google/wiki40b huggingface dataset:
מחנה יהודה (פתח תקווה)

היסטוריה

השכונה נוסדה בשנת 1913 (בהתחלה נקראה השכונה 'נחלת יהודה') על ידי המשרד הארצישראלי כמושב עצמאי עבור עולים שהגיעו מתימן. העולים הגיעו עוד טרם סיום הקמת הבתים ושוכנו בסוכות ורפתות עד הקמת הבתים. חלק מהמשפחות זכו להיכנס לבתים, ואף סדרו גינות לפני הבתים והשאר התגוררו בצריפים. ביוני 1913 סודר משאבת יד לבאר במרכז המושב. המשך הבנייה התעכבה בגלל מלחמת העולם הראשונה. באמצע שנות ה-20 קבלו המתיישבים במושב חלקה של כמה מאות דונמים שנרכשו מערבי על ידי חברת גאולה והקרן הקיימת.
באר המים למושב נחפרה בשנת 1921.
בשנת 1930 המליצה ממשלת המנדט על איחוד מחנה יהודה, כפר גנים ועין גנים עם פתח תקווה למועצה מקומית אחת. בשנת 1937 צורפה כשכונה לעיר פתח תקווה. בגלל עוניים של תושבי השכונה נתנה להם הנחה של 35% בארנונה. בשנת 1943 הגיע מספר הנפשות בשכונה לכ-1000, רובם במשפחות עניות שהתגוררו בצריפים קטנים. 
השכונה מצויה מדרום למרכז העיר ובסמוך אליו. מדרום לשכונה נמצאות השכונות שעריה ואחדות וממזרחה עין-גנים. 
בעבר התאפיינה השכונה באוכלוסייה דתית מיוצאי תימן. עם השנים החליפו בתים משותפים את מקומם של הבתים הפרטיים שאפיינו את השכונה בתחילת דרכה. במקביל אוכלוסיית השכונה הלכה והתגוונה.
גזרה (דקדוק)

בדקדוק של השפות השמיות, המונח גִזרה מתייחס לקבוצה של שורשים שכללי הנטייה שלהם שונים מכללי הנטייה הרגילים. בניסוח אחר, הגזרות הן שורה של כללי-משנה (minor rules) להטיית פעלים ושמות עצם. הגזרות הן דוגמה מובהקת לתופעה מורפו-פונמית, כלומר לתופעה שבה מאפיינים פונטיים ופונולוגיים (תורת ההגה) משפיעים על המורפולוגיה (תורת הצורות).
בבלשנות השמית מקובל לתאר את המורפולוגיה כמתבססת על מורפמות מופשטות (צורנים) המכונות "שורשים". על פי התאוריה הזו, שורש טיפוסי הוא בן שלושה יסודות, והוא משתלב במערכת נוספת של מורפמות המכונות "בניינים" או "משקלים" ליצירת מילים. ברוב השורשים שלושת יסודות השורש הם שלושה עיצורים; הגזרות הן קבוצות השורשים שבהם לאחד או יותר משלושת העיצורים יש מאפיינים חריגים, או שאין בהם שלושה עיצורים כלל.
בדרך כלל מתארים את היווצרות הגזרות בשני תהליכים מקבילים: בתהליך אחד הפכו שורשים שלשיים רגילים לשורשים "חלשים" בגלל תהליכים פונטיים ופונולוגיים שחלו באחד מעיצורי השורש. תהליך זה מאפיין למשל את השורשים שבהם העיצורים נ או י; למשל, הפועל נָסַע בזמן עתיד היה אמור להיות *יִנְסַע (כמו יִלְבַּש), אבל בעיצור נ חלה הידמות לעיצור ס שאחריו ונוצרה הצורה יִסַּע. בתהליך שני הפכו שורשים שמלכתחילה היו, לפי ההשערה הרווחת, דו-עיצוריים, לשורשים במתכונת תלת-עיצורית, על ידי הוספת עיצורים או תנועות לתוך השורש; למשל השורש ק"ם, שבו יש תנועה ארוכה (קָם, יָקוּם) במקום שבדרך כלל יש בו תנועה קצרה.
שתי קבוצות השורשים האלה מכונות "הגזרות" או "הפעלים העלולים" (מקור המונח "עלולים" מערבית במשמעות "חולים"), ואת מערכת הנטייה הרגילה של הפועל מכנים "גזרת השלמים". משייכים לגזרות גם את קבוצת השורשים שבה עיצור השורש השני זהה לעיצור השלישי; קבוצה זו מכונה "גזרת הכפולים". תיאור הגזרות בעברית ובערבית (ובעקבותיהן ביתר השפות השמיות) מתבסס על הבלשנות הערבית של ימי הביניים, ששימשה תשתית גם לבלשנות של מדקדקי העברית בימי הביניים. שמות הגזרות מתבססות על השורש פע"ל (בערבית: فعل), כך ש-פ' הפועל (פה"פ) היא האות הראשונה בשורש, ע' הפועל (עה"פ) היא האות השנייה בשורש, ו-ל' הפועל (לה"פ) היא האות השלישית בשורש. בבלשנות השמית המודרנית מקובל להשתמש גם בשורש קט"ל (בערבית قتل) עבור שמות המשקלים והגזרות, כיוון ששורש זה קיים (בחילופי ט-ת) בכל השפות השמיות וכיוון שאיננו מושפע מחילופי בגדכפ"ת ומתכונות העיצורים הגרוניים.
אגמי ניישן

