google/wiki40b huggingface dataset:
פורשה 550

רקע

הפורשה 550 פותחה בהשראת מכונית הפורשה 356 ומאבות טיפוס של מכוניות ספיידר על ידי פרי פורשה, בנו של מייסד החברה פרדיננד פורשה, לאחר שחברת פורשה החליטה לייצר מכונית אשר תתמודד במירוצי מכוניות. בשנת 1951 פותחו שני דגמים בתצורת מנוע מרכזי אשר נבנה ממנוע ה-1.5 ליטרים ובעל ההספק של 86 כ"ס של הפורשה 356 רודסטר. 
מכונית הפורשה 550 הוצגה לראשונה בשנת 1953 בתערוכת המכוניות בפאריס. בגרסתה הראשונה הייתה המכונית בעלת מנוע 1.5 ליטרים אשר סיפק 110 כ"ס (135 כ"ס בדגם ה-550A משנת 1956), ומומנט מרבי של 12.33 קג"מ. מנוע הרכב היה מנוע בוקסר 4 צילינדרים מקורר מים עם ארבעה גלי זיזים (שניים בכל צד), עם שני מצתים ושני מפיצי וסלילי הצתה נפרדים. כדי להשיג יעילות מקסימלית במירוצים, גובהה של הפורשה 550 מן הקרקע היה נמוך מאוד. במהלך מרוץ מכוניות בשנת 1954 הצליח נהג הפורמולה 1 הגרמני הנס הרמן לעבור עם הפורשה 550 ספיידר מתחת למחסום רכבת סגור. גרסה מאוחרת יותר של המכונית, הפורשה 550A משנת 1956 אשר הייתה לבעלת שלדה קלה ונוקשה יותר, הניבה לחברת פורשה את הניצחון הראשון שלה במירוץ יוקרתי, מרוץ הטארגה פלוריו לשנת 1956.
שמה של הפורשה 550 נקרא כך עקב משקלה (550 ק"ג) ולעיתים נקרא שמה 1500RS עקב נפח מנועה (1500 סמ"ק).
הפורשה 550 ספיידר ידועה בזכות היותה המכונית בה נהג שחקן הקולנוע ג'יימס דין כאשר נהרג בתאונת דרכים בשנת 1955.
אלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס

ביוגרפיה

אלפונסו השלישי נולד בשנת 848 להוריו אורדוניו הראשון, מלך אסטוריאס ונוניה. ב-27 במאי 866 מת אביו אורדוניו הראשון, מלך אסטוריאס, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. אלפונסו הרחיב את גבולות הממלכה על חשבון חליפות קורדובה, והציג את התאוריה שממלכתו היא היורשת החוקית של ממלכת הויזיגותים.
מסיבות לא ידועות, מרדו בניו של אלפונסו השלישי באביהם בשנת 909 ואף כרתו בהמשך ברית נגדו עם הרוזן של קסטיליה, מוניו נונייס, חמיו של יורש העצר, גרסיה, האח הבכור של אורדוניו. אף על פי שאלפונסו הצליח ללכוד את גרסיה ולכלוא אותו בטירת גוסון, באסטוריאס, אולץ לוותר כעבור שנה על השלטון לטובת בניו ולחלק את הממלכה ביניהם: בנסיבות אלה קמה ממלכת לאון שנמסרה לידי גרסיה, הידוע כגרסיה הראשון, ממלכת גליסיה שנמסרה לאורדוניו השני, מלך לאון, וממלכת אסטוריאס המצומצמת שעברה לידי פרואלה השני, מלך אסטוריאס.

