ז'וזפ גוארדיולה

שנותיו הראשונות

גוארדיולה גדל עם שלושת אחיו בבית עני בעיירה הקטלאנית סנטפדור. כילד, נהג לשחק כדורגל ברחובות עיירתו. הוא החל את קריירת המשחק שלו בחימנסטיק מנרסה, בגיל 9. כעבור 4 שנים, ב-1984, הצטרף ל"לה מאסיה" של ברצלונה, ועם השנים עלה בדרגים. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, החל ללמוד משפטים באוניברסיטת ברצלונה. לימודיו התנגשו עם הכדורגל, ולכן החליט לוותר על הלימודים באוניברסיטה כעבור שנה. ב-1989 הגיע עם קבוצת הנוער הראשונה של ברצלונה (Juvenil A), אל גמר גביע המלך לנוער, בו הפסידה הקבוצה לריאל בטיס. בתום העונה הבאה הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה ב'.

תחילת הקריירה - "קבוצת החלומות"

בעודו שחקן הרכב בקבוצת המילואים, ערך גוארדיולה את הופעת הבכורה שלו במדי ברצלונה בגיל 19, ב-16 בדצמבר 1990, עם חולצה מספר 10 ותחת המאמן יוהאן קרויף, שנהג לקדם שחקנים צעירים, בניגוד לנהוג בספרד באותה עת. גוארדיולה ערך ארבע הופעות בקבוצה הבוגרת בעונת הבכורה בלה ליגה. ב-10 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע אירופה, מול האנזה רוסטוק.
בהמשך הפך גוארדיולה לשחקן קבע ולאחד ממנהיגי הקבוצה, שבזכות הצלחתה כונתה "קבוצת החלומות". תפקידו היה לקשר בין ההגנה להתקפה, תוך הסתמכות על מסירותיו הארוכות. העונה השנייה שלו בבוגרים, עונת 1991/1992, הייתה עונת שיא בעבור גוארדיולה בפרט והקבוצה בכלל. הוא היה שותף, לצד שחקנים כגון רונאלד קומאן, חוסה מריה באקרו, אנדוני זוביזרטה ומיכאל לאודרופ, לזכיית הקבוצה בדאבל: אליפות לה ליגה וגביע אירופה. באותה עונה היה גוארדיולה שותף למספר אירועים קבוצתיים ואישיים נוספים, כגון הקלאסיקו הראשון שלו, הדרבי העירוני מול אספניול, בו בישל ארבעה שערים, ולבסוף זכייתו בפרס בראבו, פרס המוענק לשחקן הצעיר המצטיין של השנה.
בסוף השנה כשלה ברצלונה לזכות בגביע הביניבשתי בעקבות הפסד לסאו פאולו. בהמשך עונת 1992/1993, ב-24 במרץ 1993, הבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה, בבעיטה ממרחק רב במשחק גביע המלך מול ריאל ואיאדוליד. הקבוצה זכתה בסיום העונה באליפות שלישית ברציפות.
בעונת 1993/1994 שיחק גוארדיולה בקישור הקבוצה עת ניצחה את יריבתה ריאל מדריד 0:5. בסוף אותה עונה אמנם זכתה הקבוצה באליפות הליגה, אך הובסה בתוצאה 4:0 על ידי מילאן בגמר ליגת האלופות שנערך ביוני 1994. על ההפסד גוארדיולה אמר: "כולנו חשבנו שאנחנו משחקים נגד קבוצה חלשה. חיינו באופוריה והם חבטו בנו. הם היו כל כך גדולים שרק ביקשנו בטירוף שהמשחק ייגמר".
ההפסד סימן את תום תקופת "קבוצת החלומות". בעקבותיו נערכו בקבוצה מספר שינויים, כגון הבאת שחקנים צעירים מקבוצת המשנה. גוארדיולה קיבל את חולצה מספר 4, שלבש במשחקיו עד סוף קריירת המועדונים שלו. בעונה הבאה, עונת 1994/1995, הבקיע את שערו הראשון בקאמפ נואו, בניצחון ברצלונה 3:4 על אתלטיקו מדריד, שהובילה 3:0 במחצית.

