google/wiki40b huggingface dataset:
חזון ברוך ב'

חזון ברוך ב', או חזון ברוך היווני, הנקרא בלעז האפוקליפסה של ברוך, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, אשר לא התקבלו בין כתבי הקודש.
הספר מיוחס לברוך בן נריה שהיה סופרו של הנביא ירמיהו. בספר 17 פרקים ו-177 פסוקים והוא מספר על המראות שראה ברוך בן נריה, כשעלה לבקר ברקיעים.
הספר יצא לראשונה ב-1886 כתרגום מנוסח סלאבי, וב-1896 נמצא נוסח יווני מפורט יותר. משערים שהסלאבי הוא קיצורו של היווני, הנוצרים הוסיפו בספר הוספות (בפרט בפרק ד'), וכן השפיעו על סגנונו הכללי.

מבנה הספר

פרק א' הקדמה.
פרקים ב'-ג' הרקיע הראשון והשני, אנשי דור הפלגה.
פרקים ד'-ה' הרקיע השלישי, עץ הדעת, היין, הנחש, והשאול.
פרקים ו'-ט' מערכת השמש והירח.
פרקים י'-ט"ז שכר ועונש.
פרק י"ז חזרת ברוך לארץ.

תוכן הפרקים

פרק א' ברוך טוען כנגד האלוהים על חורבן ירושלים, מלאך נגלה אליו ומשביעו שלא יטען כנגד האלוהים והוא יראה לו את מסתורי השמים.
פרק ב' ברוך עולה לשמים דרך "שער השמים", שהיה רחב מהלך שלושים יום ועברוהו כמעוף הציפור. בתוך הרקיע ראה בקעה ובה בני אדם משונים, שהיו מבוני מגדל בבל.
פרק ג' המלאך מעלה את ברוך לרקיע השני, ועוברים במעופם מהלך שישים יום. ברוך רואה בקעה מלאה באנשים משונים, שהיו מיועצי בניית מגדל בבל, ולאחר תס"ג אמות נענשו.
פרק ד' ברוך הולך עם המלאך מהלך מאה שמונים וחמש יום (לא ברור אם עבר רקיע), שם ראה את השאול, ואת הנחש ששותה כל יום מן הים אמה אחת, ושלוש מאת ושישים נהרות ממלאים את הים, והגדולים שבהם אלפי, אבירוס וגריקוס. ברוך מבקש לראות את עץ הדעת, המלאך מראהו את הגפן שנטע סמאל, ומפרט את חטאי השכרות.
פרק ה' ברוך מבקש לדעת מה גודל בטנו של הנחש, המלאך משיבו: "בטנו כשאול והיא כככר עופרת [שעל מנת להשליכה צריך] שלוש מאות איש".
פרק ו'-ח' ברוך רואה את מערכת השמש: לפני השמש יוצא עוף החול, שמסכך על העולם מפני השמש. על כנפיו רשום  באותיות זהב: "לא הארץ ילדני, ולא השמים ילדוני, כי אם כנפי השמים ילדוני" מאכלו מן השמים וטל הארץ ומצאתו יוצא התולעת וממנה הקנמון. בתחילת היום פותחים את שס"ה שערי השמש ונשמע רעם גדול ועוף החול קורא להכין את התרנגולים שבארץ לקרוא, העוף יוצא ופורש כנפיו, ואחריו השמש יוצא ומלאכים נושאים אותו ועטרה על ראשו, וכשמסים את סיבובו מורידים המלאכים את העטרה מן השמש, כי נטמא השמש, אחר שראה את מעשי בני אדם הרעים.
פרק ט' סדר הלילה: הלבנה יושבת ברכב ועמה הכוכבים, את הרכב מושכים פרים וכבשים ולפניו המון מלאכים. סיבה שהלבנה מתמעטת, לפי שכשחטא אדם לא נסתתרה אלא התגאתה, ואינה מאירה רק בלילה, כי היא לפני השמש כעבד לפני אדונו.
פרק י' ברוך בא לרקיע הרביעי, הוא רואה אגם מים וציפורים גדולות סביבו מזמרות לה' תמיד. מסביב לאגם זה מתקבצים נשמות הצדיקים וממימיו יורדים מים לארץ, להצמיח את הפירות.
פרק י"א' פ' א'-ז' ברוך בא לרקיע החמישי, שערו סגור ולא נפתח עד שבא מיכאל לקבל תפילות בני אדם. כשבא מיכאל, נשמע הקול יפתחו השערים ונפתחו בקול רעם. המלאך ומיכאל ברכו איש את רעהו.
פרק י"א פ' ח-יג מיכאל מחזיק ספל גדול, שבו יושמו מעשים טובים. המלאכים הממונים על הצדיקים הביאו סלים מלאים, המלאך שפך אותם לספל. הממונים על הבינונים הביאו סלים לא מלאים, ופחדו לגשת עד שעודדם מיכאל, מיכאל והמלאך נעצבו כי לא נתמלא הספל. המלאכים הממונים על הרשעים, באו ובקשו להתפטר מלהיות מופקדים עליהם, כי אין בהם שום דבר טוב, מיכאל לא מסכים מחשש שיגבר בהם הרוע. 
פרק י"ב-ט"ז מיכאל מביא את הסלים לפני האלוהים, ויוצא וממלא שמן (הוא השכר). לצדיקים נתן פי מאה, לבינונים כפי מעשיהם, ולרשעים צוה למלאכים להענישם בכל מיני עונש.
פרק י"ז ברוך חוזר לארץ ומצוה: "כאשר ימצאכם חזון כזה כבדו גם אתם את האלוהים למען יכבדכם גם הוא"
MRNA