לקריאה נוספת

Michel Gauthier, The Nation Lakes Canoe Route, Dogwood Avenue Books, 2012
שאול חייק

קריירה

חייק גדל באור יהודה ושיחק במחלקת הנוער של קבוצת הפועל המקומית. כשהגיע לגיל נוער היה משחק בבקרים במדי קבוצת הנוער, ואחר הצהריים במדי הקבוצה הבוגרת. הפועל אור יהודה שיחקה באותן שנים בליגה א', אז הליגה השנייה, ומאמנה היה שמואל סגל, שחקן עבר בהפועל פתח תקווה. סגל המליץ לראשי הפועל פתח תקווה על חייק הצעיר, וביולי 1965, עוד לפני שמלאו לו 17, הוא הגיע למבחנים בקבוצה, התקבל, ומיד יצא איתה למסע ברחבי אירופה וארצות הברית.
חייק, שנאלץ לעשות את הדרך מאור יהודה לפתח תקווה באוטובוסים עד שהקבוצה קנתה לו וספה, השתלב בקבוצה במהירות וכבר בעונתו הראשונה היה לשחקן הרכב ואף כבש שלושער לרשת מכבי יפו במחזור האחרון. בעונת 1966/1968 היה חייק הכובש המוביל של הפועל פתח תקווה עם 24 שערים (ב-60 מחזורים), והקבוצה סיימה במקום השני והגיעה לגמר הגביע.
גם הפגרה שבאמצע אותה עונה הייתה מוצלחת מבחינתו, כשבקיץ 1967 לקח חלק בזכייה של נבחרת הנוער בגביע אסיה. בעונת 1968/1969 נחלשה הקבוצה והידרדרה למרכז הטבלה, אך חייק המשיך להיות הכובש המוביל עם עשרה כיבושים. העונות הבאות של הקבוצה היו דלות מבחינת כיבוש שערים, עם ממוצע של פחות משער למשחק, אבל גם כך הוסיף חייק עשרים שערים לפני שעבר להפועל רמת גן מהליגה השנייה בקיץ 1973.
חייק שיחק ברמת גן שלוש עונות, במהלכן היה הכובש המוביל של הקבוצה. לאחר מכן עבר למכבי חיפה ורשם הופעת בכורה מרשימה, בה כבש שלושער מול הפועל כפר סבא. בסיום העונה ירדה מכבי חיפה לליגה השנייה, וחייק החליט לפרוש מכדורגל. הוא חזר בו לאחר שאנשי מכבי רמת עמידר הצליחו לשכנע אותו להצטרף לקבוצתם, והוא סייע לה לעלות ליגה. עם סיום עונה זו פרש מכדורגל, הפעם באופן סופי. לאחר הפרישה פתח חייק חברה לייצור שלטים.
בטי מחמודי

לא בלי בתי

ספרה "לא בלי בתי" מתאר את חוויותיה בשנים 1986-1984, תקופה בה עזבה את מישיגן, ארצות הברית, ונסעה עם בעלה, אמריקני ממוצא איראני ובתם המשותפת, לאיראן. למחמודי הובטח כי הם יסעו לביקור קצר, אך משהגיעו הוחזקו היא ובתה במדינה בניגוד לרצונן. מחמודי השאירה את שני בניה מנישואים קודמים בארצות הברית.
על פי הספר, נסעו היא ובעלה, סייד בוזורג מחמודי, ובתם מהטוב, לאיראן באוגוסט 1984. בעלה הבטיח לה שמדובר בביקור בן שבועיים של משפחתו בטהרן, אולם משחלפו שבועיים, סירב בוזורג לאפשר למחמודי ובתם לעזוב את המדינה. מחמודי נלכדה בתוך תרבות עוינת לאמריקאים, במשפחת בעלה העוינת לה, תחת שליטתו של בעלה המתעלל. לפי הספר, בעלה של מחמודי הפריד בינה ובין בתה מאתוב במשך שבועות, הכה אותה ואיים כי יהרוג אותה אם תנסה לברוח.
לבסוף ברחה מחמודי עם בתה. ספרה מתאר את בריחתן לאורך מאות קילומטרים עד לגבול עם טורקיה השכנה, ואת העזרה שקיבלו מאיראנים רבים.

