיל החינוך, לצד רוני דלומי.
ב-2013 עברה להתגורר בלוס אנג'לס ואחרי זמן מה חזרה לישראל.
בפברואר 2016 עלתה ההצגה "סיפור הפרברים" בתיאטרון הקאמרי בכיכובה של קלינשטיין.
באוגוסט 2017 שיחקה את פני פינגלטון, חברתה הטובה של טרייסי בהצגה "היירספריי" במשכן לאומניות הבמה.
באוקטובר 2017 יצא לאור הדואט המשותף עם ריטה "קחי לך".
החל מ-2019 משחקת קלינשטיין בסדרה "בת אל הבתולה", בתפקיד הראשי.
מאוקטובר 2019 תשחק בתפקיד דפי במחזמר "אפס ביחסי אנוש" בתיאטרון בית ליסין .

חיים אישיים

למשי אחות צעירה, נועם, וכן שני אחים ואחות מנישואיו השניים של אביה.
קלינשטיין ניהלה מערכת יחסים עם השחקן יון תומרקין.
וולי וולף

ביוגרפיה

וולף נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית.

אלוף אולימפי

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (1948) סיים וולף במקום ראשון במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.0 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:01.3 דקות במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם וולטר ריס, ג'יימס מקליין וביל סמית' בשיא עולם חדש של 8:46.0 דקות, לפני הונגריה (8:48.4 דקות) וצרפת (9:08.0 דקות). האמריקאים שיפרו את שיא העולם הוותיק בן ה-12 שנים של יפן שעמד על 8:51.5 דקות.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים וולף במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:12.6 דקות. במשחקים עצמם הוא שחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. הוא שחה ראשון בשיא אולימפי חדש של 2:11.4 דקות. באותה העת, על אף שחבריו לנבחרת שהשתתפו במשחה הגמר זכו במדליית הזהב, השחיינים ששחו במוקדמות לא זכו במדליות גם כן.
באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים וולף במקום חמישי עם חבריו לנבחרת הכדורמים. הוא שיחק בחמישה משחקים.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים וולף במקום שביעי עם חבריו לנבחרת הכדורמים. הוא שיחק בכל שבעת המשחקים והבקיע חמישה גולים.
לאחר שפרש מספורט תחרותי, עסק וולף בעריכת דין בלוס אנג'לס. הוא היה נשוי ואב לשלושה ילדים.
כספיאנא

כספיאנא הוא מחוז היסטורי שהיה שייך לממלכת פרס האחמנית, בשטחים הגובלים בדרום מערב הים הכספי. באזורים שהם כיום דרום מזרח אזרבייג'ן וצפון מערב איראן. השם נגזר משמם של השבטים הכספיים שהתגוררו באזור, באלף הראשון לפנה"ס. מאוחר יותר סופח האזור לאימפריה של אלכסנדר מוקדון. עם התפוררות האימפריה המקדונית עבר המחוז לשלטונה של מדי-אטרופטנה.

כספיא המקראית

ייתכן שישנה זיקה בין מחוז כספיאנא לבין כספיא המקראית המוזכרת בספר עזרא בעניין הבקשה מאידו בקשר להבאת המשרתים לבית ה', אידו מסייע לעזרא ושולח משלחת של 38 לויים מבני ישראל ו-220 מנתיניהם שהוגלו לאזור בחזרה למחנה של עזרא ושבי ציון.
לילה אחד עם המלך

שינויים

הסרט בדרך כלל שומר על חלקו העיקרי של הגרסה המקראית. עם זאת, הסרט מוסיף אלמנטים סגנוניים שלא נמצאים בסיפור המקראי הסיפור מציג היבטים רבים שהיו עלולים לקרות ולא מקפיד להיצמד לטקסטים המקראיים.

הקרנת בכורה והכנסות

הצגת הבכורה של הסרט התקיימה בבית הקולנוע מאן ברואינס שבלוס אנג'לס. הסרט צולם כולו במדינת ראג'סטאן שבהודו. לילה אחד עם המלך עלה לאקרנים בבתי הקולנוע ב-13 באוקטובר 2006. במהלך סוף השבוע הראשון שלו, הוא הכניס 4,120,497 $ בבתי הקולנוע. בסיכום ההכנסות, הסרט הכניס 13,395,961 $ בארצות הברית ועוד 332,489 $ ברחבי העולם. הביקורות על הסרט היו בדרך כלל שליליות. הסרט קיבל דירוג שלילי של 19% טריות באתר Rotten Tomatoes, בהתבסס על 26 ביקורות.
טיגריס (יעקב פינס)