mRNA (קיצור באנגלית של Messenger RNA; בעברית: רנ"א שָׁלִיחַ) הוא אחד מסוגי ה-RNA הנמצאים בתאיהם של יצורים חיים.

יצירת הmRNA

ה-mRNA הוא תוצרו של תהליך השעתוק, במהלכו מסונתז גדיל בודד של mRNA לפי רצף ה-DNA. לאחר מכן מיוצר חלבון חדש לפי רצף ה-mRNA, זאת לפי כללי הקוד הגנטי. ה-mRNA מהווה אם כן את שלב הביניים בין ה-DNA והחלבון, כשלב הראשון של הדוגמה המרכזית של ביולוגיה מולקולרית.  הRNA לעומת הDNA, מורכב מריבוז (במקום דאוקסיריבוז), מבסיסים חנקניים A, U, G, C  (במקום ATGC), והוא חד גדילי. כאשר יש צורך בחלבון מסוים בתא, נשלחת הוראה לייצר mRNA מהגן המכיל את המידע הדרוש לייצר החלבון. הmRNA נוצר על ידי RNA פולימראז, המחבר נוקליאוטידים חופשיים זה לזה בקשר פוספודיאסטרי, בדומה לפעולת הDNA פולימראז. אולם, בניגוד לו, הRNA פולימראז אינו זקוק לתחל (פריימר) על מנת לסנתז גדיל RNA חדש. מאריך את מולקולת ה RNA מקצה 5׳ לקצה 3׳– כלומר מוסיף נוקלאוטידים לקצה 3׳ של המולקולה, כאשר הגדיל המשמש כתבנית הוא הגדיל הנגדי לגדיל בו נמצא הגן המבוקש. גדיל התבנית מכונה antisense, והגדיל בו מצוי הגן מכונה sense. גדיל הmRNA מתנתק מהDNA על ידי יצירת מבנה המכונה hairpin loop, 
במקום שימוש בפריימר, RNA פולימראז 'יודע' היכן הגן המבוקש מתחיל בזכות רצפי הפרומוטור, מקטעי DNA אופייניים המציינים אזור של גן, וממוקמים באזור 5' שלו, לפני אזור תחילת השיעתוק.  אזורים אילו מאופיינים ברצפים של TATA ושל CAT, המכונים 'TATA box' ו 'CAT box, והם שמגדירים את כיוון השיעתוק והגדיל ממנו ישועתק הmRNA. לאזור הפרומוטור נקשר קומפלקס של חלבונים ובכללם RNApol על מנת להתחיל את תהליך השיעתוק.
משה שוורץ

ביוגרפיה

שוורץ סיים את עבודת הדוקטורט בשנת 1954 באוניברסיטה העברית בירושלים. נושא התזה שלו הייתה התפיסה הריאליסטית של המיתוס במשנתו של פרידריך וילהלם שלינג. שוורץ הושפע בעיקר מהגותם של שלינג ופרנץ רוזנצווייג. הוא עסק בחשיבות השפה וביחס לדרכי ההבנה של הניסיון הדתי בעידן המודרני. מושאי מחקריו היו בין היתר ר' יהודה הלוי, משה מנדלסון, רנ"ק ומרטין בובר. בשנת 1968 זכה בפרס של עירית רמת גן לחכמת ישראל על ספרו "שפה, מיתוס ואומנות".
לשוורץ ואשתו מרים נולדו שלש בנות ושני בנים - יוסף ואלי.

פעולות לזכרו

במלאת עשרים שנה למותו, בשנת 1998, הקדישה אוניברסיטת בר-אילן את ספר השנה למדעי היהדות והרוח (כב-כג) לזכרו והוא נקרא גם "ספר משה שוורץ". השער הראשון של הספר נקרא "משה שוורץ - האיש והגותו" וכולל מאמרים מאת מנחם צבי קדרי, יהודה פרידלנדר, וזאב לוי. את הספר ערך משה חלמיש. כעבור עשור נוסף, בשנת 2008, התקיים כינוס בן יומיים במחווה להגותו בשם "אידיאליזם, מיתוס והתגלות". הכינוס התקיים במכון ון ליר בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב.
ב-2019 יצא הספר "מיתוס - שפה - התגלות; בעקבות הגותו של משה שוורץ", בעריכת בנו, יוסף שוורץ.
טירון (סדרת טלוויזיה)

עלילת הסדרה

הסדרה עוקבת אחרי ג'ון נולן (נייתן פיליון), גרוש בן 40, שהחליט להתגייס למשטרה, עבר את מבחני האקדמיה לשוטרים וגויס למשטרת לוס אנג'לס. נולן מתמודד עם השלכות היותו הטירון המבוגר ביותר בתחנה, ולא מוותר על חלומו להמשיך בקריירה ולהפוך לשוטר.