ספרים נוספים

מחמודי קיבצה סיפורים על הורים נוספים שבני זוגם הזרים הפרידו בינם לבין ילדיהם בספרה "אהבת ילד".
סקוט סטאפ

ביוגרפיה

סטאפ נולד באורלנדו, פלורידה לרופא השיניים סטיב סטאפ וללינדה סטאפ, שעזבה את הבית כשסטאפ היה בן 5 . סטאפ הוא נוצרי וכנער העריץ את להקת הדלתות ובמיוחד את הסולן ג'ים מוריסון. במטרה לרצות את אביו סטאפ הלך ללמוד באוניברסיטת לי שבקליוולנד, טנסי. אולם סטאפ לא סיים את לימודיו משום שנתפס מעשן מריחואנה והורחק לצמיתות. לאחר מכן הלך ללמוד באוניברסיטת המדינה של פלורידה בעקבות ג'ים מוריסון שלמד שם.
ב- 1995 ייסד יחד עם חברו לספסל הלימודים את להקת קריד בטאלאהאסי, פלורידה. הלהקה הוציאה שלושה אלבומי אולפן כשסטאפ משמש כזמר וככותב השירים של הלהקה. סטאפ הציג בשיריו תכנים עמוקים, רוויים באווירה דתית ורוחנית ובעל מסרים של אהבה ואופטימיות (לדוגמה, הלהיט "With Arms Wide Open").
ביוני 2004 הכריזה הלהקה על פירוקה. בעוד ששאר חברי הלהקה הקימו להקה משלהם בשם "אלטר ברידג'", סטאפ החל לעבוד על אלבום סולו. אלבום ששמו "The Great Divide", יצא לחנויות בארצות הברית בנובמבר 2005 והמשיך את הקו המוזיקלי של קריד. מפיק האלבום היה ג'ון קורזווג, שהפיק את כל אלבומי קריד. האלבום הגיע למקום ה-19 במצעד האלבומים האמריקני, וזכה להצלחה בינונית במכירות בארצות הברית. בנוסף, הקליט שיר שהופיע באלבום אוסף בשם "הפסיון של ישו - שירים".

חייו האישיים

סטאפ היה נשוי להילארי בארנס במשך שנה וחצי (1998-1999). לזוג נולד בן בשם ג'אגר מייקל סטאפ (נולד ב-1998). ב- 10 בפברואר 2006 התחתן עם מיס ניו יורק (במסגרת תחרות היופי "מיס USA"), ג'קלין נשוויט. לזוג נולדה ילדה ב- 4 בינואר 2007 ונקראה מילאן חיית סטאפ.
טריר

גאוגרפיה

טריר נמצאת במרכזו של עמק המוזל, ורוב שטחה נמצא על גדתו הימנית (המזרחית) של נהר המוזל. גבעות מכוסות עצים וגפנים משתרעות מדרום לעיר ועד הונסריק, ומצפונה עד להרי אייפל. גבול גרמניה עם לוקסמבורג נמצא כ-15 קילומטרים מהעיר. השטח העירוני של טריר מחולק לכ-19 מחוזות.

היסטוריה

הרומאים הכניעו את השבט הגאלי, טרוורי במאה ה-1 לפנה"ס, והקימו באזור את אוגוסטה טרוורורום ("עירו של אוגוסטוס על אדמת הטרוורי") בשנת 30 לפנה"ס. מאוחר יותר הפכה העיר לבירת הפרובינקיה הרומית גאליה בלגיקה. בעיר הוקמו מגורים לקיסר הרומי המערבי, ובה נולד ההגמון אמברוזיוס. 
הפרנקים כבשו את טריר מהרומאים בשנת 459, וב-870 היא הפכה לחלק מפרנקיה המזרחית, שבבוא הימים הפכה לאימפריה הרומית הקדושה. כוחם של הבישופים בעיר גדל באופן משמעותי, והארכיבישוף של טריר הוכר כאלקטור של האימפריה, אחד התפקידים החשובים בגרמניה באותה התקופה. אוניברסיטת טריר הוקמה בעיר בשנת 1473.
במאה ה-17 הארכיבישוף והנסיך הבוחר של טריר העבירו את מעונותיהם למבצר ארנברייטשטיין שבפיליפסבורג, ליד העיר קובלנץ. אספה של הרייכסטאג התקיימה בטריר בשנת 1512.
במאות ה-17 וה-18 ניסתה צרפת לכבוש את טריר במהלך מלחמת שלושים השנים, מלחמת תשע השנים, מלחמת הירושה הספרדית ומלחמת הירושה הפולנית. לבסוף, הצליחה צרפת להשתלט על טריר בשנת 1794 במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית. במהלך הכיבוש הצרפתי בוטלה נסיכות הבוחר מטריר, ולאחר סיום המלחמות הנפוליאוניות בשנת 1815, עברה טריר לידי ממלכת פרוסיה. קרל מרקס נולד בעיר בשנת 1818.
כחלק מפרובינציית הריין פקדה את טריר תקופת שגשוג כלכלי. תושבי העיר מרדו במהלך אביב העמים ב-1848 אך הוכנעו. ב-1871 הפכה העיר לחלק מהאימפריה הגרמנית.
טריר נפגעה קשות מהפצצות בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. העיר הפכה לחלק ממדינת ריינלנד-פפאלץ החדשה לאחר המלחמה. האוניברסיטה, שנסגרה בשנת 1797, נפתחה מחדש בשנות השבעים של המאה העשרים, וקתדרלת טריר נפתחה גם היא מחדש בשנת 1974. טריר חגגה 2,000 שנה בשנת 1984.