תיאור

נושא ההדפס הוא דמות של טיגריס על רקע שטוח. סביב הדימוי מופיעה מסגרת שחורה, התוחמת את התיאור. העבודה מציגה את השפעת האמנות היפאנית על פינס בבחירת הנושא ובשימוש בטכניקת "איריס", המשלבת שני צבעים על לוח ההדפסה המתמזגים ביניהם. אולם, בשונה מאמנות זו פינס בחר להשתמש בהקצרה של הטיגריס, שרגלו הקדמית שלוחה אל עבר הצופה, ושדמותו מועצמת בשל כך.
ההדפס נוצר בשנת 1954 בטכניקה של חיתוך עץ. פינס יצר את לוח ההדפסה בחיטוב של לוח עץ לבוד ובשתי מהדורות, שהודפסו ללא שימוש במכבש. הראשונה כללה 38 עותקים שהודפסו בצבע שחור מלוח אחד. המהדורה השנייה נדפסה ב-22 עותקים וכללה גם הדפסה של לוח הדפס נוסף של צבע (איריס) ברקע הדימוי. הדימוי שימש כסמל לגן החיות של אוקלנד, ארצות הברית.
ההדפס הוצג בתערוכת עבודותיו של פינס בגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי. בשנת 1954, בשנת 1985 הוצג בתערוכת יחיד שערך מוזיאון ישראל לפינס, ובשנת 2015 הוצגה הגרסה השחורה בתערוכה "בצלאל החדש: ההשפעה הגרמנית על האמנות הישראלית" בבית הרמן שטרוק.
גלדניים

תיאור

הגלדניים מובחנים בעיניים מוארכות דמויות חתול ושני סנפירי גב קטנים הממוקמים הרחק מאחור. רוב המינים קטנים יחסית, וארכם אינו יותר מ-80 ס"מ; מעטים, כגון ה-Scyliorhinus stellaris, עשויים להגיע לאורך 1.6 מטר. לגופם של רוב המינים מראה תבניתי כגון פסים, תלאים או נקודות. הם ניזונים מחסרי חוליות ודגים קטנים. חלק מהמינים הם מטילי ביצי חיים (כמו המין Aplacental viviparous), אולם הרוב מטילים ביצים בתוך קליפה קשיחה, ומעין קנוקנת מסולסלת בכל קצה, הידועה בשם "ארנק בתולת הים".
לכמה כרישים מהסוג Cephaloscyllium יש את היכולת למלא את קיבותיהם במים או אוויר כאשר הם מאוימים, כדי להגדיל את היקפם פי 2 או 3.
יונה בחור

ביוגרפיה

בחור נולדה ב-1928 כבת יחידה. למדה בבית הספר הריאלי בחיפה. הייתה חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר", והייתה מקורבת לחוגי השמאל.
בראשית שנות ה-50 למדה ספרות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. נישאה והתגרשה. עד שנות ה-60 הייתה מעורה בחוגי האמנים והבוהמה. באותה תקופה החלה לפרסם ביקורות ספרים, תרגומים ודברי ספרות קצרים משלה. במשך עשרות שנים נודעה בעיקר כמבקרת ספרות במוספים הספרותיים של יומוני הארץ ("הארץ", "למרחב, "דבר", "על המשמר", "מעריב" ו"ידיעות אחרונות")
יונה בחור נעלמה מחיי הספרות הציבוריים, חיתה חיי בדידות קשים, ונשכחה מהעולם הספרותי. 
הייתה נשואה פעם אחת, ליוסף (ג'ו) גפן, שהיה מורה לאנגלית. כעבור חצי שנה הם התגרשו ולא היו להם ילדים משותפים.
יונה בחור לא נישאה שנית ולא הקימה משפחה. נפטרה ממחלה ב-1991 בתל אביב, בגיל 62.
סמוך למותה, בשנת 1991, התברר למקורביה שהיא ניהלה יומנים אישיים מעניינים, במשך קרוב לשלושים שנה. לאחר מותה עלה שיומניה היו בעצם יצירתה הספרותית העיקרית. את יומניה ערכו והוציאו לאור מנחם בן ודורון קורן.
כשיצאו לאור יומניה, היא חזרה לתקופת זמן קצרה לתודעה הציבורית. חלקים מיומניה תוסכתו ושודרו ברדיו.
מוהל

ביהדות, מוֹהֵל הוא אדם המבצע את ברית המילה המסורתית.

