google/wiki40b huggingface dataset:
רוסתווי

מקור השם

החל מהמאה ה-4 נזכרת רוסתווי במספר מקורות היסטוריים. על פי המקורות נבנתה במיקומה הנוכחי של העיר, על ידי המלך טרדטי, כנסייה. לאחר מכן בנה תעלה מנהר המטקווארי. מכאן גם שמה של העיר, כאשר "רו" פירושו בגאורגית תעלה, ומשמעות רוסתווי "שמקורו מהנהר".

היסטוריה

על פי האגדה, שמובאת בספר דברי ימי גאורגיה, הכארתליס צחוברבה, בנתה אשתו של כרתלוס, לאחר מותו, "דֶדה-ציחֶה" ואת "בוסטן כלאכי" ("עיר הנסיך").
על פי האמונה זוהי רוסתווי היא עיר הולדתו של המשורר הלאומי של גאורגיה, מחבר האפוס הלאומי של גאורגיה, עוטה עור הנמר, שותא רוסתוולי. המקור לאמונה זו הוא שמו, שותא רוסתוולי בגאורגית פירושו "שותא מרוסתווי". על פי מקור אחר, פירוש שם משפחתו: "בעל מצודת רוסתווי" (אחוזת רוסתווי).
העיר הוקמה במקום כיוון שנמצאה על נתיב סחר אשר חיבר בין אירופה ואסיה. אלכסנדר מוקדון, שלא כבש את גאורגיה, עבר, בדרכו למזרח, במאה ה-4 לפנה"ס, עבר ליד מצודת רוסתווי. 
בשנת 1071, נכבשה העיר, יחד עם טביליסי, על ידי הסלג'וקים, והעיר הושמה תחת שליטתו של האמיר מגנג'ה.
בשנת 1115 נכבשה העיר על ידי גיאורגי צ'קונדידלי, ומצטרף למלך דוד הבנאי למערכה בטאו-קלארג'תי. 
בשנת 1265, לאחר הפלישה המונגולית לגאורגיה, בראשות הכובש מהורדת הזהב, ברק חאן (1205-1267), הוחרבה העיר לאפר, וכל תושביה נטבחו. חורבות אותה מצודה התכסו בחול במרוצת השנים.
בשנת 1940 נתקבלה בהנהגת ברית המועצות החלטה לבנות מפעל מתכת ליד הבירה טביליסי, אולם מלחמת העולם השנייה מנעה את יישום התוכנית באותה עת. 
על חורבות העיר נבנה באפריל 1944 מפעל מתכת, שנתן את הדחיפה להתפתחותה של העיר כעיר תעשייתית. עד לשנת 1946 התגוררו ברוסתווי מעל ל-3,000 איש. ב-19 בינואר 1948 קיבלה רוסתווי מעמד של עיר. העיר התפתחה מבית של פועלים שעבדו בבית חרושת סמוך למתכות, אשר נבנה בשנים 1941-1950 לכריית עפרות ועיבוד מינרלים גולמיים של ברזל מהשכנה אזרבייג'ן. סטלין הביא פועלים מחלקים שונים של גאורגיה, במיוחד מהנפות הכפריות והדלות של מערב גאורגיה. רוסתווי הפכה למרכז מפתח תעשייתי לכל עבר הקווקז. התעשיות העיקריות הן טחינת ברזל ופלדה וייצור מוצרי פלדה וכימיקלים. 
שבויי מלחמה אשר נתפסו במלחמת העולם השנייה התגייסו לעצב ולבנות את "רוסתווי העתיקה". רוסתווי למעשה מחולקת לשני חלקים: "רוסתווי העתיקה" ("דזווֶאלי רוסתווי") ו"רוסתווי החדשה" ("אחאלי רוסתווי"). רוסתווי העתיקה מאופיינת בסגנון אדריכלי סטליניסטי, כאשר רוסתווי החדשה מאופיינת בערב רב של בתי דירות ובלוקים סובייטים מדכאים.
לנפילת ברית המועצות בשנת 1991 הייתה השפעה הרסנית על רוסתווי, השפעה שהשתלבה עם קריסת כל הכלכלה הסובייטית, בה הייתה העיר תלויה. כיום, רוב המפעלים התעשייתיים נסגרו ו-65% מאוכלוסייתה מובטלת, עם כל התופעות הסוציאליות שאבטלה מביא: פשיעה, עוני ועוד. מאז אמצע שנות ה-90, שבה מנתה אוכלוסיית העיר כ-160,000 איש, הצטמקה האוכלוסייה, כאשר התושבים עוזבים כדי למצוא עבודה במקומות אחרים.