כקפטן ברצלונה

השנתיים הבאות היו טובות פחות מבחינה קבוצתית - הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה בעונת 1994/1995 ובמקום השלישי בעונה שאחריה, אך גוארדיולה המשיך לבסס את מעמדו בקבוצה. בשנתיים האלו הופיע ב-55 משחקי ליגה והבקיע שלוש פעמים. ב-1996 החליף בובי רובסון את קרויף. בעונה הבודדת של רובסון כמאמן זכה גוארדיולה, לצד שחקנים כגון רונאלדו, סרג'י ברז'ואן, לואיש פיגו ולואיס אנריקה, בגביע אירופה למחזיקות גביע ובגביע המלך. בעונה זו שיחק במספר שיא של משחקי ליגה לעונה – 38. בתום העונה היה גוארדיולה קרוב להצטרפות לפארמה האיטלקית, שהציעה למועדון סכומי כסף גבוהים עבורו, אך נשיא ברצלונה ז'וזפ ליואיס נונייז הציע לו חוזה משופר, שבזכותו נשאר בברצלונה. בחוזה המשופר הועלה סעיף השחרור שלו ל-15 מיליון פזטות, השני בגובהו בספרד באותה העת.
בקיץ 1997 החליף לואי ואן חאל את רובסון. בשל עזיבת הקפטן הקודם חוסה מריה באקרו, מינה ואן חאל את גוארדיולה להיות קפטן הקבוצה. בעונה זו נפצע באופן חמור במיתר הברך, הושבת לתקופה ארוכה ושיחק בשישה משחקי ליגה בלבד. למרות פציעתו זכתה ברצלונה בדאבל נוסף - בתואר אליפות ספרד ובגביע המלך. גוארדיולה חזר למגרשים בדצמבר 1998, ובסיום עונה זו זכה באליפות השישית שלו עם המועדון - מספר שיא של אליפויות לשחקן במועדון, יחד עם אנטוני רמלייטס.
באוגוסט 2000, בזמן אימון של נבחרת ספרד בוולנסיה, נפצע גוארדיולה בקרסולו השמאלי והזדקק לניתוח. הוא חזר למגרשים בדצמבר באותה שנה. באפריל 2001 הודיע במסיבת עיתונאים על רצונו לעזוב את ברצלונה כדי לשחק מחוץ לספרד ולהכיר עולמות חדשים, אף על פי שהוצע לו חוזה משודרג. במהלך העונה ערך בסך הכול 24 הופעות, כבש שער ובישל תשעה נוספים. בסך הכול, במשך 11 עונות, הופיע ב-384 משחקים במדי ברצלונה וכבש עשרה שערים.

איטליה

בסוף עונת 2000/2001 עבר לברשה וחתם על חוזה לשנה אחת. הוא התמנה לתפקיד קפטן הקבוצה באוקטובר 2001, בעקבות פציעתו של רוברטו באג'ו. בהמשך החודש התגלתה רמה גדולה של ננדרולון (סטרואיד אנאבולי) בבדיקת שתן שערך, ולאחר משחק ליגה מול לאציו נכשל בבדיקה פעם נוספת. גוארדיולה הכחיש שהשתמש בסטרואידים, והצביע על אוכל מקולקל כהסבר אפשרי. אף על פי כן, הוא הושעה לארבעה חודשים וחזר לשחק בסוף מרץ 2002. גוארדיולה סייע לקבוצה להישאר בליגה, עם 11 הופעות בליגה בעונה זו. הוא נפצע לפני המחזור האחרון בברכו הימנית, ולכן החמיץ את האפשרות להיקרא לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 2002. ב-2007 נוקה מההאשמות על שימוש בננדרולון, עת קבע בית המשפט בברשה כי לא נעשה שימוש בחומר האסור ושגוארדיולה חף מפשע.
ביולי 2002 עבר לרומא שאימן פאביו קאפלו. הייתה זו תקופה לא מוצלחת עבור גוארדיולה, בה הופיע רק בארבעה משחקי ליגה, ולאחר חצי שנה בלבד בקבוצה, חזר לברשה. בברשה הוא נטל חלק משמעותי במשחקים, ולמרות קשיים רבים, הצליחה הקבוצה להישאר בליגה הראשונה.

