google/wiki40b huggingface dataset:
יו בונוויל

ביוגרפיה

נולד בלונדון בשם יו ריצ'רד בונוויל ויליאמס. למד בבית ספר בשרבורן, ואחר כך למד תאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. את הכשרתו כשחקן רכש ב"אקדמית ובר דאגלס לאומנות הדרמה" שבלונדון. ב-1998 התחתן עם לולו אוונס, לבני הזוג בן אחד, פליקס. הם מתגוררים בסאסקס מערב.
הופעת הבכורה של בונוויל על הבמה הייתה בתיאטרון הפתוח ריג'ינסט פארק. בשנת 1987 הצטרף ל"התיאטרון המלכותי הלאומי" אתם הופיע במספר מחזות. ב-1991 החל לשחק ב"רויאל שייקספיר קומפני" שם גילם את דמותו של לארטס לצידו של קנת' בראנה בתפקיד המלט. עוד הופיע בתיאטרון בתפקיד ולנטיין ב"שני האדונים מוורונה", ברגטו בהצגה "'Tis Pity She's a Whore", ובשני תפקידים במחזה "האלכימאי" מאת בן ג'ונסון.
הוא החל להופיע בטלוויזיה ב-1991 בשם ריצ'רד בונוויל. תפקידיו הראשונים היו של דמויות טובות-לב אך מטופשות במקצת כמו ברני בנוטינג היל ומר ראשוורת' בסרט הקולנוע "מנספילד פארק". בסדרות הטלוויזיה "Take A Girl Like You" ו"ארמדילו" הוא גילם דמויות מרושעות יותר, שהובילו לדמות השתלטנית של הנלי גרנדקורט בסדרה "דניאל דרונדה" (עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט), ולדמות הרוצח הפסיכופת ג'יימס למפטון בסדרת המתח "The Commander".
בסרט "Love Again" גילם את דמות המשורר פיליפ לארקין. ב-2004 שיחק בדוקודרמה "האיש שבנה את בריטניה" בה גילם את הדמות הראשית של סר כריסטופר רן. אחד מהשיגיו הגדולים היו בסרט הקולנוע "אייריס וג'ון" בתפקיד ג'ון ביילי הצעיר לצידה של קייט וינסלט. הוא זכה לשבחים רבים על הופעתו, והיה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנים 2011 ו-2012 כיכב בסדרה הקומית "2012" (Twenty Twelve) של ה-BBC בתפקיד איאן פלטשר, על ההכנות לאולימפיאדת לונדון. בין השנים 2010 ל-2015 הופיע בונוויל בתפקיד רוברט הרוזן מגרנטהם בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של ITV. ב-2014 חזר לגלם את דמותו של איאן פלטשר בסדרת ההמשך ל-"2012", הסדרה הקומית "W1A", בתפקיד מנהל מחלקה ב-BBC. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות עד שנת 2017.
פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג

ביוגרפיה

פיליפ לודוויג השני מהנאו-מינצברג נולד ב-18 בנובמבר 1576 בטירה בהנאו, והוטבל לנצרות כעבור שבועיים ב-3 בדצמבר. הוריו היו פיליפ לודוויג הראשון, רוזן הנאו-מינצברג ומגדלנה, רוזנת וולדק.
ב-4 בפברואר 1580 מת אביו, אך הוא הושם תחת אפוטרופסות של הרוזנים יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג, לודוויג הראשון, רוזן זיין-ויטגנשטיין, פיליפ הרביעי, רוזן הנאו-ליכטנברג ובנו פיליפ החמישי, רוזן הנאו-ליכנטברג.
אמו האלמנה מגדלנה נישאה בשנית ב-9 בדצמבר 1581 ליוהאן השביעי, רוזן נסאו-זיגן, כתוצאה מכך הצטרפו פיליפ לודוויג השני ואחיו הרוזן אלברכט אל החצר של נסאו-דילנבורג, מרכז התנועה הרפורמית בגרמניה שהיה קשור עם נסיכות הבוחר מפפאלץ, הרעיונות החדשים שפגש שם השפיעו ביותר על המשך חייו. 
במהלך חגיגות חתונה בדילנבורג שנערכה בין ה-23 באוקטובר 1596 ל-3 בנובמבר 1596 נישא פיליפ לודוויג השני לקתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו, בתו השלישית של וילם השתקן, ונולדו לו ממנה עשרה ילדים.
האפוטרופסות הסתיימה בשנת 1608 על פי בקשת פרידריך הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ.
כשמת פיליפ לודוויג השני בשנת 1612, היה בנו יורש העצר פיליפ מוריץ בן 7 בלבד, וע"פ צוואת אביו מונתה אמו לעוצרת, בשנת 1625 מעל ומעבר לגיל בו היה עליו להתמנות לרוזן, עדיין סירבה אמו להעניק לו את הכתר, רק בשנת 1629 לאחר מאבק משפטי ארוך הצליח פיליפ מוריץ לנשל את אמו ולעלות על כס הרוזנות.