תרבות

הפסטיבל של רוסתווי, המתקיים אחת לשנה נקרא "רוּסתַווכַּלַכּוֹבּה" ("რუსთავქალაქობა"). הוא נערך בהתאם למסורת הגאורגית, שבה נהוג לחגוג את יום השנה לייסודן של ערים ועיירות בפסטיבלים, מדי שנה בחודש אוקטובר. ביום הפסטיבל מתקיימים קונצרטים והופעות מחול עממי ברחובות העיר, דבר המושך גם תיירים.
כמו כן, מתקיים בעיר, מדי שנה, פסטיבל תיאטרון בשם "מסיכת הזהב" ("ოქროს ნიღაბი").
שארלוט אמאלי

גאוגרפיה

העיר ממוקמת על האי סנט תומאס. נכון לשנת 2004 מתגוררים בעיר כ-19,000 תושבים (סקר משנת 2010 מנה 18,481 תושבים בעיר ).

היסטוריה וכלכלה

העיר קרויה על שמה של שארלוט אמליה מהס קאסל (1650–1714), אשתו של כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק.
בשל נמל המים העמוקים הטבעי של העיר היא שימשה כבסיסם של שודדי הים הקאריביים. כיום מהווה העיר נמל עגינה לספינות תיירים רבות העוצרות באיים. למעלה מ-1.5 מיליון תיירים מבקרים בעיר מדי שנה.
בעיר מספר רב של בניינים היסטוריים בהם בית הכנסת השני בעתיקותו ביבשת אמריקה.
מכללת ברקלי למוזיקה

תולדות המוסד

מכללת ברקלי נוסדה ב-1945 על ידי לורנס ברק (Lawrence Berk), שקרא לה "בית המוזיקה של שילינגר" (Schillinger House of Music) על שם מורו יוסף שילינגר. מטרת בית הספר הייתה לפתח וללמד את שיטת שילינגר בקומפוזיציה. בשנת 1954 הורחב היצע הקורסים של המכללה וברק קרא לה על שם בנו, לי ברק (Lee Berk). המכללה קיבלה הכרה אקדמית ב-1973.
בשעה שנוסד כמעט כל המכללות למוזיקה התמקדו במוזיקה קלאסית. מטרת המכללה הייתה להקנות הכשרה רצינית, אקדמית ופורמלית בג'אז, במוזיקה מודרנית ועכשווית ובמקצועות משיקים כגון כתיבה לסרטים, הפקה, ניהול קריירה, ניהול וארגון מסע הופעות ועוד והייתה חלוצה בתחומים אלה. ב-1996 נפתחו פקולטות לחינוך מוזיקלי וטיפול במוזיקה ובשנת 1999 נפתחה מגמה להיפ הופ.

דוקטורים לשם כבוד

דיוק אלינגטון היה הדוקטור לשם כבוד הראשון ב-1971 מאז החלה מסורת של הכתרת דמויות מפתח במוזיקה המודרנית בתואר. בין היתר ניתן התואר לממציא סינטיסייזר מוג, רוברט מוג, ל"מלכת מוזיקת הנשמה" אריתה פרנקלין, לפסנתרן מישל קמילו, למחברת השירים מליסה אתרידג', לזמרת צ'אקה חאן, לזמרים סמוקי רובינסון ופול סיימון ועוד.

קשר עם בית הספר רימון

לבית הספר הישראלי למוזיקה "רימון" יש הסכם עם ברקלי לפיו תלמיד ברימון יכול, בכפוף להמלצת מוריו, להמשיך לימודים לתואר בברקלי, תוך הכרה בנקודות זכות שצבר ב"רימון".
אקרמניט

הרכב וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של האקרמניט היא Ca₂Mg[Si₂O₇].
האקרמניט, העשיר במגנזיום, יוצר תמיסה מוצקה עם הגהלניט ([Ca₂Al[AlSiO₇) העשיר באלומיניום.
האקרמניט מתגבש במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "חבורה טטרגונולית סקלנוהדרלית" , וחבורת סימטריות מרחבית P 42₁m . הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=7.8288‏, ו-c=5.0052Å.

תכונות פיזיקליות

הגבישים פריזמתיים קצרים ודקים, דומים לקוביות. כמו כן המינרל מופיע בטבע בדרך כלל כמסה חסרת צורה או גרגירית. יש לו פצילות מובחנת על {001} וחלשה על {110}, והוא נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6-5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הוא בממוצע 2.94. קיימת במינרל תופעת גבישים תאומים על {001} ו־{100}. האקרמניט ניתך ב-1454°C.

תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדמי השבירה של האקרמניט הם: nε=1.639-1.648‏ ו-nω=1.630-1.632. גבישי האקרמניט שקופים עד שקופים למחצה. מינרלים טהורים של אקרמניט הם חסרי צבע, אבל בגלל זיהומים צבעם הוא בדרך כלל צהבהב, חום, חום-צהבהב, ירוק אפרפר ואפור. בשקף מנוסר האקרמניט הוא חסר צבע עד צהוב חיוור.

