google/wiki40b huggingface dataset:
טופלס

בהתייחס לתופעה חברתית, המינוח טופלס (מאנגלית: Topless, ללא חלק עליון) מתאר מצב שבו אישה חושפת את שדיה בפומבי, בניגוד לטאבו המקובל בתרבות שבה היא חיה, ובמקומות מסוימים אף בניגוד לחוק. יש המנסות לשבור טאבו זה, על ידי הליכה טופלס במקומות ציבוריים, בהם לרוב נשים לבושות גם בחלקן העליון. לעיתים משמש המושג לתיאור גבר החושף את פלג גופו העליון, גם כשזה אינו מעשה המנוגד לטאבו. 
בימינו נהוג העירום, ובייחוד חשיפת השדיים, בשבטים רבים באפריקה. כך לדוגמה בשבט הסורמה נהוג עירום מלא, ובשבט ההימבה פיסות בד מכסות את אזור הערווה והישבן, בעוד השדיים חשופים. גם במלנזיה קיימים אזורים בהם נשים מהלכות בעירום, או חושפות את חזן. 
בעבר, לבוש טופלס נחשב לאסור לחלוטין וגרר עונשים, אך עם תהליכי שחרור האישה השתנה גם היחס לטופלס. כך, בעוד בעבר הליכה בביקיני נחשבה אסורה], כיום היא מקובלת לחלוטין, ומול כך הטופלס מעט יותר לגיטימי בתרבות המערב, ואף נהוג בחלק מחופי הרחצה.

רחצה טופלס

בניגוד להליכה ללא כיסוי לשדיים, אשר נחשבת לא מקובלת ברוב החברות בעולם, ואף אסורה במקומות רבים, רחצה ללא בגד הים העליון נחשבת למקובלת יותר, ואף נפוצה במקומות רבים ברחבי העולם. בנוסף, נפוצה ביותר היא ההשתזפות טופלס, לרוב באזורי רחצה, כגון בריכת שחייה וחוף ים.
למרות היחס המתירני יותר לחשיפת גוף האדם בסוף שנות ה-60, שהתבטאה בפופולריות גוברת והולכת של הביקיני, חשיפת השדיים בפומבי נחשבה ללא מקובלת כלל. זאת בנוסף לאי-החוקיות של חשיפת השדיים בפומבי, שהובילה פעמים רבות לעימותים. כך, בשנת 1964, כאשר הוצג בחנויות בגד ים ללא חלק המכסה את השדיים, הרוכשות שלבשו את הבגד בציבור נעצרו בשל טעמי צניעות. כך, בעוד שבתצוגות אופנה בגדי הטופלס החלו לצבור פופולריות, השימוש בבגדים אלו בציבור נאסר. עם השנים, ככל שגברה הפופולריות של בגדים חשופים יותר, בייחוד באזורי רחצה, נהפכה הרחצה וכן השיזוף טופלס לנפוצים, ובעקבות כך הותרו במדינות רבות על פי חוק. מחקרים שנעשו החל בשנות ה-90 ועד ימינו מראים פופולריות הולכת וגוברת ודעות מתונות יותר כלפי הטופלס. 
הפופולריות ההולכת וגוברת של הטופלס באה לידי ביטוי במיוחד בערי אירופה, אשר נשים המשתזפות בהן ללא חלקו העליון של בגד הים הן עניין שבשגרה, והעניין זוכה להבנה בקרב רוב תושבי האזור, כמו גם באוסטרליה. כך, סקר שנערך בשנים 1994-1995 בקרב 118 תלמידי קולג' אוסטרלים גילה כי 88% מהם רואים בטופלס דבר לגיטימי.
מאזורים אלו, אשר קיבלו את הטופלס כבר בשנות ה-90, הופץ הטרנד לשאר מדינות העולם. במקביל, חשיפת השדיים הותרה בכלל חופי המדינות, או שהוקצו חופים לעניין, אשר בשונה מחופי נודיסטים הותרה בהם חשיפת השדיים, ולא חשיפת שאר אזורי הגוף המוצנעים.
מלבד תופעות בודדות, בישראל הטופלס אינו נפוץ, ואף על פי שאין החושפת את שדיה בחוף צפויה לעונש חוקי, מעטות הנשים שעושות זאת. יוצאת דופן בהיבט זה היא אילת, שעקב היותה עיר תיירותית המביאה אליה תיירות רבות מחו"ל, מראה הטופלס שכיח יותר בחופיה.

טופלס כאמצעי מחאה

נשות ארגון פמן ידועות במחאות שבהן חברות הארגון חושפות את שדיהן במקומות ציבוריים. על החזה החשוף נכתב פעמים רבות מסר רלוונטי.