אלפונסו המודח, נפטר תוך זמן קצר בעיר סמורה ב-20 בדצמבר 910.
קווין ג'ונסון

קריירה ככדורסלן

ג'ונסון נולד וגדל בסקרמנטו, בן לאם אפרו-אמריקאית ואב לבן. ג'ונסון התבלט בתיכון של סקרמנטו, הן כשחקן בייסבול מוכשר, הן ככדורסלן מוביל, אשר קלע 32.5 נקודות למשחק בעונת הסיניור שלו.
כשלמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי החליט ג'ונסון, 185 ס"מ גובהו, להתמקד בכדורסל, וזנח את הבייסבול. בעת שסיים את לימודיו בברקלי, היה ג'ונסון שיאן כל הזמנים של האוניברסיטה בנקודות, אסיסטים וחטיפות. ג'ונסון נבחר במקום השביעי בדראפט של 1987 על ידי הקליבלנד קאבלירס.
ב-28 בפברואר 1988 הועבר ג'ונסון לפיניקס סאנס, לאחר שמיעט לשחק בקליבלנד. בסאנס זכה מיד לדקות משחק רבות, וכבר באפריל 1988 נבחר לרוקי המצטיין של החודש, כשהוא קולע 15.1 נקודות, מוסר 10.6 אסיסטים וקוטף 5.6 ריבאונדים למשחק.
בשנה שלאחר מכן, עונתו המלאה הראשונה בפיניקס, השיג ג'ונסון 20.4 נקודות ו-12.2 אסיסטים למשחק, נתונים שהעניקו לו את תואר השחקן המשתפר של העונה ב-NBA. הייתה זו העונה הראשונה מתוך שלוש עונות רצופות, בהן השיג ג'ונסון לפחות 20 נקודות ו-10 אסיסטים למשחק, הישג אותו השיגו מלבדו רק אייזיאה תומאס ואוסקר רוברטסון.
בעונת 1992–1993, כשלצידו צ'ארלס בארקלי, הוביל ג'ונסון את הקבוצה לעונה מצוינת, עם מאזן של 62 ניצחונות מול 20 הפסדים (בעונה הסדירה) עד לגמר ה-NBA, שם הפסידו לבסוף לשיקגו בולס של מייקל ג'ורדן, בשישה משחקים. בשנת 1995 הפסידו הסאנס בגמר המערב ליוסטון רוקטס, כשבתוך כך, במשחק הרביעי בסדרה, ביצע ג'ונסון מבצע מרהיב שהסתיים בהטבעה אדירה על פרצופו ההמום של האקים אולאג'ואן, 213 ס"מ גובהו. 
בסיומה של עונת 1997–1998 הודיע ג'ונסון על פרישה מכדורסל, אך חזר בעונת 1999–2000, על מנת להחליף את הרכז ג'ייסון קיד שנפצע. ג'ונסון סייע לסאנס לזכות בסדרת הפלייאוף היחידה אותה ניצחו בין השנים 1995–2005, אולם לאחר שהודחו הסאנס על ידי לוס אנג'לס לייקרס, הודיע ג'ונסון על פרישתו השנייה והסופית.

קריירה פוליטית

ב-5 במרץ 2008, הודיע ג'ונסון כי ירוץ לכהונת ראש העיר סקרמנטו, עיר הולדתו. מאחר שג'ונסון, כמו גם יריבתו העיקרית, הת'ר פארגו, לא הצליח לזכות ברוב מוחלט של הקולות ב-3 ביוני, נערך סיבוב נוסף, בו ניצח ג'ונסון ברוב של 47% מהקולות, לעומת 40% ליריבתו. בסיבוב השלישי, שנערך בין השניים בנובמבר 2008, ניצח ג'ונסון.

פילנתרופיה

ג'ונסון עומד בראשו של קונצרן שעוסק בתחומים רבים, ביניהם ניהול ופיתוח נדל"ן וניהול ספורט. היבט חשוב של התאגיד שג'ונסון הוא נשיאו, הוא הופעות בפני תאגידים בתחומי האקדמיה והארגונים הקהילתיים. ג'ונסון ייסד את אקדמיית סיינט הופ ב-1989 ושימש כמנכ"ל שלה עד ינואר 2008. מטרותיה של עמותה זו הן החייאה של קהילות דרך חינוך ציבורי, מנהיגות אזרחית, פיתוח כלכלי ואומנויות.
ג'ונסון סיים בשנת 2000 קורס בבית הספר לתאולוגיה של אוניברסיטת הרווארד. כמו כן, הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, תואר אותו סיים לאחר פרישתו הסופית ממשחק ב-NBA.
באוקטובר 2011 נבחר על ידי המגזין "The Root" למקום התשיעי ברשימת האפרו-אמריקאים המשפיעים ביותר של השנה.
אילנה טננבאום

אילנה טננבאום (נולדה בחיפה ב-1955) היא אוצרת עצמאית, כלת פרס האוצר מטעם משרד התרבות לשנת 2007.

ביוגרפיה

לטננבאום תואר ראשון באמנות חזותית מהקולג' לאמנות של סידני, אוניברסיטת סידני, אוסטרליה; ותואר שני בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בתחילת דרכה הייתה אמנית מיצגים. היא הגיעה לעסוק באוצרות בעקבות עבודה כאסיסטנטית בסטודיו בורוכוב ובמוזיאון ישראל.
בין השנים 1995–2014 עבדה כאוצרת במוזיאון חיפה לאמנות: ב-1995–2004 הייתה אוצרת אמנות עכשווית ואוצרת המחלקה לווידאו, צילום ומדיה חדשה במוזיאון זה, ובשנים 2004–2011 הייתה אוצרת ומנהלת המרכז למדיה חדשה. ב-2013–2014 הייתה אוצרת מוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית, וב-2014–2015 כיהנה כאוצרת הגלריה העירונית כפר סבא.
ב-2007 קיבלה את פרס האוצר של משרד התרבות, בעקבות סדרת התערוכות "וידאוסטוריה" שעוסקת בתולדות הדימוי המוקרן באמנות הישראלית ובהקשרו הבינלאומי. מנימוקי השופטים לזכייה: "התערוכה חשובה במיוחד לאור העובדה שדווקא חקר ההיסטוריה הקרובה של שנות ה-60 וה-70 הוא חוליה חלשה יחסית בהיסטוריוגרפיה של התרבות הישראלית".
טננבאום אצרה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות, השתתפה בוועדות שיפוט חשובות, הרצתה באוניברסיטאות, ופרסומים רבים שלה הופיעו בעיתונות, בכתבי עת לאמנות, בקטלוגים, בספרים ובדפי תערוכה רבים.
עסקה גם בהוראה: בשנים 2005–2006 לימדה בבצלאל, אקדמיה לאמנות ולעיצוב, ביחידה להיסטוריה ותאוריה. ב-2008–2009 לימדה במסלול אוצרות לתואר שני באוניברסיטת בן-גוריון, ובשנים 2011-2014 לימדה במסלול אוצרות לתואר שני באוניברסיטת חיפה. לימדה גם באוניברסיטה הפתוחה ובקמרה אובסקורה.
יחזקאל פוגל

