google/wiki40b huggingface dataset:
פאחארניק

פאחארניק (ברומנית: Paharnic) הוא תואר אצולה בנסיכויות הרומניות שניתן לבויאר הממלא את תפקיד שר המשקאות.
המילה פאחארניק נגזרת מהמילה הרומנית "פאחאר" (Pahar), שמשמעותה היא כוס. תפקידו הראשון של הפאחארניק היה למזוג משקה לכוס השליט ולטעום ממנו, כדי לוודא שאין בו רעל.
היו שלוש דרגות של פאחארניקים, הפאחארניק הגדול, שהיה גם פרקלאב של קוטנאר ושל חרלאו, פאחארניק שני ופאחארניק שלישי. הפאחארניק הגדול היה מושיט לשליט את כוס היין הראשונה, הפותחת את המשתה. הפאחארניק הוא אחד מחברי מועצת השליט ומשגיח על כרמי ענבי היין של השליט ולפי הוראתו פותחים בקטיף הענבים. הפאחארניק גם גובה את מעשר היין עבור השליט.
מאפיית אבולעפיה

היסטוריה

המאפייה נפתחה לראשונה ב-1879 על ידי מסעוד אבולעפיה ועם השנים צברה מוניטין בעיר יפו ובסביבתה והפכה לאחד הסמלים המוכרים של העיר.
החל משנת 1969 החלה המאפייה במנהג של סגירת המאפייה בחגי ישראל לכיבוד הלקוחות היהודים שלה והתפרסמה בזכות מנהג זה ברחבי הארץ.
סניפים נוספים נפתחו בשנת 2007 בראשון לציון על ידי חמיס אבולעפיה ובנו טארק, ברחוב אבן גבירול בתל אביב בבעלות סעיד אבולעפיה, בנו של אחמד, הבכור שבאחים ובשנת 2000 בטיילת הרברט סמואל שבתל אביב. סניפי המאפייה נשלטים על ידי חמשת האחים ממשפחת אבולעפיה - אחמד, סמי, חמיס, חאלד וואליד וילדיהם.  בשנת 2017 נפתחו מאפיות נוספות ברחוב הסיבים בפתח תקווה ובנמל תל אביב.
בנוסף למאפיות מפעילה המשפחה מסעדה בשרית הממוקמת ממול למאפייה ברחוב יפת, וכן חולשת המשפחה על מסעדות, עסקים ונדל"ן ברחבי תל אביב יפו.
המאפייה שבבעלות המשפחה מיפו פועלת למען קידום השלום וההידברות בין יהודים וערבים. היא פתוחה בכל שעות היממה, אולם מאז הקמת מדינת ישראל המאפייה נסגרת בפסח וביום כיפור, כמחווה ללקוחות היהודים.
כמו כן האח חאלד נורה ונהרג על ידי יהודי בשנת 2002, ככל הנראה על רקע לאומני, וכתגובה המשפחה תרמה 100 אלף דולר לשיקומו של בית הכנסת היהודי שבכיכר השעון ביפו.
האח חמיס שימש בעברו ככתב לענייני ישראל ונחשב לאוהד ישראל בטלוויזיה ובתקשורת המצרית, כמו כן הגיש תוכנית ברדיו תל אביב אשר קראה לדו-קיום ושכנות טובה בין היהודים והערבים בעיר ובכלל.
כמו כן ב-2017 פתחה הרשת סניף כשר למהדרין ללקוחות היהודים המסורתיים והדתיים בפתח תקווה.
המכון לתרגום ספרות עברית

המכון לתרגום ספרות עברית (או בקיצור המכון לתרגום; באנגלית: The Institute for the Translation of Hebrew Literature,‏ ITHL) הוא מוסד ממשלתי ישראלי הפועל לשם תרגום הספרות העברית החדשה ללשונות לועזיות, והפצתה בארצות העולם.
למכון שורת הישגים מוכרים בתרגום והפצת הספרות העברית החדשה בעולם, ויש לו חלק נכבד בהצלחה של סופרים וסופרות ישראלים בשוקי הספרים באירופה, בסין ובמקומות נוספים. במכון ישנה גם ספרייה שהיא מעין ארכיון קטן שבו נשמרים רבים מתרגומי העברית לשפות העולם. המכון נמצא מזה שנים רבות בעיר רמת גן.

היסטוריה

הצעה להקמת המכון הועלתה על ידי ישראל כהן בכינוס של המועצה הציבורית לתרבות ואמנות. הרעיון נכלל בהמלצות של הנהלת המועצה ביוני 1960, הגם שהיו לו גם מתנגדים, כמו מתי מגד ושלמה גרודזנסקי.
המכון הוקם בשנת 1961, כשיתוף פעולה בין המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, משרד החינוך, משרד החוץ, הסוכנות היהודית ואגודת הסופרים. יושב ראש ההנהלה היה ישראל כהן, מזכיר ההנהלה והעורך הראשון היה יוסף מכמן-מלקמן ומרכז המכון היה יוסף בר. הפעילות הראשונה של המכון הייתה הכנת שלוש אנתולוגיות של יצירות מתורגמות, לשירה, סיפור ומסה. באפריל 1962 קיים המכון כינוס מתרגמים.
משנת 1966 עמד בראש המכון בנימין יצחק מיכלי ובשנת 1972 נתמנה ד"ר יוסף מכמן מלקמן ליו"ר המכון.
בשלושים השנים האחרונות עומדת בראש המכון לתרגום נילי כהן.
עמית פרקש