GoTopless

על מנת לשבור את הטאבו בנוגע לחשיפת השדיים, הוקמה עמותת GoTopless, אשר שמה לה למטרה לתת לנשים חופש להסתובב באופן חשוף ככל שהן רוצות, ולדאוג לשוויון בין גברים לנשים. העמותה נחשבת עמותה פנימיסטית. יום ראשון שלפני יום שוויון הנשים (26 באוגוסט) נקבע על ידי העמותה כיום ההליכה טופלס (Go Topless Day).
אחמד חסן מחג'וב

קריירת מועדונים

קוקה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אל-אהלי. בדצמבר 2011 הצטרף למחלקת הנוער של ריו אבה מליגת העל הפורטוגזית.
ב-9 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד פאסוס די פריירה. בעונת 2014/2015 כבש 12 שערים והיה מלך שערי הקבוצה באותו עונה.
ב-26 באוגוסט 2015 קוקה חתם לחמש שנים בבראגה. ב-22 באוקטובר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-3 נגד אולימפיק מרסיי. את השער הקדיש לאביו שנפטר יום לפני כן. באותה עונה זכה עם הקבוצה בגביע הפורטוגלי.
באוגוסט 2018 הושאל לאולימפיאקוס מליגת העל היוונית.

קריירה בינלאומית

קוקה שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של מצרים וזכה עם נבחרת הנוער באליפות אפריקה בכדורגל עד גיל 20 והשתתף עימה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2013.
ב-14 באוגוסט 2013 קוקה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מצרים בניצחון 0-3 נגד אוגנדה, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.
תליקומיס

תיאור

מכרסם פרהיסטורי זה חי בסוף תקופת המיוקן ואולי גם בתחילת הפליוקן בברזיל והגיע לגובה 2 מטרים ולמשקל חצי טון, אצל המין Telicomys gigantissimus. דבר זה הופך אותו לגדול שבכל המכרסמים, קטן רק מהפוברומיס (Phoberomys), הג'וספורטיגסי והבונה הענק מאמריקה הצפונית. הוא היה דומה במראהו לפרסתן עם רגליים ארוכות וחזקות שנועדו לריצה והיה בעל לסתות חזקות עם חותכות גדולות. הוא ניזון מצמחי מים ושיחים בערבות הקדומות ואולי היה מעט אמפיבי.
מונספל

מונספל (Moonspell) היא להקת מטאל גותי/בלאק מטאל פורטוגזית שהוקמה בשנת 1989 תחת השם Morbid God. בשנת 1992 הוחלף השם למונספל. הלהקה הוציאה מיני-אלבום (EP) ראשון ב-1994, ושנה לאחר מכן את אלבומה הראשון, Wolfheart, שזכה להצלחה רבה בפורטוגל ובגרמניה. הלהקה הוציאה 9 אלבומי אולפן, אלבום אוסף אחד, DVD מהופעות ומספר וידאו-קליפים.
יעקובוס קאן

תולדות חייו

קאן נולד בהאג למוריס קאן ויוהאנה היימנס, משפחה מתבוללת וחילונית, שבבעלותה היה הבנק הפרטי Bankierskantoor van Lissa & Kann שהיה מהבנקים המובילים באירופה. עם לקוחותיו של Bankierskantoor van Lissa & Kann נמנו בית המלוכה ההולנדי שאף התחתנו עם משפחת קאן, ועשירי הולנד. קאן התלמד כבנקאי בבנק Oyens en Zonen שהתמחה במניות. לאחר שהשלים את התמחותו ולאחר פטירתו של אביו התמנה יעקובוס קאן, בן ה-19, למנהלו של הבנק המשפחתי Bankierskantoor van Lissa & Kann. 
בשנת 1897 נחשף לציונות כפתרון לאנטישמיות שפשתה כתוצאה ממשפט דרייפוס והשתתף כצופה בקונגרס הציוני הראשון. יחד עם דוד וולפסון הקים את בנק "אוצר התיישבות היהודים". ב-1899 יזם את ייסוד סניף ההסתדרות הציונית בהולנד. ב-1902 ייסד את בנק אנגלו-פלשתינה (אפ"ק) ביפו והיה ראש מועצת המנהלים שלו בשנים 1918–1922. היה זה קאן שהעמיד לראשונה לרשותו של הרצל והתנועה הציונית את המימון והקשרים הפוליטיים הדרושים לקיום הקונגרסים הציונים ולהגשמת הרעיון הציוני. 
ב-1908 פרסם ספר ציוני בהולנדית בשם "ארץ ישראל - הארץ היהודית" (Erets Israël - Het Joodsche Land).
שלטונות האימפריה העות'מאנית לא אישרו רכישת אדמות על ידי נתינים יהודים. כיוון שהיה נתין זר, רכש קאן על שמו (ב-1906) את אדמות פרדס ג'באלי שמצפון ליפו עבור אגודת אחוזת בית, שחבריה התכוונו לייסד את העיר תל אביב. לאחר הרכישה העביר קאן את המגרשים לידי הזוכים בהגרלת המגרשים.
בשנים 1924-1928 יזם קאן את הנציגות ההולנדית של הולנד ובית המלוכה ההולנדי בארץ ישראל ומונה כקונסול ההולנדי הראשון בירושלים.
עם כיבוש הולנד במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים, גורשה משפחת קאן מביתה בהאג. ב-29 בספטמבר 1943 נשלחו קאן ומשפחתו למחנה וסטרבורק. ב-4 בספטמבר 1944 נשלחה המשפחה ממחנה וסטרבורק לגטו טרזיינשטט בנסיעת אימים ברכבת שנמשכה 24 שעות.
קאן נפטר בגטו טרזיינשטט ב-7 באוקטובר ובהלווייתו השתתפו חברים ציונים רבים ורבה הראשי של ברלין, ליאו בק. אשתו אנה-אדריאנה ושלושה מחמשת ילדיהם נספו אף הם בשואה או מיד לאחר השחרור.
על שמו של יעקובוס קאן כיכר בשכונת קריית יובל בירושלים, לא רחוק מיד ושם.