ביוגרפיה

יחזקאל פוגל נולד בטרנסילבניה, למשפחה מצאצאי הרב יחזקאל פנט, והוא קרוי על שמו. בשנת 1958, בהיותו בן שתים עשרה, עלה עם משפחתו לישראל. הוא למד בישיבה התיכונית נחלים, ולאחר מכן בישיבת חברון בירושלים ובמכון להכשרת רבנים ודיינים "הארי פישל". לאחר נישואיו כיהן כרב קהילה בפילדלפיה, וכן שימש כרב צבאי בצה"ל.
ב-2017 החליטה עיריית ירושלים להעניק לו את התואר יקיר ירושלים, "על הנחת התשתית להכשרה אקדמית ומקצועית לאוכלוסייה החרדית ועל הוצאה לאור של ספרות תורנית עשירה ומגוונת".

פעילות תורנית

הרב פוגל הוסמך לרבנות על ידי הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב יחזקאל סרנא והרב יצחק יעקב וכטפויגל. הוא עסק במחקר תורני: באנציקלופדיה "תורה שלמה" וכן במפעלים התורניים "הלכה פסוקה", "רש"י השלם" ו"תחומין", וכן ערך כתב יד של בעלי התוספות מהמאה ה-12. זכה ב"פרס ירושלים לתרבות תורנית".

פעילות ציבורית

בשנת 1996 יזם צבי וינברגר, שעמד בראש מכון לב, את הקמת המרכז החרדי להכשרה מקצועית בישראל. הוא גייס לצורך כך את פוגל. תחת ניהולו הוקמו שלוחות של המרכז בערים חרדיות. המרכז קיבל מכתבי תמיכה מרבנים. בשנת 1999 יזם פוגל עם פרופסור נחמיה לבציון (יו"ר ות"ת) הקמת מסגרת אקדמית לחרדים.
בשנת 2003 עבר לעמוד בראש הקמפוס החרדי בקריה האקדמית אונו באור יהודה. 
בשנת 2017 יצא לאור ספרו על ערך המלאכה במשנת חז"ל.

משפחתו

פוגל היה נשוי לאמרמה, בתו של הרב מרדכי הכהן. בניו למדו בישיבות חרדיות והמשיכו ללימודים אקדמאים.
סטופה

סְטוּפָּה (סנסקריט: स्तूप; מילולית, "ערימה") היא מבנה מקודש המכיל על פי האמונה שרידים או אפר של בודהה, של אחד מתלמידיו או של תלמידי תלמידיו.

מקור

על פי המסורת, אחרי מותו של בודהה, חילקו את שרידיו לשמונה חלקים, כמספר נתיבי הדרך המתומנת האצילה, וכל חלק נשלח למקום שונה, שם נטמן. מעל כל שריד נבנתה סטופה.
בשנים שחלפו מאז נבנו עוד אלפי סטופות. חלק מהסטופות קטנות, ואחרות, גדולות יותר, מהוות מקום התכנסות למאמינים ובהן יהיה לרוב צ'אטיה (אולם מבואה). 
הסטופות שבהן מאמינים שקבורים שרידיו של בודהה הפכו לאתרי עלייה לרגל. עולי הרגל המגיעים למקום נוהגים להקיף את המבנה עם כיוון השעון מהכותל המזרחי - המסמל את הלידה (זריחה), ממנו לדרומי - המסמל את ההארה, למערבי - המסמל את הידע, ולבסוף לצפוני (חשיכה) - המסמל את המוות. בחלק מהסטופות ציורי קיר המתארים מצבים אלו.
הסטופה נקראת בשמות שונים בארצות שונות: צ'אדי, דאגובה בסרי לנקה, צ'ורטאן בטיבט, ופגודה ביפן.
אריק ג'ונסון (שחקן)