תחילת דרכה

ב-1991 כתינוקת בת שנתיים משפחתה שבה עמה מקנדה לישראל, והם התגוררו ברמת השרון ובקיסריה, ולמדה בבית הספר המשותף במעגן מיכאל. פרקש התפרסמה לראשונה בשנת 2006, כאשר הקליטה את השיר "מיליון כוכבים" לזכרו של אחיה, סרן תם פרקש, שנהרג בהתרסקות מסוק במהלך מלחמת לבנון השנייה. את השיר כתב והלחין חברו של תום, יפתח קרזנר, ופרקש ביצעה אותו לראשונה בהלוויתו של אחיה. השיר הושמע בתחנות הרדיו, והפך להיות אחד השירים המזוהים ביותר עם המלחמה.
את שירותה בצה"ל עשתה בלהקת חיל האוויר. במקביל היא לוהקה לאחד התפקידים במחזמר "היי סקול מיוזיקל", שהתבסס על הסרט האמריקאי המצליח "היי סקול מיוזיקל". המחזמר, שעלה בקיץ 2008, זכה להצלחה מסחרית.

קריירה וההצלחה

ב-2009 הופיעה פרקש בתפקיד משני בסדרה "אלכס בעד ונגד" בערוץ הילדים, ובתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "חצויה" ב-HOT VOD, בתפקיד אלה, נערה מופנמת בת 15, המגלה כי היא חצי ערפד וחצי אדם. בחנוכה באותה השנה השתתפה בפסטיגל, בתפקיד הזמיר הקיסרי. ב-2010 הוציאה את הסינגל "משהו חדש". ב-2011 השתתפה ב-"i פסטיגל game on" בתפקיד מידנייט וזכתה במקום השלישי. ב-2012 השתתפה בסתאאאם! בתפקיד הנמתחת לאחר מכן בעונה השנייה שימשה בתפקיד המותחת את אליאנה תדהר וכן את ירדן הראל. ב-2012 השתתפה בעונתה השביעית של "רוקדים עם כוכבים", העפילה לגמר וזכתה במקום השלישי.
ב-2013 השתתפה בשעשועון כלוב הזהב יחד עם חבר המשפחה תומר שוף.ב־2014 השתתפה פרקש בסדרת הילדים "מועדון החנונים" והנחתה את הסדרה "איטי ועצבני" לצד אסף פורמן. ששניהם עם מרב פלדמן מנחים את הערוץ ושתי הסדרות משודרות כעת בערוץ זום.
בקיץ 2014 החלה להנחות בתוכניות "להתעורר בכיף" ו"אולפן הילדים" בערוץ 20. ב-2014 החלה להופיע במופע שלה. בקיץ 2014 השתתפה פרקש במחזמר "ספר הג'ונגל" בספארי ברמת גן.
ב-8 בפברואר 2015 יצא הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, "לידך", בבימוי רומן בוצ'אצקי.
ב-3 במאי 2015 יצא הסינגל השני מתוך אלבום הבכורה שלה, "לכי אצל הים".
ב-10 במאי 2016, ערב יום הזיכרון, הוציאה את השיר "יום הולדת" במסגרת פרויקט ליום הזיכרון בשיתוף ווינט, לינקטון, רשת גימל ויד לבנים בשם "שיר וזיכרון". באותו היום הקריאה מכתב שכתבה בקונסוליה הישראלית באטלנטה.
ב-2017 הופיעה בתפקידים ראשיים בסרטי הקולנוע "מסע הטבעת", "כמעט מפורסמת" ו"מועדון החנונים: הסרט". בנוסף באותה השנה הופיעה בתפקיד אודרי במחזמר "חנות קטנה ומטריפה" מטעם הפקת הסיום של שחקני שנה ג' בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
ב-2018 גילמה בתיאטרון הבימה את מיקה במחזמר "מיקה שלי" המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום, וכמו כן, את דמותה של מריה פון טראפ בחלק מההצגות של צלילי המוסיקה.
החל מאוגוסט 2019 משחקת בהצגה המוזיקלית "אביב מתעורר" שמוצגת בתיאטרון הבימה.

