אנדרי אמלריק

ראשית דרכו

אנדרי אמלריק נולד במוסקבה בשנת 1938, בשיאה של תקופת הטיהורים הגדולים. אביו היה היסטוריון וארכאולוג שלחם במלחמת העולם השנייה, שנאסר לאחר שהביע ביקורת על כישוריו הצבאיים של סטלין, אך שוחרר לאחר זמן קצר ושב ללחום בחזית, נפצע ושוחרר מהצבא האדום כנכה. לאחר תום המלחמה מנעו השלטונות מהאב מלהמשיך בלימודיו האקדמיים, על רקע עברו הפוליטי. קשיי האב דירבנו לימים את הבן להיות היסטוריון.
בתקופת לימודיו התיכוניים גילה אמלריק חוסר מנוחה, הוא נהג להיעדר מן הלימודים וסולק מלימודיו לפני השלמתם. למרות זאת, התקבל לאוניברסיטת מוסקבה ובשנים 1959–1963 היה סטודנט בפקולטה להיסטוריה. אמלריק סולק מלימודיו לאחר שכתב עבודה בגנות מה שנקרא בתקופה הסובייטית בשם "מדע סובייטי" (כדוגמת המונח "מדע גרמני" שהוטבע על ידי המשטר הנאצי), ואף כפר בדעה המקובלת שמוצאם של הרוסים הוא מן הסלבים, אלא, שלדעתו מוצאם מלוחמים וסוחרים סקנדינבים ויוונים.

רדיפת השלטונות

ללא תואר אקדמי עסק אמלריק בעבודות שונות, כתב חמישה מחזות שלא הודפסו והיה נושא למעקב של הק.ג.ב., שהוביל להעמדתו לדין בשנת 1965 באשמת "פרזיטיות" (מונח שהודבק בתקופה הסובייטית לאנשים שלא הלכו בתלם ובעיני השלטונות נחשבו כלא מועילים לחברה), ואמלריק נדון לשנתיים וחצי שנות גלות בסיביר. אמלריק שוחרר כעבור זמן לא רב, אך נעצר שנית ונשלח לגלות לחווה חקלאית ליד העיר טומסק בסיביר. (את גלותו בסיביר תיאר אמלריק מאוחר יותר בספרו "מסע כפוי לסיביר", שראה אור בשנת 1970).
בהשתדלות עורך דינו שוחרר אמלריק בשנת 1966 וחזר למוסקבה.

דיסידנט

במוסקבה נקט אמלריק בפעולות מחאה נגד השלטונות. בשנת 1966, בזמן שנערך משפטם של אנדרי סינייבסקי ויולי דניאל, עמדו אמלריק ודיסידנטים נוספים במשמרות מחאה ליד בית המשפט. אמלריק לא היסס להביע את דעותיו בפני עיתונאים, לרבות מתן ראיון לכתב טלוויזיה אמריקאי.
לאחר פלישת כוחות ברית המועצות וברית ורשה לצ'כוסלובקיה באוגוסט 1968, הוגבר לחץ השלטונות על אנשי הרוח ובדירתו של אמלריק נערכו שני חיפושים.

מאסרו בשנית

לאחר פרסום ספרו נוצרו קשרים בינו לבין עיתונאי חוץ, דבר שהביא למעצרו בשנית בנובמבר 1970 והוא נדון לשלוש שנות מאסר במחנה עבודה באזור קולימה שבצפון מזרח סיביר. בתום תקופת מאסרו הוארך המאסר לשלוש שנים נוספות, אך מפני שחלה בדלקת קרום המוח וכמעט נפטר, ועקב מחאות מן המערב הוא שוחרר כעבור שנה ונגזר עליו להמשיך בגלותו בקולימה. אמלריק חזר למוסקבה רק בשנת 1975. כדי להפטר ממנו הציעו לו השלטונות, אף על פי שלא היה יהודי, כי יהגר ביחד עם אשתו לישראל, שהייתה מקום הגירה אפשרי באותה עת. הוא סירב להצעה.

גלות ממולדתו

אמלריק נעצר בשלישית ב-13 בספטמבר 1975, בעילה שהתגורר במוסקבה ללא היתר, והוא היה צפוי על כך לעונש של שנת מאסר. הק.ג.ב. העמיד בפניו את הברירה, לצאת לגלות מרוסיה או להענש במאסר, ואמלריק ובני משפחתו בחרו בגלות וב-1976 היגרו להולנד. בהולנד קיבל אמלריק משרה באוניברסיטת אוטרכט ולאחר מכן יצא לארצות הברית ללימודים ולסדרת הרצאות. לבסוף השתקע אמלריק בבית שרכש בצרפת, מקום שבו כתב את ספרו "מפנקסו של מהפכן".

סוף הדרך

בקיץ 1973 התקיימה בהלסינקי, בירת פינלנד ועידה בהשתתפות שרי החוץ של 35 מדינות: ארצות מערב אירופה, ארצות הברית וקנדה, שהתכנסה במסגרת "הוועידה לביטחון ושיתוף פעולה באירופה". כעבור שנתיים, ב-1975, חתמו לראשונה גם מדינות הגוש המזרחי על הסכמי הלסינקי, שכללו מחויבות לחירויות היסוד ולזכויות האדם. ההסכמים יצרו את הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, אקט שהיווה את שיאה של מדיניות הדטאנט - הפשרת היחסים בין ברית המועצות לארצות הברית.
ב-12 בנובמבר 1980 היו אמלריק, אשתו ושני גולים נוספים מברית המועצות בדרכם מצרפת, במכוניתו של אמלריק, למדריד, בירת ספרד על מנת להשתתף בוועידה של נציגים מן הגוש המזרחי ומן המערב שעמדה לדון בהסכמי הלסינקי. ליד העיר גוודלחרה החליקה מכוניתו של אמלריק על הכביש הרטוב והתנגשה במשאית שבאה מולה. אנדרי אמלריק נהרג במקום. יתר הנוסעים נפצעו קלות. אנדרי אמלריק הובא לקבורה בבית עלמין בפריז. בן 42 שנים היה במותו. מאז שנת 1990 החלו ספריו ומאמריו של אמלריק להיות מופצים באופן חופשי בברית המועצות.
בשל מותו בטרם עת לא זכה אנדרי אמלריק לחזות בהתגשמות נבואתו. נתן שרנסקי סיפר לימים על ביקור של קציני ק.ג.ב. בבית כלאו, ב-1984. הם פרצו בצחוק כאשר הוזכר באוזניהם ספרו של אמלריק. "הוא מת זה כבר – ואנחנו עדיין כאן", הם אמרו.
לאחר כישלון הפיכת ינאייב באוגוסט 1991 נמשך ביתר שאת התהליך שהוביל להתפרקות ברית המועצות ולחיסולה של המפלגה הקומוניסטית, והביא, תוך פרק זמן של ארבעה חודשים, ב-25 בדצמבר 1991, לפירוקה של ברית המועצות ולהקמתו של חבר המדינות שבראשו בוריס ילצין. נבואתו של אמלריק התגשמה באיחור של שבע שנים.