מדיניות

מדיניותו של הרוזן פיליפ לודוויג השני מתבלטת בדחף מודרניזציה למדינתו, לאחר נישואיו בהגיעו לגיל, למרות שהעוצרות נותרה אצל אחיו אלברכט, הוא השתמש בחוק "Cuius regio, eius religio", בעברית- הממלכה שלו, הדת שלו. כלומר הדת של השליט קובעת את דת הנתינים, ושינה את דת המחוז לקלוויניזם, השפעה זו הקיפה את כל רחבי המחוז למעט מספר עיירות באזור פרנקפורט - שם היה לכפרים קשר עמוק עם העיר הלותרנית, וכפרים באזור המשותף לו ולארכיבישוף הקתולי של מיינץ - שם לא היה ביכולתו להשפיע כלל על דת הנתינים.
שינוי דת המחוז הביא לו פריחה רבה מצד הפליטים הקלוויניסטים מצרפת והולנד, שעשו את דרכם לעיר הנאו הרחוקה רק חצי יום מפרנקפורט, והתיישבו בה, ב-1597 וב-1604 חתמו הרוזן והפליטים על הסכמים, בהם קיבלו אישור להקים עיר אוטונומית בשם הנאו החדשה, שהוכחה כהצלחה רבה עד לשנות המאה ה-19.
פיליפ לודוויג השני אף הביא קהילה יהודית להנאו, להם הקצה מקום בביצורים בדרום העיר העתיקה, שלא היו נזקקים לעיר יותר, עקב הגנת העיר החדשה על אגף זה בעיר, הגטו לא היה חלק מאף עיר, אך היה תחת ניהול הרוזנות.
הרוזן ניסה להקים אף אוניברסיטה בהנאו, אך לבסוף היא התפתחה לבית ספר תיכון.
פלוריאן זלר

ביוגרפיה

זלר  נולד בשנת 1979 בסאנלי במחוז וואז בחבל פיקרדיה שבצפון צרפת וגדל ברובע החמישה עשר של פריז. כתב את ספרו הראשון "שלג מלאכותי" כשהיה בן עשרים ושתיים. זמן קצר לאחר מכן התבקש ללמד ספרות באותה אוניברסיטה בה למד בעצמו -המכון למדע המדינה פריז . ספרו השני, "אוהבים או משהו-כזה" התקבל בציבור באופן חיובי, אך היה זה ספרו השלישי, "קסם הרשע" שהפך אותו לשם ידוע בצרפת. הספר, אשר חוקר את היחסים בין המערב לאסלאם, גרר מחלוקות.
זלר הופך במהירות לאחד מהמחזאים הצרפתיים העכשוויים המוכרים ביותר. מחזהו הראשון, "האחר", זכה למספר הרצות. מחזהו "האם" ב-2011 זכה בפרס מולייר ומחזהו "האמת" זכה להצלחה רבה.
המחזה האחרון שלו, "האב", זכה ב-2014 בפרס מולייר למחזה הטוב ביותר.

חיים אישיים

זלר חי בפריז. הוא נשוי לדוגמנית-לשעבר, שחקנית ופסלת מרין דלטרם, אשר שיחקה באחד התפקידים הראשיים בהפקה הפריזאית של מחזהו "הנשקייה". בנם, רומן, נולד בדצמבר 2008.
שנת כוכבים

שנת כוכבים (או שנה סידרית או שנה סידרלית) הוא מונח המתאר את זמן ההקפה של כדור הארץ סביב השמש ולכן זהו גם הזמן הנדרש לשמש על מנת לחזור למיקום ההתחלתי שלה אחרי הקפה אחת סביב מישור המילקה, כל אלו ביחס לכוכבי הרקע. מקור השם שנה סידרית הוא במילה הלטינית sidus שפירושה כוכב.
משכה של שנת השמש הוא 365.25636 יום והוא ארוך במעט יותר מ-20 דקות מהשנה הטרופית, בעיקר בגלל נקיפת ציר כדור הארץ. שנת השמש אינה משמשת ברוב לוחות השנה אלא השנה הטרופית הקובעת את עונות השנה. עם זאת, שנת השמש משמשת לצורכי צפייה בכוכבים, למשל לקביעת המזלות באסטרולוגיה.
עד ימיו של היפרכוס ההנחה הרווחת הייתה ששנת השמש שווה באורכה לשנה הטרופית.
ימת בלחש

היסטוריה

הימה הייתה ידועה לגאוגרפים הסינים כבר בשנת 103 לפנה"ס ונקראה פו קו או בו קו. בתקופת שושלת צ'ינג ציינה ימת בלחש את הגבול הצפוני של סין עם רוסיה. 
בשנת 1864 הועבר השלטון באגם לאימפריה הרוסית בעקבות חוזה בין סין לרוסיה על הגבול הצפוני של סין. עם פירוקה של ברית המועצות בשנת 1991 הפכה הימה לחלק מקזחסטן.