חיים אישיים

הייתה בת זוג של יון תומרקין.
ב-16 במרץ 2019 התארסה לבן זוגה, יאיר יונס. ב-19 בספטמבר באותה שנה השניים נישאו.
הספק מתפרץ

הספק מתפרץ הוא המדע והטכנולוגיה של אגירת אנרגיה במהלך זמן יחסית ארוך, ושחרורה בזמן קצר מאוד. כמובן שסך כל האנרגיה נשמרת, אולם השחרור המהיר של האנרגיה מביא להספק רגעי גבוה. האנרגיה נאגרת לרוב בשדות אלקטרוסטטים (קבלים), שדות מגנטיים (סלילים), כאנרגיה מכנית (על ידי שימוש בגלגלי תנופה, למשל), או כאנרגיה כימית (סוללות זרם גבוה או חומרי נפץ).
לדוגמה, קבל המכיל ג'ול אחד של אנרגיה הנפרק במהלך שנייה אחת, מפיק הספק של 1 וואט. אם כל האנרגיה תיפרק בזמן של מיקרושנייה, ההספק ייגדל פי מיליון ויגיע ל-1 מגהוואט.
טכנולוגיה של הספק מתפרץ נמצאת בשימוש במכשירים כגון מכ"ם, מאיץ חלקיקים, פצצה אלקטרומגנטית, לייזרים בהספק גבוה, ובמחקר בנושאים כמו שדות מגנטיים אולטרה-חזקים והיתוך גרעיני.
הטכנולוגיה פותחה במהלך מלחמת העולם השנייה, ושימשה במכשירי מכ"ם, המצריכים פולסים מהירים של הספק גבוה.
Dance to This

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי טרוי סיון, אוסקר הולטר, לילנד ונוני באו והופק על ידי הולטר. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הרית'ם אנד בלוז. שיתוף פעולה זה, הוא הראשון בין סיון לגרנדה.
בנוסף לכך, זכה השיר למעמד הזהב באוסטרליה, על סך מכירות של כ-35,000 עותקים בסך הכל.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ ה-Vevo של טרוי סיון ב-19 ביולי 2018. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סיון עומד במרכז כיתה, תוך שהוא מתחיל לשיר. לאחר מכן, מצטרפת אל שירתו גרנדה והשניים פוצחים בריקוד.
נכון לינואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-116 מיליון צפיות.
רבי יוסי בן דורמסקית

דורמסקית

הפרשנים והחוקרים נתנו דעתם על השם "דורמסקית". יש המפרשים (ספר יוחסין השלם), כי מדובר בשם מקום מוצאו של רבי יוסי, שהעיד על עצמו שהוא מדמשק ומשמעות דורמסקית = דמשק. לפי הסבר זה מתקבל השם "יוסי איש דורמסקית". לדעת אחרים (סדר הדורות), דורמסקית אינו שם מקום, אלא שמו של אביו של רבי יוסי. דעה מעניינת נוספת מובאת ב"אגדות התנאים" ספרו של החוקר ר' בנימין זאב (וילהלם) בכר, כי דורמסקית היה שמה של אימו של רבי יוסי, וזו הייתה גיורת מדמשק.

מחלוקותיו עם רבי יהודה

רבי יוסי שהיה מן הדור השלישי, היה כבר זקן כאשר התפלמס עם רבי יהודה שהיה בן הדור הרביעי. את פער הגילאים ביניהם אנו יכולים לשמוע מסגנון דבריו של רבי יוסי, והסמכותיות שבהם.
נסים דוד עזראן

ביוגרפיה

נולד ביפו לרב שמואל עזראן, אב בית הדין של העדה המערבית בירושלים ולריקה בן יאיר. סבו מצד אביו הוא הרב מרדכי עזראן.
בשנת ה'תרפ"א עבר להתגורר עם אביו ומשפחתו בירושלים, שם החל ללמוד בישיבת פורת-יוסף בעיר העתיקה בירושלים רבותיו שם היו הרב יעקב עדס והרב עזרא עטייה.
בשנת ה'תרצ"ג נישא לאביגיל, בתו של הרב יוסף שלוש.
בשנת ה'תש"ד היה בין המועמדים לרבה הראשי הספרדי של חיפה לאחר פטירת הרב אליהו ריינה.
בשנת ה'תש"ז נשלח על ידי הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל לשמש כרב בראשון לציון, שם שימש כרב העדה הספרדית ובני עדות המזרח, כמו כן לימד כר"מ בתלמוד תורה "מקור חיים" בעיר.
בשנת ה'תש"י מונה מטעם הרבנות הראשית לרב העיר התחתית בחיפה ולימד בה בישיבות שונות.
לאחר פטירת אביו בשנת ה'תשט"ז חזר לירושלים. לאחר פטירת הרב מרדכי מיוחס, ראש השוחטים בירושלים, נבחר לשמש תחתיו כחבר לשכת הרבנות בעיר.
עסק בהוראת איסור והיתר במשחטות, וערך סיורים קבועים בנושאי כשרות והשגחה בשחיטה.
נמנה עם פעילי העדה המערבית בירושלים.
נודע כדרשן, ובמשך שנים רבות שימש כשוחט וכמוהל.
בשנת ה'תשכ"ו ייסד את ישיבת "בית שמואל" בשכונת אוהל משה בירושלים על שם אביו, שמטרתה הייתה הכשרת רבנים ודיינים, בשיטת הלימוד שהנהיג החיד"א. בישיבה זו העמיד תלמידים רבים, רבני שכונות וראשי קהילות בתפוצות, ראשי ישיבות, שוחטים ומוהלים. לצד הישיבה ייסד כולל ערב לאברכים וכולל ליל שישי. בין השאר למדו שם הראשון לציון הרב יצחק יוסף, הרב דוד חי אבוחצירא, הרב אלעזר אבוחצירא, ועוד תלמידי חכמים ודיינים. בין התלמידים הרבים שהסמיך לרבנות נמנים: הרב שלמה שלוש, הרב שלום נגר, הרב שמעון גרשון רוזנברג ועוד.
בשנת 1983 רכש מגרש בשכונת הר נוף שבירושלים, לשם העברת מתחם הישיבה אליו, אך לא זכה לעשות זאת בחייו.
הלך לעולמו בירושלים בג' באדר א' ה'תשמ"ד.
מחליפו כראש הישיבה הוא הרב יעקב ועקנין.

