פארק אריאל שרון

היסטוריה

בין השנים 1952 ל-1998 רשויות מקומיות בגוש דן פינו את הפסולת שלהן לשטח שנמצא בין נחל איילון לנחל שפירים סמוך לכביש 4 (גהה). המקום שימש כאס"פ - אתר סילוק פסולת. הוא משתרע על שטח של 450,000 מטר רבוע. האתר שירת שלוש עשרה ערים ורשויות מקומיות וכן בתי חולים ומחנות צבא סמוכים.
עם הזמן גבהה ערמת האשפה לגובה 60 מטרים, לרוחב ממזרח למערב של 544 מטרים, ולאורך מצפון לדרום של כ-964 מטרים, ואז הוחלט למתן ולווסת את כמויות האשפה עד שהוחלט על הפסקת פעילות המטמנה באוגוסט 1998. ההר יצר מפגעים סביבתיים חמורים. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 התפשטו שרפות רבות בהר כתוצאה מתסיסת הזבל ופליטת גז מתאן ועלו תוכניות לסגור את האתר ולהקים אתר חלופי בחולות ראשון לציון. תוכניות אלה זכו להתנגדות מצד תושבי ראשון לציון. בשנת 1976 הוחל בכיסוי האשפה בכמויות גדולות של אדמה ופיזור דיאורדורנטים. אולם, גם אדמה זו לא מנעה את פליטת הריחות הרעים שהיו מפגע משמעותי, במיוחד ביישוב אזור.
אולם, המפגע שקידם יותר מכל את סגירת האתר היה דווקא התמקדות להקות ציפורים בפסולת האורגנית על התל. הציפורים שסבבו בגובה רב הפריעו לנתיב ההמראה והנחיתה של המטוסים בנמל התעופה בן-גוריון. הסכנה שציפור תחדור למנוע של מטוס נוחת הייתה סכנה ממשית ואף קרו מספר אירועים כאלו שהסתיימו ללא נפגעים, בהם תאונה בה נכנסה ציפור למנועי מטוס שהמריא וגרמה להשבתת המנוע. הטייס נאלץ לרוקן את מכלי הדלק מעל הים כדי לנחות נחיתת חרום בשדה התעופה בן-גוריון. אף על פי שהוחלט על סגירת המקום כבר בשנת 1993, הטמנת הפסולת המשיכה עד אוגוסט 1998. ביום הסגירה היה גובהו של ההר 60 מטרים מהקרקעית. מעריכים כי לאורך השנים נקברו בו כ-16 מיליון קוב של פסולת. בין המטמנות שיועדו להחליפו – אתר דודאים ואתר אפעה במישור רותם.
ההר המשיך להזיק לסביבה. הנוזלים שנוצרו מהזבל בעקבות ירידת גשמים המשיכו לחלחל לנחל איילון הסמוך. על אף שלא תוכנן מראש, הסתבר כי האתר נבנה על קרקע חרסיתית ואטומה למים. מסיבה זו משערים כי הוא אינו אחראי לזיהום מי תהום מתחתיו. מאידך, ערימות פסולת גדולות, שגלשו מההר אל הנחלים סביבו גרמו לזיהום תוואי האיילון. כמו כן, ממשיך ההר לפלוט גז מתאן ומעריכים שהפליטה תמשך לפחות עד 2030. על ההר הוקמו מערכות לאיסוף הגז והוא משמש להפקת חשמל.
האתר גורם לנזקי ריח קשים בכל ערב לתושבי גוש דן, נזקים הנמשכים שנים וזוכים להתעלמות על אף הפצרות התושבים.