יהדות טריר

בטריר (בכתובים: טרייר, טרויאש) התקיימה קהילה יהודית מימי הביניים ועד השואה, מן הקהילות העתיקות ביותר ביהדות גרמניה, שנייה רק לזו שבוורמס.
רבני הקהילה הראשונים המוכרים היו רבי יוסף ישראל ב"ר אברהם וורמסר ובנו רבי יצחק אהרן וורמסר, שניהם ידידיו של רבי יאיר חיים בכרך אב"ד וורמס שהתכתב עמם. אחרי פטירת הרב וורמסר התמנה הרב אהרן לבוב, ואחריו בנו רבי יהושע השיל לבוב שהיה גם חתנו של הרב וורמסר. הוא היה שותף פעיל בפולמוס הגט מקליווא וחיבר את ספר שאלות ותשובות בשם "פני לבנה". בהמשך התמנה גם כרבה של נסיכות אנסבך ושוואבך כולה.
אחריו התמנה בנו הרב אברהם משה לבוב ועם פטירתו בשנת 1788 ירש את משרתו חתנו הרב מרדכי מרקס בעלה של בתו חיה. בנם היינריך (יהושע השיל), עסק בעריכת דין והתנצר, אך המשיך להתגורר בטריר. הוא אביו של קרל מרקס.
הדום קרח

הדום קרח  (באנגלית: ice piedmont) או קרחון הדום (Piedmont glacier) הוא שכבת קרח המכסה רצועת חוף נמוכה (מישור חוף), הנמוך מההרים שלצידו, והגבוהה מפני הים או ממדף קרח שעל פני הים.
קרחון הדום צורת ביניים בין קרחונים או זרם קרח לבין שדות קרח או כיפות קרח.  הדום קרח הוא מניפות קרח נרחבות, הנוצרות מקרחונים ששנשפכו הגיעו אל שטח מישורי או לרגלי ההר. מניפות הקרח יתחברו יחד ויתאחדו לשדה קרח קטן לרגלי השטח מוצא ההדום. קרחוני הדום נבדלים מקרחוני עמק בכך שהם אינם זורמים בעמק מוגדר, אלא מתפשטים על פני שטח נרחב ומהווים מעין שדה קרח משני. תנועתו של קרחון ההדום איטית בהרבה מתנועתו של קרחון העמק. הוא שונה מחיפויי הקרח במהירותו הגדולה יותר, ואינו מתפצל לכיוונים שונים.

לקריאה נוספת

•  Vijay P. Singh, Pratap Singh, Umesh K. Haritashya, editors, Encyclopedia of Snow, Ice and Glaciers, P 49
BIPA

היסטוריה

ב-1954 פתח קרל ולאשק תמרוקיה ברובע ה-7 בווינה, נויבאו, והוא קרא לה Billige Parfümerie (בעברית: תמרוקיה זולה). השם הגיע מרשת הסופרמרקטים שלו Billa (בילה - Billiger Laden, חנות זולה), בה הוצעו מותגים במחירים מוזלים. כתוצאה מכך, נוצרה WKW (Warenhandel Karl Wlaschek – קרל ולאשק מסחר) וב-1960 כללה כבר 45 סניפים. ב-1980 ביפה תמרוקיות בע"מ נוסדה, החנות הראשונה נפתחה ברחוב גולדשמיט בווינה. ב-1988, הוצע שירות פיתוח תמונות בסניפים. ביולי 1996 הפכה קבוצת החברות של ולאשק, כולל ביפה, לחלק מקבוצת REWE מקלן, הטוענת להיות רשת חנויות המזון השנייה בגודלה בגרמניה, והשלישית בגודלה באירופה. ב-2008 זכתה ביפה בפרס הלאומי כארגון התומך במדינה, מידי משרד הכלכלה והעבודה.
BIPA מפעילה רשת של מעל 560 בתי מרקחת וב-2008 הניבה מכירות בסך 544 מיליון אירו. המגוון כולל בנוסף מותגים ביתיים כגון LOOK BY BIPA, iQ Cosmetics, MY, B.STYLED, b.pretty  ו- little Girl. החל מיוני 2011, לביפה יש חנות מקוונת המבוססת על מערכת ההזמנות בחנות.
אברהם טברסקי