משפחה

ליעקובוס ואנה קאן היו 5 ילדים:
מוריץ קאן: היה עיתונאי, בעל משפחה בהולנד ולוחם בשורות המחתרת ההולנדית. נתפס והוצא להורג. חלק מילדיו ניצלו והקימו משפחות בישראל.
אדוארד (איק) קאן: היה מהנדס, בעל משפחה והתגורר בארצות הברית.
עליזה (אליז) איצקוביטש-קאן: ב-1924 נישאה לרנטגנולוג ד"ר יצחק איצקוביטש, וב-1926 השתקעו בני הזוג בפלסטינה בחיפה וגידלו שלושה ילדים: דוד, איתמר ויונה. בנם איתמר היה קצין קרבי בגדוד השלישי של הפלמ"ח ונשא את זיוה ארבל ("הנערה עם האקדח"). בתם, יונה, הייתה קצינה בצה"ל ואחות מוסמכת, נישאה לרופא פרופ' אגון ריס שהיה רופא הרובע היהודי במלחמת העצמאות. ריס התנדב ב-1948 ללכת לשבי הירדני כדי לטפל בשבויי הרובע היהודי במלחמת העצמאות ולאחר מכן הקים את המערך הקרדיולוגי וטיפול נמרץ בבית החולים רמב"ם.
יוהאן קאן: היה בנקאי בעל משפחה ונספה בשואה. ילדיו ניצלו ומתגוררים בארצות הברית.
יעקובוס (יאפ) קאן: בעל משפחה ונספה בשואה. ילדיו ניצלו ומתגוררים בארצות הברית, הולנד וישראל.
וילהלם האוף

חייו

אביו של וילהלם האוף, אוגוסט פרידריך האוף, היה מזכיר ממשלתי בשטוטגרט, בירת וירטמברג. לאחר שנפטר ב-1809, עברה אמו עם ארבעת ילדיה לגור אצל אביה קארל פרידריך אלזאסר בטיבינגן.
האוף למד בגימנסיה בטיבינגן ומ-1817 גם בבית ספר של המנזר בבלאובוירן. מ-1820 עד 1824 למד האוף תאולוגיה במנזר האוונגלי בטיבינגן, שם קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה.
מ-1824 עד 1826 עבד האוף כמורה פרטי בשטוטגרט אצל ארנסט אויגן פון היגל (גנרל ושר בממלכת וירטמברג), ולאחר מכן נסע לצרפת ולצפון גרמניה. ב-1827 היה לעורך העיתון ""Morgenblatt für gebildete Stände" (מילולית - עיתון בוקר למעמדות המשכילים), שהוציא לאור יוהאן פרידריך קוטה, מו"ל נודע. ב-1827 התחתן האוף עם בת דודתו לואיזה האוף, ולזוג נולד ילד באותה השנה. כשבוע לאחר מכן נפטר האוף ממחלת הטיפוס, שבה נדבק במסעו בטירול. הוא נקבר בשטוטגרט.
בחייו הקצרים הספיק האוף לכתוב מעשיות, שהוסרטו פעמים רבות, ובכך זכה לתהילה. לזכרו מוענק פרס וילהלם האוף לקידום ספרות הילדים והנוער.
בין היתר כתב האוף את הנובלה "היהודי זיס", שהתבססה על חייו של בנקאי יהודי מווירטמברג בשם יוזף זיסקינד אופנהיימר. על בסיס יצירה זו, בפרשנות מהופכת, הוסרט בגרמניה הנאצית אחד הסרטים האנטישמיים ביותר אי פעם, "היהודי זיס".
מפלגת הפועלים (ברזיל)

היסטוריה

ב-10 בפברואר 1980 החליטה קבוצה של אקדמאים, מנהיגי פועלים ואנשי ציבור, שכללו את לואיס אינסיו דה סילבה, להקים את מפלגת הפועלים הברזילאית (PT), שהייתה עם הקמתה מפלגת שמאל רדיקלי בעלת אידאולוגיה הקוראת לצדק חברתי ואידאולוגי, וזאת באמצע תקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל.
לאחר 1990 המפלגה זכתה לפופולריות, וזכתה בבחירות בערים רבות כסאו פאולו ופורטו אלגרה, ומדינות כריו גראנדי דו סול. רצף זה של זכיות הגיע לשיאו עם ניצחונו של מועמד המפלגה לנשיאות לואיס אינסיו דה סילבה בשנת 2002.