הפקה

ב-6 באוגוסט 2019, הודיעה אפטון וויליאמסון כי לא תשוב לעונה שנייה של הסדרה בעקבות הטרדה מינית והערות גזעניות שספגה על הסט ומאחורי הקלעים. בפוסט שהעלתה באינסטגרם כתבה: "במהלך צילומי הפיילוט, חוויתי הערות גזעניות ואפליה ממחלקת השיער, כמו גם בריונות מהמפיקים בפועל. ההערות הפוגעניות ממחלקת השיער, בראשות המנהלת סאלי ניקול סיגנוביץ', הסלימו במסיבת סיום העונה לכדי פגיעה מינית של ממש". היא אף הוסיפה כי במהלך העונה הטריד אותה מינית כוכב אורח בסדרה, דימיטריוס גרוס. היא ציינה כי היא דיווחה על המעשים הפוגעניים למנהל התוכנית והמפיק בפועל, אלכסיי הולי, אך הוא לא תיעד את תלונתה, ואפילו לא נפתחה חקירה, כשהיא אף נדרשה לצלם סצנות נוספות עם השחקן שפגע בה מינית.
ירון וילנסקי

ביוגרפיה

וילנסקי עובד בגלי צה"ל מתחילת שירותו הסדיר בצבא ב-1979, בעיקר במערכת החדשות. 
ב-1978 יזם את התוכנית "24 היום שהיה" - מהדורת חדשות לילית לסיכום היום שחלף, והגיש בתוכנית במשך 12 שנים, עד 1990. 
ב-1989 הגיש פינת ספורט בתוכנית הטלוויזיה זהו זה. 
ב-2001 החל להגיש את תוכנית הרדיו 'חמש בערב', יומן ערב לסיכום החדשות בימי א-ה, במשך שעה, ומשמש בתפקיד זה ברצף עד היום. ב-2016 צורף לתוכנית כמגיש נוסף יעקב ברדוגו.
בשנת 2001 שידר בשידור חי בגלי צה"ל את רגע קריסת בנייני התאומים במנהטן שבניו יורק. ולאורך השנים כשערכו תוכניות בגלי צה"ל על בנייני התאומים הובאה ההקלטה כפסקול של אותו יום.
מ-2014, הוא מגיש את התוכנית 'אלה האחים שלי', המשודרת ביום הזיכרון, ובמסגרתה חיילים מנציחים ומבצעים שירי נופלים.
וילנסקי מלמד תקשורת בחוגים לתקשורת. בין היתר לימד במכללת עמק יזרעאל, ובמרכז הבניתחומי הרצליה.
מתגורר ביישוב רוגלית שבעמק האלה.
סרגיי קמנייב

מלחמת האזרחים ברוסיה

קמיינב הצטרף לצבא האדום באפריל 1918. בתמיכת לאון טרוצקי הוא מונה למספר תפקידי מפתח ובאוגוסט 1918 מונה למפקד החזית המזרחית. הוא כיהן בתפקיד זה עד ליולי 1919 ופיקד על הלחימה נגד אלכסנדר קולצ'ק. ב-8 ביולי 1919 קמיינב מונה למפקד העליון של הצבא האדום וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1924. בהיותו בתפקיד הוא פיקד על מבצעי הצבא בפולין, חצי האי קרים ודיכוי מרד האיכרים ברחבי רוסיה. הוא עיבד תוכנית פעולה של המלחמה הפולנית-סובייטית שלא יצאה לפועל עקב התנגדות של אלכסנדר יגורוב ויוסיף סטלין.

לאחר מלחמת האזרחים

באפריל 1924 קמנייב מונה לתפקיד מבקר בצבא ובמרץ 1925 למפקד המטה הכללי. באוגוסט 1926 קמנייב החל ללמד באקדמיה צבאית במוסקבה. במאי 1927 הוא מונה לסגן שר הביטחון.
במרץ 1934 בעקבות ארגון מחדש של משרד הביטחון, תפקיד שכיהן בו קמנייב בוטל. בעקבות כך הוא מונה למנהל מנהלת חיל נגד מטוסים שמעשית היה הורדה בתפקיד. בשנת 1935 קמניב קיבל דרגת קומנדארם מדרגה ראשונה, וזאת לעומת 5 קצינים ששירתו תחתיו במהלך מלחמת האזרחים וקיבלו דרגת מרשל ברית המועצות.
קמנייב עסק בחקר הארקטיקה ותמך במשלחות מדעיות לאזור. הוא גם כתב מספר ספרים על מהלך מלחמת האזרחים
ב-25 באוגוסט 1936 קמנייב נפטר מהתקף לב. הוא הוטמן בבית העלמין של חומת הקרמלין.
במהלך הטיהורים הגדולים, קמנייב שכבר לא היה בחיים הואשם בפעילות נגד השלטון, ספריו הוצאו מהספריות ושמו נמחק מכל ספרי ההיסטוריה. בשנות ה-50 שמו טוהר מכל אשמה.
סליבן (מחוז)