פועלו

בנם של רבי יעקב ישראל, האדמו"ר מהורניסטייפול ודבורה לאה בתו של רבי בן ציון מבאבוב. נולד במילווקי, ויסקונסין. לאחר סיום לימודי בית הספר התיכון ב-1948, למד בישיבה "הקולג' העברי הטכנולוגי" בשיקגו (ממוקם כיום בסקוקי, אילינוי). הוסמך כרב ב-1951. ב-1953 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת מרקט במילווקי, ובסיומם ב-1960 עבר לפיטסבורג, פנסילבניה.
טברסקי ייסד את מרכז "גייטוויי" לשיקום מסמים בפיטסבורג, וכיהן בו כמנהל הרפואי. בנוסף עבד במחלקה הפסיכיאטרית של בית החולים סט. פרנסיס בעיר. טברסקי הקים גם את ההוסטל "שער התקווה" לשיקום אסירים בישראל, לפי המודל שעל בסיסו הקים את מרכז "גייטוויי".
במשך עשרות שנותיו במקצוע חיבר טברסקי מעל לחמישים ספרי רפואה על מחלות נפשיות.
כאחיו, גם כתב מספר לחנים מוזיקליים. אחד מלחניו, "הושיעה את עמך", זכה לתפוצה רחבה לאחר שהושר בחסידות חב"ד.
נישא לגולדה בצעירותו בטרם חזר למילווקי, ונולדו להם ארבעה ילדים. לאחר מותה נישא לגייל. מתגורר כיום במונסי שבניו יורק.
מבראשית

פרסומים

התנועה מוציאה מדי שבוע ארבעה סוגי עלונים שנקראים "הדף השבועי": לחינוך הממלכתי דתי, לחינוך הממלכתי, לגיל הרך (גם לממ"ד וגם לממלכתי) ולחו"ל.
כמו כן התנועה הוציאה לאור את סדרת "תכלת מרדכי" העוסקת בענייני פרשת השבוע.

לחינוך ממלכתי דתי

למעלה מ-400 בתי ספר וקהילות בכל הארץ משתתפים בתוכנית במסגרתה יושבים הורים וילדים ולומדים יחד בבתי הספר או בקהילה. התוכנית מציעה לימוד משותף וכן מבצעים ופעילויות שונות במהלך השנה, מבצע כיבוד הורים ושבת, כינוסים מיוחדים לקראת פורים, ציורים וסדנאות בתחנות הפעלה ואירוע הסליחות בירושלים.
מרכז הפעילות הוא במפגש השבועי הקבוע של הורה וילד סביב פרשת השבוע.
כיום משתתפים בתוכנית למעלה מ-50,000 ילדים ובכל שבוע מגיעים למקומות הלימוד למעלה מ-16,000 הורים.

לחינוך הממלכתי

דפי הלימוד המיוחדים לחינוך הממלכתי מגיעים לבית הספר בכל שבוע ונלמדים בכיתות במתכונות שונות. המורות המלמדות עוברות השתלמויות מיוחדות המציעות רעיונות מגוונים לשימוש נכון ויצירתי בדף הלימוד. 
לאורך השנה כולה מתקיימים אירועים מיוחדים בהשתתפות ההורים, לדוגמה: פעילות חנוכה, סדרי ט"ו בשבט, סדרי פסח, אירוע קבלת שבת, אירוע ליום המשפחה, פעילות זהירות בדרכים, פעילות משואה לתקומה והפעלות נוספות. כמו כן, פועלת בכיתות ו' תוכנית בני ובנות מצווה המבוססת על הספרים "כח 12" ו"כח 13" שכתב אבי רט (לשעבר מנהל העמותה) ביחד עם סמדר שיר. 
החומרים כולם מופקים על ידי מבראשית.

הגיל הרך

בעזרת דף שבועי צבעוני ומאויר יושבים ילדים והורים בכל יום שישי בגן או במעון גוזרים ומדביקים ולומדים יחד. מה שלא מספיקים ממשיכים בבית. דפים אלה משמשים במקומות רבים גם את ילדי כיתות א'. תוכנית זו נמצאת בתנופת התפתחות גדולה הן בגני הילדים הממלכתיים והן בממ"ד.

תקציב

משנת 2010 עד 2015 קיבלה העמותה תקציבים ממשרד החינוך בגובה 92 מיליון שקל. כמו כן העמותה גובה תשלומי הורים עבור פעילויותיה, ומקבלת תרומות נוספות מתורמים פרטיים.
איש העסקים מרק בלזברג, בנו של סמואל בלזברג , מכהן כחבר בעמותה והוא אחד התורמים המשמעותיים לפעילותה.
מיקרוסקופיית שדה אפל

מיקרוסקופיית שדה אפל (dark-field microscopy) היא שיטת מיקרוסקופיה בה האור הנכנס לתוך המיקרוסקופ הוא האור המפוזר מהדגם, ולא האור המוחזר או העובר, כך שהרקע שמסביב לדגם נראה חשוך.
השימוש בשיטה זו הוא בעיקר במיקרוסקופים אופטיים, אולם ניתן לישמה גם במיקרוסקופ אלקטרונים חודר (TEM).

רקע - סוגי מיקרוסקופ

מיקרוסקופ מעביר: ברוב המיקרוסקופים האופטיים, הדגם מואר מצידו האחד כך שחלק מהאור מתפזר, חלקו נבלע וחלקו עובר דרך הדגם אל צידו השני, ומשם לתוך עדשת האובייקטיב.
מיקרוסקופ מחזיר: כידוע על פי חוקי ההחזרה של האור, זווית הפגיעה שווה לזווית ההחזרה. על-פי עיקרון זה, אם האור המאיר את הדגם הנמדד מגיע מתוך עדשת האובייקטיב - רובו יוחזר בחזרה לתוך העדשה, למעט חלק מהאור שהתפזר או נבלע בדגם.