גילוי ומקור שם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1884 ונקרא על שמו של המטלרוג השוודי אנדרס ריכרד אקרמן (Anders Richard Åkerman‏; 1922-1837).
מריו גבראנוביץ'

קריירת מועדונים

גבראנוביץ' התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות של עיר הולדתו לוגאנו. בעונת 2006/2007 חתם בלוגאנו, ובעונתו הראשונה הבקיע 8 שערים ב-21 משחקי ליגה בהם שותף. בקיץ 2008 הוא חתם בייברדון-ספורט במדיה הבקיע שמונה שערים ב-20 משחקים. לפני תחילת עונת 2009/2010, הוא הושאל לנשאטל גזמאקס.
לאחר שהרשים במחצית הראשונה של העונה, ב-1 בפברואר 2010 הוא חתם בשאלקה 04. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 2-4 נגד ולנסיה במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות. לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בשאלקה, הוא הושאל למיינץ 05 עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו.
במאי 2012 שוחרר ממינץ, ועבר לפ.צ. ציריך. ב-15 ביולי 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בה הוא גם הבקיע את השער הראשון שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לוצרן. בינואר 2016 עבר לרייקה.
ב-5 בינואר 2018 חתם לשלוש שנים בדינמו זאגרב.

קריירה בינלאומית

בצעירותו, גבראנוביץ' שיחק במדי נבחרת שווייץ בכדורגל עד גיל 21. ב-26 במרץ 2011, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד בולגריה במסגרת מוקדמות יורו 2012. ב-15 באוגוסט 2012 הבקיע את צמד הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-4 נגד קרואטיה. גבראנוביץ' השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2014.
חוגלת סלעים

תיאור המין ובית גידולו

אורך החוגלה 32-35 סנטימטר ומשקלה כ-500 גרם, דומה בגודלה ליונה, אך נראית שמנה ממנה בשל היחס השונה בין הגוף והזנב.
צבע גבה אפור-תכול, מגוון בחום. צבע הבטן חום-אדמדם. על כנפיה קווים שחורים, וגרונה מעוטר בכתם דמוי סינר בצבע לבן-קרם, מוקף במסגרת שחורה. המקור והרגליים אדומים.
החוגלה שוכנת בנופים פתוחים, בעיקר במקומות הרריים וסלעיים. היא שוהה רוב הזמן על הקרקע, ועפה רק כשנשקפת לה סכנה. מזונה בא בעיקר מן הצומח - זרעים, פירות ועלים, אך גם מן החי - חרקים, תולעים וכיוצא בזה.
קן החוגלה הוא גומה מרופדת בעלים על הקרקע. החוגלה מטילה 6-15 ביצים בכל הטלה, והדגירה עליהן נמשכת כ־24 ימים. יש מקרים שבהם הנקבה מטילה שתי הטלות בזו אחר זו, על הראשונה דוגר הזכר, ועל השנייה היא דוגרת בעצמה. כל אחד מבני הזוג דוגר ומגדל את האפרוחים בנפרד. האפרוחים נשארים עם ההורים עד האביב הבא.

תפוצה

חוגלת הסלעים נפוצה ברחבי אסיה, ממערב הודו ופקיסטן במזרח ועד המזרח התיכון, כולל טורקיה, במערב.
חוקרים תיארו 14 תת מינים שלה, הנבדלים בצבעי הנוצות ובמספר מאפיינים מורפולוגיים נוספים. בארץ ישראל זוהו שני תת-מינים. האחד, Alectoris chukar cypriotes נפוץ באזור הים תיכוני בצפון הארץ ובמרכזה, והשני, Alectoris chukar sinaica (המכונה גם "חוגלת סיני"), באזורים המדבריים בנגב, בדרום בקעת הירדן ובערבה.
בשל היותה עוף הציד העיקרי בישראל, ניצודו בעבר חוגלות בכמויות גדולות והדבר הביא לצמצום ניכר באוכלוסייתן, לכן נאסר ציד החוגלות מאז שנת 2000.

החוגלה בתרבות

על שם החוגלה קרויה אחת מבנות צלפחד בתנ"ך (במדבר כ"ו ל"ג ועוד)], וכן היישוב בית חגלה הנזכר בגבול נחלות שבטי יהודה (יהושע ט"ו ו') ובנימין (שם, י"ח י"ט)]. שם המקום השתמר בשם המנזר דיר חג'לה ועין חג'לה שלידו, מדרום-מזרח ליריחו.
חוגלת הסלעים היא הציפור הלאומית של עיראק ופקיסטן.
Company

רקע וכתיבה

את השיר כתבו ג'סטין ביבר, ג'ייסון בויד, ג'יימס אברהרט, אנדריאס שלר, תומאס טרואלסן, ג'יימס וונג, לירוי קלמפיט, והוא הופק על ידי אקסידנט, ביג טייסט, גלדיוס ובויד.
לפני שסגר ביבר את האלבום, הוחלט כי השיר יצא כסינגל הרביעי בפער של כשנה מצאתם של שלושת הסינגלים הראשונים מן האלבום.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, איגד בתוכו קטעים מתוך הופעותיו של ביבר סביב כל רחבי העולם, ובנוסף קטעים מתוך מקומות שונים שבהם שהה במהלך הקריירה שלו. בתחילת הקליפ ניתן לראות את ביבר כאשר פסל עומד לצידו, ואותו מרים את הראש כלפי מעלה.
מונה הצפיות של הקליפ נכון לאוקטובר 2017, עומד על למעלה מ-413 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו ל-15 הנצפה ביותר של ביבר.
עכבר חגבים דרומי