האגף הרדיקלי

השינויים באוריינטציה הפוליטית של המפלגה הביאו לקבלתה על ידי רוב האוכלוסייה עם עלייתה לשלטון, אך מבחינה היסטורית המפלגה הייתה בעלת מסורת שמאלית רדיקלית, ורבים מחבריה התקשו להסתגל לאידאולוגיה המתונה החדשה. חברים מרכזיים במפלגה הושעו בשנת 2003 בשל כך שלא פעלו על פי החלטותיה. חברים אלו הקימו את "מפלגת הסוציאליזם והשלום" בשנת 2004.
גם לאחר פרישתם של חברים אלו, נותרו עדיין חברים רבים במפלגה השייכים לאגף הרדיקלי, ומכונים "מורדים" על ידי התקשורת. ב-30 בינואר 2005 הודיעו 112 חברים מרכזיים במפלגה על פרישתם, בטענה שהמפלגה אינה עוד כלי לשינוי חברתי, אלא כלי לשימור המצב הקיים.

המשבר בשנת 2005

קטע זה אינו מעודכן, ומאז העריכה האחרונה של הערך אירעו מאורעות הדורשים את עדכונו. 
ביולי 2005 סבלה המפלגה מתוצאות המשבר פוליטי בברזיל שיזם רוברטו ז'פרסון, ראש מפלגת העבודה הברזילאית, מפלגת מרכז החברה בקואליציה. במהלך המשבר הובאו ראיות של ממש למימון בלתי חוקי של מסעי הבחירות של המפלגה, ושוחד בחירות, והמפלגה נקלעה למשבר החמור בתולדותיה. הקונגרס הלאומי של ברזיל החל בחקירה, וכן הועבר חומר לחקירת המשטרה. ההאשמות מתייחסות לבכירים כמזכיר המפלגה, סילביו פריירה, וגזבר המפלגה, דלוביו סוארז.
ז'וזה דירסאו, ראש המטה של דה סילבה נאלץ לפרוש מתפקידו, ונשיא המפלגה, ז'וזה ז'נואינו התפטר אף הוא.
המפלגה איבדה את הפופולריות שבה זכתה בקרב הציבור. עדיין לא ברור אם הנשיא עצמו מעורב בפרשה, אך ברור כי איבד חלק ניכר מכוחו הפוליטי. המשבר הביא רבים מחברי המפלגה לעבור לשורות "מפלגת הסוציאליזם והשלום".
האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם

האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם (אילמ"א) היא עמותה המשמשת אכסניית-על לכלל ציבור חוקרי המזרח התיכון בישראל. האגודה נוסדה תחת השם "החברה המזרחית הישראלית", על ידי ראשי האסכולה האקדמית המזרחנית במדינת ישראל בשנת 1949. האגודה חותרת, כאמור בתקנונה, להקנות ידע ולעודד את הפעילות המחקרית הישראלית, על הדיסציפלינות השונות שלה, בתחומי האסלאם והמזרח התיכון.

פעילות האגודה

האגודה שותפה לטיפוח קשרי מדע ותרבות עם מדינות ערב, בין השאר באמצעות המרכז האקדמי הישראלי בקהיר. 
האגודה מפרסמת את כתב העת "המזרח החדש", המשמש עד היום כבמה העיקרית בישראל לפרסום מחקרים בעברית העוסקים בהיבטים היסטוריים ואקטואליים של המזרח התיכון. כתב העת הופיע שנים רבות בהוצאת מאגנס וכיום הוא יוצא בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה. בכתב העת מופיע גם מדור נרחב של ביקורות ספרים אשר יצאו לאור, בשפות שמיות ואירופאיות, בישראל ובחו"ל, וכן תמצית של המאמרים בשפה האנגלית לתועלת מנויי כתב העת בחו"ל. 
האגודה מקיימת כנסים שנתיים במוסדות אקדמיים שונים ברחבי ישראל, אליהם מגיעים מאות מזרחנים, אך הם פתוחים גם לקהל הרחב. בשנים האחרונות הוקדשו הכנסים בין השאר לנושאים הבאים: הערבים בירושלים; יחסי יהודים-ערבים בא"י/פלסטין; המזרח התיכון והאסלאם במאה העשרים; אפריקה - אסלאם, נצרות ויהדות; מדינה וחברה במזרח התיכון; וכן דת ומדינה באסלאם.  
מוסד נוסף של האגודה, המתקיים עוד מימי החברה המזרחית הישראלית, הוא "פורום בר", סדרת מפגשים של חוקרים מתחומי האסלאם והמזרח התיכון מקרב הקהילה המזרחנית בארץ עם הציבור הרחב, אשר נערכת באוניברסיטת תל אביב בימי שישי, אחת לשישה שבועות, במהלך שנת הלימודים האקדמית.