ביוגרפיה

ג'ונסון נולד באדמונטון, בירת אלברטה לג'יין ופרד ג'ונסון.
ב-2001 הכיר את אדריה באד שעבדה כעוזרת עבור אנט אוטול וג'ון גלאבר, עמיתיו לסט הצילומים באותה שנה בוונקובר. ב-2004 נישאו ג'ונסון ובאד, וב-2007 נולדה בתם הבכורה.
שריפה לונה

קריירה מוזיקלית

שריפה לונה הוציאה בנובמבר 2007 את אלבומה הראשון שנקרא: "שריפה לונה" שנמכר בלמעלה מ-350,000 עותקים וקיבל אלבום זהב. הסינגל הראשון מהאלבום נקרא: "Quelque part" (איפה-שהוא). הסינגל השני נקרא: "Il avait les mots" (היו לו את המילים). הסינגל השלישי נקרא: "D'ici et d'Ailleurs" (מכאן וממקום אחר) שיצא במרץ 2008. באותה שנה היא הקליטה דואט: "Comme avant" (כמו קודם) עם הזמר הצרפתי Mathieu Edward.
בגיל 19 הוציאה שריפה לונה את אלבומה השני: "ונוס" (נקרא על שם בנה הבכור) ובו 14 שירים. האלבום נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים. הסינגל הראשון מהאלבום נקרא: "Si tu n'étais plus là" (אם לא היית פה יותר). הסינגל השני נקרא: "Ce qu'ils aiment" (מה שהם אוהבים) והסינגל השלישי נקרא:" Je reviendrai" (אני אחזור).
האלבום השלישי של שריפה נקרא: "Si tu me vois" (אם אתה רואה אותי) והסינגל הראשון מאלבום זה נקרא: "Tu me manques" (אתה חסר לי).
האלבום ה-4 שלה:"Petite Fée De Soie" (משנת 2012) לא הצליח כמתוכנן ומכר כ-5000 עותקים.
בשנת 2013 הודיעה שריפה במפתיע שהיא מפסיקה את קריירת השירה שלה. "היום אנחנו לא מתפרנסים כמו שהתפרנסנו לפני. אני רוצה חידוש לגמרי משהו אחר. אני מתרחקת מעולם התקשורת" שריפה אמרה בראיון לאתר NRJ12.
בשנת 2016,שריפה בת ה27 מודיעה על החזרה שלה לעולם המוזיקה עם הסינגל :"Wonder Human" שהופק על ידי T prod. השיר הוקדש ל-2 הבנים שלה:ונוס ג'וניור ואיברהים.
דייק

דייק הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע יסוד. דייקים הם גופי חדירה בלתי-תואמים, כלומר הם חודרים בניצב לשכבות סלעי הסביבה ומתגבשים בניצב להן או באלכסון.

היווצרות

דייקים נוצרים כאשר מאגמה בהרכבים שונים חודרת לאזורי חולשה בסלעי הסביבה ומתגבשת בהם. אזורי חולשה אלה עשויים להיות העתקים או סדקים בסלעים.
על פי עקרון היחסים ההופכיים, הימצאות דייקים בסלעי סביבה מציינת היווצרות מאוחרת לזו של הסלעים אותם חצו.
תהליך החדירה של המאגמה לסדקים נקרא "הזרקת דייק". זרימת המאגמה מתאפשרת באמצעות העצמתו של לחץ הדיפרנציאלי הגורם לחולשה בסלע, וכתוצאה ממנה לפריכתו ולסדיקתו. מטבעה, הזרקת דייק היא תהליך אפיזודי-מקומי, מאחר שדרוש מאמץ רב ליצירת נקודות חולשה וסדקים בסלע ולהובלת צבר גדול של מאגמה מבעד לסדקים אלה.

הרכב ומרקם

הרכבם של הדייקים מגוון ועשוי להיות בזלתי, גרניטי וריוליטי, אם כי מרבית הדייקים הם בהרכב בזלתי. 
מרקמם של הדייקים מגוון. דייקים פגמטיטים מורכבים מגבישי ענק בעלי הרכב גרניטי, המסמלים לרוב את השלב האחרון של החדירה הגרניטית. דייקים אפליטיים מורכבים מגבישים קטנים בעלי הרכב גרניטי.
המרקם נובע מקצב התקררות המאגמה: מרקם גס מופיע בעומק רב ונובע מהתקררות איטית, ומרקם דק מופיע סמוך לפני השטח ונובע מהתקררות מהירה.
חדירת הדייק והטמפרטורה הגבוהה של המאגמה ביחס לסלעי הסביבה גורמת לסימני "אפייה" בסלעים אליהם הוא חודר. סימנים אלה נובעים מהתמרת מגע ונראים כ"הילה" ההולכת ודועכת ככל שגדל המרחק מאזור החדירה.