תיאורו

עכבר חגבים דרומי הוא עכבר קטן וחסון הפעיל בשעות הלילה. הוא ידוע בדרך כלל כמין מונוגמי. לעכבר חגבים דרומי זנב קצר ואורכו הכולל 12-16.3 ס"מ. ראשו גבו וצידי גופו בצבע ורדרד או חום-אפור ובטנו ורגליו לבנים. הזנב קצר ועבה רובו בצבע הגוף וקצהו לבן.

ביולוגיה והתנהגות

לעקרב אריזונה המצוי בשפע באזורים הצחיחים בהם שוכן עכבר חגבים דרומי עקיצה כואבת במיוחד המרתיעה טורפים פוטנציאלים. כאשר עכבר חגבים דרומי מתמודד עם העקרב הוא סופג עקיצות חוזרות ונשנות אך ממשיך בתקיפתו עד שהוא קוטל את העקרב. החוקרים מצאו אצל העכבר מנגנון עצבי החוסם שליחת אותות כאב אל המוח. לאחר שהוא קוטל את העקרב העכבר מזדקף על שתי רגליו האחוריות ומשמיע קולות ציוץ המזכירים יללת זאב.
עכבר חגבים דרומי הוא מין של מכרסם טורף ואגרסיבי במיוחד. חוקרים בדקו עכברים במעבדה בהם נבדקה התנהגות טריפה כלפי צרצרים בעכברים מהם נמנע מזון. לאחר 48 שעות בהם נמנע מזון מהעכברים הם העדיפו לטרוף את הצרצרים מאשר לאכול את המזון אשר סופק להם במעבדה. כמו כן נצפתה העדפה בקרב העכברים לעסוק בטריפה של צרצרים חיים מאשר מתים מה שיכול להצביע על תנועת הטרף כטריגר להתנהגות טריפה.
כאשר עכברי החגבים היו במגע עם עכברי מעבדה משני המינים הם הפגינו את התנהגות תוקפנית במיוחד כשהם נושכים את הגב והזנב של העכברים האחרים. לאחר יומיים 6 מ-43 הזכרים ו-22 מ-45 הנקבות קטלו ואכלו חלקי גוף מעכברי המעבדה. הבדל זה במידת האגרסיביות בין 2 המינים היה מובהק. החוקרים הסיקו שמניעת מזון וסוג הטרף השפיעו על מידת האגרסיביות והתנהגות הטריפה של העכברים.
איטרבי

איטרבי (Ytterby) הוא כפר באי השוודי רסארה (Resarö) שבמחוז סטוקהולם.
שם הכפר ניתן למכרות המפורסמים הנמצאים בקרבתו, שם התגלו רבים מיסודות נדירים שקיימים על פני כדור הארץ. לא פחות מארבעה יסודות קרויים על שם הכפר: איטריום, איטרביום, טרביום וארביום.
שמות של ארבעה יסודות נוספים נקבעו עקב גילויים הראשוני במכרות ליד הכפר: גדוליניום, הקרוי על שם המינרל גדוליניט שהתגלה במכרות איטרבי על ידי יוהאן גדולין; הולמיום, שמה הלטיני של סטוקהולם, המחוז בו נמצאים המכרות; סקנדיום, על שם סקנדינביה ותוליום, הקרוי על שם "תולה", שמם הלטיני של המדינות הנורדיות.
בשנת 1989 הציבה האגודה האמריקנית הבינלאומית למתכות שלט בכניסה למכרה המציין את המכרה כ"נקודת ציון היסטורית".
קול ג'י ראפ