עונותיו האחרונות

בקיץ 2003, בתום עונה בברשה, שב גוארדיולה לעיר ברצלונה. בעת הבחירות לנשיאות מועדון הכדורגל ברצלונה, הוא היה חבר בקבוצה של המתמודד לואיס בסט, שייעד למנות את גוארדיולה לתפקיד המנהל הטכני של המועדון, במקרה שייבחר. לבסוף ניצח ז'ואן לאפורטה בבחירות, וגוארדיולה החליט להמשיך לשחק, אך הפעם בקטר. הוא חתם באל-אהלי, שם שיחק במשך שתי עונות. גוארדיולה התמנה במהרה לתפקיד הקפטן של הקבוצה ובתום עונת 2003/2004 זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה בליגה הקטרית, למרות הצלחתם של שחקנים אחרים בעלי שם עולמי, כגון גבריאל באטיסטוטה. בעונה הבאה, עונת 2005/2006, הבקיע גוארדיולה חמישה שערים וסייע לקבוצה לסיים במקום השמיני בליגה.
לאחר שעזב את קטר באוגוסט 2005, עלתה בתקשורת האפשרות שגוארדיולה ימשיך את הקריירה באנגליה, אך ניסיונות ההידיינות עם מנצ'סטר סיטי וויגאן אתלטיק העלו חרס. בדצמבר באותה שנה חתם על חוזה לחצי שנה בקבוצה המקסיקנית דוראדוס דה סינלואה, שאימן חברו הטוב, הספרדי חואן מנואל לייו. בקלאוסורה של 2006 שיחק גוארדיולה בעשרה משחקים והבקיע שער בודד. הקבוצה אמנם סיימה במקום השמיני, אך ירדה לליגת המשנה, כיוון שבמקסיקו המיקום בטבלה בארבע העונות הקודמות הוא שקובע את הקבוצות היורדות. למרות התעניינות מצד באנפילד הארגנטינאית, החליט גוארדיולה לפרוש, בגיל 35.

נבחרת לאומית

גוארדיולה ייצג את ספרד לראשונה באולימפיאדת ברצלונה (1992). הוא שותף בכל משחקי הנבחרת האולימפית והבקיע שער בודד, במשחק הפתיחה מול נבחרת קולומביה. בגמר הטורניר ניצחה הנבחרת הספרדית 2–3 את נבחרת פולין וגוארדיולה, יחד עם שאר שחקני הנבחרת, זכה במדליית זהב.
ב-14 באוקטובר 1992 שיחק לראשונה במדי נבחרת ספרד, כשנכנס כמחליף במשחק מול נבחרת צפון אירלנד. במשחק הבא, מול נבחרת לטביה, הבקיע את שערו הראשון במדים הלאומיים. בשנותיו הראשונות לא השתלב היטב בנבחרת, תחת המאמן חבייר קלמנטה. למרות זאת, הוא זומן לסגל הנבחרת במונדיאל 1994 והבקיע שער אחד בשני משחקים בהם שותף, מבין חמישה משחקים של הנבחרת בכל הטורניר.
החלפת גוארדיולה במשחק מול נבחרת קפריסין ב-7 בספטמבר 1994 סימנה את הדחתו מהנבחרת לשנתיים הבאות. גוארדיולה לא נכלל בסגל הנבחרת עד לאחר יורו 1996, בו אִכזבה. תקופתו השנייה במדים הלאומיים נמשכה כשנה, עקב פציעה חמורה שסבל ממנה בסוף שנת 1997. הוא החלים מהפציעה לפני מונדיאל 1998, אך משום שלא היה בכושר גופני מספק, נאלץ להיוותר מחוץ לסגל גם בטורניר זה. שיבתו השנייה הייתה ב-27 במרץ 1999, במשחק כנגד נבחרת אוסטריה, עת חוסה אנטוניו קמאצ'ו אימן את הנבחרת.
גוארדיולה פתח בכל משחקי נבחרת ספרד ביורו 2000, שנערך בהולנד ובבלגיה, עד הדחתה ברבע הגמר על ידי נבחרת צרפת. לאחר שעזב את ברצלונה ערך את הופעת הפרידה שלו מהנבחרת, במשחק מול נבחרת מקסיקו ב-14 בנובמבר 2001. גוארדיולה הפגין יכולת טובה לפני מונדיאל 2002, אך הפציעה בברכו כחודש לפני הטורניר מנעה ממנו להשתתף בו.
בסך הכול ערך 47 הופעות והבקיע חמישה שערים בשורות הנבחרת.
בנוסף להופעותיו במדי נבחרת ספרד, היה גוארדיולה קפטן נבחרת קטלוניה. הוא ערך את משחק הבכורה שלו במשחק מול קבוצתו, ברצלונה, ב-24 ביוני 1995. מאז צבר שמונה הופעות נוספות, האחרונה שבהן ב-25 בדצמבר 2005, נגד נבחרת פרגוואי. אחד המשחקים הזכורים של גוארדיולה בנבחרת קטלוניה היה זה מול נבחרת צ'ילה ב-28 בדצמבר 2001, כשחזר לברצלונה מפני שהיה מושעה ממשחק באיטליה בשל חשד לשימוש בסטרואידים.