פעילות מקוונת: כתבי העת האלקטרונים "רוח מזרחית" ו-Sharqiyya ; במה פתוחה

מאמץ מיוחד מוקדש להעלאת האטרקטיביות של פרסומי האגודה לתועלת הציבור הרחב, וכל זאת מבלי לפגוע ברמתם המדעית ובאיכותם המחקרית. במסגרת זו, הוחלט להתחיל בינואר 2005 בפרסום כתב עת אלקטרוני חצי שנתי, "רוח מזרחית", שמתכונתו דומה לזו של גיליונות "המזרח החדש" משנותיו הראשונות כרבעון. כתב העת כולל בין השאר מאמרים קצרים, פרסום עבודות מחקר שהוגשו באוניברסיטאות בארץ, רשמי מסע ממדינות ערביות ומוסלמיות, מפגשים עם ותיקי המזרחנים הישראלים ותרגומים של כתבות עומק, תעודות וראיונות מעיתונים וכתבי עת בערבית. אחת המטרות המרכזיות של פעילות זו היא למשוך קהלים נוספים מקרב הציבור הרחב בכלל וציבור הסטודנטים במוסדות האקדמיים בפרט אל פעילותה של האגודה הישראלית ללימודי המזרח התיכון והאסלאם. החל מסוף שנת 2010 מתפרסמת מטעם מרכז דיין ואילמ"א הגרסה האנגלית של כתב העת, Sharqiyya, אשר במסגרתה מתורגמים מאמרים ומדורים נבחרים מעברית לאנגלית. בעתיד יפורסמו גם מאמרים שנכתבו במקור באנגלית, ואלו יתורגמו לעברית ויפורסמו גם ב"רוח מזרחית".
בנוסף, באתר האגודה מתנהלת "במה פתוחה" לדיון בנושאי לימודי האסלאם והמזרח התיכון בישראל, המציעה לכל המעוניין לשטוח את משנתו בתחומים הרלוונטיים. עד היום התפרסמו בבמה הפתוחה עשרות מאמרים פרי עטם של חברי סגל אקדמי, עיתונאים, סטודנטים ומתעניינים מקרב הציבור הרחב. דיון מרכזי שפרנס מאמרים רבים בבמה הפתוחה, ואף צוטט בעיתון "הארץ", נסב סביב "המזרחנות", ה"אוריינטליזם" ועיצובה הרצוי של קהילת חוקרי המזרח התיכון והאסלאם בישראל.
אלטבר

אלטבר (ברוסית:Эльтебер), תוארו של מלך וסאל בממלכת הכוזרים.
את תואר האלטבר נשאו מלכי השבטים, או העמים הטורקים, ששילמו מס לכגן הכוזרי והיו חייבים לו נאמנות לעת מלחמה.
סאברן

גאוגרפיה

סאברן נמצאת בצפון-מערב אלזס, קרוב לגבול עם לורן וכ-40 ק"מ מערבית לעיר שטרסבורג. את העיר חוצה נהר הזורן ותעלת מארן-ריין. בסמוך לעיר נמצא מעבר הרים סאברן ברום של 413 מטר מעל לגובה פני הים שמהווה מעבר הרים טבעי בין מישור אלזס לעמק הלורן בהרי הווז'. כיום עובר דרך מעבר הרים זה כביש מהיר A4, המקשר בין פריז לשטרסבורג.

היסטוריה

ישנם ממצאים מהמאה הראשונה לפני הספירה להתיישבות בעיר בעיקר של גאלים. במיקום זה הרומים הקימו קסטרום, בשם Tres Tabernae, לאחר שכבשו את גאליה, בעיקר בגלל מיקומה האסטרטגי של העיר, במעבר בין מישור אלזס לעמק הלורן. במהלך הכיבוש הרומי, נבנה החלק הגבוה של העיר ובהמשך במאה השלישי נבנתה חומה מסביב לעיר. גם תחת שלטון האימפריה הפרנקית ההתיישבות התרחבה ואף עברה לצפון נהר הזורן. כאשר לכל אורך הנהר נבנו טחנות רוח. לאחר החלוקה של האימפריה הפרנקית לפי חוזה ורדן ב-873, העיר הייתה באימפריה הרומית הקדושה והייתה תחת שלטונו של הבישוף של שטרסבורג עד למהפכה הצרפתית. החל מהמאה ה-16 נכבשה העיר מספר פעמים, במרד האיכרים של אלזס נכבשה העיר לראשונה מאז הכיבוש הרומי. במלחמת שלושים השנים העיר לא נכבשה, אך חלק גדול ממנה נהרס, כולל הארמון שהיה בעיר. הארמון, כמו כל העיר, נבנה מחדש. העיר נכבשה מחדש לאחר מלחמת צרפת-פרוסיה ב-1870, וחזרה לשלטון צרפת לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בערב מלחמת העולם הראשונה ב-1913 אירעה בעיר פרשת סאברן. הפרשה החלה לאחר שחיל מצב גרמני שהוצב בעיר נהג להשפיל את התושבים האלזסים של העיר. בעקבות כך מרדו תושבי העיר בצבא הגרמני. הצבא הגרמני הגיב להתקוממות בפעולות חריפות, ובחלקן אף לא-חוקיות.
העיר נכבשה בשלישית בתחילת מלחמת העולם השנייה ושוחררה ב-22 בנובמבר 1944 על ידי הדיוויזיה המשוריינת השנייה של צרפת החופשית בראשות גנרל לקלרק, יומיים לפני שכוחות אלו שחררו את שטרסבורג ואלזס כולה.
כפיל