גאוגרפיה

שטחה של הימה כיום עומד על 16,990 קמ"ר אולם בדומה לימת אראל, וכתוצאה מניצול מימי שבעת הנהרות המזינים את הימה, היא הולכת ומתייבשת. העיקרי מבין הנהרות המזינים את הימה הוא נהר אילי המוזן ממימי שלגים מאזור שינג'יאנג שבסין.
העומק הממוצע בימה הוא 5.8 מטרים, והעומק המקסימלי עומד על 25.6 מטרים.
מחציתה המערבית של הימה היא מים מתוקים, ואילו מחציתה המזרחית מלוחה.

כלכלה

מימי נהר האילי וימת בלחש מהווים מרכיב עיקרי בכלכלת קזחסטן. מימי הנהר משמשים ליצור חשמל באמצעות סכרים הידרואלקטרים ומוסטים לצורכי השקיה (עובדה המביאה ליבוש הימה). הדיג במימי הימה משמש מרכיב חשוב בכלכלת המדינה.
בשל השימוש ההולך וגובר במימי האילי במעלה הנהר, צפויה להתפתח מחלוקת בין סין המשתמשת במים לבין קזחסטן הזקוקה למים במורד הנהר, וזקוקה לענף הדיג באגם.
עם הגידול בכלכלה הקזחית, התיעוש והעיור של המדינה גובר קצב זיהום מימי הימה. מספר הדגים פוחת והולך הן בשל יבוש הימה, הן בשל דיג יתר, והן כתוצאה מזיהום המים. כמו כן, בשל הזיהום ישנו חשש להכחדת מיני בעלי חיים המצויים בימה.
מועצת רואי חשבון בישראל

היסטוריה

מועצת רואי חשבון בישראל הוקמה בשנת 1955, כאגף במשרד המשפטים. בתחילה התמקדה בהסדרת ורישוי מקצוע ראיית החשבון בישראל, כולל ניהול מבחני ההסמכה. במשך השנים החלה גם לאכוף את הפיקוח על רואי החשבון.
בינואר 2005, החל את פעילותו המוסד לסקירת עמיתים של לשכת רואי חשבון בשיתוף עם רשות ניירות ערך. המוסד היה מיועד לביצוע ביקורת על עבודתם של רואי החשבון, ובין השאר למנוע התפתחות שערוריות חשבונאיות (דוגמת אנרון ושערוריות בהן מעורבים תאגידי ענק ופירמות בינלאומיות של רואי חשבון). למרות חוסר תפקודו השוטף, פרסם רק שני דוחו"ת מעת הקמתו ועד לשנת 2009, המוסד לסקירת עמיתים לא נסגר.
בשנת 2014, פירסמה המועצה נוסח מעודכן של ההודעה בדבר אמות המידה להתמחות, ובו הורחבו אפשרויות ההתמחות גם למפעלים עסקיים ומוסדות ציבוריים. זוהי רשימה של חברות גדולות, חברות ממשלתיות, בתי השקעות ומשרדי ממשלה, שברובן מאושרת התמחות לשנה אחת בלבד. זאת כחלק ממהלך להגדיל את אפשריות ההתמחות, עקב הקושי של בוגרים המסיימים את לימודיהם למצוא מקום התמחות. עם זאת המועצה התנגדה לפיצול המקצוע, ולקבוע שני סוגים של רואי חשבון: תואר "רואה חשבון"; ותואר "רואה חשבון מבקר", שאותו יקבל מי שסיים התמחות במשרדי רואי חשבון מבקרים.
בשנת 2015, פירסמה רשות ניירות ערך, למרות התנגדותה של מועצת רואי החשבון, טיוטת חוק להקמת גוף פיקוח על משרדי ראיית חשבון המבקרים חברות ציבוריות. הגוף יפקח על עבודת הביקורת של הפירמות, של עובדיהן ושל שותפיהן; ותהיה לו סמכות לקבוע עיצומים כספיים.
סנדרה פרקוביץ'

ביוגרפיה

פרקוביץ' נולדה וגדלה בזגרב. משנת 2004 היא מתאמנת בהדרכתו של איוון איוונצ'יץ'. בתחילת 2009 היא סבלה מדלקת התוספתן (אפנדציטיס) שלא אובחנה על ידי הרופאים ולאחר שלושה ימים שבהם היא לא נותחה התוספתן התפוצץ. כתוצאה מהסיבוך היא לקתה באלח דם (ספסיס) וניזקקה לשני ניתוחי חירום ולהחלמה ארוכה. היא איבדה 15 ק"ג ממשקל גופה. למרות זאת, כעבוד 3 חודשים, באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה נובי סאד סרביה, היא זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא קרואטיה חדש של 62.44 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בברלין גרמניה היא סיימה במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 60.77 מטר, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 62.16 מטר ועלתה מהמקום השישי. בסוף השנה היא שיפרה את שיאה הלאומי והעמידה אותו על 62.79 מטר.