סגנון משחק

גוארדיולה היה קשר מוכשר שניחן בראיית משחק טובה. תפקידו בברצלונה תואר כ"כדורגלן המארגן" של הקבוצה. גוארדיולה אמנם לא היה מהיר או זריז כשחקנים אחרים, או בעל כושר גופני מהמעלה הראשונה, אך מבחינה התקפית נודע גוארדיולה בזכות יכולת המסירה המדויקת והמתוזמנת היטב שלו למרחקים ארוכים, שהניבה לאורך השנים מעל ל-160 בישולים לחבריו לקבוצה בברצלונה. כמו כן, יכולת הבקעת השערים שלו הסתמכה על בעיטות ארוכות טווח ועוצמתיות. באופן זה הבקיע את מרבית שערי השדה שלו בקריירה. מבחינה הגנתית, הצליח גוארדיולה להקדים, הודות לראיית המשחק שלו, את יריביו ובכך לחטוף מהם את הכדור באופן נקי.
גוארדיולה הטביע את חותמו על חולצה מספר 4, שלבש במשך רוב הקריירה שלו. כשאוהדי ברצלונה מתייחסים ל"מספר 4 קלאסי", הם מתכוונים לשחקן שעמדתו וסגנונו דומים לאלו של גוארדיולה. נאמר כי שחקנים שגדלו במערכת הנוער של ברצלונה, כדוגמת צ'אבי, אנדרס אינייסטה וססק פברגאס, חונכו לשחק כמו גוארדיולה ורואים בו מודל לחיקוי.

קריירת אימון

בקיץ 2005 החל גוארדיולה ללמוד בקורס מאמנים של התאחדות הכדורגל הספרדית. שנה לאחר פרישתו, ב-21 ביוני 2007, החל לאמן את ברצלונה ב', קבוצת המילואים של ברצלונה (יחד עם עוזרו פרנססק וילאנובה). בהנהגתו, עלתה הקבוצה מן הליגה הרביעית בספרד לליגה השלישית. תחילת העונה הייתה לא קלה לקבוצה, והיא התקשתה מאוד במשחקי החוץ שלה. בחלון ההעברות צירף שחקן חדש לקבוצה, ובכך הצליח גוארדיולה לשנות את מצבה, ולראיה הגיעו שני ניצחונות חוץ רצופים. רצף תוצאות חיוביות הבטיח, ארבעה מחזורים לסיום העונה, את הגעת הקבוצה לפלייאוף המכריע את העלייה לליגה השלישית. בזכות ניצחון במחזור האחרון זכתה הקבוצה באליפות הליגה הרביעית בפעם השנייה בתולדותיה. לאחר מכן ניצחה בפלייאוף ועלתה לליגה השלישית.

פילוסופיית האימון של גוארדיולה

בתום העונה התמנה להיות מאמן הקבוצה הבוגרת. חמשת השחקנים שהוחתמו בחלון ההעברות של הקיץ היו דני אלבס, סיידו קייטה, אלכסנדר חלב, מרטין קאסרס וג'רארד פיקה. גוארדיולה, בדומה לקודמו פרנק רייקארד, יישם מערך 4-3-3. אך למרות הדמיון במערך הבסיסי של הקבוצה, ההבדל בין שני המאמנים ניכר מאוד. שחקני ההתקפה של הקבוצה הפעילו לחץ על שחקני ההגנה של היריב וניסו פעמים רבות יותר לחטוף את הכדור קרוב לשער היריבה. שחקני הקבוצה החלו להחזיק בכדור משך זמן רב יותר מאשר בעבר, תוך שהם מניעים את הכדור בסבלנות ומתמסרים בעיקר במסירות קצרות וזריזות, בנגיעה בודדת בכדור. טקטיקה זו הסתמכה במידה ניכרת על הכישרון והיכולת הטכנית של השחקנים, למשל אלו של הקשרים צ'אבי ואנדרס אינייסטה. בזכות אסטרטגיה זו, היו לשחקני הקבוצה היריבה פחות הזדמנויות לתקוף מצד אחד, ומצד שני הם נעשו מותשים ומתוסכלים בניסיון לחטוף את הכדור.
גם מחוץ למגרש יישם גוארדיולה כללים שונים. אחד הבולטים שבהם היה ההקפדה הרצינית על משמעת בקרב שחקני הקבוצה, ובראשם הוקפד על ההגעה בזמן לאימונים. שחקנים שאיחרו קיבלו קנס כספי, ללא קשר למעמדם החברתי או המקצועי. בנוסף לכך, התקיימה בקרה רבה סביב הרגלי התזונה של השחקנים. בניגוד לתקופתו של רייקארד, חויבו השחקנים לאכול במועדון ארוחות בוקר וצהריים, שהורכבו ממאכלים מזינים. הבדל בולט נוסף בין שני המאמנים הייתה הגישה לחדר ההלבשה של הקבוצה. גוארדיולה לא התיר לגורמים זרים (כגון אנשי תקשורת), כמו גם לרוב עובדי המועדון, להיכנס אליו, לעומת רייקארד שלא הגביל את הכניסה לחדר ההלבשה.