המגבלה של מיקרוסקופיית שדה בהיר

בשני סוגי המיקרוסקופים המתוארים לעיל, עבור דגמים קטנים, רוב האור (מהרקע) יגיע אל האובייקטיב, ואילו חלק קטן מהאור (מהדגם) יתפזר/יבלע כך שבאזור בו נמצא הדגם התמונה אמורה להיות חשוכה יותר. מכיוון שכושר ההפרדה (רזולוציה) של המיקרוסקופ מוגבל (כפי שגילה הפיזיקאי הגרמני ארנסט אבה), וכל נקודת אור נראית לאחר מעבר במערכת אופטית ככתם שקוטרו כחצי אורך גל בקירוב בעקבות פונקציית ההרחבה לנקודה (PSF), ייתכנו מצבים בהם הדגם או פרטים קטנים בתוכו, קטנים מגבול הרזולוציה כך שיהיה קשה מאוד או אפילו בלתי אפשרי להבחין בהם, מכיוון שכל נקודות אור שסביב האזור החשוך יראו ככתמים גדולים יותר, וכך הם "יכסו" את האזור החשוך. בחלק הימני של איור 2 ניתן לראות בשחור ולבן את החלקיק כפי שהיה נראה במיקרוסקופ שדה בהיר לולא הייתה פונקציית ההרחבה, ואילו בצהוב ניתן לראות את התמונה המתקבלת בפועל במיקרוסקופ, כאשר במקרה זה לא נוכל לראות את החלקיק כלל. בנוסף, קשה מאוד לראות דגמים שלהם ניגודיות נמוכה, מכיוון שהם יראו בהירים על רקע בהיר. בעזרת שדה אפל, דגמים אלו יראו בהירים על רקע כהה (ראו למטה בתמונה 1).

עיקרון השדה האפל

על-מנת לפתור את הבעיה, ניתן להשתמש במיקרוסוקופיית שדה אפל. בשיטה זו האור המאיר את הדגם מגיע בזווית כך שאינו נכנס לתוך האובייקטיב, גם במקרה של מיקרוסקופ מחזיר (ראו איור 1) וגם במקרה של מיקרוסקופ מעביר. האור היחידי שיכנס אל תוך האובייקטיב הוא חלק מהאור המפוזר מהדגם, כך שבתמונה המתקבלת הרקע הוא חשוך לגמרי ורק באזור שבו נמצא הדגם נראה אור. גם בשיטה זו אי-אפשר לעבור את גבול הרזולוציה, אבל ניתן לראות בקלות חלקיקים קטנים שעוצמת האור המתפזרת מהם היא קטנה מאוד.
בחלק השמאלי של איור 2 ניתן לראות בשחור ולבן כיצד חלקיק הקטן מגבול הרזולוציה היה נראה ללא ההרחבה, ובצהוב כיצד יראה בעקבות פונקציית ההרחבה, במיקרוסקופ שדה אפל. בתמונה 2 ניתן לראות צילום של כדוריות בקוטר 80 ננומטר במיקרוסקופ שדה אפל ובמיקרוסקופ שדה בהיר.
צבי זוסמן

צבי זוּסְמן (Zvi Sussman;‏ 1930 – 15 בנובמבר 2006) היה מראשוני כלכלני בנק ישראל, מנהל מחלקת המחקר שלו (1964-1977) ומשנה לנגיד בנק ישראל (1977–1981) ופרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה

זוסמן נולד בשנת 1930 באֶסֶן שבגרמניה. למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון (1955), שני (1959) ותואר דוקטור (1969). הדיסרטציה שלו התפרסמה כספר ("פער ושוויון בהסתדרות", מסדה, 1974).
עם הקמתו של בנק ישראל בשנת 1954 הצטרף זוסמן למחלקת המחקר של הבנק. משנת 1955 כיהן ככלכלן בכיר, בשנת 1962 התמנה לסגן מנהל המחלקה, מ-1964 היה מנהל משותף ומ-1970 עד 1977 מנהל המחלקה. ב-1975 עמד בראש ועדה לבדיקת הסדרי תוספת היוקר בישראל (שנודעה בשם "ועדת זוסמן"). ב-1977 מונה למשנה לנגיד בנק ישראל, וכיהן בתפקיד זה עד יולי 1981. 
הצטרף לסגל החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב. היה חבר המרכז לחקר המדיניות החברתית בישראל.
עסק בחקר השכר ושוק העבודה בישראל. עמד בראש הוועדה לבחינת מערכת השכר בשירות הציבורי (שנודעה בשם "ועדת זוסמן"). הוועדה הוקמה בסוף שנת 1985, ובתחילת 1989 הגישה את המלצותיה, שעיקרן פישוט ניכר של השכר במגזר הציבורי והתאמת התגמול הניתן לעובד לתפוקתו, אך המלצותיה לא יושמו. בשנות ה-90 היה חבר ועדה שעסקה בסמכויות בנק ישראל ואופן קביעת הריבית על ידי נגיד בנק ישראל. הקמת וועדה מוניטרית לקביעת הריבית במשק, שהייתה ממסקנות הוועדה, יושמה בתיקון חוק בנק ישראל בשנת 2010.
בשנת 1967 ביקר את מדיניות הממשלה והבנקים המגינה על מפעלים כושלים ומונעת מהם לפשוט רגל ובכך להעביר הון ליוזמות רווחיות יותר.
בדצמבר 2004 הביע את עמדתו שהעוני בישראל אינו נובע מבטלנות של העניים, אלא מהשכר הנמוך המשולם לעובדים בלתי מיומנים.
בנו נתן זוסמן גם הוא כלכלן, פרופסור באוניברסיטה העברית, שניהל במשך קדנציה את חטיבת המחקר (2011-2017).
תרבות חסונה