2010

באליפות קרואטיה שנערכה במרץ 2010 קבעה פרקוביץ' בזריקת דיסקוס שיא לאומי חדש ותוצאת השנה בעולם של 66.85 מטר.

אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי אותה שנה זכתה פרקוביץ' במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.67 מטר, אותה קבעה בזריקה השישית והאחרונה, לפני ניקולטה גרסו מרומניה (63.48 מטר) ויוהאנה ויסנייבסקה מפולין (62.37 מטר) ובכך הייתה לזורקת הדיסקוס הצעירה ביותר שזכתה באליפות אירופה. בשלב המוקדמות היא התקשתה ודורגה רק במקום עשירי בתוצאה של 57.70 מטר (12 הראשונות עולות לגמר).
במסגרת ליגת היהלום שנערכה בבריסל בלגיה בסוף אוגוסט אותה שנה זכתה פרקוביץ' במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא לאומי חדש של 66.93 מטר וסיימה את עונת ליגת היהלום הראשונה שבה השתתפה במקום השני אחרי ירליס בריוס מקובה.

2011

באליפות קרואטיה שנערכה במרץ 2011 קבעה פרקוביץ' בזריקת דיסקוס שיא לאומי חדש של 67.96 מטר.

השעיה בשל אמרוץ

ביוני אותה שנה נכשלה פרקוביץ' בשתי בדיקות דם לברור שימוש בסמים. היא לא הכחישה את הממצאים ולטענתה היא השתמשה במשקה אנרגיה ידוע מתוצרת ארצות הברית שמכיל את החומרים האסורים, ללא ידיעתה. איגוד האתלטיקה של קרואטיה השעה אותה מתחרויות ל-6 חודשים וקיבל אישור של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) ושלל ממנה את השיא הלאומי שלה, שנקבע ביוני (69.99 מטר), למרות שניבדקה מיד לאחר מכן ונימצאה שלילית. שיא זה היה התוצאה הטובה ביותר בעולם ב-12 השנים האחרונות. ההשעיה מנעה ממנה להשתתף באליפות העולם.

2012

במסגרת ליגת היהלום שנערכה בשנגחאי סין במאי 2012 קבעה פרקוביץ' בזריקת דיסקוס שיא לאומי חדש של 68.24 מטר. חודש וחצי לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי פינלנד היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.62 מטר, לפני נדין מילר מגרמניה (65.41 מטר) ונטליה פוקינה-סמנובה מאוקראינה (62.91 מטר).

אלופה אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה פרקוביץ' במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא קרואטיה חדש של 69.11 מטר, לפני דריה פישצ'לינקובה מרוסיה (67.56 מטר) ולי יאנפנג מסין (67.22 מטר). באוגוסט 2015 נשללה מדליית הכסף מפישצ'לינקובה לאחר שנכשלה בבדיקת סמים. מדליית הכסף העוברה ללי יאנפנג ומדליית הארד ניתנה ליארליס באריוס מקובה (66.38 מטר).

אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה במוסקבה רוסיה בשנת 2013 זכתה פרקוביץ' במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.99 מטר, לפני מלינה רוברט-מישון מצרפת (66.28 מטר) ויארליס באריוס מקובה (64.96 מטר).

2014

באליפות אירופה שנערכה בציריך שווייץ בשנת 2014 זכתה פרקוביץ' בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא קרואטיה חדש של 71.08 מטר, לפני מלינה רוברט-מישון (65.33 מטר) ושניס קרפט מגרמניה (64.33 מטר).
ביולי 2017 קבעה שיא קרואטי של 71.41 מטר במהלך תחרות בבלינצונה.
MeMover

MeMover הוא כלי רכב קטן, מעין אופניים אשר (בשונה מהם) הרכיבה בו מתבצעת בעמידה, המיוצר על ידי החברה MeMover, בקופנהגן, דנמרק.
MeMover בעל שלשה גלגלים ועם דוושות. הוא יציב ומאפשר הטיה של החלק העליון עד לזווית של 45 מעלות בעת סיבוב. לטענת החברה הוא בריא יותר מאשר האופניים על כל סוגיהן מפני שהרכיבה בעמידה בריאה יותר והוא מתפקד גם כמכשיר הליכה תוך כדי הנסיעה.
קאדגה פרסאד אולי

השנים המוקדמות

אולי נולד בכפר איווה-קהניגאון במחוז טרחטחום בנפאל למשפחה הינדואיסטית. הוא היה הילד הבכור של הכפריים העניים מדהומאי ומוהאן פרסאד אולי. בלידתו קיבל את השם דרהובה, אך מאוחר יותר שונה ל"קאדגה פרסאד".
בגיל 4 התייתם מאמו, שמתה מאבעבועות שחורות ובהמשך גדל אצל סבתו רמאיה. למד בסופו של דבר רק 6 שנות לימוד פורמלי בבית הספר בפראמאני. בילדות שיחק שחמט, וכן כדורגל עם כדור מסמרטוטים, כתב שירים פטריוטיים, ולמד אנגלית אצל מתנדב מחיל השלום מתוך שאיפה להיות בעתיד מורה או רופא. התקומם נגד השימוש באלימות, למשל של הורים כלפי ילדיהם. לדבריו התנגד לאנשים שהשתמשו בצורה לא נכונה בכוחם ובעושרם.
ייתכן, לדבריו, שהשקפות אלה קרבו אותו לפוליטיקה.