הנצחתו

על שמו רחוב הרב ניסים ד. עזראן בירושלים.

צאצאיו

לרב עזראן בן ושבע בנות. בנו, הרב שלום אליהו עזראן, משמש כרב בקהילות הספרדים בסן פרנסיסקו שבארצות הברית. בנותיו - הרבנית צביה אליהו, נישאה לרב מרדכי אליהו; עורכת הדין מלכה זקלר-עזראן; פרופסור דינה פלפל, אשת השופט יהושע פלפל; אורה איש רן, אשת הרב המחנך שלמה איש רן; אסתר רזיאל; המחנכת נאוה ועקנין; והמחנכת רונית בן-ברוך. אחד מנכדיו הוא רבה הראשי של צפת, הרב שמואל אליהו.
התקוממות (סרט)

עלילה

לאחר כיבושה של פולין בידי גרמניה הנאצית רוכזו יהודי העיר ורשה באזור מיוחד המיועד למגורי יהודים, הוא גטו ורשה. כבכל הגטאות, מונה לגטו יודנראט, מועצה של יהודים אשר היו אחראים כלפי השלטון הגרמני. הסרט מגולל את הדילמות המוסריות עמן נאלץ להתמודד אדם צ'רניאקוב, ראש היודנראט בוורשה, שעליו הוטל ביצוע הוראות השלטונות הגרמנים שכללו שליחת היהודים ל"מחנות עבודה במזרח". חברי תנועות הנוער בעלות הגוון הסוציאליסטי מחליטים למרוד בגרמנים ולא לתת יד לרצח אחיהם. הם מתחילים לארגן את אנשיהם במטרה להגן על כבוד העם היהודי, אולם אדם צ'רניאקוב כמנהיג היודנראט מתנגד לפעילות זו. הסרט ממחיש את הדילמות המוסריות של חברי המחתרת בזמן ההכנות למרד: "איך להישאר מוסריים, בחברה לא מוסרית?".
במהלך ההכנות למרד, מוברח אנטק צוקרמן לחלק הארי של ורשה במטרה לאסוף נשק עבור המחתרת היהודית על ידי שיתוף פעולה עם המחתרת הפולנית. עם קבלת ההחלטה על חיסולו של הגטו, כמתנת יום הולדת להיטלר, פותחת המחתרת היהודית באש וגורמת לנסיגתם של הגרמנים. לאחר קרבות ממושכים, עוברים הלוחמים אל הבונקר במילא 18, הגרמנים מגלים מקום מסתור זה, סוגרים את יציאותיו, ומזרימים גז רעיל אל הבונקר. רוב חברי המחתרת נהרגים והניצולים היחידים הם אלו שהצליחו לברוח אל מערכת הביוב.
Hymn for the Weekend

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי כריס מרטין, גאי ברימן, ויל צ'מפיון וג'ון באקלנד והופק על ידי ריק סימפסון, סטארגייט, אביצ'י וכולי. השיר הוא שיר בסגנון האינדי המשלב בתוכו גם את סגנון הרית'ם אנד בלוז. השיר זכה למעמד פלטינה כפולה בארצות הברית.
בנוסף לכך, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של קולדפליי ב-29 בינואר 2016. הקליפ צולם במומבאי וקולקטה ובוים על ידי בן מור. בקליפ ניתן לראות את ביונסה ואת השחקנית ההודית סונאם קאפור.
נכון לפברואר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-1.1 מיליארד צפיות.
פחד ממים

פחד ממים (באנגלית: Aquaphobia; בתעתיק מאנגלית: אקוופוביה) הוא פוביה ספציפית המתבטאת בפחד מתמשך, בלתי רציונלי ובלתי נשלט ממים. פוביה זו היא מעבר לשליטתו של הלוקה בה, והיא עלולה להפריע לחיי היום יום. 
אנשים עשויים לסבול מפחד זה למרות שלרוב הם מבינים כי המים באוקיינוס, בנהר ואפילו באמבטיה אינם מהווים איום וסכנה ממשית. לפיכך הם עשויים להימנע מפעילויות כגון שיט ושחייה, או שהם עשויים להימנע משחייה בים העמוק לדוגמה על אף שהם יודעים לשחות. הפחד עשוי להתעורר גם כשאנשים הלוקים בפוביה זו נרטבים ממים שהותזו עליהם באופן בלתי צפוי, או כשהם נדחפים או מושלכים למים.
יש להבדיל בין מונח זה לבין מונח מקביל בשם הידרופוביה, שהוא גם כן מבטא פחד קיצוני ממים, אך הוא תסמין של כלבת - מחלה נוירולוגית חמורה אשר אחד מתסמיניה הוא פחד כה קיצוני ממים עד כדי חוסר יכולת לשתות.