תרבות חסונה היא תרבות ארכאולוגית מהתקופה הנאוליתית, שהתקיימה בצפון מסופוטמיה בתחילת האלף השישי לפנה"ס. שמה של התרבות ניתן לה על שם אתר המפתח תל חסונה (Tell Hassuna), השוכן במחוז נינוה בעיראק. ממצאים מהתרבות הזאת נמצאו באתרים נוספים אחרים, כמו תל שמשרה (Tell Shemshara).
בסביבות שנת 6000 לפנה"ס, החלה תנועה של אנשים לכיוון אזור מרגלות ההרים בצפון מסופוטמיה. אזור זה נהנה מכמות גשמים מספיקה שאפשרה לקיים חקלאות בעל. מתיישבים אלה היו החקלאים הראשונים בצפון מסופוטמיה. הם יצרו כלי חרס בסגנון מסוים שנקראו "כלי חסונה" (Hassuna Ware). המאפיין את הכלים האלה היה משטח חלק בצבע קרם שעליו עיטורים  ליניאריים בצבע אדמדם באיכות טובה. אנשי תרבות חסונה גרו בכפרים קטנים שגודלם נע בין 32-8 דונם. אפילו האתרים הגדולים ביותר של תרבות זאת היו קטנים מהאתרים של תרבות יריחו שהתקיימה 1000 שנים לפני כן, והרבה יותר קטנים מאשר בצ'טלהויוק, שהתקיימו במקביל באנטוליה. היישובים האלה בשיא גדלם לא עברו את ה-500 איש.
המבנים בתל חסונה נבנו סביב חצר מרכזית פתוחה. הכלים שלהם היו בסגנון כלי חסונה, שהחליפו כלים גסים מתקופות קדומות. בנוסף להם, הם השתמשו באובני יד, חרמשים, אבני שחיקה, ותנורי אפייה, באתר נמצאו שפע של עצמות בעלי חיים מבויתים המשקפים חיים חקלאיים. באתרים נמצאו עצמות של חזירים, בקר, כבשים ועזים. בנוסף, היה נהוג ציד של איילים, ארנבות וחזירי בר. נמצאו עדויות לגידולי שעורה, חיטה, עדשים ואפונה, המעידים על חקלאות שהייתה מקור נוסף לאספקת מזון.
הצלמיות היו קשורות לעבודת פולחן. קנקני קבורה שלתוכם הוכנס מזון מתוך אמונה בחיים לאחר המוות.
תרבות חסונה התקיימה בחלק מהזמן במקביל לתרבות סאמרא, שהייתה הרחבה של תרבות חסונה והמשיכה אותה.
הכלים האופייניים לתרבות זאת התגלו לראשונה בחתך עמוק שנעשה בנינוה בשכבות הנמוכות. היא הוגדרה לראשונה כתרבות נפרדת רק לאחר החפירות הארכאולוגיות של מחלקת העתיקות של עיראק (Iraqi Directorate of Antiquities) בתל חסונה בין השנים 1944-1943. רוב הידע בנושא תרבות חסונה, מקורו בחפירות ארכאולוגיות שהתקיימו בירים טפה (Yarim Tepe) על ידי ארכאולוגים רוסים בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
הלשאני

תולדות היישוב

תחת שלטון האיחוד הפולני-ליטאי היה הלשאני כפר בבעלות משפחות אצולה, ובראשית המאה ה-17 נבנתה בו טירה.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכלל הכפר בשטחי האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל במחוז וילנה שבשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי הלשאני