מילת אשה, קטן, ערל ומומר

בתורה מסופר כי צפורה אשת משה מלה את בנה, ובגמרא נחלקו האם אישה כשרה למול. להלכה נחלקו הפוסקים בכך, ולדעת הרמ"א אשה לא תמול. לעומת זאת בקהילת ביתא ישראל היה נהוג שנשים מלות את בניהן.
גם ילד קטן יכול למול, אך השולחן ערוך פוסק שלכתחילה אין לתת לקטן למול.
יהודי ערל יכול למול, בתנאי שהטעם שלא מל הוא מחמת אונס, כגון מחשש חולי או סכנה. מי שהוא כופר בתורת ישראל, או משומד לדבר אחד להכעיס, אינו יכול למול.

הטפת דם ברית

ישנה אפשרות שלמרות שהוסרה מהאדם העורלה, בכל זאת לא התקיימה בו מצוות ברית מילה. ברית המילה איננה רק ניתוח לכריתת עורלה, ביהדות ברית המילה היא אקט דתי המחייב סטנדרטיים נוספים מעבר לצרכים הכירורגיים. במקרה כזה לעיתים ייתכן ויהיה צריך להטיף ממנו דם ברית - הוצאת דם מהפין.

האיסור לדרוש תשלום על עשיית המצווה

מבחינה עקרונית אין למוהל לבקש תשלום על המילה מפני שהמילה היא מצווה, ואין לבקש כסף עבור עשיית מצוות. בנוסף לאיסור זה, כתב הרמ"א בשם הרשב"א, שאם המוהל דורש שכר עבור הברית, יש לבית הדין לגעור בו, כי אין זה דרכם של זרע אברהם לבקש שכר על עשיית מצווה חשובה שכזאת, אלא להפך, המוהלים הם שצריכים להשתדל שיזכום במצווה זו. ואם בכל זאת המוהל עומד על דעתו ותובע שכר, בית הדין יכול לכוף את המוהל למול בחינם.

ההיתר לקבל תשלום על מנת לאפשר את קיום המצווה

ערוך-השולחן כתב ששמע על עיר גדולה  שהיו בה אנשים מרובים ומוהלים מועטים, והמוהלים סירבו למול, מפני שלא יכלו ללכת בכל יום לערוך כמה בריתות ויחד עם זה לעבוד בעבודה אחרת ולפרנס את בני משפחתם. לכן תקנו, שכל אדם שמלים את בנו, יתן סך מסוים למוהל, כדי שיוכל להמשיך למול את בני ישראל ולהתקיים הוא עם בני משפחתו.
היום אין תקנה קבועה כמה צריך לשלם למוהל, וניתן למצוא המלצות שונות לסכום התעריף.
מבין המוהלים אשר מתפרנסים מעבודה אחרת בכבוד, יש המתנגדים לקבל תמורה עבור קיום המצווה (ונוהגים לעיתים לבקש להעביר סכום כספי למטרות גמילות חסדים), ויש המקבלים שכר הוצאות ושכר טרחה בתמורה לתפקידים אותם ממלא המוהל בנלווה למעשה המילה עצמה (ביקורים, ייעוץ וכדומה).

מוהלים במדינת ישראל

בישראל אין צורך ברישיון למול. עם זאת, מוהל יכול לקבל הסמכה מוועדה משותפת של משרד הבריאות והרבנות הראשית לישראל. לשם כך עליו להציג המלצות ואישור ממוהל מוסמך שביצע בנוכחותו כ-30 בריתות. בנוסף על הנבחן להציג אישור רופא לכשירותו לבצע בריתות מילה. לדוגמה: שלילת בעיות רעד בידיים. לאחר מכן יידרש לחזור לבדיקות תקופתיות. על המוהל לעבור חיסון מפני צהבת נגיפית מסוג B.
לאחר תהליך זה יוזמן המועמד למבחן בהלכה ובדינים הקשורים לברית המילה. בשלב הבא יזמין הנבחן בוחן שיראה אותו מבצע ברית בפועל (מוהל בוחן, טסטר). לאחר שהנבחן עבר גם שלב זה בהצלחה, יוזמן לבחינה רפואית מעמיקה בפני רופאים פלסטיקאים ואורולוגים בכירים. אם עבר הנבחן בחינה זו, יקבל תעודת מוהל מוסמך.
כאמור, אין חובה חוקית להיות כפוף לוועדה זו. ידועים גם מקרים בהם הוועדה שללה את הרישיון מטעמה, לאי מי שעבר על נהליה.
אחד המוהלים המפורסמים היה הרב יוסף וייסברג ("רֶבּ יוֹסלֶה". מוכר גם בשם התואר "המוהל הירושלמי"), הרב יוסף חיבר אנציקלופדיה על הלכות ומנהגי המילה בשם "אוצר הברית", והיה המפקח הארצי על המוהלים וראש המוהלים בירושלים. כיום, בנו הרב משה, הוא המפקח הארצי על המוהלים מטעם הרבנות הראשית לישראל וחבר הוועדה הבין משרדית של משרד הבריאות ומשרד הדתות לפיקוח על המוהלים. הרב משה משמש כמוהל הרשמי של המרכז הרפואי שערי צדק.
וילחיבקה