קריירה

נתנאל גדל בשכונת העוני קורונה קווינס בניו יורק, באותה שכונה גדל אתו גם המפיק Eric B, לאחר שקול ג'י עזב את Eric B, הוא חיפש לעצמו די ג'יי לעבוד אתו.
מארלי מארל (Marley Marl), מפיק ג'ויס קרו (Juice Crew), שהכיר את DJ Polo הזמין את קול ג'י לסטודיו שלו להקליט את הדמו הראשון שלהם,
הם כתבו והקליטו את השיר "It's Demo" בלילה אחד, מארל, שהתרשם מהר מאד מהצמד מיהר להחתים את השניים כחברים
בג'ויס קרו.
החשיפה הראשונה באה כאשר יצא לאור השיר "it's demo" כסינגל והושמע בתוכנית הרדיו של מארל, בנוסף יצאו כמה סינגלים נוספים ביניהם גם השיר "I'm Fly".
לאחר מכן קול ג'י ראפ ו-DJ Polo הוציאו שלושה אלבומים: Road to the Riches שיצא ב-1989, Wanted: Dead or Alive שיצא ב-1990 ו-Live and let Die שיצא ב-1992. אלבומים אלו נחשבים עד היום לקלאסיקות היפ הופ. ב-1993 נפרדו דרכי הצמד וקול ג'י החל בקריירת הסולו שלו שנתיים לאחר מכן.
את קריירת הסולו שלו החל ב-1955 עם האלבום 4,5,6 עם הפקות של Buckwild והופעות אורח של נאס, MF Grimm ועוד.
ולאחר מכן הוציא את האלבום Roots pf Evil ב-1998, שנתיים לאחר מכן היה אמור לצאת לאור האלבום The Giancana Story, אך בגלל בעיות בלייבל האלבום נדחה ובסופו של דבר פורסם רק ב-2002. ב-2007 הוציא לאור את האלבום Half a Klip וב-2011 הוציא את האלבום Riches, Royalty, Respect.
ב-2012 ערך הראפר הישראלי סגול 59 ראיון עם קול ג'י שבו קול ג'י אמר:"תראה, אני לא מאלה שחושבים שהכל זבל, אתה מבין? ואני בהחלט כן שומע ברדיו חבר'ה עם כישרון. היום, בניגוד למה שקוראים "תור הזהב" של ההיפ הופ, יש הצפה בכמות הראפרים וקשה למצוא את אותו דרייב להצטיינות שהיה בתקופה שאני התחלתי. יש הרבה ראפרים טובים, אבל אין להם במי להתחרות. בתקופה ההיא, אם ראקים הוציא אלבום, ידענו שצריך להיות לפחות טוב כמו זה. אם ביג דדי קיין, צ'אק די או
KRS-One הוציאו משהו, ידענו שצריך להתחרות בזה מבחינת איכות. אותו דבר עם דברים שאני הוצאתי. הייתה תחרות טובה בין אמ.סי'ז שניסו להשתפר ולעבור את המתחרים. היום אני לא רואה את זה. ראפרים מנסים להתבלט ולהיראות יותר אופנתיים ונוצצים מכל היתר, אבל בזמני היית קודם כל צריך להיות טוב עם הליריקה, לעבוד קשה על המילים וההגשה שלך. ולהיות שונה, עם סטייל ייחודי, כדי להתחרות עם האחרים. סוף האייטיז, תחילת הניינטיז... או, מאן. זאת באמת הייתה תקופה מרגשת".
באוגוסט 2012 התארח קול ג'י בשיר Westerns של הראפר הישראלי סגול 59.
שיר של יום חולין

רקע

השיר נכתב במקור לפסטיבל "חגיגת הזמר העברי" שנערך במוצאי יום העצמאות ה'תשל"ו. באותה שנה לא נערך פסטיבל הזמר והפזמון, והפסטיבל התקיים במתכונת לא תחרותית, שבמסגרתה ביצע כל אמן שיר מוכר ושיר חדש. השיר הופיע באלבומה של אילנית, "תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים", ונחשב לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של הזמרת. הוא דורג במקום התשיעי במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לאותה שנה.

גרסאות כיסוי

השיר זכה למספר רב של גרסאות כיסוי. בשנת 1998 הוציאה הזמרת ירדנה ארזי את אלבום האוסף יש ונדמה, ובו נכללה גרסת דואט של השיר שהיא מבצעת עם הזמר אבי פרץ. בשנת 2004 ביצעה הזמרת שרית חדד גרסת כיסוי לשיר במסגרת שידורי ההתרמה של ארגון לתת. הגרסה נכללה באלבום האוסף שלה האוסף השקט. גרסה נוספת היא של הזמר מאור כהן, שיצאה בשנת 2008 במסגרת הפרויקט "עבודה עברית - מחווה ל-60 שנות יצירה מקורית". גרסה זו זכתה למספר השמעות רב, ואף זכתה במקום ה-15 במצעד העברי השנתי בגלגלצ, ובמקום ה-21 במצעד המקביל ברשת ג'.

בתוכניות מציאות

השיר בוצע מספר פעמים על ידי מתמודדים בתוכניות מציאות. בשנת 2006 בעונתה הרביעית של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד" בוצעה גרסת דואט על ידי זהבית פסי ומאור פיניה, בשנת 2012 בעונה הראשונה של תוכנית הטלוויזיה "The Voice" על ידי עומר טל, ובשנת 2014 בעונה השלישית של "The Voice" על ידי ירדן פרץ.
קצח תרבותי