תוכנית פארק איילון

ביוני 2002, לאחר שנתיים של דיונים הופקדה תוכנית מתאר איילון עבור הפארק, ושנתיים אחר כך, בנובמבר 2004 היא אושרה. התוכנית חלה על שטח של כ-8500 דונם הכוללים שטחי פארק מנחם בגין, אדמות חקלאיות השייכות לבית הספר החקלאי מקווה ישראל, מזבלת חירייה ושטחים חקלאיים שונים. באישור התוכנית הוחלט שלא להקצות שטחים ממנה לבנייה למגורים, אף על פי שהיו גורמים כמו משרד האוצר ומינהל מקרקעי ישראל, אשר גרסו שזאת הדרך הטובה ביותר לגייס מימון להקמת הפארק. 
באפריל 2005 החליטה ממשלת ישראל, בהחלטה 3562 על השתתפות תקציב המדינה בפיתוח הפארק למשך חמש השנים ביחס של שקל תקציב מול שקל תרומה, עד לתקרה של 10 מיליון ש"ח בשנה, ובנובמבר 2005 החליטה על הקמת חברה ממשלתית מנהלת לפארק איילון, אשר תפקידה לתכנן, לפתח, לנהל, לתאם ולתחזק את פארק איילון. הוחלט שתקציב הפארק יתנהל כמשק כספי סגור שיתבסס על תרומות, עיזבונות, מתנות, מענקים, הקצבות מתקציב המדינה, מרשויות מקומיות ומאיגוד ערים דן לתברואה, וכן מהכנסות ממיזמים ההולמים את אופי הפארק, בהתאם לתוכניות החלות על שטח הפארק.
בשנת 2007 נחנך הפארק בטקס ממלכתי שנערך על תל האשפה ונקרא על שם ראש הממשלה אריאל שרון.

מתחמים בפארק אריאל שרון

פארק אריאל שרון נמצא בשלבי הקמה. לרשות הציבור הרחב פתוח מתחם תל הפסולת המשוקם לתצפית וסיורים ולמרגלותיו מרכז מבקרים כחלק מהמתחם לחינוך סביבתי המוליך סיורים באתרי פארק המיחזור. חלק נוסף של הפארק, מתחם הכניסה הצפוני מכביש 461, הוא שער הכניסה לאזורי הבילוי של הפארק בניהם: מרכזי מבקרים במבני חוות שלם, מתחם קמפינג, גבעת מופעים, טיילת ומתחם בילוי על שפת האגם ועוד. בנוסף, במהלך שנת 2017 ייפתחו בפארק שבילי אופניים ומסלול תחרותי לרוכבי אופניים מקצועיים ומרכז צפרות ומגוון ביולוגי.

משטח איסוף האשפה

למשטח שופכות מאות משאיות כ-3000 טון ליום של אשפת גוש דן. חצי (1500 טון ליום) מכמות האשפה מועמסת ממשטח האיסוף לעשרות משאיות הענק המוליכות אותה להטמנה בנגב

כניסה צפונית

הכניסה הראשית אל הפארק מתוכננת להתבצע מדרך לוד, כביש 461, וזאת בהתאם לתוכנית המתאר שאושרה על ידי הוועדה המחוזית. במתחם זה יתקיימו פעילויות מסחר ובילוי, פעילויות העשרה ולמידה.

מרכז צפרות ומגוון ביולוגי

בכניסה הצפונית תוקם ברֵיכה אקולוגית מוקפת עצים וצמחייה ארץ ישראלית מגוונת אשר תשמש מוקד משיכה לכ-170 מיני ציפורים ובעלי חיים העוברים ומתארחים בשטחי הפארק. כמו כן, יבנו מסלולי הדרכה משולטים, יוקמו תחנת טיבוע, עמדות מסתור לצילום ותצפיות שיציעו היכרות עם המגוון הביולוגי בפארק. צפי פיתוח במהלך שנת 2017.