המאבק והקריירה הפוליטיים

בהשפעת כתבים מרקסיסטים ולניניסטים בשנת 1966 הצטרף לתנועה הקומוניסטית.   
אולי הצטרף בפברואר 1970 למפלגה הקומוניסטית של נפאל. בשנים 1987-1973 ישב בבית סוהר על רקע פעילותו הפוליטית. בשנים 1995-1994 שימש כשר הפנים בממשלת המיעוט הקומוניסטית של אדהיקרי. בתום המרד הקומוניסטי כיהן בשנים 2007-2006  כשר חוץ וסגן ראש הממשלה בממשלת המעבר של קויראלה. ב-14 ביולי 2014 בקונגרס ה-9 של המפלגה הקומוניסטית של נפאל (המרקסיסטים-לניניסטים המאוחדים) UML)CPN) הוא נבחר כיושב ראש שלה כשגבר על מאדאב קומאר נפאל, שניהל את המפלגה. אולי נבחר להנהיג את הסיעה הפרלמנטרית UML)CPN) באספה החוקתית השנייה בפברואר 2014, כשהביס את יושב ראש מפלגתו הקודם, ג'אלה נאת' קנאל (98 לעומת 75 קולות).
באוקטובר 2015 נבחר בפרלמנט לראש ממשלה אחרי שקיבל 338 קולות מתוך 597. פרט למפלגתו תמכו במועמדותו גם UCPN-מאויסטים, מפלגת Rastriya Prajatantra, הפורום הדמוקרטית למען זכויות בני מדהסי ועוד 13 סיעות קטנות

חיים פרטיים

אולי נשוי לרדיקה שאקיה ולהם בת משותפת. הוא מתגורר בבהקטפור שבמזרח עמק קטמנדו.
חסידות אניפולי

חסידות אניפולי הייתה שושלת חסידית שהחלה בעיירה אנופול שבפולין קטן, בהנהגת רבי משולם זושא מאניפולי, וברבנות רבי יהודה לייב הכהן. בהמשך עברה החצר לפעול באוקראינה. משושלת זו יצאה חסידות הורניסטייפול וכן התמזגה בה חצר צ'רני-אוסטראה, כאשר את מקומו של רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה מילא חתנו, בן רבי זושא.
דדריק בויאטה

מנצ'סטר סיטי

בויאטה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנערים של בריסל, ממנה עבר לאקדמיה של מנצ'סטר סיטי בשנת 2006. הוא זכה עמה בגביע ה-FA לנוער בשנת 2008, ונבחר לשחקן החודש באפריל 2009.
ב-2 בינואר 2010 בויאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד מידלסברו. תשעה ימים לאחר מכן, בויאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 1-4 נגד בלקברן רוברס. בסיום העונה נבחר לשחקן הצעיר של השנה בקבוצה.
ב-26 באוגוסט 2010 בויאטה כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-2 נגד פוליטכניקה טימישוארה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. 
ב-27 במאי 2014 האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת 2016.

השאלות

ב-26 באוגוסט 2011 בויאטה הושאל לבולטון וונדררס עד לסיום העונה. ב-10 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בבולטון בהפסד 5-0 למנצ'סטר יונייטד וב-2 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד צ'לסי. ב-22 באוקטובר בויאטה נפצע בקרסול במשחק הליגה נגד סנדרלנד, פציעה שהשביתה אותו לשישה שבועות.
ב-31 באוגוסט 2012 בויאטה הושאל לטוונטה מליגת העל ההולנדית עד לינואר 2013.

סלטיק

ביוני 2015 בויאטה חתם לארבע עונות בסלטיק מליגת העל הסקוטית תמורת 1.5 מיליון פאונד. ב-15 ביולי 2015 בויאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד סטיארנן במסגרת מוקדמות ליגת האלופות.