היסטוריה

ראשית התיישבות אנושית פזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. ראשית התיישבות אנושית מאורגנת במחוז מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. מהמאה ה-1 לפנה"ס ועד המאה ה-4 שלטה באזור האימפריה הרומית ולאחריה האימפריה הביזאנטית. בראשית המאה ה-9 נכבש האזור על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה. בראשית המאה ה-11 פלש צבא האימפריה הביזאנטית בפיקודו של בסיליוס השני, כבש את האזור וגרם לקריסת האימפריה הבולגרית. השם סליבן הוזכר לראשונה ב-1153 בכתביו של הכרוניקן מוחמד אל-אדריסי, אשר סייר בבלקן ובכלל זה בעיר סליבן. בראשית המאה ה-13 נשלט האזור על ידי האימפריה הבולגרית השנייה. באמצע המאה ה-14 עבר המחוז לחזקת האימפריה העות'מאנית והיה חלק מפלך רומליה העות'מאני. קרבתו של האזור למרכזי השלטון העות'מאנים הפכה אותו לצומת דרכים כלכלית וצבאית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית בסיוע מתנדבי אופלצ'נצי בולגרים. לאחר המלחמה ומתוקף סיכומי קונגרס ברלין נכלל השטח בחבל העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 עם איחודו של המחוז עם נסיכות בולגריה, עבר לחזקתה.

כלכלה

עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע ממגזרי התעשייה והחקלאות. במחוז קיימים מפעלי טקסטיל וייצור שטיחים, מספר יקבים, מחלבות ומפעלי עיבוד מזון. בענף החקלאות הגידולים המרכזיים הם חיטה, שעורה, שיפון, חמניות, ענבים ואפרסקים. כמו כן מגדלים צאן ובקר לתעשיות החלב והבשר.

דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז מצויה במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמגמת הגירה שלילית. 74.69% הם בולגרים, 10.51% ממוצא טורקי ו-12.26% הם צוענים. 49% הם גברים ו-51% הן נשים.

אקלים

במחוז שורר אקלים ממוזג. במרבית אזוריו קיימות השפעות מקצינות מכיוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11ᵒc כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 2ᵒc בינואר ועד 22ᵒc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 500 ל-600 מילימטרים בשנה.
עודד לוטקר

עודד לוטקר (26 בפברואר 1935 – 19 בינואר 2007) היה צייר ישראלי.

ביוגרפיה

עודד לוטקר נולד בתל אביב בשנת 1935 לרעיה וצבי (גרישה) לוטקר. אמו, רעיה קפלינסקי, נולדה בפולין ועלתה לבדה לישראל בהיותה בת 16. אביה, הרוקח משה קפלינסקי, התאבד עם בני משפחתו במהלך מלחמת העולם השנייה. רעיה ואחיה אייזיק, ששהו בארץ ישראל, היו היחידים מבני משפחתם ששרדו. אביו של עודד, צבי (גרישה) לוטקר, בן משפחתו של חיים נחמן ביאליק, נולד ברוסיה ולמד בפוליטכניקום קיוב ובלנינגרד (סנקט פטרבורג). מנעוריו היה ציוני נלהב, נלחם ברוח-ההתבוללות והיה פעיל בתנועה הציונית. נשלח כציר מטעם עירו לוועידת "צעירי ציון" בקיוב, שם נעצר ונשפט למאסר של שנה בסיביר. לבסוף גורש מרוסיה ועלה לישראל בשנת 1925. צבי (גרישה) לוטקר (נינו של הרב צבי לוטקר, רבה של הומיל, שהיה נכדו של הרב יצחק אייזיק אפשטיין) כיהן כמזכיר בית הבריאות על שם לינה ונתן שטראוס בתל אביב, והיה פעיל ב"הגנה" ובמאורעות תרפ"ט, תרצ"ו-תרצ"ט. הוא היה קנאי לשפה העברית ותירגם ספרות צבאית מרוסית לעברית.
בהיותו בן 14 התייתם עודד לוטקר מאביו צבי (17 ביולי 1901– 21 במרץ 1949), שהשתתף בקרבות לטרון ונפל בעת מילוי תפקידו. בנעוריו למד עודד לוטקר בפנימיית מקווה ישראל, וכבר כילד ונער הרבה לצייר. הוא שרת שש שנים בצבא הגנה לישראל, אחר-כך למד אגרונומיה באוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1964 נשא לאישה את מיקי הרש, מיקרובילוגית ואמנית. לזוג נולדו בת ושני בנים. לכשסיים עודד את לימודיו החל לעבוד בתה"ל, כיועץ וכמנהל פרויקטים. בתפקידו זה נסע ברחבי העולם וצייר רישומים רבים. בין השנים 1976-1978 למד אמנות במכון אבני לציור ופיסול.
ציוריו כוללים בני אדם, נופים וחפצים. עבודותיו רובן בצבעים עזים והן מלאות עוצמה. הוא צייר בטכניקות שונות ומגוונות, מרישומים שחור לבן וצבע, ציורים בסגנון אימפרסיוניסטי, אקספרסיוניסטי ועד לציור מודרני ומופשט. בשנתו האחרונה הרבה עודד לצייר נופים מטושטשים, ואף ציורים העוסקים במוות. בינואר 2007 נפטר עודד לוטקר, אמן ואיש אשכולות, ממחלת הסרטן, בהיותו בן 71. במהלך השנים הציג בתערוכות קבוצתיות, ובדצמבר 2007 נערכה לזכרו תערוכת יחיד, בבית מלינוב ברמת השרון, בה הוצגו למעלה מ-50 מעבודותיו.
האגודה האמריקאית לצפרות