 נחל כופר

נחל כופר הוא נחל אכזב המהווה את אחד היובלים הצפוניים של האיילון. ראשיתו של הנחל באזור תל השומר והמועצה האזורית אפעל, שם הוא עובר לאורך מספר ק"מ עד לשפך החיבור לנחל איילון. בחלקו העליון עובר הנחל באזורים עירוניים בנויים של רמת גן, גבעתיים וגבעת שמואל ומנקז את מי הגשמים שלהם. הנחל נשפך ממערכת הניקוז לתוך האגם שבפארק הלאומי ברמת גן וממנו זורמים המים דרך אזור הספארי לתוך שטחי פארק אריאל שרון, שם חוזר הנחל לזרום בערוץ טבעי.
במסגרת פרויקט שיקום נחל כופר הוסט הנחל אל מחוץ לשכונת ידידיה למניעת הצפות בשכונה, נעשה שיקום נופי לאורך תוואי הנחל.

תל כופר

אתר ארכאולוגי שעדיין לא נחקר והנמצא במרכז הפארק העתידי במפגש הנחלים של "נחל איילון" עם "נחל כופר".

חוות שורגי

חוה חקלאית הנמצאת בשטח הפארק בסמוך אל כביש מספר 1 ואל אזור.

אגם ההצפה של נחל איילון

מכיוון שנחל איילון מנקז מי שיטפונות הוא מתמודד עם אירועים שבהם זורמת כמות מאוד גדולה של מים במורד הנחל. כאשר הנחל לא מצליח לנקז את כל המים, עקב עבודות פיתוח או בגלל שיטפון גדול במיוחד, מתרחשות הצפות ששוטפות את נתיבי איילון ומסכנות אף את נמל התעופה בן-גוריון.
כדי לפתור בעיה זו מוצע להקים בקצה המערבי של הפארק אזור הצפה שיקלוט את מי השיטפונות העודפים באירוע חריג. משרדי הממשלה מנסים להיערך לאירוע הצפה חמור שאמור לקרות כל 50 עד 100 שנה ואמור להזרים 550 קוב לשנייה. לשם השוואה, באירועים חריגים הקורים בממוצע אחת ל-10 שנים זורמים בנחל כ-250 קוב לשנייה. אירועים כאלו התרחשו בחורף 1991/2, 2000/1 ובחורף 2012/3 וגרמו להצפת נתיבי איילון ולשיבושים בתנועות המכוניות והרכבות, ולהצפת השכונות הדרומיות של תל אביב.
הקמת אגם הניקוז תאפשר אף להקטין את תעלת האיילון ולאפשר הוספת מסילת רכבת רביעית בנתיבי איילון.
בשטחו של הפארק מתנקזים אל נחל איילון כמה נחלים ביניהם: נחל אזור, נחל כופר, ונחל שפירים העובר מצידו השני של ההר.

נחל שפירים

נחל שפירים הוא נחל אכזב שמקורו באזור צריפין. הנחל חוצה את כביש 4 ונכנס לתחום פארק אריאל שרון. אפיק הנחל עוקף את הר הפסולת המשוקם חירייה מצד דרום וזורם לאורך קטע של כ-2 ק"מ עד להתחברותו לנחל איילון (השפירים הוא אחד מיובליו הגדולים של נחל איילון). מפגש הנחלים איילון-שפירים נמצא למרגלות מרפסת התצפית המטרופוליטנית שעל ההר המשוקם. לאורך עשרות שנים סבל נחל שפירים מאירועים חוזרים ונשנים של זיהום, הזרמות שפכים וכן זליגות של מי תשטיפים מזוהמים מהר הפסולת. בשנת 2012 הוסט נחל שפירים מההר למרחק של כ- 100 מטר על מנת לנטרל את השפעות התשטיפים שזלגו ממנו, מה שאפשר בניית טרסה לתמיכה במדרונות ההר ומערכת היקפית תת-קרקעית לקליטת התשטיפים.
כיום בחלקים העליונים של אפיק הנחל נחפרו בריכות חורף המתמלאות באירועי ההצפה של הנחל ונשארות מלאות במים עד לחודשי האביב. בבריכות אלו מתקיימת מערכת אקולוגית עשירה של חסרי חוליות, דו-חיים וציפורים.