יהודים החלו להתיישב בהלשאני בראשית המאה ה-18, ובתחילת המאה ה-20 נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, כמחצית מתושביו. בין מלחמות העולם פעלו ביישוב בית ספר עברי ותלמודי תורה, והתקיימה בו פעילות ציונית. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, הגיעו אליו פליטים יהודים ממערב פולין.
עם פרוץ מבצע ברברוסה הופגז היישוב. ב-25 ביוני 1941 נכנסו לכפר הגרמנים, ועד מהרה צוו יהודי היישוב לענוד טלאי צהוב, ונלקחו לעבודות כפייה קשות. בד בבד מונה בכפר יודנרט, בראשות הרב ראובן חדש, שנצטווה להעביר לשלטונות תשלומי כופר ודברי ערך. בהמשך, הועברו יהודי הכפר לגטו שהוקם בו, וכ-200 צעירים ובני נוער מהכפר שולחו לעבודות כפייה בז'ייז'מריאי שבליטא.
בסיוע היודנרט המקומי, ולאחר הגעת ידיעות על השמדת יהודי ליטא, נמלטו מהגטו שבכפר יהודים רבים. באוקטובר 1942 חוסל גטו הלשאני, והיהודים שנותרו בו הועברו לגטו אשמיאני.
ג'ון רטקליף

ביוגרפיה

רטקליף נולד באילינוי הצעיר משישה ילדיהם של זוג מורים. הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטת נוטרדאם ותואר JD במשפטים באוניברסיטת סאותרן מתודיסט שבטקסס. לאחר הלימודים עסק בעריכת דין בדאלאס. בתקופת נשיאותו של ג'ורג' ווקר בוש מונה על ידי הממשל לאחראי לוחמה בטרור וביטחון לאומי במחוז מזרח טקסס, תפקיד בו שימש מ-2004 עד 2007 ולאחר מכן לפרקליט המדינה במחוז תפקיד בו שימש עד 2008. במקביל כיהן בשנים 2004 עד 2012 כראש עיריית הית'.
ב-2014 התמודד בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית מול חבר הקונגרס המכהן ראלף הול שהתמודד לקדנציה 18 ברציפות. רטקליף גבר על הול בסיבוב השני ברוב של 53% מול 47%. בבחירות הכלליות התמודד ללא תחרות ונבחר לנציג המחוז הרביעי של טקסס בבית הנבחרים. הוא הושבע לתפקידו בינואר 2015. ב-2016 נבחר לכהונה שנייה ברוב של 88% וב-2018 לכהונה נוספת ברוב של 76%. הוא מכהן בקונגרס כחבר בוועדת המודיעין, ועדת המשפטים, הוועדה לביטחון המולדת ובועדת האתיקה.
רטקליף הוא מתומכיו המובהקים של דונלד טראמפ ותקף בחריפות את התובע המיוחד רוברט מולר. הוא טען כי התערבות רוסיה בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 סייעה להילרי קלינטון ולא לטראמפ. 
ב-28 יולי 2019 הכריז נשיא ארצות דונלד טראמפ על כוונתו למנות את רטקליף לראש המודיעין הלאומי, אך מועמדותו בוטלה כעבור כחמישה ימים.
רטקליף נשוי למישל אותה הכיר בזמן לימודי המשפטים בטקסס והם הורים לשתי בנות.
יהודא קרינסקי

קורות חיים

נולד כבן זקונים במשפחה בת תשעה ילדים, לשמעיה ועטא קרינסקי בבוסטון, מסצ'וסטס. בתש"ז בגיל 12 החל ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי בברוקלין שבניו יורק. בשנת 1956 (תשט"ז) היה אחד מהשליחים ששלח הרבי מחב"ד לישראל לעודד את תושבי כפר חב"ד לאחר הפיגוע בבית הספר למלאכה, בכ' אלול תשי"ז התחתן עם דבורה קזיניץ.
בתחילת שנת תשי"ח (1957) התחיל לעבוד במזכירות הרבי, תחת ניהולו של יו"ר המוסדות והמזכירות הרב חיים מרדכי אייזיק חדקוב.
במקביל לתפקידיו, שימש כנהגו האישי של הרבי מחב"ד בנסיעותיו לקבר חותנו הריי"צ. הרבי היה שוהה במתחם הקבר לבדו, בעוד קרינסקי ממתין לו ברכב.
בשנת 1976 מונה למזכיר הראשי של אגודת חסידי חב"ד העולמית. הקים עם בנו הלל דוד בשנת תש"מ את ארגון JEM, המפיק את פרסומי המדיה של חב"ד.
בתחילת שנות השמונים הטיל עליו הרבי מחב"ד תפקידים הקשורים לפיקוח על עבודת שלוחי חב"ד וכן את ארגון כינוס השלוחים העולמי מדי שנה בשנה. ב'משפט הספרים' ייצג קרינסקי את הצד של אגודת חסידי חב"ד, והוצג שם כדוברו האישי של הרבי מחב"ד]. בצוואתו, מינה אותו הרבי מחב"ד כאיש ה'מרכז לענייני חינוך' לאחראי על עזבונו האישי.
בשנים 2008 ו-2009 נבחר קרינסקי במקום הרביעי בדירוג הרבנים המשפיעים בארצות הברית של העיתון ניוזוויק, ובשנים 2010 ו-2011 נבחר למקום הראשון.
לקרינסקי ששה ילדים. בנו לוי הוא שליח חב"ד בניו המפשייר. חתנו יוסף ברוך פרידמן הוא המנהל של הוצאת הספרים קה"ת בארצות הברית.