קריירה בינלאומית

בויאטה, שיחק בצעירותו בנבחרת הנוער והנבחרת הצעירה של בלגיה.
באוקטובר 2010 זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה. ב-10 באוקטובר 2010 בויאטה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 4-4 נגד אוסטריה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
תוף מרים

תוף מרים או טמבורין הוא כלי נגינה ממשפחת כלי ההקשה, המורכב ממסגרת עץ או פלסטיק בה משולבים זוגות של מצילות, ועליה נמתחת יריעה. לתוף מרים ישנם מעל חמישים שמות וגרסאות בתרבויות השונות ברחבי העולם. הגרסאות השונות נבדלות זו מזו בגודל המסגרת וכן גרסאות מסוימות של התוף חסרות את המצילות. גרסאות מודרניות של התוף חסרות לעיתים את היריעה.
התוף מוחזק בדרך כלל בידיו של המתופף. הניגון נעשה על ידי הכאה על היריעה באזורים שונים ובאופנים שונים, וכן על ידי צלצול במצילות בעזרת האצבעות או על ידי נענוע התוף כולו.

היסטוריה

תוף מרים הוא התוף העתיק והבסיסי בעולם. בגרסתו המקורית הורכב התוף ממסגרת עגולה עשויה עץ שעליה הודבקה יריעת עור של בעל חיים כגון עז, כבש ואף דג. הגרסה המוקדמת ביותר של תוף מרים המוכרת לנו, בת 3,500 שנה, נמצאה בעיראק. נמצא גם פסל ברונזה בן 5,000 שנה, המתאר דמות המנגנת בתוף זהה.

בתנ"ך

מקור השם "תוף מרים" בעברית הוא מתיאור שירת הים בה נאמר:
"ותיקח מרים הנביאה אחות אהרון את-התוף בידה, ותצאנה כל-הנשים אחריה בתופים ובמחולות"
— ספר שמות, פרק ט"ו, פסוק כ'

במזרח הקרוב הקדום

הייצור והשימוש בתוף במזרח הקרוב הקדום החל כנראה במסופוטמיה באלף ה-3 לפנה"ס. משם עבר התוף לשאר ארצות המזרח הקרוב. מקור המילה תוף כנראה במילה השומרית - dup/tup משם עברה המילה לשפות שמיות אחרות. באוגרית - tp, אשורית - tuppu, ארמית - tuppa, ערבית duff. השם עבר ממשפחת השפות השמיות ליוונית עתיקה - ty(m)panon והרומאים קראו לכלי בלטינית tympanum.
בחפירות ארכאולוגיות בקברים מתקופת הברזל בארץ ישראל נמצאו צלמיות בעלות גוף גלילי האוחזות בידיהן חפץ עגול שלדעת הארכאולוגים הוא תוף. המילה "תוף" המופיעה במקרא מתייחס לכלי נגינה חלול העשוי מסגרת ועליו מתוח עור של בעל חיים. הצלילים מופקים על ידי תיפוף על הכלי.
ניקולאי רימסקי-קורסקוב

ביוגרפיה

ניקולאי רימסקי-קורסקוב נולד למשפחה אריסטוקרטית ב-18 במרץ 1844 בטיחבין שליד נובגורוד. הוא גילה כשרון מוזיקלי מגיל צעיר, אך בהתאם למסורת משפחתו למד באקדמיה הימית המלכותית בסנקט פטרבורג, והצטרף לצי הרוסי. רק בשנת 1861, כאשר פגש את המלחין הרוסי מילי באלאקירב, מיוזמי ה"חמישה", החל לעסוק במוזיקה ביתר רצינות. בניגוד לרוב המכריע של המלחינים הקלאסיים לא למד נגינה בפסנתר כך שנאלץ להלחין על הנייר ובראש בלבד. בזמן שירותו בצי הלחין רימסקי-קורסקוב את הסימפוניה "רוסיה", הראשונה שהולחנה על ידי מלחין רוסי. הוא הלחין עוד שתי יצירות קודם לעזיבתו את הצי בשנת 1873.
בשנת 1871 התמנה למורה להלחנה ותזמור בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. שם הדריך מלחינים אחדים שזכו לפרסום רב לאחר מכן, ובהם אלכסנדר גלזונוב, סרגיי פרוקופייב, קונסטנטי גורסקי ואיגור סטרווינסקי. הוא המשיך להיות מלחין פורה, שיצר יצירות רבות לתזמורת, ובהן "שחרזאדה" ו"קפריצ'ו ספרדי". הוא כתב 15 אופרות, ובהן "הצאר סאלטאן" שבה נכללת יצירתו הפופולרית ביותר "מעוף הדבורה". בנוסף לכך עיבד ותיזמר את יצירותיהם של חבריו ל"חמישה", מוסורגסקי ובורודין.
בשנת 1905 פוטר ממשרתו בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג משום שהשמיע דעות פוליטיות בלתי מקובלות. אלכסנדר גלזונוב ואנטולי ליאדוב, שניים מחשובי המורים בקונסרבטוריון התפטרו לאות מחאה, ובעקבות צעד זה ומחאות גוברות הוחזר רימסקי-קורסקוב למשרתו.
ניקולאי רימסקי-קורסקוב נפטר ב-21 ביוני 1908. הוא קבור בבית העלמין טיחבין.
יזנוב קטן