שכיחות

פחד ממים הוא אחד מתתי הסוגים הנפוצים ביותר של הפוביה הפשוטה, שהיא הצורה הנפוצה ביותר של הפרעות חרדה (בין 8.7% ל-18.1% מהאמריקאים סובלים מפוביות.). במאמר על הפרעות חרדה באיסלנד נמצא כי פחד ממים עשוי להשפיע על 1.8% מהאוכלוסייה האיסלנדית הכללית, או בערך אחד מכל חמישים אנשים.

גורמים

פסיכולוגים מצביעים על כך שפחד ממים עשוי להיווצר בשל מגוון גורמים גנטיים, אישיותיים וחווייתיים. ייתכן שפחד ממים נובע מטראומה שאירעה לאדם במהלך חייו בעקבות התנסות מאיימת עם מים, או שעצם השהות במים, סביבה שאינה מוכרת, מעלה חוויות לא מודעות של חוסר שליטה.
לאונרד לכנר

לאונרד לכנר (בגרמנית: Leon(h)ard Lechner, נולד ב-1553 בקירוב, נפטר ב-1606) היה מלחין גרמני משלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק, שעסק בעריכת יצירות מוזיקליות ועבד עם אורלנדו לאסוס, שאותו הכיר כששר בקאפלת החצר במינכן.

חייו

לכנר נולד בטירול, אך מקום הולדתו המדויק אינו ידוע. הכינוי שאימץ לו לעיתים, "אתיסינוס", מרמז למוצא מעמק אדיג'ה בדרום טירול.
עד שנת 1570 כשהיה בן 14 לערך שימש כנער מקהלה בעיר לנדשט ( landshut ) בדרום מדינת בוואריה. 
לאחר מכן עבר ככל הנראה לתזמורת המלכותית במינכן ,שם הפך לאחד מחסידיו של אורלנדו לאסוס שהיה מגדולי המלחינים בתקופת הרנסאנס. ההשפעה על יצירתו התבטאה בעיקר בהיבט הטכני של הביצוע בשירת החיים והמוות הגרמנית.
בשנת 1575 עבר ככל הנראה לנירנברג ופרסם את האוסף הראשון של יצירותיו בשם: Motectae sacrae. בשנים 1576-1579 עבד על אוסף השירה המודפס של בן תקופתו יקוב רגנארט ובבית הספר סנט לורנס בעיר. בתקופה זו נישא לדורותיאה קאסט, אלמנתו של החלילן העירוני.
בשנת 1584 מונה למנצח הראשי של הדוכס אייטל פרידריך הרביעי בהכינגן. חילוקי דעות עם הדוכס הביאו לפיטוריו. תחנתו הבאה הייתה בעיר טובינגן, ואחריה בקנאנג Backnang) ) שם זכה להגנתו של הדוכס מוירטמברג. משרתו הבאה הייתה כטנור בתזמורת הארמון של שטוטגרט, ובשנת 1589 מונה למלחין הראשי של הארמון. בשנת 1594 מת פטרונו והוא עצמו נפל למשכב. למרות זאת בתקופה זו זכה להכרה ופרסום, ותזמורתו לפופולריות רבה.
במותו זכה להלויה מכובדת ונקבר בחצר כנסית בית החולים בשטוטגרט.
אליקים גצל שלזינגר

קורות חייו

נולד לדוד ואדל (לבית אטלינגר) בב' באב תקע"ג (29 ביולי 1813) בעיר פלהינגן (סמוך לקרלסרוהה).
למד אצל רבי יוסף עטטלינגר ואצל רבי ליב בדננהיימר בקרלסרוה. אחר כך למד בישיבת רבי יעקב עטלינגר (הערוך לנר) במנהיים.
בשנת תקצ"ו כשנתמנה הערוך לנר לכהן כרבה של אלטונא, לקח עמו את תלמידו רבי אליקים ואת רבי שמעיהו הלוי לייסד שם ישיבה. כאשר רבי אליקים מונה לכהן כראש הישיבה שם. באותה תקופה היה מוסר בשבתות שיעורים בקהילת וונדסבק.
בשנת תר"ה, לאחר פטירת רבי יוסף הנובר, בכ"ג באב, נבחר לכהן כמוסר השיעורים בקלויז הישן והחדש בהמבורג, שם כיהן בתפקיד כחמשים שנה.
לאחר פטירת רבי אשר אנשיל שטרן (גר') רבה של המבורג מונה למלאות את מקומו בתפקיד. לאחר כשנה התפטר בעקבות מחלוקת בפרשת קידושי טעות שהייתה בהמבורג.
נפטר בשעת קבלת שבת כ' באלול תר"ס (14 בספטמבר 1900). נקבר ביום ראשון שלאחריו בבית הקברות לנגנפלדה (בגרמנית: Längenfeld) בהמבורג.
היה נשוי לחוה ביילא, ולהם ארבעה בנים. דוד (חתן רבי מרדכי מיכאל יפה), אליעזר ליפמן, יחיאל מיכל, משה (רב בפיינה ובבינגן). ובת אחת חנה (היימן).
שניים מנכדיו - בני בנו אליעזר ליפמן - הם הרב יחיאל מיכל שלזינגר, מייסד וראש ישיבת קול תורה בירושלים, ואחיו ד"ר פאלק שלזינגר, רופא ראשי ומנהל בית החולים שערי צדק בירושלים.
קוסטה קופוס