ברצלונה

עד סיום הסיבוב הראשון בליגה זכתה הקבוצה להצלחה רבה – היא הגיעה למקום הראשון הן בבית בליגת האלופות והן בליגה הספרדית, עם הפרש של 12 נקודות מהמקום השני וממוצע שערי זכות של שלושה למשחק. הקבוצה השלימה את הסיבוב הראשון המוצלח ביותר בתולדות הליגה, עם 50 נקודות.
גוארדיולה הנהיג את ברצלונה בדרכה לזכייה בטרבל ראשון בהיסטוריה של הכדורגל הספרדי – זכייה באליפות ספרד, בגביע המלך ובליגת האלופות באותה עונה. בדרכה לאליפות הבקיעה ברצלונה 105 שערי זכות - שיא של המועדון – והביסה את יריבתה בליגה, ריאל מדריד, באצטדיונה הביתי בתוצאה 2:6. בדרכה לזכייה באליפות אירופה ניצחה את אולימפיק ליון, באיירן מינכן וצ'לסי, ובמשחק הגמר את מנצ'סטר יונייטד. בעקבות הזכייה בליגת האלופות הפך גוארדיולה למאמן הצעיר ביותר שזוכה בתואר זה בפרט ובטרבל בכלל.
בקיץ הבא הוחתמו במועדון, לפי בקשתו של גוארדיולה, השחקנים זלאטן איברהימוביץ', מקסוול ודימיטר צ'יגרינסקי. עונתו השנייה בקבוצה הבוגרת החלה בזכייה בשני תארים: בסופר קאפ הספרדי ובסופר קאפ האירופי, לאחר שהקבוצה גברה על אתלטיק בילבאו ושחטאר דונצק, בהתאמה. בעונה זו לוח המשחקים של הקבוצה היה עמוס במשחקים רבים, שכן הקבוצה השתתפה במספר רב של מפעלים, ולפיכך החל צוות האימון להכין סרגל מאמצים, תוכנית אימונים עונתית וייחודית שבה מידת הקושי באימונים דינאמית ותלויה במיקום בציר הזמן של העונה. על פי התוכנית, עד חודש אוקטובר לא הושם דגש על הכושר הפיזי של השחקנים, והוא היה נמוך יחסית, אך הוא נבנה בהדרגה לקראת שיא ראשון בנובמבר ובדצמבר, בהם נערכו הקלאסיקו ואליפות העולם לקבוצות. בינואר ובפברואר שוב הופחת הדגש שהושם על הכושר הפיזי, ולבסוף הוא עלה לשיא נוסף למשך השלבים המכריעים בליגת האלופות ובליגה הספרדית. בדצמבר זכה גוארדיולה עם הקבוצה באליפות העולם לקבוצות לאחר ניצחון בגמר על אסטודיאנטס. בכך השלימה הקבוצה זכייה בשישה תארים בשנת 2009, הישג שלא השיגה אף קבוצה אירופית עד אז. בינואר 2010 סוכמה עם גוארדיולה הארכת חוזהו בברצלונה לשנה נוספת, עד סוף עונת 2010/2011.
בעונה זו קידם גוארדיולה את שחקני הבית הצעירים פדרו וסרחיו בוסקטס, שתפסו מקום קבע בהרכב על חשבונם של יאיא טורה ותיירי הנרי הוותיקים יותר. יתר על כן, החל להשתמש במערך 4-4-1-1, כשהוא מציב את ליונל מסי בעמדת החלוץ הנסוג, במקום עמדת הקיצוני ימני ששיחק בה לפני כן, מאחורי איברהמוביץ' כחלוץ המרכזי. מעבר זה התגלה כיעיל מאוד עבור הקבוצה בכלל, שזכתה באליפות עם 99 נקודות, מספר הנקודות הגבוה ביותר שצברה קבוצה ספרדית בליגה עד אותה עונה, ועבור מסי בפרט, שהבקיע בעונה זו כמות שיא של שערים בכל המסגרות - 47 בסך הכול. בליגת האלופות, הודחה ברצלונה בחצי הגמר על ידי אינטר מילאנו, ששיחקה בשיטת משחק הגנתית מאוד, בייחוד במשחק הגומלין, בניגוד לשיטה ההתקפית של ברצלונה.