האגודה האמריקאית לצפרות (ABA) הוא ארגון ללא כוונת רווח המיועד לאנשים המעוניינים לצפות בציפורים בצורה מאורגנת. החברות באגודה פתוחה לכל, אך בפועל רוב חברי האגודה, הם חוקרים, המתמחים בזיהוי מיני ציפורים נדירות, המפרסמים, את ממצאיהם באמצעות האגודה.
בשנים האחרונות החלה האגודה לעסוק גם בשימור.
האגודה תומכת בצפרות תחרותית, בכך שהיא מעודדת את חבריה, להציג את מספר המינים שהם צפו בהם במהלך חייהם, במשך שנה אחת וביום אחד. האגודה מפרסמת את התוצאות בטבלאות על פי האזורים השונים.
צלב ויקטוריה

תיאור העיטור

צלב ויקטוריה מורכב מצלב פאטה עשוי ארד, במרכזו כתר אדוארד הקדוש עליו ניצבת דמותו של 'האריה הבריטי'. מתחת לכתר ולצידיו, נרשם "למען עוז" (For Valour) על גבי איור של מגילה. כאשר נוסד העיטור, נכתב עליו תחילה "למען גבורה" (For Bravery), אך ביטוי זה שונה לפי הוראת המלכה ויקטוריה משום שהביטוי "למען גבורה" מרמז שלא כל החיילים בקרב הם גיבורים. 

הצלב תלוי בעזרת טבעת המחוברת לאבזם בצורת האות 'V' (בעלת סריף) אשר מחובר לפס תלייה. פס התלייה מעוטר בעלי דפנה ודרכו נתלה הצלב על פס העיטור.
מהצד השני (האחורי) של העיטור, במרכז הצלב בתוך טבעת, נכתב תאריך הפעולה עליה הוענק למקבל העיטור. בצד האחורי של פס התלייה רשום שמו של מקבל הצלב יחד עם דרגתו, מספרו האישי והיחידה בה שירת.
גובה הצלב 41 מ"מ ורוחבו 36 מ"מ, כאשר העיטור כולו שוקל כ-27 גרם. הצלב תלוי על סרט בצבע אדום ארגמן. הצו המקורי של העיטור חילק את העיטור לשני סוגים בעלי סרט בצבע שונה; אדום לצבא היבשה וכחול לצי המלכותי, אך הוראה זאת השתנתה עם הקמת חיל האוויר המלכותי ב-1 באפריל 1918. שנתיים מאוחר יותר ב-22 במאי 1920, לפי צו של המלך ג'ורג' החמישי, העיטור יינתן בצבע אדום לכלל מקבלי העיטור ואלו אשר קיבלו בעבר עיטור בעל פס כחול, יחליפו אותו בכזה בעל פס אדום.
לצלב ויקטוריה ניתן להוסיף גם אבזם, אשר זהה בעיצובו לפס התלייה. האבזם ניתן במקרה הנדיר בו מוענק יותר מצלב ויקטוריה אחד לאדם נתון. במקרה שכזה ניתן להוסיף מספר אבזמים כמספר ההענקות הנוספות, זאת עד למספר מקסימלי של ארבעה אבזמים (כלומר חמש הענקות).

הענקת העיטור

צלב ויקטוריה, יחד עם המקבילה האזרחית שלו צלב ג'ורג', הוא כאמור העיטור הגבוה ביותר שניתן להעניק לחבר בכוחות המזוינים של בריטניה ובעבר גם שאר מדינות האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי. העיטור ניתן במיקרים נדירים לציון פעולה יוצאת דופן בגבורתה אל מול פני האויב, כלומר בעת פעילות קרבית, כגון בשעת מלחמה או קרב. העיטור ניתן על ידי המונרך של הממלכה המאוחדת, בטקס מיוחד בנוכחות מקבל העיטור והמלך או המלכה.
מגן חום

מגן חום הוא גוף שנועד להגן על חומר מפני חום גבוה ממקור חיצוני כלשהו. מגן החום מגן באמצעים שונים: הוא מתכלה, משקף או פשוט סופג את החום. מגן החום משמש לפעמים בשביל לבקר את פליטת החום של החומר.