נחילי דייקים

במקרים רבים מופיעים דייקים כ"נחילים" – מקבצים המכילים עשרות ומאות דייקים שנוצרו במהלך אירוע חדירה אחד. בנחילים אלה מקבילים הדייקים זה לזה וכיוון חדירתם אחיד. נחילים כאלה עשויים ליצור משטחי בזלת נרחבים ולהוות את שורשיהם של חבלים געשיים.
היווצרותם של נחילים מאפיים בארכאיקון ובפלאופרוטרוזואיקון נחשבת עדות לפעילותה של תימרת מעטפת הקשורה בטמפרטורות גבוהות יחסית של המעטפת. כזה הוא 
הנחיל הנרחב ביותר – נחיל הדייקים של מקנזי (Mackenzie Dike Swarm) המצוי במשטח הבזלת של מקנזי בצפון קנדה, שאורכו 3,000 ק"מ ורוחבו 500 ק"מ.
בעולם מוכרים כ-25 נחילי דייקים, ומרביתם נוצרים במוקד אחד או בטבעות קונצנטריות מסביב למחדרים גדולים אחרים או מסביב לצינורות הזנה געשיים.

תפוצה

דייקים מצויים במקומות רבים בעולם. בישראל ובסביבתה מצויים דייקים שחדרו לסלעי השילד הערבו-נובי – בסיני ובהרי אילת, רבים מהם בגושי התשתית. 
דייקים נוספים – שחדרו לתוך סלעי משקע מהיורה מצויים במכתש רמון, למרגלות הר ארדון. ברמת הגולן מצויים דייקים בזלתיים, וכאלה נראים גם במזרח הגליל ובמרכז הערבה, סמוך לעין יהב.
פיוטר קרסנוב

תחילת דרכו

פיוטר קרסנוב נולד בסנקט פטרבורג למשפחת קצין בחיל הקוזאקים. בשנת 1890 התחיל ללמוד בגימנסיה אך לאחר חמש שנות לימוד עבר לבית הספר לקצינים. קרסנוב סיים את בית הספר לקצינים בהצטיינות יתרה. בשנת 1889 הוא החל לשרת בחיל הפרשים ביחידה קוזאקית. בשנת 1892 קרסנוב החל ללמוד באקדמיה של המטה הכללי, אך כעבור שנה עזב אותה וחזר לגדוד. בשנת 1901  הוא נשלח על ידי שר ההגנה למנצ'וריה, סין ויפן. 
החל משנת 1891 קרסנוב החל לכתוב ספרים שזכו לפופולריות בציבור הרוסי. במהלך מרד הבוקסרים ומלחמת רוסיה-יפן הוא היה כתב צבאי.
בשנת 1909 קרסנוב חזר לרוסיה, למד בבית הספר לקציני פרשים ובשנת 1910 קודם לדרגת קולונל.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה יחידה של קרסנוב לחמה בחזית נגד האימפריה האוסטרו-הונגרית. קרסנוב הצטיין במלחמה זו והוענקו לו מספר עיטורים.

לאחר המהפכה

לאחר מהפכת פברואר קרסנוב לא השתתף בפוליטיקה והמשיך לשרת בצבא. בספטמבר 1917 הוא קודם למפקד אוגדה. לאחר מהפכת אוקטובר, לפי פקודת אלכסנדר קרנסקי קרסנוב התחיל לקדם את אוגדתו לכיוון סנקט פטרבורג. קרסנוב כבש מספר עיירות בפרברי הבירה אך לאור נחיתות מספרית לא היה יכול להמשיך בלחימה. הוא חתם על הסכם אי-לוחמה עם הבולשביקים וחזר לאזור דון.
במרץ 1918 קרסנוב הועמד בראש כוחות הקוזאקים שלחמו נגד השלטון הסובייטי באזור דון. לקראת מאי 1918 הוא השתלט על כל השטח בו התגוררו הקוזאקים, מונה להאטמאן והכריז על רפובליקת דון. במאבק נגד השלטון הסובייטי קרסנוב התבסס על תמיכה גרמנית. כתוצאה מכך היו לו יחסים מתוחים עם יתר ראשי התנגדות של הצבא הלבן שהסתמכו על מדינות ההסכמה. לאחר קריסת גרמניה במלחמת העולם הראשונה, קרסנוב נותר ללא בני ברית ונאלץ להצטרף לכוחות של אנטון דניקין. ב-15 בפברואר 1919 הוא התפטר מכל תפקידיו ועבר לאסטוניה.
בשנת 1920 קרסנוב עבר לגרמניה ובשנת 1923 לצרפת. קרסנוב היה פעיל בארגוני הגולים, והיה בין מייסדי ארגון שפעל בתחומי ברית המועצות בצורה מחתרתית. במהלך שנות ה-20 וה-30 הוא כתב מעל 20 ספרי זיכרונות ורומנים.
בשנת 1936 חזר קרסנוב לגרמניה. 
ב-22 ביוני 1941, עם פלישת גרמנית לברית המועצות  כתב קרסנוב: "ברצוני להודיע לכל הקוזאקים שפלישה גרמנית אינה מלחמה נגד רוסיה, זו מלחמה נגד קומוניסטים, יהודים ועוזריהם".
בספטמבר 1943 מונה קרסנוב למפקד כוחות הקוזאקים במשרד לענייני מזרח הנאצי. בהנחייתו הוקמו יחידות של קוזאקים שלחמו נגד הצבא האדום, לחמו נגד הפרטיזנים של טיטו ביוגוסלביה, השתתפו בדיכוי מרד ורשה והשתתפו בקרבות בחזית האיטלקית.
במאי 1945 הוא נתפס על ידי הבריטים וב-28 במאי 1945 יחד עם יתר הקוזאקים הועבר לידי הסובייטים. בשנת 1947 נערך משפט של קרסנוב ועוזריו הבכירים. בהתאם להחלטת בית משפט קרסנוב הוצא להורג בתלייה ב-16 בינואר 1947.
לאחר התפרקות ברית המועצות היו ניסיונות לטהר את שמו של קרסנוב. לאחר דיון שנערך במסגרת בית המשפט העליון ב-25 בדצמבר 1997 הוחלט שקרסנוב ויתר הנאשמים במשפטו שיתפו פעולה עם הנאצים ולכן יש לאשר את החלטת בית משפט משנת 1947.
טוני גולדווין