לקראת עונת 2010/2011 עבר סגל השחקנים מספר שינויים נוספים. איברהמוביץ', טורה וצ'יגרינסקי עזבו, ומנגד הצטרפו אל הקבוצה דויד וייה, אדריאנו וחאבייר מסצ'ראנו. בעונה זו שינה שוב גוארדיולה את מערך המשחק של הקבוצה – הוא החזיר את מערך ה-4-3-3, אך השאיר את מסי לשחק במרכז, כחלוץ נסוג, ואת וייה הסיט לצד שמאל, במקום עמדת החלוץ המרכזי אליה התרגל בקבוצותיו הקודמות. ברצלונה צברה נקודות בליגה בקצב דומה לעונה הקודמת, ובסופה זכתה באליפות שלישית ברציפות. אחד מהשיאים בעונה זו היה בניצחון 0:5 בקלאסיקו מול ריאל מדריד. בעונה זו אירע תקדים ייחודי בהיסטוריית ההתמדדויות בין ברצלונה וריאל מדריד – השתיים התמודדו ארבע פעמים בהפרש של 18 ימים - בליגה, בגמר גביע המלך ופעמיים בחצי גמר ליגת האלופות. במשחק הליגה נפרדו הקבוצות בתיקו 1:1, אך בגמר הגביע נוצחה ברצלונה בתוצאה 1:0. לאורך ימים אלו התלונן ז'וזה מוריניו, מאמן ריאל מדריד, על כך שפעמים רבות נעשה שיפוט לא צודק לטובתה של ברצלונה. דבריו גררו תגובה לא שגרתית מצד גוארדיולה, שקילל את מוריניו במהלך מסיבת עיתונאים שהתקיימה לפני המשחקים במסגרת ליגת האלופות. לבסוף הצליחה ברצלונה להעפיל לגמר ליגת האלופות לאחר ניצחון בתוצאה מצטברת של 3:1. בגמר פגשה ברצלונה את מנצ'סטר יונייטד, אלופת אנגליה, ניצחה בתוצאה 3:1 וזכתה בליגת האלופות בפעם השנייה בתוך שלוש שנים.
עונתו הרביעית של גוארדיולה בברצלונה החלה עם עזיבתם של גבריאל מיליטו, ז'פרן ובויאן קרקיץ'. שתי רכישות משמעותיות בוצעו במהלך חלון ההעברות של הקיץ: אלכסיס סאנצ'ס עבר מאודינזה וססק פברגאס, שגדל במחלקת נוער של ברצלונה, עבר מארסנל. שני שחקנים קודמו באופן מלא מברצלונה ב': טיאגו אלקנטרה ואנדראו פונטאס. באוגוסט זכתה ברצלונה בסופר קאפ הספרדי הודות לניצחון ריאל מדריד בתוצאה המצטברת 5:4. ב-26 באוגוסט זכתה ברצלונה בסופר קאפ האירופי לאחר שניצחה את פורטו 2:0. עם התואר הזה הפך גוארדיולה למאמן המעוטר ביותר בהיסטוריית המועדון, עם 12 תארים, חולף על פני יוהאן קרויף. את שנת 2011 סיימה ברצלונה עם זכייה בתואר החמישי לשנה זו – היא זכתה באליפות העולם לקבוצות לאחר שהביסה את יריבתה הברזילאית, סנטוס, 4:0.
ב-9 בינואר 2012 נבחר גוארדיולה למאמן השנה של פיפ"א. למרות ניצחון 3:1 בקלאסיקו נגד ריאל מדריד שנערך בסנטיאגו ברנבאו בדצמבר, הייתה ברצלונה מאחורי מדריד בטבלה במשך רוב שלבי העונה, והפסד 2:1 בקאמפ נואו ב-21 באפריל חתם באופן מעשי את האליפות לטובתה של מדריד, שהייתה ביתרון 7 נקודות על פני ברצלונה 4 משחקים לפני סיום העונה. שלושה ימים מאוחר יותר, ב-24 באפריל, הודחה ברצלונה בחצי גמר ליגת האלופות על ידי צ'לסי, לאחר שסיימה את המשחק בקאמפ נואו בתיקו 2:2 והפסידה בתוצאה המצטברת 3:2. ב-27 באפריל הודיע גוארדיולה כי יסיים את תפקידו כמאמן ברצלונה בסוף עונת 2011/2012, כשהוא מציין שעייפות היא הסיבה המרכזית להחלטתו. יום לאחר מכן נודע כי מחליפו כמאמן הקבוצה יהיה עוזרו, טיטו וילאנובה. ברצלונה העפילה לגמר הגביע הספרדי לאחר שגברה בדרך על ריאל מדריד ברבע הגמר ועל ולנסיה בחצי הגמר. משחק הגמר, שנערך ב-30 במאי, היה משחקו האחרון של גוארדיולה כמאמן הקבוצה, והוא נפרד ממנה עם ניצחון 3:0, התואר ה-14 שהוא זוכה עמה.