היסטוריה

עד שנת 1918 היה האזור במחוז מרמורש שבממלכת הונגריה, ומשנת 1919 עד 1939 ברפובליקה הצ'כוסלובקית. בימי מלחמת העולם השנייה היה המחוז תחת כיבוש הונגרי ובשנת 1945 סופח לאוקראינה, אז רפובליקה בברית המועצות.

יהודי וילחיבקה

ראשוני היהודים הגיעו למקום בתחילת המאה ה-19 והתפרנסו ברובם מחקלאות.
בשנת 1941 גויסו גברי העיר לעבודות כפיה ובסוף אותה שנה גורשו מהעיר מספר משפחות ללא אזרחות הונגרית. באמצע מאי 1944 שולחו יהודי העיר להשמדה במחנה אושוויץ.
אלתיאה העיוורת

ביוגרפיה בדיונית

דבר אינו ידוע על ראשית חייה של אלתיאה, פרט לכך שנרמז שהייתה בת זוגו של קפטן אמריקה לפני שהוקפא, ושהייתה חברה בשירות המודיעין של אנגליה, לא ידוע באיזה תפקיד. בהופעתה הראשונה, דדפול, עדיין כווייד וילסון, נשלח להורגה, בעת ששהתה בבסיס המודיעין האנגלי ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אך הרג את כל מי שמסביבה פרט לה. לאחר שווייד בורח מבסיס נשק אקס, מקבל גורם ריפוי וחולה בסרטן, הוא נפגש איתה שנית והם חולקים דירה. אלתיאה מתייחסת אל דדפול כילד מפונק ומשמשת כסוג של אמא לדדפול, בזמן שהוא לגלג עליה וניצל את עיוורונה. הוא בנוסף הכריח אותה לבשל ולנקות עבורו, ונעל אותה בקופסה- חדר אטום ממולא בחפצים חדים- אם סירבה לעשות את דבריו. למרות כל יחסיו כלפיה, אלתיאה מתנהגת איתו בעדינות, ומייחסת את עצמה בתור האדם היחיד שמעז לעמוד נגדו.
אחרי כמה שנים עם דדפול, נוצר סוג של שלום בין שניהם, כשדדפול הבין שאלתיאה לא מוטרדת מתעלוליו. אלתיאה הופכת לאשת סודו הקרובה של דדפול (אפילו יותר מאשר סמור), ואחרי שהציל את חייה מספר פעמים היא הייתה אסירת תודה למענו, ומנסה לגמול לו בכך שבהדרגה הופכת אותו לאדם טוב יותר. הם חולקים מספר הרפתקאות ביחד, ביניהם התחזותה של אלתיאה למיי פרקר (דודתו של פיטר פארקר), וכגמול למעשיה דדפול מעניק לה במתנה את דוג', כלבו לשעבר של חברו של פוגי נלסון (אותו סמור הרוויח למען דדפול). עם זאת, דדפול לקה בשפל אישי ארוך, ונעל אותה בקופסה כשגילה שהסתירה ממנו את ביקוריו של סמור.
השניים מתנהגים (לנוכח האירועים האחרונים) בקרירות זה עם זה, ודדפול מגרש את אלתיאה מביתו. אלתיאה מסרבת, ודדפול משגר אותה בעזרת מכשיר טלפורטציה. אלתיאה נראית שוב עם סמור, כשהשניים נעולים בתוך "הקופסה". אחרי שנתיים לתחילת שותפות הדירה של שניהם, הוא מוזמנת בידי דדפול, על מנת לצפות בחברתה מעונת בידי דוג'. בשנת 2007, דדפול ניגש אליה כדי לאמת את תוכנית החזרת המוניטין שלו בקרב עם טאסקמאסטר.
היא עזרה לדדפול ולסוכן ונום לאתר את דוקטור ארתור ואנקו, אחיינו של דינאמו הארגמן המקורי. כאשר התחתן עם שיקלאה, דדפול שלח לאלתיאה הזמנה בכתב ברייל; היות שלא ידע לכתוב טוב בכתב ברייל, אלתיאה קיבלה בטעות הזמנה להלוויה של חבר בכנופיה, למרות שלא הבינה את ההבדל.