כלי רכב

ברוב כלי הרכב נמצאים מגני חום, מבודדים, שתפקידם הוא להגן על רכיבים ברכב מחום המנוע. מלבד הגנה על רכיבים, מגן החום יכולים לתרום להפחתת הטמפרטורה תחת מכסה המנוע.
רוי אמרסון

רוי סטנלי אמרסון (באנגלית: Roy Emerson; נולד ב-3 בנובמבר 1936) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. אמרסון זכה ב–12 תוארי טורנירי גראנד סלאם יחידים ו–16 תוארי טורנירי גראנד סלאם לזוגות. הוא הטניסאי היחיד שזכה בכל ארבעת תוארי טורנירי הגראנד סלאם ליחידים וזוגות. סך 28 תוארי טורנירי הגראנד סלאם שלו הם שיא כל הזמנים לגברים. הוא זכה ברוב תאריו בתקופה שקדמה לעידן התחרויות הפתוחות.

קריירה

רוי אמרסון נולד בבלאקבוט שבקווינסלנד באוסטרליה ומאוחר יותר עברה משפחתו לבריסביין.
אמרסון זכה בטורנירי גראנד סלאם יחידים 12 פעמים: שש פעמים באליפות אוסטרליה הפתוחה (1961, 1963-1967), פעמיים באליפות צרפת הפתוחה (1963, 1967), פעמיים בווימבלדון (1964 - 1965) ופעמיים באליפות ארצות הברית הפתוחה (1961, 1964).
בנוסף, אמרסון זכה בטורנירי גראנד סלאם זוגות 16 פעמים: שלוש פעמים באליפות אוסטרליה הפתוחה (1962, 1966, 1969), שש פעמים באליפות צרפת הפתוחה (1960-1965), שלוש פעמים בווימבלדון (1959, 1961, 1971) וארבע פעמים באליפות ארצות הברית הפתוחה (1959, 1960, 1965, 1966).
אמרסון החזיק במשך 34 שנים בשיא כל הזמנים של זכייה בטורנירי גראנד סלאם יחידים עם 12 זכיות וזאת מאז שהוא זכה בטורניר הגראנד סלאם ה-12 שלו באליפות צרפת הפתוחה בשנת 1967. שיא זה נשמר עד טורניר וימבלדון בשנת 2000 בו פיט סמפראס שבר את השיא עם הזכייה ה-13 שלו, בדרך לזכייה ב-14 טורנירי גראנד סלאם, אך גם שיא זה נשבר מאז.
בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית .
כיום מתגורר בניופורט ביץ' שבקליפורניה. יש לו בית נוסף בעיירה גשטאד שבשווייץ בה הוא מחזיק מרפאת טניס ואליה הוא מגיע כל קיץ. המגרש המרכזי בתחרות אליאנס שווייץ הפתוחה בגשטאד נקרא על שמו - "רוי אמרסון ארנה".
ניתוב אנוכי

אינטואיציה

בעת בחירת נתיב נסיעה אחד השיקולים המרכזיים הוא רמת העומס בנתיבים השונים. הנטייה הטבעית היא לבחור את הנתיב הפחות עמוס ללא התייחסות להשפעת הבחירה על העומס שיכול להיווצר. בחירה כזו נקראת אנוכית שכן כל אחד מהפרטים במערכת בוחר את הנתיב על פי רווח אישי וללא שיקולים מערכתיים. תכנון מערכתי של הנתיבים בהם כל אחד יסע הייתה מקטינה את זמן הנסיעה הכולל של הנוסעים. 
באופן אינטואיטיבי הוספת נתיב נסיעה משפרת את הביצועים הממוצעים. פרדוקס ברס קובע כי כאשר התנועה של הפרטים במערכת נעשית בניתוב אנוכי, הוספת נתיב יכולה דווקא לפגוע ברמת הביצועים הממוצעת.

הגדרה פורמלית של המודל

יהי  גרף מכוון עם זוגות מקור ויעד . נסמן ב  את קבוצת המסלולים מ- ל-, וב- 
 את קבוצת כל המסלולים בגרף. תהי  פונקציית הזרימה.
עבור f זרימה נתונה נסמן . 
נסמן ב  את כמות הזרימה במסלול מ- ל-. 
זרימה f היא פיזבילית אם לכל i מתקים  
ולבסוף לכל  נתונה פונקציית עלות  
ונניח שהיא איננה שלילית, דיפרנציאבילית ולא יורדת.
f מוגדרת כסכום העלויות של צלעות המסלול ונסמן 
נגדיר עלות   של זרימה f בגרף G כסך העלויות ב f כלומר:
על ידי סכימה על צלעות במסלול P נוכל גם לכתוב  .

מחיר האנרכיה

נרצה לדבר על מחיר האנרכיה במשחק מסוג זה ולהבין מה החסמים על חוסר ההיתחשבות מסוג זה. 