מאפיינים

המין קטן מהיזנוב הגדול ונפוץ ממנו. אמתו קצרה מזנבו ואורכה פחות מ-61 מ"מ. הפנים והאוזניים ורודות בהירות. הוא חי בעיקר לאורך עמק השבר הסורי אפריקני, אך גם בגליל, בתוך מערות יבשות וסדקים. הוא חדר לחבל הים תיכוני כנראה משהתמעטו שם עטלפי החרקים האחרים.
תפוצה בעולם: אפריקה (סביב הסהרה), ישראל, ערב ומשם מזרחה עד הודו. פועל בלילה ומגיח עם דמדומים וניכר במעוף גלי, החותר וגולש חליפות. משקלו בין 6-22 גרם ואורך אמתו בין 51-61 מ"מ. הוא חי בקבוצות קטנות (4-10) שפרטיהן מרוחקים זה מזה. הוא אוגר שומן לחורף בבסיס הגב, במפשעה וביד. אין הוא פעיל בלילות חורף קרים, אך אינו חורף. סביבות המחיה המועדפות על היזנוב הקטן הן סוואנות טרופיות וסבטרופיות, אזורים סלעיים, מערות, מדבריות חמים ואזורי מחיה תת-קרקעיים (לא רק מערות).
העטלף חי במדינות: אפגניסטן, אלג'יריה, בנגלדש, בורקינה פאסו, צ'אד, דג'יבוטי, מצרים, אריתריאה, אתיופיה, הודו, איראן, עיראק, ישראל, ירדן, קניה, כווית, ליביה, מאלי, מאוריטניה, מרוקו, מיאנמר, ניגריה, ניז'ר, עמאן, פקיסטן, ערב הסעודית, סומליה, סודאן, תאילנד, תוניסיה ותימן.
דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה

הקמת הדוכסות

קובורג וגותה היו שתיים מן הדוכסויות הארנסטיניות – מדינות קטנות בגרמניה, שנשלטו בידי הענף הארנסטיני של בית וטין, בית אצולה סקסוני עתיק.
לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו לאחייניתו של הדוכס האחרון, אך כיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן.

דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה

הישות החדשה שנוצרה נקראה דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, אך הדוכסויות היו נפרדות להלכה ואוחדו באיחוד פרסונלי בלבד, כך שהיו לדוכסות המשותפת שתי ערי בירה, קובורג וגותה. שטח הדוכסות, שכלל כ-1977 קמ"ר, לא היה רציף. קובורג וגותה היו נפרדות זו מזו, ונוסף לכך היו לכל אחת מהן מובלעות קטנות, נוסף על הטריטוריה העיקרית. אוכלוסייתן מנתה ב-1910 כרבע מיליון נפש.
ב-1867 שולבה הדוכסות בקונפדרציה הצפון-גרמנית; כעבור שנה צורף צבאה לצבא פרוסיה, וב-1871 הפכה יחד עם כל מדינות גרמניה לחלק מן הקיסרות הגרמנית.
חוקה שנקבעה ב-1852 קבעה את סדרי השלטון בדוכסות וחיזקה את הקשרים בין שני חלקיה על ידי מוסדות משותפים. בכל אחת מן הדוכסויות המרכיבות הוקם פרלמנט נבחר, שאת חבריו בחרו כלל הגברים מדי ארבע שנים. צירים מתוכו הרכיבו פרלמנט משותף. מטעם הדוכסות נשלח ציר אחד לבונדסראט, הבית העליון בפרלמנט של הקיסרות הגרמנית, ושני צירים, אחד לכל רכיב בדוכסות, לבית התחתון, הרייכסטאג.
בעקבות מותו ללא צאצאים של בנו של ארנסט, ארנסט השני, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, עברה הדוכסות לענף הבריטי של המשפחה, צאצאי הנסיך אלברט, בעלה של המלכה ויקטוריה. אחרון הדוכסים ששלטו בפועל בדוכסות, קרל אדוארד, היה נכדם של ויקטוריה ואלברט מבנם לאופולד. במלחמת העולם הראשונה נשאר הדוכס נאמן לגרמניה במלחמתה במולדתו בריטניה, ואף קיבל דרגת קצונה בצבא גרמניה. הוא הוקע כבוגד ותאריו הבריטיים נשללו ממנו. מאוחר יותר הצטרף למפלגה הנאצית וכיהן כנשיא הצלב האדום בגרמניה בתקופת מלחמת העולם השנייה.

פירוק הדוכסות

הדוכסות חדלה מלהתקיים בעקבות מהפכת נובמבר, 1918, שביטלה את המונרכיה בגרמניה. קובורג וגותה היו למדינות חופשיות קצרות-ימים ברפובליקה הגרמנית, וב-1920 נכללה קובורג במדינת בוואריה וגותה במדינת תורינגיה.
בדד (שיר של שרית חדד)

רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דיקלה, שכתבה גם את הסינגל הראשון מתוך האלבום "תחזרי", הולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי תמיר צור. השיר הוא שיר בסגנון הפופ, המשלב בתוכו גם את הסגנון הים-תיכוני.
בנוסף לכך, הביקורות שהופנו כלפיו אמרו בתוכן כי בניגוד ל-"בדד" של זוהר ארגוב שעוסק בבדידות ועצב, השיר הזה קצבי ומכיל בתוכו שמחה.