נעורים וקריירת מכללות

קופוס שיחק בצעירותו בקבוצת נוער מטעם איגוד האתלטים החובבים, ובגר את בית ספר תיכון גלן אוק שבאוהיו. הוא נחשב לאחד מהסנטרים המבטיחים ביותר, כאשר שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר. 
בשנת הג'וניור שלו בתיכונים השיג קופוס ממוצעים של 24 נקודות ו-11.1 ריבאונדים למשחק, ונבחר לחמישיית המצטיינים השנייה של מדינת אוהיו. בעונתו האחרונה בתיכונים, 2006/2007, שיפר קופוס את הישגיו אף יותר, והיה שותף לשבירת שיא הניצחונות הרצופים בתיכונים של גלן אוק. הוא נבחר בעונה זו לשחקן השנה של "חטיבה I" ונבחר לחמישייה הראשונה של המדינה, ואף זכה במקום השני בבחירת "מר הכדורסל של אוהיו", אחרי חברו לקבוצה ג'ון דיבלר.
לאחר מכן החל קופוס בקריירת המכללות שלו כשהצטרף לקבוצת אוניברסיטת המדינה של אוהיו, בה נועד להחליף כסנטר את גרג אודן. ב-2008 הוא הוביל את אוהיו לזכייה באליפות טורניר ה-NIT - טורניר המיועד לקבוצות שלא השתתפו בטורניר אליפות המכללות, ואף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.

יוטה ג'אז

לאחר מכן נרשם קופוס לדראפט ה-NBA של 2008, ונבחר במקום ה-23 בסיבוב הראשון על ידי יוטה ג'אז. בעונת הרוקי שלו ב-NBA, עונת 2008/2009, הוא השיג ממוצעים של 4.7 ו-2.9 ריבאונדים. במהלך העונה, במרץ 2009, הוא נשלח לקבוצה בליגת הפיתוח של ה-NBA, אך באפריל הוא הוחזר לסגל יוטה ג'אז למשחקי הפלייאוף, בשל פציעת מהמט אוקור. בקיץ שלאחר עונה זו שיחק קופוס לראשונה במדי נבחרת יוון.

מינסוטה טימברוולבס

בסוף עונת 2009/2010 הועבר קופוס בטרייד למינסוטה טימברוולבס, יחד עם שתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לסנטר אל ג'פרסון.

דנוור נאגטס

קופוס הספיק לשחק במדי הטימברוולבס 39 משחקים בלבד לפני שנשלח לדנוור נאגטס, בטרייד משולש שכלל את מעברו של כרמלו אנתוני לניו יורק ניקס. בינואר 2012 חתם על הארכת חוזה בקבוצה.

ממפיס גריזליס

לקראת עונת 2013/2014 נשלח קופוס בטרייד לממפיס גריזליס, בתמורה לדרל ארתור וזכויות הדראפט על ג'ופרי לוברן.

סקרמנטו קינגס

ב-13 ביולי 2015, חתם קופוס על חוזה בסקרמנטו קינגס.

צסק"א מוסקבה

ביולי 2019 עזב קופוס את ה-NBA, וחתם על חוזה בצסק"א מוסקבה הרוסית.

נבחרת לאומית

ב-2007 השתתף קופוס עם נבחרת יוון עד גיל 18 באליפות אירופה לנוער שנערכה בספרד. הוא הוביל את הנבחרת להעפלה לגמר הטורניר, שם היא הפסידה לסרביה, ולזכייה במדליית הכסף. הוא העמיד באליפות זו ממוצעים סטטיסטיים גבוהים מאוד, שבכל אחד מהם היה המוביל בטורניר - 26.5 נקודות, 13 ריבאונדים ו-3.5 חסימות, וזכה בתואר ה-MVP של האליפות.
בשנת 2009, בהיותו בן 20 בלבד, זומן קופוס לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת של יוון לאליפות אירופה בכדורסל. הוא קלע בטורניר זה 5.3 נקודות והוריד 3 ריבאונדים ב-11.8 דקות בממוצע למשחק, והיה שותף לזכייתה של נבחרתו במדליית הארד.