ביוגרפיה

טוני גולדווין נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בנם של השחקנית ג'ניפר הווארד ומפיק הסרטים סמואל גולדווין הבן. סבו וסבתו של גולדווין מצד אביו, היו סמואל גולדווין, מהגר יהודי פולני מוורשה, שהיה למפיק סרטים מצליח, והשחקנית פרנסס הווארד, שהייתה במקור מנברסקה. סבו וסבתו של גולדווין מצד אימו, הם המחזאי סידני הווארד והשחקנית קלייר איימס. סבה של השחקנית קלייר איימס, מצד אמה, היה מושל מרילנד והסנאטור ויליאם תומאס המילטון. גולדווין למד בקולג' המילטון בקלינטון שבמדינת ניו יורק, וכן באוניברסיטת ברנדייס בוולת'ם שבמסצ'וסטס (היכן שקיבל גם תואר ראשון). כמו כן למד גם באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.

קריירה

לאחר עזיבתו מבית הספר לדרמה החל גולדווין לשחק בתפקידי אורח באמצע שנות השמונים. בין היתר שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית של רשת CBS "נשים מעצבות", שם גילם מעצב פנים צעיר בשם קנדל דובס, אשר מאובחן בנגיף ה-HIV והולך לנשות המעצבים כדי שיעצבו את הלווייתו. גולדווין ידוע בעיקר בזכות משחקו בתור קרל ברונר, החבר-הבוגד של סם וויט, אותו גילם פטריק סווייזי בסרט "רוח רפאים" משנת 1990. ב-1998 שיחק במיני-סדרה "מכדור הארץ לירח" של רשת HBO, את דמותו של האסטרונאוט ניל ארמסטרונג  מפקד המשימה של אפולו 11. הוא גם דיבב את דמותו דמותו של טרזן בסרט האנימציה "טרזן" משנת 1999, שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני  וחזר לדבב את דמות זו מחדש במשחקי וידאו Tarzan Untamed ו-Kingdom Hearts של דיסני. בשנת 2007 היה לו תפקיד חוזר בסדרת הדרמה של NBC "חוק וסדר: כוונה פלילית" בתור פרנק גורן, אחיו של הדמות הראשית רוברט גורן בגילומו של וינסנט ד'אונופריו.
בשנת 2012 השתתף במחזמר "צלילי המוסיקה" בתור קפטן גאורג פון טרופ, שהוצג בקרנגי הול בניו יורק.
בשנת 2016 שיחק בסרט האימה "הניסוי של בלקו" בהפקת ג'יימס גאן שגם כתב את התסריט.

עבודת בימוי

בשנת 1999 החל לביים את סרטו הראשון "בקיץ שהלכו על הירח", סרט תקופתי בהפקה אמריקאית-אוסטרלית שדסטין הופמן נמנה כחלק מהמפיקים, ומככבים בסרט בין היתר דיאן ליין, ויגו מורטנסן, לייב שרייבר ואנה פקווין. הסרט קיבל ביקורות חיובית במיוחד בקרב המבקרים., והופעתה של דיאן ליין זיכתה אותה במועמדות לפרס הרוח העצמאית לתפקיד הנשי הראשי הטוב ביותר.
בשנת 2010 יצא לאקרנים סרטו הרביעי כבמאי "הפרקליטה", דרמה משפטית-ביוגרפית, בכיכובה של הילרי סוונק. הסרט הוקרן בבכורה ב-11 בספטמבר 2010 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ושוחרר לאקרנים בארצות הברית בתאריך 15 באוקטובר 2010.