כפיל הוא אדם אשר מופיע במקום אדם אחר עמו הוא חולק דמיון חזותי למטרות שונות. להבדיל מחקיין, אשר לרוב מופיע בפני קהל המודע לחיקוי, מטרתו של כפיל היא להופיע ללא ידיעת הצופים בו כי לא מדובר באדם המקורי.
בכפיל משתמשים למטרות ביטחונו של האדם אותו הוא משמש, הטעיה או, בקולנוע ובטלוויזיה, למלא מקומו של שחקן בסצינות מסוימות. סצינות אלה יכולות להיות כאלו הדורשות יכולות מסוימות אשר חסרות לשחקן המקורי, כגון נגינה או ריקוד, או שדורשות דבר מה מהשחקן אותו אינו מוכן לבצע, כגון הופעה בעירום (במקרה זה, נקרא הכפיל לעיתים כפיל גוף). במקרים מסוימים משתמשים בכפילים גם כדי לפנות זמן לאדם אותו הם מדמים להיות. כך, למשל, יכול להתפנות שחקן לצילום סצינות הדורשות אותו בעוד שצילומים בהם ניתן להסתפק בכפיל מתבצעים במקביל.
בקולנוע ובטלוויזיה משתמשים לעיתים בכפילים לצורך ביצוע חזרה לסצינות בפני הבמאי, הצלם או אנשי התאורה וההקלטה כדי שאלו יוכלו להעריך את אופן ביצוע הסצנה בטרם הצילום בפועל. במקרים שכאלו הכפילים יבצעו את הסצנה כולה, לרבות הדיאלוג והפעולות אותם נדרשות דמויותיהם לבצע.
שימוש בכפילים מסיבות ביטחוניות, כגון חשש לחיי אדם כלשהו, מצריך לעיתים שכירת שחקן אשר יכול לגלם את דמותו ומנהגיו של מושא החיקוי באופן מוצלח. כפילים אלו לעיתים משתמשים בניתוחים פלסטים כדי לשוות מראה זהה למושא החיקוי.
הערמה

הערמה היא תחבולה ש"עוקפת" איסור הלכתי. כלומר, עשיית דבר שאסור, באופן כזה שלפי כללי ההלכה הפורמליים אין בדבר איסור. בחלק מהמקרים חכמים אסרו להערים.

שריפה בשבת

חז"ל התירו להציל משריפה הפורצת בשבת מזון לצורך שלוש סעודות בלבד, ואם יש לאדם אורחים מותר לו להציל עבורם. נחלקו התנאים האם מותר להזמין לסעודה אורחים רבים שידוע שאינם צריכים לאכול ובוודאי יותירו מהאוכל ולא יאכלו אותו כדי שיוכל להציל עבורם אוכל. תנא קמא אוסר ורבי יוסי ברבי יהודה מתיר.

בעלי חיים שנפלו לבור

מחלוקת דומה היא בין רבי אליעזר ורבי יהושע בהלכות שני בעלי חיים שנפלו לבור בחג, האחת עם השנייה. הבעיה היא, שלא ניתן להעלות את שניהם מהבור לכאורה, כי בניגוד לכל בעל חיים שמותר להעלותו מהבור לצורך שחיטה שמותרת בחג לצורך אוכל נפש, הרי במקרה זה ברור שלא ישחטו את שני בעלי החיים בחג על פי האיסור אותו ואת בנו האוסר לשחוט אב ובנו ביום אחד. רבי יהושע מתיר להערים ולהעלות את הראשון כדי לשוחטו, ולבסוף, ל"התחרט", ולהעלות את השני לפי שחיטה, ורבי אליעזר אוסר זאת, והוא מורה שמותר להעלות רק אחד מהם, ומפני איסור צער בעלי חיים יש לפרנס את השני שנשאר בבור בעודו בבור.
התלמוד רצה להשוות בין שתי המחלוקות ולומר שייתכן ששני הזוגות חלוקים באותה מחלוקת עצמה, אך אחרים דחו זאת ואמרו כי ייתכן שאין קשר בין שתי המחלוקות. ייתכן שגם רבי אליעזר האוסר להעלות שני בעלי חיים שהם אב ובן מכיוון שיש ברירה אחרת, אבל היה מתיר זאת בהלכות שריפה בשבת כאשר אין ברירה אחרת, ולעומת זאת ישנה גם סברא הפוכה האומרת כי גם תנא קמא האוסר להציל עבור האורחים בהערמה יתיר הערמה במקרה השני מפני צער בעלי חיים.

כבוד המת

על פי ההלכה, לא התירו איסור בניית אוהל לצורך המת אלא רק לצורך החי. מכיוון שכך, העצה היחידה הקיימת כדי לכסות מת המוטל בחמה כדי שלא יסריח היא לעשות הערמה. באים שני בני אדם ויושבים בצידו. חם להם מלמטה - מביא כל אחד את כסאו ויושב עליו. חם להם מלמעלה - מביא כל אחד מחצלת ופורס על גביו לצל. לאחר זמן קצר, הם יכולים כמובן ללכת משם, ואז המחצלות נופלות על המת אוטומטית. כך נמצא, שלא התירו את איסור זה מפני כבוד המת למרות שמדובר באיסור מדברי חכמים, והתירוהו לצורך מניעת צער החי בלבד, ורק אם אכן נראה וניכר שזה לצורך החי, שלכן יש להביא גם את הכיסא לשבת עליו, להוכיח שפעולה זו נעשית לצורך החי ולא לצורך המת.