סטטיסטיקת הקריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2018/2019‏
ניקולאי אוזרוב

ניקולאי אוזרוב (ברוסית: Никола́й Никола́евич О́зеров;‏ 11 בדצמבר 1922, מוסקבה - 2 ביוני 1997, מוסקבה) היה ספורטאי, שחקן ושדרן ספורט סובייטי. במשך עשרות שנים הוא היה הפרשן הראשי של הטלוויזיה הסובייטית. על פעילות זו הוא זכה לפופולריות כלל ארצית.
ניקולאי אוזרוב נולד במוסקבה למשפחת זמר אופרה בתיאטרון בולשוי. אחיו היה במאי קולנוע. המשפחה התגוררה בדירה שהייתה שייכת לתיאטרון. 
ניקולאי היה ספורטאי מצטיין בשנת 1934 היה אלוף העיר בטניס לגילו. בשנים 1944–1957 הוא זכה 24 פעמים בתואר אלוף ברית המועצות בטניס בתחרות אישית, תחרות זוגות גברים וזוגות מעורבים.
בשנת 1941 ניקולאי אוזרוב התחיל ללמוד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במוסקבה וסיים אותה שנת 1946. לאחר סיום הלימודים אוזרוב התקבל להרכב של התיאטרון האמנותי של מוסקבה ושיחק על הבמת התיאטרון מספר שנים.
ב-29 באוגוסט 1950 אוזרוב לראשונה שידר פרשנות ממשחק כדורגל ברדיו הסובייטי. הוא עבר לתחום זה ובשנים 1950–1988 היה שדרן ספורט של רדיו וטלוויזיה. במהלך הקריירה הוא שידר מ-15 משחקים אולימפיים, 30 אליפויות עולם בהוקי קרח, 8 אליפויות עולם בכדורגל ועשרות תחרויות נוספות. בסך כול הוא שידר מ-49 מדינות בעולם.
בנוסף לכך אוזרוב הצטלם בסרטי קולנוע, בדרך כלל בתפקיד שדרן ספורט.
על פעילות ושירודי רדיו וטלוויזיה לאוזורב הוענקו מספר עיטורים ובשנת 1982 הוא קיבל פרס ברית המועצות.
בתחילת שנות ה-90 אוזרוב חלה ועבר מספר ניתוחים. הוא נפטר בשנת 1997.
Avahi

היסטוריה

הגרסה הראשונה של Avahi שוחררה בשנת 2004 כתוצאה ממיזוג של mDNS עם כלי שנקרא FlexMDNS, הכלי פותח על ידי לנארט פוטרינג (Lennart Poettering) וטרנט לויד (Trent Lloyd) והיה לפרויקט משותף.
הכלי פותח במטרה להוות תחליף לשירות ה-Zeroconf של חברת אפל, Bonjour, שדגלה באידאולוגית קוד סגור ושיווקה את רישיון התוכנה כקנייני.
בעקבות התבססות Avahi במערכות הפעלה מבית לינוקס, החל משנת 2006, החלה חברת אפל להפיץ את Bonjour כתוכנה חינמית ללקוחות פרטיים.
Avahi הוא מיזם קבוע בסביבות שולחן עבודה GNOME ו-KDE.
יון יוניצה

יון (יואן) יוניצה (ברומנית: Ion Ioniță;‏ 14 ביוני 1924 - 27 ביולי 1987) היה איש צבא רומני בדרגת גנרל, שר ההגנה של רומניה ולאחר מכן סגן ראש ממשלת רומניה.
יוניצה נולד ביישוב מטסארו, ברומניה, במשפחת איכרים עניים. הוא עבד כמכונאי בסדנאות הרכבת בבוקרשט. הוא היה פעיל באיגודי העובדים של עובדי הרכבת ובאיחוד הנוער הקומוניסטי (רומניה) והתקדם בהיררכיה. ב-1945 התקבל למפלגה הקומוניסטית הרומנית ולמד חצי שנה בבית ספר ערב של המפלגה. ב-1948 התקבל לצבא רומניה בדרגת סגן.
יוניצה השתלב היטב בצבא, למד בכל קורס, שהזדמן לו והתקדם מהר מאוד בדרגות ובתפקידים - כל חצי שנה עד שנה עלה בדרגה אחת וכך הגיע בספטמבר 1952 לדרגת קולונל ובמאי 1971 כבר היה גנרל מלא, הדרגה הגבוהה ביותר באותה תקופה ברומניה.
במקביל להתקדמותו בדרגות בצבא יוניצה התקדם גם בהיררכיה המפלגתית. ב-1955 נבחר להיות חבר ממלא מקום בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית וב-1965 זכה למושב של קבע. בין דצמבר 1962 לאוגוסט 1966 התמנה להיות סגן שר הביטחון ולאחר מכן היה לשר הביטחון של רומניה במשך עשר שנים. מיוני 1976 עבר לתפקיד סגן ראש ממשלת רומניה וביוני 1982 הוצא לגמלאות.
יוניצה כנראה לא היה מרוצה מהוצאתו המוקדמת לגמלאות ולפי דברי אישים מסוימים, כולל יון איליאסקו וגנרל מיליטארו, התחילה להתרקם סביבו, בחשאיות, תוכנית לשינוי ההנהגה. התוכנית הגיעה לאוזני השלטונות וכל המעורבים נפגעו בשקט ופוזרו. יוניצה עצמו נפגע ממהלומה בבטנו באוטובוס ואז התגלה אצלו סרטן בטני, שתוך זמן קצר הביא למותו.
למרות היותו בעל דרגת גנרל ושר הגנה לשעבר, לא נערכה ליוניצה הלוויה ממלכתית צבאית, כמקובל.
וולפגנג בלטראקי