חיים אישיים

גולדווין נשוי למעצבת ההפקה ג'יין מישל מאסקי מאז 1987, ויש להם שתי בנות.
אחיו הגדול של גולדווין, ג'ון, היה בעבר אחד מהמנהלים של חברת ההפקות פראמאונט, ומפיק של סדרת הטלוויזיה "דקסטר". אחיו הצעיר פיטר, הוא גם מפיק סרטים ומכהן כנשיא הנוכחי של אולפני סמואל גולדווין.
Wine

היסטוריה

ב-25 באוקטובר 2005 יצאה גרסת הבטא הראשונה לתוכנה (גרסה 0.9), וזאת לאחר 12 שנות פיתוח. ביוני 2008, הגיעה Wine לגרסה הראשונה היציבה שלה לאחר קצת יותר מ-15 שנות פיתוח.
שם התוכנה הוא ראשי תיבות רקורסיביים של "Wine Is Not an Emulator" שמשמעותן "Wine אינו אמולטור". בתחילה משמעות ראשי התיבות שיוצרי התוכנה נתנו לה הייתה "WINdows Emulator". צורת הכתיבה הרשמית של השם, שנקבעה על ידי הקבוצה המפתחת, הוא Wine, על-אף שלעיתים נעשה שימוש במסמכים רשמיים בשמות WINE ו-wine.
התוכנה זוכה לפופולריות בקרב משתמשי מערכות הפעלה מבוססות קוד פתוח, מאחר שהיא מנגישה למערכות אלו שירותים פופולריים אשר יועדו במקור למערכות הפעלה אחרות (כגון וינדוס או macOS).

טכנולוגיה

Wine מממשת ספריות מסוימות בתשתית של חלונות במרחב המשתמש של מערכת ההפעלה המארחת ללא הרצה של הליבה של מערכת ההפעלה חלונות. עם עדכון התוכנה היא תומכת בעוד ועוד מרכיבים ותוכנות של חלונות.

תאימות

למרות מאמצים רבים לכתוב את התוכנה באופן שיהיה זהה ככל האפשר לחלונות, ישנם עדיין הבדלים במימושי הספריות שעשויים לגרום לתוכנות בעיות שונות ואף לכשלונות הרצה.

ספריות מקוריות

Wine יכולה להיקשר גם עם חלק מהספריות (dll-ים) המקוריות של מיקרוסופט ובכך לשפר את רמת התאימות אולם הרצה באופן זה מצריכה בדרך כלל רישיון של חלונות.

appDB

קהילת משתמשי Wine מנהלת מאגר מידע אודות תוכנות שונות לחלונות ואיכות התאימות וההרצה שלהן בגרסאות ומערכות הפעלה מגוונות. כיום מונה המאגר יותר מ-8000 סוגי תוכנות.

Wine ומיקרוסופט

מיקרוסופט לא התבטאה בנושא תוכנת Wine עד היום. עם זאת, מודול העדכונים האוטומטיים של מיקרוסופט חוסם עדכונים לתוכנות שעובדות בסביבת Wine.
קהילת חשיבה

קהילת חשיבה (באנגלית: Community of thinking) היא תפיסה חינוכית אשר שמה את התלמיד במרכז תהליך הלמידה ומגדירה את המורה כמנחה תהליך למידה משותף וחוויתי לכלל הלומדים יחד. התפיסה מתייחסת ללמידה תוך כדי עשייה והבנייה של החומר הנלמד תוך כדי שאילת שאלות והפיכת הלומד לפעיל במהלך התהליך. 
הדגש הוא על תהליך אותנטי המתרחש תוך כדי עשייה ולמידה. באחריות התלמיד לשאול שאלות, לבנות תוצרים, ללמוד יחד ולייצר ידע חדש משותף מתוך קהילת הלומדים. קהילת חשיבה מתחילה בשאילת שאלה פוריה שממנה ניתן לצאת לתהליך למידה משותף בקהילת חשיבה. החינוכאי הישראלי יורם הרפז מגדיר שאלה פוריה כ'"שאלת מטריה" שקהילת החשיבה עוסקת בהיבטים שונים שלה באמצעות שאלות מחקר. לשאלה פוריה יש שש תכונות: היא מערערת, פתוחה, עשירה, מחוברת, טעונה ומעשית'.
קהילת חשיבה מכילה עקרונות של למידה שיתופית. היא גם יכולה להתקיים בתנאים של למידה מתוקשבת ולהוציא את המירב מהכלים מתוקשבים רבים מבלי שהמורה ינהג במרחב הטכנולוגי באופן זהה לאיך שהוא מלמד בכיתה בלמידה המסורתית. נוסף על כן התאוריה יכולה לסייע למורה ביישום הכלים ללמידה מתוקשבת באופן מתועד הניתן להערכה באופן פשוט יחסית.
בשנות ה-90 ניסה הרפז לפתח בישראל קהילות חשיבה. בעקבות ניסיון זה פיתח את תאוריית "המודל השלישי". המודל מתאר את הלמידה וההוראה בקהילת חשיבה משותפת.
רדיו קול חי