מאפיינים

הקצח נפוץ בדרום אירופה, מערב אסיה, צפון אפריקה והודו. הוא לא גדל בר בישראל אולם ניתן למצוא אותו כפליט תרבות בשולי דרכים ושדות מעובדים.
הקצח מגיע לגובה של כ60-80 ס"מ. ענפיו זקופים העלים בצבע ירוק-אפרפר, דומים לעלים מנוצים פעמיים, אבל העלעלים לא מופרדים לחלוטין. העלים צרים וארוכים אך לא דמויי חוט. 
הפרחים הם דו-מיניים, מופיעים בחודשים מרץ-מאי, עדינים, ובדרך כלל בצבע כחלחל או לבן, בעלי חמישה עד עשרה עלי כותרת. 
הפרי הוא הלקט גדול ומנופח בנוי משלוש עד שבע קשוות, כל אחת מכילה מספר רב של זרעים.
זרעי הקצח הם חומים עד שחורים, ניתנים לאיסוף בחודשים יולי עד ספטמבר ומשמשים בתור תבלין. בלשון העממית השם קצח מתייחס לזרעים אלו, ולא לצמח המניב אותם.
הקצח מתפתח בקרקעות דלות באקלים צחיח ובתנאי שמש מלאה והוא עמיד בכפור. בסביבתו לא יתפתחו צמחים ממשפחת הקטניות.

בשימוש האדם

הקצח משמש כתבלין וכצמח מרפא מזה למעלה מ-2,000 שנה.
הוא מוזכר בתנ"ך בספר ישעיהו פרק כ"ח פסוק כ"ה: "הלוא אם שוה פניה והפיץ קצח וכמון יזרק".
בתקופת המשנה והתלמוד היה נפוץ גידול הקצח בכל חלקי הארץ, וזרעיו שימשו הן כתבלין על הלחם. והן כתרופה יעילה כנגד מחלות לב.
על סגולותיו הרפואיות נאמר בתלמוד (מסכת ברכות, דף מ'): "אמר רב חמא בר' חנינא: הרגיל בקצח אינו בא לידי כאב לב".
הוא משמש זה מאות שנים (כמקור מזון ומקור להפקת שמן) באסיה, במזרח התיכון ובאפריקה לצרכים רפואיים.
באסיה הוא מוכר כ"זרעי בצל שחורים". השימוש המסורתי בו הוא לצרכים של בריאות הריאות, מערכת העיכול, תפקוד הכליות והכבד, מערכת זרימת הדם, שיפור ההרגשה הכללית, שלשול ועוד מחלות רבים.
לפי הנטורופתיה, הקצח משמש לאיזון לחץ הדם, בטיפול בכאבים וגזים במערכת העיכול וכתרופה נגד תולעים במערכת העיכול.
כמו כן הוא גם משמש כתבלין ללחם.
קיים מחקר רפואי המאשר כי לקצח התרבותי השפעות רפואיות. חושבים שרוב ההשפעות קשורות למרכיב בשם תיימוקוויינון (thymoquinone). ההשפעות שנמצאו כללו הורדת לחץ הדם ושיפור הנשימה.
לקצח טעם חזק ומריר, וריחו החלש מזכיר ריח תות שדה. בישראל משתמשים בו לרוב במוצרי מאפה, ובמקומות אחרים בעולם גם לייצור סוכריות וליקרים.

שמן קצח

שמן קצח טהור משמש בעיקר ברפואה אלטרנטיבית כנגד אלרגיות, אסתמה, מחלות עור כפסוריאזיס ודלקת עור אטופית, לחץ דם גבוה, בעיות במערכת העיכול, לאיזון המערכת החיסונית ולצרכים וטרינריים. את השמן המופק בכבישה קרה ניתן להשיג גם בצורת כמוסות.
מנשק זוויתי (תעופה)

היסטוריה

מבנה מנשק זוויתי במטוסים היה בשימוש עוד במאה ה-19 המאוחרת, כאשר חלוצים בתעופה שילבו כנפיים עם מבנה של סירות לטובת נחיתה רכה במים ולכן המבנה שלהם היה דומה בתפקידו ומאפייניו למבנה המנשק בספינות. 
בשנות ה-1950 המאוחרות במהלך פיתוח מטוס ריגול לטובת הסי איי איי, מהנדסי סדנת הבואשים בראשותו של קלארנס ג'ונסון ניסו להקטין את שטח חתך המכ"ם של המטוס שלהם, בשביל לעשות את זה הם שילבו הארכות מחודדות מאף המטוס שהשתלבו עם הכנפיים. בהארכות אלה מהנדסי לוקהיד שילבו משולשים של חומר מרוכב סופג קרינת מכ"ם, מה שהשיג את המטרה וקבעה את הצללית הייחודית של מטוס ה-לוקהיד A-12 וכל משפחת מטוסי הציפור השחורה שפותחו ממטוס זה.
בשנות ה-1970 מחקר בתחום החמקנות נמצא שמנשק זוויתי מתון מונע החזרי מכ"ם ממבנים פינתיים וכן מגלים זוחלים (ראה ערך חמקנות) ועל ידי כך תורם לחמקנות המטוס, עקב ממצאים אלו מבנה ממשק זוויתי משולבים בכלל מטוסי קרב מהדור החמישי המבצעיים ואלה בתהליך פיתוח.