מעשר

רב אושעיא פסק כי אדם הרוצה ליפטר ממצוות חיוב הפרשת תרומות ומעשרות, שחלה כאשר הפירות נכנסים לבית, יכניס אותה לבית לפני מירוח התבואה בכרי, שאז גם אם הוכנסה לבית לא חייבת במעשר, ובאופן שאוכל ממנה אכילת עראי הוא פטור ממעשר.
כאשר למדו בבית מדרשו של רבא את הברייתא האומרת כי "אין עומדין להתפלל אלא מתוך הלכה פסוקה" הוא הביא דוגמה, כהלכה פסוקה וברורה, שאין צורך להרהר בה ולעיין בה, הלכה זו.
הערמה אחרת בעניין מעשר, הייתה נפוצה בזמן חז"ל, ועליה נמתחה ביקורת מפי רבה בר בר חנה תלמידו של רבי יוחנן שמסר משם רבי יהודה בר אלעאי:
בא וראה, שלא כדורות הראשונים דורות האחרונים! דורות הראשונים היו מכניסין פירותיהן דרך טרקסמון כדי לחייבן במעשר, דורות האחרונים מכניסין פירותיהן דרך גגות דרך חצרות דרך קרפיפות כדי לפטרן מן המעשר. דאמר רבי ינאי אין הטבל מתחייב במעשר עד שיראה פני הבית שנאמר בערתי הקדש מן הבית ור' יוחנן אמר אפי' חצר קובעת שנאמר ואכלו בשעריך ושבעו

שמיטה

על פי מצוות התורה בשנת השמיטה שהיא כל שנה שביעית לפי חשבון הלוח העברי יש לשבות בכל עבודות הקרקע, לא לחרוש לא לזרוע ולא לקצור. אודות כך התקיימו במהלך הדורות מחלוקות הלכתיות רבות האם מותר להערים ולמכור את הקרקע לגוי. אודות כך התקיים פולמוס השמיטה בין רבנים המצדדים במכירה לבין רבנים המתנגדים לה.
גיקטופיה

חוברת ראשונה

גבי הוא חובב גיימינג גדול, המקבל הצעה לעבוד ב"גיקטופיה" - חנות ענקית הכוללת בה משחקייה וחנות גיימינג, לצד העובד השני אלכס. גבי כמובן מקבל את העבודה, ונקלע לשלל מצבים מוזרים בחנות.
במהלך החוברת גבי קונה את הלפטופ, לפטופ פרנואידי שיכול לדבר בעצמו, ותמיד צועק ומתבכיין שיש לו וירוס.
בהמשך החוברת גבי פוגש בעצמו מהעתיד, (עתידגבי) שמזהיר אותו לראות טריילר של משחק חדש מכיוון שהוא יפתח לו ציפיות לא נכונות, ומאז גבי ועתידגבי מתיידדים, ועתידגבי הופך לדמות קבועה.
כשגבי רוצה להוריד את המשחק ספור, הוא פוגש במתכנת שלו, וויל רייט. רייט נוהג לקרוא לכל הסובבים אותו "פיראט".

חוברת שנייה

בחוברת זו מצטרפת דמות חדשה: סימור, מפלצת תמנונית שגרה בקומה השנייה, ולמעשה הייתה בעצם ההתעכבות ללמה לא פתחו את המשחקייה.
בהמשך החוברת גבי ואלכס נתקעים בחלל אינסופי, אך חוזרים לאחר זמן קצר.
לכבוד הפרק ה-100 של הקומיקס החליטו גבי ואלכס לפתוח את המשחקייה סוף כל סוף (מה שהיה מיוחד בפרק הוא שכולו היה אנימציה).
מיכל, ילדה בעלת מגבלות דיבור, מתחילה לעבוד בגיקטופיה. וויל רייט ממשיך לפתח משחקים, ביניהם סימס 3.
עתידגבי עוזב את גיקטופיה, מכיוון שהוא יודע שהיא תיסגר, מה שגורם לגבי לחשוב מה יגרום לסגירה.
כשאלכס מביא את הדיסקומבבלטור גבי ואלכס משחקים בו אבל אז הדיסקומבבלטור מתחרפן ומשחרר אדם שנתקע בו, וגבי חושב שבגלל זה גיקטופיה נסגרת, אז הם מצילים את המצב אבל גיקטופיה נסגרת עקב פשיטת רגל.