אודות התחנה

התחנה משדרת 24 שעות ביממה, שישה ימים בשבוע, למעט שבתות וחגים. היא משדרת תוכניות אקטואליה, בידור, מוזיקה חסידית ומזרחית חרדית וחדשות.
בנוסף לתחנה הראשית הושקה ב-2017 תחנת בת בשם קול חי מיוזיק המשדרת רק מוזיקה משבע בבוקר עד עשר בלילה בתדר 102.5 FM
תדרי תדרי התחנה הראשית הם 93 ו92.8FM.
מהדורות חדשות משודרות בכל שעה החל משבע בבוקר ועד חצות הלילה.
ב-2018, לאחר הבחירות לרשויות המקומיות, נקנסה התחנה ב-14,000 ש"ח בשל תעמולה אסורה שקיימו עבור משה ליאון יומיים לפני הבחירות].

תוכניות ושדרנים

התחנה משדרת תוכניות אקטואליה, שיעורי הלכה, מוסר, השקפה ופרשת שבוע. מספר שדרנים מגישים תוכנית יומית בתחנה ובהם: ידידיה מאיר בתוכנית התעוררות- אקטואליה בשילוב דבר תורה; מרדכי לביא, מנחם טוקר בתוכנית זמן אויר - מוזיקה ובידור; 
טובים השניים - תוכנית בידור בהגשת אלעד כהן ויהודה שוקרון; יומן חדשות המוגש על ידי אבי מימרן ; "עניין משפחתי" - תוכנית שבועית שאותה מגישים לסירוגין רחל פסטג, מירי שניאורסון ויואב דיליאון. שלהבת חסדיאל הגישה בתחנה תוכנית ראיונות פוליטית ותוכנית צרכנות.
החל משנת 2015 החלו לשדר את שיעורו השבועי של הרב יצחק יוסף במוצאי שבת מבית הכנסת היזדים.
כתבי החדשות בתחנה: בנצי לייזרוביץ (משטרה), קובי פינקלר (צבא וביטחון), שלמה ריזל (חוץ וערבים), צבי טסלר (כלכלה) ואיתי גדסי (פוליטי). ב-2016 פוטרו חמישה מהכתבים באתר קול חי.

קהל היעד

לוח התוכניות נועד לפנות לא רק לציבור החרדי, אלא גם לדתיים לאומיים ולמסורתיים. עקב כך, הרייטינג של התחנה נפגע מהקמתן של "קול ברמה" ו"גלי ישראל" הפונות גם כן לאותו קהל. בסוף שנת 2014 עמד אחוז ההאזנה לתחנה על 5.1%. בשנת 2015 חזרה התחנה להיות המובילה בציבור החרדי. בשנת 2017 פורסם בסקר TGI כי שיעור ההאזנה של קול חי במגזר החרדי עמד על 31.5% לעומת רדיו קול ברמה 22.3%.
המחוז האדמיניסטרטיבי הצפון-מערבי (מוסקבה)

פרפקט המחוז

פרפקט המחוז מאפריל 2012 ועד אפריל 2015 היה ולדימיר גוברדובסקי.
מאפריל 2015 פרפקט המחוז הוא אלכסיי פשקוב, שמונה לתפקיד על ידי ראש עיריית מוסקבה, סרגיי סוביאנין.
לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

ביוגרפיה

לודוויג נולד בשנת 1424, לשטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן ואנה מוולדנץ, רוזנת פפאלץ-זימרן-צווייבריקן, בתם של פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ ומרגרטה מנסאו-זארבריקן.
בשנת 1444 מת סבו פרידריך השלישי, רוזן ולדנץ, ואביו שטפן ירש ממנו את רוזנות שפונהיים ואת רוזנות ולדנץ. באותה שנה חילק שטפן את נחלותיו לבניו, על אף שהמשיך לשלוט בהם באופן רשמי: פרידריך קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואת רוזנות שפונהיים, ואילו לודוויג קיבל את רוזנות פפאלץ-צווייבריקן ואת רוזנות ולדנץ. בשנת 1453 פרש שטפן מניהול הרוזנויות, ופרידריך ואחיו החלו לשלוט לבד בנחלותיהם.
במהלך השנים 1455, 1460 ו-1470–1471 נלחם לודוויג נגד פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, בשל טענתו של פרידריך על רוזנות ולדנץ.
ב-19 ביולי 1489 מת לודוויג, ובניו קספר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ירשו את נחלותיו.