מאפיינים

מנשק זוויתי משמש כהארכה לכנפיים ולכן מסוגל לייצר עילוי במהלך טיסה ויכול להחליף את משטחי הקנראד במטוסים חמקנים. כמו כן מנשק זוויתי מגביר יציבות אופקית ובציר הסבסוב עקב צורתו הפחות בולטת לרוחות צד וזרימת אוויר מהחלקה, עקב כך גם פוחת הצימוד החלקה לגלגול בעיקר במהירויות נמוכות. בטיסה מהירה המנשק מסוגל לאזן במידת מה את תזוזת מרכז העילוי אחורה במהירויות על קוליות על ידי יצירת עילוי (שגודל ביחס למספר המאך בריבוע) ועל ידי כך להקטין את פקודת ההגאים הדרושה לתמרון ולקיזוז ועל ידי כך לשפר את ביצועי השיוט וטווח המטוס. בתמרונים בזווית התקפה גבוהה המנשק הזוויתי יוצר מערבולות הנצמדות למנשק ולכנפיים ומייצרות עילוי במקום להתנתק מהכנף ולא לתרום לעילוי כלל.
אולריך יאספר זטצן

אולריך יאספר זֶטצן (בגרמנית: Ulrich Jasper Seetzen;‏ 30 בינואר 1767, יֶבֶר, פריזיה – 1811, כנראה בסביבות תעז, תימן) היה רופא, מזרחן, מדען ונוסע גרמני. נודע בזמנו כחוקר ארץ ישראל וחצי האי ערב ונחשב לאחד האוריינטליסטים הגרמנים החשובים ביותר. לפי זאב וילנאי זֶטצן היה הראשון שהזכיר את שרידי הערים הנבטיות כורנוב ועבדת, ובכתביו יש "חומר רב לידיעת האזורים שבהם נדד".

קורות חייו

נולד ביֶבֶר (Jever) שבפריזיה (Anhalt-Zerbst; כיום בסקסוניה תחתית, גרמניה) בשנת 1767. סיים לימודי רפואה באוניברסיטת גטינגן, אולם התעניין במדעי הטבע (Natural History) ובטכנולוגיה. בתחומים אלו פרסם מספר מאמרים שזיכו אותו בהכרה מסוימת. ב-1802 קיבל משרה ממשלתית בעיר הולדתו יבר, אך הוא נטש משרה זו עוד באותה שנה, כאשר החליט לממש את אהבתו האמיתית ולצאת למסע מחקר גאוגרפי: לטורקיה, למזרח התיכון ולחצי האי ערב – מסע שנמשך מ-1802 ועד מותו בתימן בסוף שנת 1811. מכתביו האחרונים שהגיעו לאירופה נשלחו בנובמבר 1810 מעיר הנמל התימנית מוח'א. קורותיו בשנתו האחרונה אינן ברורות והמקורות חלוקים בעניין. כך גם נסיבות ומועד מותו. על פי חלק מהמקורות, הוא נרצח בתעז שבתימן, בספטמבר או אוקטובר 1811, בפקודת האימאם של צנעא.
כתביו היו מקור מרכזי לגאוגרף קרל ריטר בכתיבתו על ארץ ישראל.

מסעותיו

זטצן יצא למסעו הגדול ב-13 ביוני 1802. תחנתו הראשונה הייתה קונסטנטינופול, בה שהה כחצי שנה. משם המשיך לאיזמיר ולחלב. בחלב שהה כשנה וחצי מנובמבר 1803 ועד אפריל 1805. בתקופה זו למד ערבית והתוודע לאורח החיים הערבי. הוא סייר בארץ ישראל ובעבר הירדן, היה הראשון שידוע עליו כי הקיף את ים המלח. זטצן ציין כי יש מעבר יבשתי ליד הלשון וכי משני צידי הימה נמצאים "גלי אבנים" המסייעים לחוצים את ים המלח. הוא היה הראשון שצייר את מפת הימה ואיתר את מצדה.
המשיך לקהיר, שם שהה כשנתיים. ב-1809 הפליג ממצרים לג'דה וסייר במכה ומדינה במסווה של חג'. לאחר מכן, כנראה התאסלם והחליף את שמו לחג' מוסה (ייתכן שהתאסלם כבר בעת שהותו בחלב). הוא המשיך את מסעו לתימן וביקר במוח'א ובתעז.
בית המלין

היסטוריה

הבית נחנך בשנת 1956 על ידי ה"יידיש נאציאָנאלער ארבעטער פארבאנד" (ברית הפועלים הלאומית היהודית) האמריקאי וההסתדרות, ונקרא על שמו של מייסד מגבית ההסתדרות בארצות הברית, אייזיק המלין (Hamlin).
המתכננים של בית המלין, אריה שרון ובנימין אידלסון, הם אותם אדריכלים שתיכננו את בית ליסין שהוקם בשנת 1953, שני המבנים צמודים זה לזה.
בית המלין שימש תקופות ממושכות כחלל תצוגה לאמנים, בשנת 1959 נערכה במקום תערוכה של פורשי קבוצת אופקים חדשים בה השתתפו מרסל ינקו, אהרן כהנא, משה מוקדי, צבי מאירוביץ, אביגדור סטימצקי, ז'אן דוד, משה קסטל, דוד פלומבו, לואיז ובצלאל שץ. בשנת 1960, ארגנו הצייר משה מוקדי והפסל קוסו אלול תערוכה במתכונת של "סלון פתוח" אליה הוזמנו אמנים שונים ללא מגבלה של סגנון או ותק.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 מכרה ההסתדרות את הבניין והוא הוסב למשרדים, חנויות וחדר כושר.
ב-19 בפברואר 2018 נהרס "בית המלין" לטובת הקמת מגדל מגורי יוקרה בשם "מגדל בית ליסין".