סירוב חברת "הזרע" לפנות את חוות שלם

במשך עשרות שנים חכרה חברת "הזרע" ממינהל מקרקעי ישראל שטח של כ-1,000 דונם לצרכים חקלאיים. בשטח פעלה בעבר חווה חקלאית, היא חוות שלם. חברת "הזרע" ביקשה לקדם תוכניות נדל"ן שונות להקמת שכונת מגורים בשטח החקלאי שהוחכר לה. תקופת החכירה הסתיימה בשנות ה-80, אולם המינהל לא פעל לסילוק החברה מהשטח, ובמקום זאת האריך רטרואקטיבית את חוזי החכירה של חברת הזרע, חתם עמה על הסכם הרשאה לתכנון וקידם שינוי ייעוד של הקרקע מקרקע חקלאית לקרקע לבנייה. 
עם התקדמות התוכניות להקמת פארק איילון, טענה חברת הזרע כי הדרך היחידה לממן את הקמת הפארק היא באמצעות נדל"ן – הקמת שכונה של 10,000 דירות בשטח החווה. תוכניותיה קודמו על ידי שר התמ"ת דאז אהוד אולמרט, אך נתקלו בהתנגדות חריפה של הארגונים הירוקים ושל חבר-הכנסת עמרי שרון. בנובמבר 2004, לאחר התערבות ראש הממשלה דאז אריאל שרון, אושרה תוכנית להקמת פארק איילון ללא שטחי נדל"ן. תוכנית זאת אושרה בממשלה באפריל 2005, והמינהל הבטיח להפוך את מדיניותו הקודמת. לכן בשנת 2006 דרש כבר מחברת הזרע לפנות את השטח, אך זאת סירבה לכך. תחת זאת, פנתה לבית המשפט בדרישה למנוע את פינויה מהשטח, והמינהל הגיש כנגדה תביעה לסילוק יד.
בעקבות פרשת הולילנד, עלו חשדות כי בכירים בחברת הנדל"ן פולאר השקעות, בעלת השליטה בחברת הזרע, קידמו את ענייניה באמצעות מתן שוחד כדי לקדם את יוזמתם להקמת שכונה בשטח החקלאי. חשדות אלו הבשילו להכנת כתב אישום כנגד המעורבים בפרשה.
בהתאם לחשדות, נתנו אביגדור קלנר, יו"ר פולאר השקעות דאז, ארנון ברודנר, מנכ"ל פולאר נדל"ן דאז, ואמנון ספרן, הממונה על אגף התקציבים באוצר לשעבר ומנכ"ל חברות הנדל"ן מקבוצת פולאר, שוחד ליעקב אפרתי, מנהל מינהל מקרקעי ישראל דאז, ולאהוד אולמרט, שר התמ"ת דאז. על פי החשד, ניתן שוחד בהיקף של כ-1.5 מיליון ש"ח, ובתמורה חודשו חוזי חכירה רטרואקטיבית, שונה ייעוד הקרקעות, ובצועו פעולות החזרה ומכירה של הקרקעות. כמו כן, נחשד כי אולמרט ניסה לסייע לקלנר להפשיר את הקרקעות החקלאיות לבנייה.
בסופו של דבר, חתמה המדינה בשנת 2012 על הסכם עם חברת "הזרע", לפיו המתחם יפונה תמורת 19.8 מיליון ש"ח. שטח החווה עתיד להיות חלק מפארק אריאל שרון. בתי המגורים ישופצו, ויהיו חלק ממרכז המבקרים של הפארק.
במרץ 2014 הרשיע בית המשפט המחוזי את אולמרט בפרשה זו (ובפרשת הולילנד) בקבלת שוחד, ובגין שתי הפרשות נגזרו עליו 6 שנות מאסר בפועל, שנתיים מאסר על תנאי וקנס בסך מיליון ש"ח. ב-29 בדצמבר 2015 אישר בית המשפט העליון את הרשעתו בקבלת שוחד ב"פרשת הזרע", (זיכה אותו מפרשת הולילנד), וגזר עליו עונש מאסר בפועל של שנה וחצי, שאותו החל לרצות ב-15 בפברואר 2016.