באיירן מינכן

לאחר סיום תפקידו כמאמן ברצלונה, לקח גוארדיולה שנת שבתון, שאת רובה בילה בניו יורק. ב-7 בינואר 2013 נבחר גוארדיולה למקום השלישי במאמן השנה של פיפ"א. ב-16 בינואר נודע כי גוארדיולה יהיה מאמנה של באיירן מינכן הגרמנית לאחר סיום עונת 2012/2013, אז יעזוב את הקבוצה המאמן יופ היינקס. בעונה זו זכתה באיירן מינכן עם היינקס בטרבל – זכייה בליגת האלופות, אליפות הבונדסליגה והגביע הגרמני. גוארדיולה החל את תפקידו ביוני 2013. כבר במסיבת העיתונאים הראשונה של גוארדיולה כמאמן באיירן מינכן הובן כי למד גרמנית על מנת להשתלב טוב יותר בסביבה החדשה. בקיץ החל גוארדיולה להתאים את סגל הקבוצה לפי חזונו. בין היתר, צורפו מריו גצה ותיאגו אלקנטרה ומריו גומז עזב לפיורנטינה. משחקו הרשמי הראשון עמה היה בסופר קאפ הגרמני, אז הפסידה באיירן מינכן 4:2 לבורוסיה דורטמונד. ב-30 באוגוסט זכה בתואר ראשון עם באיירן, זכייה בסופר קאפ האירופי, לאחר שקבוצתו גברה בדו-קרב בעיטות עונשין על צ'לסי. בדצמבר זכה גוארדיולה בפעם השלישית כמאמן באליפות העולם לקבוצות, כשבאיירן מינכן גברה על ראג'ה קזבלנקה בגמר הטורניר.
אחד המהלכים המרכזיים שביצע גוארדיולה היה הסטתו של פיליפ לאהם, המגן הימני של הקבוצה, לעמדת הקשר האחורי. ב-25 במרץ 2014 זכה עם באיירן מינכן באליפות הבונדסליגה, אחרי ניצחון 3:1 על הרטה ברלין. זו הייתה האליפות המהירה ביותר בתולדות הבונדסליגה, 7 מחזורים לסיום העונה. גוארדיולה ובאיירן מינכן שברו את שיאם של קייזרסלאוטרן שאומנה על ידי קרל-היינץ פלדקמפ לרצף המשחקים הגדול ביותר ללא הפסד מתחילת העונה. השיא הקודם עמד על 14 משחקים בעונת 1978/1979, והשיא החדש של באיירן נקבע על 28 משחקים, לאחר שבאיירן הפסידה לאוגסבורג במחזור ה-29. במשחק זה גם תם רצף של 53 משחקים ללא הפסד עבור באיירן. באיירן מינכן הגיעה לחצי גמר ליגת האלופות, שם פגשה את ריאל מדריד. במשחק הראשון, שנערך בסנטיאגו ברנבאו, הפסידה באיירן 1:0, ובגומלין שנערך בביתה של באיירן, האליאנץ ארנה, היא הובסה 4:0 והודחה מהמפעל. את עונת 2013/2014 חתמה הקבוצה עם זכייה בגביע הגרמני, לאחר שגברה על בורוסיה דורטמונד בהארכה בתוצאה 2:0.
בקיץ 2014 עבר סגל הקבוצה תמורות משמעותיות. הצטרפו חואן ברנט וצ'אבי אלונסו הספרדים ומהדי בנעטיה הבלם המרוקאי. הקשר טוני קרוס עזב לריאל מדריד, ובעמדת החלוץ הגיע רוברט לבנדובסקי במקומו של מריו מנדזוקיץ', בטענה שהוא לא מתאים לסגנון המשחק של גוארדיולה. עונת 2014/2015 החלה עם הפסד נוסף לבורוסיה דורטמונד בסופר קאפ הגרמני, הפעם בתוצאה 2:0. בעונה זו קידם גוארדיולה את שחקן מחלקת הנוער של באיירן מינכן ג'אנלוקה גאודינו, בעודו בן 17. ב-21 באוקטובר, במשחק שלב הבתים של ליגת האלופות, הביסה באיירן מינכן את רומא 7:1 בביתה וכך קבעה את ניצחון החוץ הגדול ביותר של באיירן בהיסטוריית המפעל. בהמשך דרכה בליגת האלופות, הביסה באיירן את שחטאר דונצק 7:0 ב-11 במרץ 2015, בשמינית גמר המפעל. במשחק הראשון של רבע הגמר הפסידה 3:1 לפורטו, אולם במשחק הגומלין הצליחה לנצח 6:1 ולהעפיל לחצי הגמר, בפעם הרביעית ברציפות עבור הקבוצה. בחצי הגמר פגשה באיירן מינכן את ברצלונה, קבוצתו הקודמת של גוארדיולה. במשחק הראשון היא הובסה 3:0, ולמרות ניצחון 3:2 בגומלין, היא הודחה מהמפעל. בסוף אפריל הבטיחה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות את זכייתה באליפות הבונדסליגה. ב-28 באפריל, בחצי גמר הגביע הגרמני, הפסידה באיירן לבורוסיה דורטמונד בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר ששחקניה החטיאו את כל 4 בעיטותיהם.
במהלך עונת 2015/16 הודיע גוארדיולה כי יעזוב את התפקיד בתום העונה.