תיאור המבנה

המבנה, לו צורה של טרפז צר, נבנה באלכסון לבית ליסין ובמקביל לרחוב זכרון יעקב, כשדופנו המערבית של המבנה מתיישרת עם רחוב ויצמן. בצדו הצפוני של המבנה הייתה קומה כפולה ששימשה כאולם אירועים ותערוכות ולפניה חלל כניסה מאורך שנמתח מהכניסה ברחוב ויצמן. על הקיר הראשי באולם התנוסס ציור קיר גדול (גובהו 5 מ' ורוחבו 10 מ'), "אחווה" שמו, אשר תיאר את פגישת יוסף ואחיו, שאותו צייר האמן הנודע שלום סבא בשנים 1956 עד 1958. (לאחר שהבניין נמכר הקיר שעליו היה הציור כוסה בקיר גבס, ובעקבות כך במשך שנים נחשב הציור בטעות כאבוד. עם תחילת ההריסה הסתבר כי הקיר המקורי ועליו הציור קיים, אך ניסיונות של הרגע האחרון להצילו שנעשו מול היזם ומול עיריית תל אביב עלו בתוהו).
בקומה השנייה מוקמו חדרי משרדים ואולם נוסף שתפס שטח של קומה שלמה, מואר באמצעות חלונות עיליים בגג הבניין.
יוקטן (מדינה)

היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור לראשונה ב-1517. ב-1527, הם ניסו לכבוש את האזור מידי בני המאיה שגרו בו אך לא הצליחו. לאחר עוד מספר ניסיונות כיבוש כושלים, הם הצליחו לכבוש את האזור במלואו ב-1543.
במהלך המאות שלאחר מכן היו ניסיונות של התושבים הילידים למרוד בכתר הספרדי, ולאחר מכן במקסיקו, אך ניסיונות אלו כשלו.
תושבי חצי האי יוקטן הושפעו ממלחמת העצמאות של מקסיקו והכריזו על עצמאותם ב-1821. לאחר מכן הם החלו במשא ומתן להצטרפות לאימפריית מקסיקו שהוקמה זה עתה. הם צורפו, אך האימפריה התפרקה תוך זמן קצר וב-1823 הוקמה רפובליקת יוקטן, שכללה גם את שטחי קמפצ'ה וקינטנה רו של ימינו. כעבור מספר חודשים מקסיקו הפכה לפדרציה וחתמה על הסכם פדרלי עם המדינה החדשה שלפיו היא תצטרף למקסיקו, ורפובליקת יוקטן נכנסה לפדרציה.
הממשלה המקסיקנית הפרה חלקים מההסכם מ-1835, ולבסוף יוקטן פרשה ממקסיקו ב-1841 ונוצרה רפובליקת יוקטן השנייה. ב-1841 מדינת טבסקו פרשה גם היא ממקסיקו, וראשי רפובליקת יוקטן הציעו לראשי טבסקו להקים רפובליקה פדרלית נפרדת ממקסיקו, אך הרעיון לא מומש, שכן טבסקו חזרה למקסיקו ב-1842.
ב-1847 התחיל מרד של בני המאיה במטרה ליצור מדינה עצמאית שלהם בשטחי הרפובליקה. רפובליקת יוקטן לא הצליחה להתמודד עם המרד לכן היא חזרה להיות מדינה מקסיקנית כעבור שנה. ב-1852, בעקבות מחלוקות פוליטיות, נוצרה טריטוריית קמפצ'ה בחלק מהמדינה, וב-1863, תחת ממשל בניטו חוארס, קמפצ'ה הפכה למדינה נפרדת.
המרד של בני המאיה, שגרם לחזרת יוקטן למקסיקו, הסתיים ב-1901 כשכוחות מקסיקו כבשו את בירת המורדים צ'ן סנטה קרוס, למרות שבפועל נמשכו התנגשויות עם התושבים המקומיים גם עשרות שנים לאחר מכן. כשנה לאחר סוף המרד נשיא מקסיקו פורפיריו דיאס הכריז על הקמת "הטריטוריה הפדרלית של קינטנה רו", שהפכה לבסוף למדינת קינטנה רו של ימינו.

כלכלה

כלכלת יוקטן מתבססת על דיג, מוצרים מן החי, כמו תרנגולי הודו, תרנגולים, חזירים, ביצים ודבש, תעשייה ותיירות.