מוזיאון בית שטורמן

היסטוריה של המוזיאון

חיים שטורמן היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני עין חרוד, איש השומר וחבר ההגנה. בשנת 1938, במסגרת תפקידו כאיש הביטחון של "הגוש" (יישובי עמק חרוד ועמק בית שאן), ובשליחות הקרן הקיימת לישראל, נסע שטורמן לעמק בית שאן יחד עם חבריו אהרון אטקין והווטרינר ד"ר דוד מוסינזון, לסימון מקומות להקמת נקודות התיישבות חדשות. בתום הסיור, בדרך לטירת צבי, עלה רכבם על מוקש ושלושתם נהרגו.  
ב-1941, שלוש שנים לאחר נפילתו, נחנך בעין חרוד, ביוזמתו של חבר עין חרוד שמואל סבוראי, מכון ומוזיאון "לידיעת המולדת" - בית המציג את רוחה ודמותה של המולדת כפי שחיים שטורמן גילם באישיותו ובקורות חייו ואת הערכים שהיו חשובים לו: אהבת האדם, האדמה, הטבע, ההתיישבות והחקלאות. כראשון המוזיאונים להתיישבות בארץ, הבינו מקימי המוזיאון כי לעשייתם תהיה חשיבות להבנת ולהכרת חזון ההתיישבות בארץ ישראל בעתיד. הוא היה סמן דרך לאתרים ולמקומות רבים ברחבי הארץ, לשימור המורשת בהיבטיה השונים, הפיזיים והרוחניים, מעשה האדם בכל התקופות והשפעתו על סביבתו הטבעית ועל השתנותה.
בנאומו בחנוכת בית שטורמן, אמר שמואל סבוראי: "אנו באים להציב יד לחיים שטורמן אשר תהלום את רוחו ואת שיעור קומתו עומדים אנו להקים מוסד בו תהיה צרורה רוחה ודמותה של המולדת".
ראשיתו של בית שטורמן כמוזיאון ומכון לידיעת הארץ בבניין בן שתי קומות. מאוחר יותר הוא הפך למוזיאון לתולדות האזור, העשיר במיוחד בשרידים היסטוריים. מבחינה גאוגרפית, עמק חרוד הוא השלוחה המזרחית של עמק יזרעאל, ועוברת בו דרך הים הקדומה. ההיסטוריה שלו מחברת בין סיפורי המקרא על התנחלות השבטים וראשית תקופת המלוכה, כולל מלחמות דבורה וברק, גדעון השופט, מות שאול בהר הגלבוע ועוד - לבין סיפור ההתיישבות הציונית בעמק במאה ה-20. בין קרב עין ג'אלות, אחד הקרבות המכריעים בתולדות ארץ ישראל, שנערך בקרבת מעיין חרוד במאה ה-13, לבין ההתיישבות הציונית בעת החדשה, במסגרתה היה העמק ערש ההתיישבות החקלאית השיתופית, ומילא תפקיד מפתח בהקמת התנועות הקיבוציות ובהתפתחות גופי ההגנה והביטחון של היישוב היהודי בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל, החל מימי השומר.  
המוזיאון מציע מגוון תוכניות, פעילויות וסיורים, החל מיום סיור הכולל תצפית על עמק יזרעאל המזרחי כיחידת נוף והיסטוריה, ביקור בתצוגות המוזיאון, ועד פעילויות קצרות יותר הנערכות בשטח המוזיאון, והמותאמות לגילים שונים ולאופי הקבוצה. התכנים מתמקדים בנושאי נוף טבע וסביבה, מורשת ודמויות מופת, התיישבות והיסטוריה, וכוללות תערוכות המתחלפות מעת לעת, הקשורות בתכנים ובמטרות המוזיאון.

 בניין המוזיאון

תפיסת העולם של עין-חרוד, הקיבוץ הראשון הגדול בארץ, הייתה להיות מרכז יוצר לתרבות מחדשת המשלבת מסורת ושיבה לארץ ולעבודת האדמה. במסגרת זו נבנו בה מוסדות התרבות (המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, "הבמה" האזורית). מתכנן הבניין אינו ידוע. ראשיתו של בית שטורמן בבניין צנוע בן שתי קומות, שהיה המבנה הראשון של "בית הספר המשותף" (האזורי). קומה אחת יוחדה ללימודי המדעים של בית-הספר והשנייה כמכון לידיעת המולדת ובו תצוגה של חי וצומח. ברבות השנים נבנו חללי תצוגה נוספים.
בשנת 1968 עברו כיתות המדעים של בית-ספר למשכן חדש, והמבנה כולו היה ל"מוזאון ומכון לידיעת האזור". ב-1971, לציון יובל לעמק, נוסף אגף חדש שתכנן שמואל ביקלס, האדריכל של מבנים רבים בעין-חרוד, בהם המשכן לאמנות ו"מזכירות הקיבוץ".

חצר בית שטורמן

בחצר המוזאון ובאגפו המזרחי מוצג חלק מהאוסף הארכאולוגי העשיר שלו, כולל אבני מיל שנאספו באזור, סרקופגים וכלים לעיבוד חקלאי. סמוך לכניסה למוזאון מוצגים מספר כלי נשק, בהם נעשה שימוש בתקופת מלחמת העצמאות, כולל מרגמת דוידקה, תותח הרים צרפתי, שכונה בישראל בשם נפוליאונצ'יק, וכן שלדת משאית משוריינת מאולתרת, ששימשה להובלת אספקה לירושלים הנצורה בתקופת המלחמה. 
בחצר נמצא אתר זיכרון לבני עמק-חרוד אשר נפלו במערכות ישראל. מפעל ההנצחה לחללי עמק חרוד החל מיד בתום מלחמת השחרור בהצבת קיר זיכרון לנופלי העמק מתקופת המאבק, טרם הקמת המדינה, ונופלי מלחמת השחרור. בחזית הבית נטעו שלושה ברושים: הראשון לזכרו של משה שטורמן, בנו של חיים שטורמן (הסב). בצד הברוש לזכרו של משה שטורמן, ניטעו ב-1969 וב-1970, עוד שני ברושים צעירים: האחד לזכר בנו של משה, חיים שטורמן (הנכד), שנפל במבצע כיבוש האי גרין בתעלת סואץ, והשני לזכר אמיר ברין, נכד נוסף לחיים הסב, בנם של תמה שטורמן ושלמה ברין, שנפל על גדות תעלת סואץ.
אחרי מבצע קדש, נקרא חנוך סלור, חבר בית השיטה, לעצב את חצר ההנצחה של המוזיאון, אשר נחנכה בשנת 1961. בשנת 2008, הורחבה חצר ההנצחה וחודש לוח השמות לנופלים, לפי תכנונו של האדריכל נבות ציזלינג. בקיר הזיכרון חקוקים שמותיהם של כל בני עמק חרוד שנפלו במלחמות ישראל ובפעולות איבה.
ליד לפיד אש התמיד נחרט הפסוק מקינת דוד "עַל בַּמוֹתֶיךָ חָלָל" (שמואל ב', א', י"ט) וחותמת אותו תפילה מתוך מחזור ליום הכיפורים: "אָנָּא יִשָּמַע בְּחַיַינוּ הֵד גְּבוּרָתָם וּמְסִירוּתָם וְיֵרָאֶה בְּמַעֲשֵׂינוּ טֹהַר לִבָּם."