ביוגרפיה

וולפגנג פישר נולד בהוקסטר (Höxter) וגדל בגיילנקירכן, גרמניה. אביו היה צייר ציורי קיר ורפא.
לדברי בלטראקי, בהיותו בן ארבע עשרה העתיק ציורים של פבלו פיקאסו. כשהיה בן שבע עשרה סולק מבית הספר והלך ללמוד בבית ספר לאמנות באאכן. הוא מספר שבצעירותו השתמש בLSD ובאופיום והחל לזייף "מעט" יצירות אמנות. הוא טייל באירופה והתגורר באמסטרדם, מרוקו, מיורקה, ספרד וצרפת.
במהלך תקופה קצרה בשנות השמונים, בלטראקי ניהל גלריה לאמנות ביחד עם שותף. השניים הסתכסכו ושותפו האשים אותו בפריצה וגניבת ציורים מביתו, האשמות אותן בלטראקי דחה בתוקף.
בלטראקי עיצב את העטיפה לThe Fall of a Rebel Angel, האלבום השישי של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה.

חיים אישיים

פישר פגש את הלן בלטראקי ב-1992, השניים נישאו ב-1993 ובעקבות כך אימץ את שם משפחתה.

מעצרו ומשפטו

וולפגנג והלן בלטראקי נעצרו ב-27 באוגוסט 2010 בפרייבורג.
אוטו שולטה-קלינגהאוס נעצר ב-1 בדצמבר 2010.
במהלשך משפטו שנערך בסתיו 2011, בלטראקי הודה בזיופם של 14 ציורים: שלושה של היינריך קמפנדונק, שניים של אנדרה דרן, אחד של קס ואן דונגן, חמישה של מקס ארנסט, אחד של פרנאן לז'ה ושניים של מקס פשטיין.
ב-27 באוקטובר 2011, בלטראקי נידון לשש שנות מאסר. אשתו הלן נידונה לארבע שנים ושותפם לפשע, אוטו שולטה-קלינגהאוס, לחמש שנים. ז'אנט, אחותה של הלן, נידונה למאסר על תנאי.

תקופת המאסר

וולפגנג והלן בלטראקי הורשו לרצות את תקופת מאסרם בכלא פתוח, כל זמן שהם עובדים בעבודות רגילות. הם הועסקו כצלמים בסטודיו של חברם, עזבו את הכלא בבוקר ושבו אליו בתום העבודה. בעודם בכלא, בלטראקי, ביחד עם שותף צלם, יצר עבודות מולטימדיה שונות, בכללן ציורים משובצים בתצלומים של עצמו. שיתוף הפעולה התקיים עד לספטמבר 2012. הלן בלטראקי יצאה לחופשי מכלאה בפברואר 2013.
וולפגנג בלטראקי שוחרר מכלאו בינואר 2015. הוא נאות לצייר רק תחת שמו ולהגר מגרמניה לצרפת.
ב-2012, העיתונאים סטפן קולדרהוף וטוביאס טים פירסמו ספר אודות בלטראקי. קולדרהוף וטים זכו על כך בשנת 2012 בפרס אנט ג'אקומטי.
בינואר 2014, הלן ווולפנג בלטראקי פירסמו שני ספרים: אוטוביוגרפיה ואסופת מכתבים שהשניים החליפו ביניהם בשבתם בכלא.
"בלטראקי - אמנות הזיוף", סרט תיעודי אודות בלטראקי בבימויו של הבמאי הגרמני ארני בירקנשטוק , זכה ב-2014 בפרס הסרט התיעודי הגרמני הטוב ביותר . ריינהרד בירקנשטוק, אביו של ארני בירקנשטוק, הוא פרקליטם של הזוג בלטראקי.
זיופיו של בלטראקי הביכו מומחי אמנות רבים ולקוחות רבים ניסו לנקוט בהליכים משפטיים ששגו וזיהו את עבודותיו של בלטראקי כאותנטיות.
ברקארד לשמן, נידון ב-19 בפברואר 2013 כשותף לדבר עבירה בניסיון למכור ציור מזויף של פרנאן לז'ה בשם Nature morte, בעודו יודע שהציור היה מזויף. לשמן הכחיש את ההאשמות המיוחסות לו. התיק נסגר בלי שהגיע לבית המשפט, אחרי שלשמן חתם על עסקת טיעון עם הרשויות הגרמניות באפריל 2014 ושילם קנס של 7500 אירו. לדברי עורך דינו, לו היה נערך משפט הוא היה מוכיח את חפותו של מרשו, אולם הוא רצה להביא לסיום מהיר של ההליכים המשפטיים.
בית דין צרפתי פסק ב-24 במאי 2013 כי היסטוריון האמנות הגרמני ורנר ספייס  ובעל הגלריה ז'אק דה לה ברודיה צריכים לשלם לאספן אומנות סך של 652,883 אירו. האספן רכש את Tremblement de terre, ציור מזויף של מקס ארנסט, אחרי שספייס הצהיר על כך שזהו ציור מקור של ארנסט.
הסרט "בלטראקי: אמנות הזיוף"  יצא לאקרנים ב-2014. ה-BBC דיווח שכעת בלטראקי מרוויח מיליונים ממכירת עבודותיו המקוריות.