חוברת שלישית

גבי חוזר להווה לאחר הסגירה של גיקטופיה, ואלכס מספר לו שהוא נעדר שנה וחצי כבר, והוא הפסיד המון. גבי מתחיל לגור עם אלכס כי מישהו כבר תפס לו את הדירה.
גבי מנסה לשכנע את אלכס לפתוח שוב את גיקטופיה, אבל אלכס בהתחלה מתנגד לו מכיוון שהוא עובד בעבודה אחרת כבר כמעט שלוש שנים.
גבי ואלכס פותחים את גיקטופיה שוב לבסוף, בגלל שאלכס "לא רוצה שלשניידר (עובד מהחנות המתחרה של הגיימינג) יהיו יותר "נקודות חנון" משלו", ומביאים גם את סימור לפתיחה החדשה.
גבי ואלכס פותחים את "גיקטופיה" בסינמה פלאנט, מקום שמשותף גם לקומיקסים אחרים של זנדשטיין.
גבי פוגש בלפטופ שלו לאחר שהזדקן. הלפטופ טוען כי הוא נטש אותו, ובזמן הזה שאחרי הסגירה הוא שיחק עם סימור בקביעות מנצ'קין.
וויל, מיכל ותומיקס לא מופיעים בחוברת זו.
לקראת סוף החוברת הלפטופ עושה את אתגר שפיכת דלי הקרח, ומת, ואלכס וגבי מתאבלים עליו.
פרוטון (משגר לוויינים)

היסטוריית הפיתוח של המשגר

הפרוטון פותח על ידי משרד התכנון של ולדימיר צ'לומיי, מתחרהו העיקרי של סרגיי קורוליוב. בראשית ימי הפרויקט, תוכנן המשגר לנשיאת ראשי נפץ גרעיניים בעוצמה אדירה של 10 מגטון TNT, לטווח של עד 13,000 קילומטר. עקב מורכבותו הרבה של המשגר, גודלו הפיזי וההכנות הארוכות והמסובכות שלהן נזקק, אבד הרעיון להשתמש בו כטיל בליסטי בין יבשתי את היתכנותו המבצעית ונזנח.

פרוטון כחלק מהתוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח

במסגרת ההכנות למשימות חלל מאוישות לירח, פותח בברית המועצות המשגר הכבד N-1. אולם עקב בעיות ועיכובים בפיתוחו, נשקלה האפשרות להטיס צוות של קוסמונאוטים לטיסה סביב הירח (ללא נחיתה על פניו), טיסה שדמתה לטיסה המאוישת הראשונה של אסטרונאוטים אמריקניים לירח במסגרת משימת אפולו 8. חללית מסוג סויוז הותאמה לטיסה על גבי המשגר פרוטון, במסגרת תוכנית זונד. ארבעת השיגורים הראשונים כשלו מסיבות שונות, ואילו החמישי, שנשא את החללית זונד 5, שוגר בהצלחה לעבר הירח ב־15 בספטמבר 1968, ללא צוות (בחללית היו מספר בעלי חיים, כולל צבים, שחזרו בשלום). החללית הקיפה בהצלחה את הירח וחזרה לנחיתה בכדור הארץ ב־21 בספטמבר 1968. החשש הסובייטי מאובדן קוסמונאוטים במשימה זו גרם לברית המועצות לאבד את הבכורה בהטסת אדם לירח, הישג שנזקף לזכות ארצות הברית עם משימת אפולו ב־8 בדצמבר 1968. הדגם של המשגר פרוטון שהוסב לשיגור חלליות מאוישות כונה פרוטון K, ומעולם לא נעשה בו שימוש לשיגור בני אדם לחלל.

אמינות

במהלך שירותו של המשגר פרוטון ככלי לשיגור לוויינים וחלליות, חווה כישלונות שיגור רבים, במיוחד בשנות פעולתו הראשונות. עם השנים הפך פרוטון למשגר אמין ביותר עם שיעור הצלחה של 96% (נכון ל־2009).

דלק

טיל הפרוטון מתודלק ב־UDMH (דימתיל הידרזין אסימטרי) ודו חנקן ארבע־חמצני (N₂O₄). אלו דלקים היפרגוליים שבוערים במגע ביניהם, ובכך נמנע הצורך במערכת הצתה. את הדלקים ניתן לאחסן בנפרד בטמפרטורת החדר, בניגוד לדלקים קריוגניים (לרוב מימן וחמצן נוזליים) שרותחים לאיטם, וכך הטיל יכול לעמוד בלתי מתודלק בכן השיגור לזמן ארוך ביותר. עם זאת, דלקים היפרגוליים הם קורוזיביים ורעילים ביותר, עד כדי כך שיש צורך בטיהור השטח בו נפלו השלבים הראשון והשני.

פעילות מסחרית של המשגר פרוטון

תאגיד חרוניצ'ב הרוסי חבר לחברת לוקהיד מרטין האמריקנית לשם הקמת מיזם שישווק את הפרוטון כמשגר לוויינים בעולם. כיום, מחזיקה החברה הרשומה בארצות הברית, ILS, בזיכיון בלעדי לשיווק שיגורים מסחריים באמצעות המשגר פרוטון.

פיתוחים עתידיים

חברת חרוניצ'ב פרסמה תוכניות להתקנת מנועים קריוגניים בפרוטון (מנועים הפועלים באמצעות שריפת מימן נוזלי וחמצן נוזלי). שילוב הנעה זו במשגר יכולה לשפר במידה ניכרת את כושר הנשיאה למסלול. עם זאת, עקב פיתוח המשגר העתידי אנגרה, תוכניות השדרוג המקיפות לפרוטון נמצאות כרגע במצב של הקפאה.