נבחן מקרה ספציפי בו  כאשר יחידת התעבורה היא אטומית כלומר לא ניתנת לחלוקה וננסה לחסות את מחיר האנרכיה עבור מקרה זה.
יהי s שיויי משקל נאש נתון ו  מסלול של שחקן i בS נגדיר  להיות פטרון אופטימלי
לשם כך נגדיר פונקציית מטרה במקרה זה טבעי להגדיר את הפונקציה כסכום כלל העלוית ועל כן נרצה להביא למינימום את 

בהסתמך על העובדה שs הוא שיויי משקל נאש ומניפולציה אלגברית מתקבל חסם והוא: 

מה שמעניין כאן היא העובדה שהחסם כלל אינו תלויי במספר השחקנים ויתר אל כן הוא מספר קבועה.
על מנת להראות שהחסם הדוק מספיק להביא דוגה למשחק בו PoA הוא בדיוק כנ"ל.
המסע לעמק החלומות

תקציר

לאחר רעידת אדמה חזקה נודדים עדרי דינוזאורים במדבר הגדול בחיפוש נווה מדבר. אמו של האפטוזאורוס לילפוט (גבריאל דיימון) נטרפת בידי טירנוזאורוס רשע בשם שארפטוף (פאט היינגל). בעקבות עצתה הוא נודד לעבר העמק הגדול והשלו. במסעו לשם הוא פוגש בארבעה חברים: סרה הטריצרטופסית (קאנדס האטסון), דקי הזאורולופוסית הקטנה (ג'ודית' בארסי), פטרי הפטרנודון (ויל ראיין) וספייק הסטגוזאורוס. יחדיו הם נעים לעבר העמק ומתמודדים עם מגוון הרפתקאות ועם טורפים מפחידים כמו שארפטוף.
משאבי מים בישראל

משאבי מים בישראל הם משאב שהמדינה מגנה עליו ומפתחת אותו, וזאת מאחר שחלק גדול משטחה הוא מדברי וכמות המשקעים הממוצעת נמוכה ומספקת רק בקושי את צורכי האוכלוסייה ההולכים וגדלים.
מקווי מים העיקריים הם: ים כנרת (164 קמ"ר), ים המלח (650 קמ"ר), מספר מאגרים של מי תהום והתפלות מים מלוחים.
רוב המים הנצרכים בישראל מסופקים על ידי חברת מקורות.

מאגרי מים מלוחים

במדינת ישראל ישנה כמות גדולה של מים מלוחים. ים המלח הוא תמלחת ושטחו הוא 650 קמ"ר. בנוסף ישראל גובלת בים התיכון שהוא מקווה מים מלוחים וכמו כן בים סוף שגם הוא מקווה מים מלוחים. בישראל ישנם מעיינות של מים מליחים. חלקם מעיינות חמים בעיקר באזור ים המלח. בנגב ישנם מעיינות של מים מליחים באזור הר הנגב ובאזור הרי אילת.
ישנם חוקרים הסבורים כי אם מפלס הכנרת ירד אל מתחת לרף מסוים ובכך ישנה את לחץ המים בצורה משמעותית - יישאבו אל תוכה המים המלוחים המצויים מתחתיה וימליחו אותה. בנוסף, ישראל עושה מאמצים בשביל למנוע את המלחת הכנרת, לשם כך הוקם המוביל המלוח.
סכנה נוספת היא שמאגרי מי התהום ובעיקר אקוויפר החוף יהפכו למלוחים עקב ירידת המפלס וכניסת מי ים לתוכם. הפתרון לבעיה זאת זהה לפתרון בעיית המים המליחים בכנרת והוא למנוע שאיבת יתר של מים.

מים מתוקים בישראל

מאגר המים המתוקים העיליים הגדול ביותר בישראל הוא הכנרת. מקורות המים מתוקים נוספים הם מי התהום ומעיינות שונים.
במדינת ישראל ישנם מספר נחלים בהם זורמים מים כל השנה. העיקרי ביניהם הוא נהר הירדן שניזון מנחל חרמון הנובע ברמת הגולן, נחל שניר הנובע בלבנון ונחל דן הנובע ליד קיבוץ דן והוא הגדול שבין מקורות הירדן. בנוסף בישראל עוד נחלי עד רבים כגון - נחל הירקון, נחל משושים, נחל גילבון, נחל אל על, נחל כזיב, נחל תבור, נחל תרצה, נחל שופט ועוד.
מעיינות רבים בישראל נתפסים ומוזרמים ליישובים סמוכים במטרה לספק מים לתושבי היישוב. מדיניות זאת עולה בקנה אחד עם מטרות ההתיישבות של מדינת ישראל אך פוגעת באופן קשה בנחלים, בצמחייה ובבעלי החיים.
בנגב ישנם מספר נביעות שאינן תלויות במי גשמים. אלה נקראים נווה מדבר ובקרבתם לרוב מצויים יישובים. בהרי אילת ישנו מעיין בודד כזה הנקרא עין נטפים המוציא טפטוף מים חלש במשך כל השנה.
קוינוביון

קוׂינוׂביוׂן (ביוונית: κοινόβίο. מילולית: "חיים משותפים" או קומונה) או סֶנוׂבּיוּם (לטינית: cenobium) הוא מנזר שיתופי, בו חיים, לומדים, מתפללים, ואוכלים נזירים, תוך חיי שיתוף. המילה קוינוביון הוטבעה במקור כדי לתאר את קהילת תלמידי פיתגורס שחיו חיי שיתוף ולמידה בקרוטונה. בהודו נזירים בודהיסטים פיתחו צורת חיים דומה לאחר מותו של גאוטמה בודהה, וכיום הרוב המוחלט של הנזירים הבודהיסטים בעולם חיים בצורת קוינוביון. כמה מאות שנים לאחר מכן גם נזירים נוצרים אימצו צורת חיים זו.