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של האלבום ימים של שמחה – חלק א', ולא את עטיפתו של הסינגל. האודיו זכה להצלחה מתונה.
שמעון סיבוני

קורות חיים

אביו אלברט היה חזן פייטן ומורה לשירת תהילים בסגנון ספרדי. בגיל 11 נסע למונטריאול, קנדה, שם למד בישיבה. כשהיה בן 18 שימש כחזן בית כנסת נווה שלום בליון, צרפת. בגיל 20 שב לקנדה שימש כחזן במשך כ-20 שנה - תחילה בטורונטו ואחר-כך ב"בית רמב"ם" ו"אור החיים" במונטריאול].
הופיע עם שלוש התזמורות האנדלוסיות הגדולות בישראל: התזמורת האנדלוסית אשדוד, התזמורת האנדלוסית של אשקלון וכן האנדלוסית של מעלות.
ב-2009 הופיע סיבוני במופע "שירת המלאכים" שנערך בבית האופרה בתל אביב. את סיבוני ליוותה התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון בניצוח דוד קריבושי.
במרץ 2017 הופיע לצד זמר הפלמנקו אלפונסו סיד, במסגרת קונצרט של תזמורת ירושלים מזרח ומערב.

הסגנון של סיבוני

סגנונו מוזיקלי של סיבוני מורכב משירה אופראית המשלבת חזנות יהודית ואלמנטים של פלמנקו ספרדי ונגיעות מזרחיות.
מארי מאנז'ו

ביוגרפיה

מארי נולדה ב-14 באוקטובר 1404, ללואיג'י השני, מלך נאפולי וליולנדה מאראגון. ב-1413 יולנדה מאראגון יזמה את אירוסי בתה, מארי מאנז'ו בת ה-9 לשארל בן ה-10 שהיה בנו של שארל השישי, מלך צרפת. (מאוחר יותר שארל השביעי, מלך צרפת).
יולנדה מאראגון לא אבתה להשאיר את בתה בפריז בתקופה מסוכנת שבה ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה איים על שלומה ועל שלום בעלה לעתיד. ב-1414 היא העבירה את שארל הקטן לאנז'ו, ושם הוא גדל בטירותיה שבעמק הלואר יחד עם ילדיה, ובהם מארי מאנז'ו אשתו לעתיד.
באפריל 1422 מארי מאנז'ו נישאה לשארל בעיר בורז'. אם כי לזוג היו שנים עשר ילדים, שארל השביעי היה קשור יותר למאהבתו אגנס סורל. ב-17 ביולי 1429 שארל הוכתר כשארל השביעי, מלך צרפת בקתדרלת ריימס. הצלחתו של שארל השביעי במלחמה נגד אנגליה נבעה במידה רבה מן התמיכה שקיבל ממשפחת אשתו, ובמיוחד מחותנתו יולנדה מאראגון.
שארל השביעי מת ב-22 ביולי 1461, שנתיים לפני מות אשתו מארי מאנז'ו, שילדה לו את בנו בכורו לואי שהוכתר בקתדרלת ריימס כלואי האחד עשר, מלך צרפת שלושה שבועות לאחר מות אביו.
לפני מותה עלתה מארי מאנז'ו לרגל לקתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה. על פי ההיסטוריון הצרפתי דני פריקאר-מיה, ייתכן שהגיעה לשם בשליחות סודית כשגרירה של בנה לואי האחד עשר, מה גם שהגיעה לשם בחורף ודרך הים.
The Wall (שעשועון)

חוקי וכללי הפורמט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  וכן כללי וחוקי הפורמט.

עונה 1 (2018)

העונה הראשונה שודרה החל מ-7 בפברואר 2018 ברשת 13, בהנחייתו של צביקה הדר.
טובים מאיתנו

עלילה

הסיפור מתרחש בעיר עתידנית בשנת 2029, היכן שהאנדרואידים משרתים את האוכלוסייה בתפקידים שונים כשהרובוטים החלו סוף סוף לעזור לאנשים ואפילו להחליף אותם בעבודות שונות.
העיר הגדולה, שבה הסדרה מתרחשת, מוצפת אנדרואידים. הם מגדלים את הילדים, עובדים כנהגים ומאבטחים והם מסוגלים לחשוב ולהרגיש אמפתיה. מכונה בשם אריסה מתחילה פתאום להתנהג באופן מאוד אנושי ולעיתים נדמה שהיא יותר אינטליגנטית מאשר שאר היצורים החיים.
או-אז נשאלת השאלה: מי מאיתנו טוב יותר?