מנצ'סטר סיטי

ב-1 בפברואר 2016 חתם גוארדיולה על חוזה ל-3 שנים בקבוצה, והחל את עבודתו בקבוצה לקראת עונת 2017/2016. ב-25 בפברואר 2018 גוארדיולה זכה עם סיטי בתואר הראשון שלו כמאמן הקבוצה, בגביע הליגה האנגלי לאחר ניצחון 3-0 על ארסנל. ב-15 באפריל 2018 גוארדיולה זכה עם סיטי בגביע הליגה ובאליפות הפרמייר ליג. בעונה זו גוארדיולה הוביל את סיטי לעונה שוברת שיאים בפרמייר ליג בה המועדון שבר את שיא צבירת הנקודות לעונה, שיא כיבוש השערים לעונה ועוד. ב-24 בפברואר 2019, זכה גוארדיולה פעם נוספת בגביע הליגה לאחר ניצחון 4:3 בפנדלים על קבוצת צ'לסי (0:0 בתום 90 דקות). בזכות העונה המצוינת של סיטי גוארדיולה זכה בתואר מאמן העונה בפרמייר ליג והאריך את חוזהו במועדון עד 2021.

חיים אישיים

גוארדיולה הביע זיקה לאומה הקטלאנית לאורך חייו – הוא התעקש לדבר קטלאנית ולעיתים, לאחר שקבוצתו ניצחה, התעטף בדגל קטלוניה. הוא תומך נלהב בשירה לאומית קטלאנית, וב-2003 העניקה לו התאחדות Òmnium Cultural את פרס "Premi Bages de Cultura", על שום מחויבותו לזהות והתרבות הקטלאנית. גוארדיולה אף נחשב כמייצג בולט להיותו של מועדון הכדורגל ברצלונה סמל לשאיפה להגדרה לאומית קטלאנית.
גוארדיולה דגמן במספר הזדמנויות, כאשר הבולטות שבהן היו בעבור מעצב הבגדים הקטלאני אנטוני מירו.
גוארדיולה נשוי לכריסטינה סרה, ולזוג נולדו שתי בנות, ב-2000 וב-2008, ובן ב-2003.