הקוינוביון בנצרות

הקוינוביון הנוצרי התפתח מן הלאורה, שבה קבוצת נזירים היו מתבודדים ואף מסתגרים מן העולם, ונפגשים במקום משותף רק בימי התפילה (שבת וראשון). נזירים מפורסמים כסבאס, תיאודוסיוס, תיאוקטיסטוס ואחרים, חיו בין שתי צורות נזירות אלו. חלק מחייהם בילו בהתבודדות במערה מבודדת כחלק מלאורה, וחלק מחייהם חיו ואף הקימו מנזרי קוינוביון.
בקוינוביון היו מכינים את פרחי הנזירים לחיי התבודדות בלאורה, עד לרגע שבו הנזירים הצעירים הוכיחו כי ביכולתם להתבודד, ואז הורשו להצטרף ללאורה. ברוב הקוינוביה היו נושאי תפקידים שהתמנו בחלקם על ידי אנשי המנזר ובחלקם על ידי המרכז הדתי הקרוב.
מאפיין ייחודי של קוינוביון הוא נושא הצייתנות המוחלטת. כל עוד היו הנזירים מתבודדים או חיים בהתבודדות חלקית, היה אמנם בעל סמכות רוחנית שאפשר היה להתייעץ איתו. אבל לא הייתה כפייה ולא הייתה חובת התייעצות או חובת מימוש העצה שקיבלו. במנזרים הצייתנות הפכה לעיקר, כל נזיר חייב בצייתנות מוחלטת לאב המנזר.
למנזר הייתה לרוב חומה. לא לשם הגנה אלא כצורך רעיוני להדגיש את ההסתגרות וההתבודדות.
הכוחות המזוינים של ארגנטינה

הכוחות המזוינים של הרפובליקה הארגנטינאית (בספרדית: Fuerzas Armadas de la Republica Argentina) כוללים בצבא קבע את צבא ארגנטינה, חיל האוויר הארגנטינאי והצי הארגנטינאי ובנוסף את הז'נדרמיות הז'נדרמיה הלאומית הארגנטינאית האחראית על השמירה על גבולות המדינה ומשמר החופים הארגנטינאי. הנשיא ושר ההגנה מופקדים על השליטה בכוחות.
בזמן שלטון החונטה, היוו הכוחות המזוינים של ארגנטינה לאחד מהכוחות החזקים בדרום אמריקה. עם נפילת שלטון החונטה והמשבר הכלכלי שפקד את המדינה צומצמה ההשקעה בצבא.

מבנה

הצבא נמצא תחת פיקודו הישיר של משרד ההגנה הארגנטינאי. הוא מורכב מחמישה ענפים המחולקים לשתי קטגוריות: הכוחות המזוינים (Fuerzas Armadas) וכוחות הביטחון (Fuerzas de Seguridad).
ב12 ביוני 2006 הפעיל הנשיא נסטור קירשנר את חוק ההגנה (שנחקק עוד בשנת 1988 במסגרתו נקבע שהכוחות המזוינים של ארגנטינה יפעלו רק כנגד כוח חיצוני התוקף את המדינה, צמצום הסמכויות שבידי המפקדים השונים וריכוז הסמכויות תחת המטה הכללי המשותף לחילות השונים בדגש על שילוביות.
ישראל הייתה ונותרה אחת מיצואניות הנשק העיקריות של ארגנטינה ובין היתר סיפקה בעבר מטוסי קרב כדוגמת הכפיר ונשר.

שנות ה-80 ותהליך הדמוקרטיזציה

החל מאמצע שנות ה-70 ועד לאמצע שנות ה-80, שימשו הכוחות המזוינים של המדינה ככלי בשירות שלטון החונטה, במסגרת המלחמה המלוכלכת נהרגו ונעלמו עשרות אלפי אזרחים.
בשנת 1982 החליט שלטון החונטה לפלוש לאיי פוקלנד, פלישה שהביאה לפרוץ מלחמת פוקלנד שהסתיימה בתבוסתה של ארגנטינה. שלטון החונטות נמשך עד 1984 אז נערכו הבחירות הדמוקרטיות.

שנות ה-90 ועד היום

בשנות ה-90 התהדקו יחסי הביטחון שבין ארגנטינה לברזיל וצ'ילה במסגרתם עורכים המדינות תמרונים משותפים. בנוסף, ארגנטינה שולחת כוחות לפעילויות האומות המאוחדות. עם הסרת האמברגו הבריטי, הפכה ארגנטינה לאחת מבעלות הברית החשובות שמחוץ לנאט"ו של ארצות הברית בזמן שלטונו של ביל קלינטון.