זהות

ג'ו קלי חשף כי במקור אלתיאה הייתה אמורה להיות האלמנה השחורה המקורית, במאמר שהתפרסם בובקומיקס. לא ברור מה גילה של אלתיאה, ועלתה השערה שהיא בת שישים. עם זאת, אלתיאה ציינה כי היא זוכרת את שמלות הסנפיר משנת 1920, ולאחר מכן גילה נקבע כשבעים. תאוריה נוספת היא שאלתיאה היא מאדאם ווב, מוטאנטית הידועה כשותפה של ספיידרמן.
מתומן

שימושים

תמרור עצור הוא התמרור היחיד שצורתו מתומן משוכלל, וצורה זו נבחרה כדי להבליט אותו. 
ישנם מבנים מפורסמים, שבסיסם הוא מתומן. מסגד כיפת הסלע בעל בסיס מתומן. המבנה נבנה בסגנון אופייני לכנסיית באותה תקופה. כנסיית בית פטרוס, שבכפר נחום, מתומנת, כמו גם הקתיסמה - כנסייה הרוסה בין ירושלים לבית לחם. המגדל וארבעת חדרי התצוגה של מוזיאון רוקפלר בירושלים הם מתומנים. קתדרלת בורגוס הגותית בספרד מפורסמת בין השאר בזכות מגדל המצלב שלה וקפלת קונדסטייבל, שניהם מבנים מתומנים שבולטים מהם שמונה צריחים מחודדים. המגדלור שבנה הורדוס בקיסריה היה בעל בסיס מתומן.

בנייה

בנייה בסרגל ובמחוגה של מתומן משוכלל מודגמת להלן:

אטימולוגיה עברית

בניגוד למצולעים אחרים, המילה המתארת "מתומן" והמילה המתארת את מספר צלעותיו,"שמונה", אינן חולקות אותו שורש. המתומן אינו נקרא "משומן" כדי להבדילו מהמילה המתארת חפץ המרוח בשמן. האות ש' הוחלפה במילה "מתומן" לאות ת' וכך השורש שלו הוחלף לשורש של המילה המקבילה למילה "שמונה", בשפות שמיות אחרות, כמו ערבית וארמית. 
ההחלטה על ההחלפה הזו היא החלטה מאוחרת יחסית ונתן למצוא מקורות ישנים, בהם היא עדיין לא מופיעה. בבניין מוזיאון רוקפלר, בירושלים, לדוגמה, המגדל וחלק מהחדרים הם מתומנים ובתבליט הקיר שבהם, הם מכונים "המשומן הדרומי", "המשומן הצפוני" וכיוצא בזה.
Machika

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ג'יי באלווין, אניטה, אלחנדרו רמירז, קלייד סרג'יו נאריין וג'ונתן בריאן תיאל, והופק על ידי סקיי רומפינדו. עם שיר הופיעו באלוויין וג'ון בפסטיבל מיוחד שהתקיים בלוס אנג'לס, כמה שבועות אחרי שפורסם, ללא אניטה.
מאוחר יותר, הופיעה אניטה עם השיר לבדה, בפסטיבל שהתקיים בברזיל.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם על ידי הבמאי 36 גראדוס, ופורסם באותו יום שבו יצא כסינגל. בקליפ ניתן לראות את השלושה, כשהם נמצאים בשדה קרב עתיק, נלחמים אחד בשני, צבא נגד צבא.
ביומו הראשון של הקליפ ביוטיוב, מונה הצפיות שלו עמד על כ-18 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לסרטון ה-17 בהיסטוריה שעשה זאת. נכון ליולי 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-141 מיליון צפיות.
הספרטנים מוסקבה

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2009 בשם "הזאבים הלבנים" (Белые волки ברוסית). בספטמבר 2011 שונה שם הקבוצה לשם הנוכחי והיא התאחדה עם קבוצת פוטבול מוסקבאית אחרת.
הקבוצה משתתפת בליגת הפוטבול הרוסית מאז עונת 2015 והיא אחת ממייסדות ליגת הפוטבול המחודשת, שאורגנה מחדש בשנת 2016 בשם ליגת הפוטבול האמריקאי (LAF).
בעונת 2018 זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה, לאחר שגברה על יריבתה המוסקבאית, הפטריוטים מוסקבה.