מחלה קרדיווסקולרית

גורמי סיכון

ישנם מספר גורמי סיכון למחלות לב: גיל, מין, צריכת טבק, חוסר פעילות גופנית, צריכת אלכוהול מופרזת, תזונה לא בריאה, השמנה, היסטוריה של מחלות לב וכלי דם משפחתית, יתר לחץ דם, יתר סוכר בדם (או סוכרת), רמת כולסטרול גבוהה בדם (היפרליפידמיה), גורמים פסיכו-סוציאליים, עוני ומעמד סוציו-אקונומי נמוך, וזיהום אוויר. בעוד התרומה האישית של כל אחד מגורמי הסיכון משתנה בין קהילות שונות או קבוצות אתניות, התרומה הכוללת של גורמי סיכון אלה היא מאוד עקבית בכל הקבוצות. חלק מגורמי הסיכון אלה, כגון גיל, מין או היסטוריה משפחתית, הם בלתי ניתנים לשינוי; עם זאת, גורמי סיכון רבים חשובים הגורמים למחלות הקרדיווסקולריות ניתנים לשינוי על ידי שינוי אורח חיים, שינוי חברתי, טיפול תרופתי ומניעת יתר לחץ דם, היפרליפידמיה, וסוכרת.

גיל

גיל הוא ללא ספק גורם הסיכון החשוב ביותר להתפתחות מחלות לב וכלי דם, עם עלייה פי שלושה בסיכון עם כל עשור של חיים. ההערכה היא כי 82% מהאנשים שמתו ממחלת לב כלילית הם בני 65 או יותר. במקביל, הסיכון לשבץ עולה פי שניים כל עשור, אחרי גיל ה-55.
היו הרבה הצעות להסברים מרובים ומגוונים כדי להסביר מדוע גיל מגדיל את הסיכון למחלת לב וכלי דם. אחד מהם קשור לרמת כולסטרול בדם. ברוב האוכלוסיות, רמת כולסטרול הכללית עולה בדם עם העלייה בגיל. בגברים, העלייה לרוב מתרחשת סביב הגילאים 45 עד 50 שנים. בנשים, העלייה ממשיכה בחדות עד 60 עד 65 שנות גיל.
הזדקנות קשורה בשינויים בתכונות מכניות ומבניות של קיר כלי הדם, מה שמוביל לאובדן גמישות עורקים והעמידות של העורקים מופחתת, דבר שלאחר מכן יכול להוביל להתפתחות מחלות עורקים כליליות.

מין

גברים הם בסיכון גבוה יותר למחלות לב מאשר נשים שלפני גיל המעבר. אחרי שהאישה עוברת את גיל המעבר, טוענים שהסיכון של אישה הוא דומה לשל גבר. למרות שנתונים יותר מעודכנים אצל ארגון הבריאות העולמי (WHO) והאו"ם שחולקים על טענה זו. אישה עם סוכרת נוטה יותר לפתח מחלות לב מאשר גברים עם סוכרת. 
מחלות לב כליליות הן 2 עד 5 פעמים נפוצות יותר בקרב גברים בגיל העמידה מאשר נשים. במחקר שנעשה על ידי ארגון הבריאות העולמי, מין תורם לכ -40% מהשונות ביחסים בין שני המינים של תמותה ממחלת לב כלילית. מחקר נוסף מדווח על תוצאות דומות, נמצאו כי הבדלים בין המינים מסביר כמעט מחצית הסיכון הקשורים למחלות לב וכלי דם. אחד ההסברים המוצעים להבדלים בסיכון למחלות לב וכלי דם בין המינים הוא הבדל הורמונלי. בקרב נשים, אסטרוגן הוא הורמון המין השולט. לאסטרוגן עשויה להיות השפעות מגנות דרך מערכת המטבוליזם של הגלוקוז והמערכת ההמוסטטית, ויכולה להיות השפעה ישירה בשיפור תפקוד תא האנדותל. הייצור של אסטרוגן פוחת לאחר גיל המעבר, וזה יכול לשנות את חילוף חומרים של שומנים בדם הנשי כלפי טיפוס יותר אטרוגני (נוטה לקדם את ההיווצרות פלאק השומן בעורקים), על ידי הפחתה ברמת ה- HDL כולסטרול ואילו רמות ה- LDL כולסטרול עולות, ועלייה כללית בריכוז הבוליסטרול.
בקרב גברים ונשים, יש הבדלים בולטים במשקל גוף, גובה, חלוקת שומן בגוף, קצב לב, נפח פעימה, ועמידות בעורקים. באנשים מבוגרים מאוד, הפעימות בעורקיות הגדולות הקשורות לגיל, והנוקשות בעורקים גדול יותר אצל נשים מאשר גברים. וזה עלול להיגרם על ידי הגודל הקטן של הנשים יחסית לגברים, והממדים של העורקים עצמם שאינם תלויים בגיל המעבר.

טבק

סיגריות הן הצורה העיקרית של עישון. הגורמים לסיכון הבריאות עקב שימוש בטבק, לא רק מצריכה ישירה ופעילה של טבק, אלא גם מחשיפה לעישון פסיבי. כ -10% ממחלות לב מיוחסים לעישון; עם זאת, לאנשים שהפסיקו לעשן בגיל 30 יש סיכון למוות כמעט יותר נמוך מאלו שמעולם לא עישנו ].

חוסר פעילות גופנית

פעילות גופנית מספקת (מוגדרת כפחות מ 5x 30 דקות של פעילות מתונה בשבוע, או פחות מ 3 x 20 דקות של פעילות נמרצת בשבוע) היא כיום גורם הסיכון המוביל הרביעי לתמותה בעולם. בשנת 2008, 31.3% של מבוגרים בגילים 15 ומעלה (28.2% גברים ונשים 34.4%) היו מספיק פעילים מבחינה גופנית. סיכון למחלת לב איסכמית וסוכרת מצטמצמת בכמעט שליש במבוגרים המשתתפים ב-150 דקות של פעילות גופנית מתונה בכל שבוע. בנוסף, פעילות גופנית מסייעת לירידה במשקל ומשפרת את רגולציית רמות הגלוקוז דם, לחץ דם, פרופיל שומנים ורגישות לאינסולין. השפעות אלה עשויות, לפחות בחלקן, להסביר את היתרונות של הפעילים על הלב וכלי הדם.

דיאטה

צריכה תזונתית גבוהה של שומן רווי, שומן טרנס ומלח, וצריכה נמוכה של פירות, ירקות ודגים הם גורמים אשר עלולים להעלות את הסיכון למחלת לב, למרות שישנה מחלוקת על הסיבתיות הישירה של גורמים אלו למחלה. ארגון הבריאות העולמית מייחס כ -1.7 מיליון מקרי מוות ברחבי העולם לצריכה נמוכה של פירות וירקות. כמות המלח בתזונה הנצרכת היא גם גורם חשוב שמשפיע הצורה רבה על רמות לחץ הדם, ועל רמת הסיכון לחלות במחלות קרדיווסקולריות באופן כללי. צריכה תכופה של מזונות עתיר אנרגיה, כגון מזונות מעובדים העשירים בשומנים וסוכרים, מעלה הסיכון להשמנת יתר ועלול להגביר את הסיכון למחל לב. לצריכת שומן טרנס גבוהה יש השפעות שליליות על ריכוז השומנים בדם, והפסקת צריכתו של שומן טרנס מהדיאטות הוא צעד מומלץ ביותר. יש הוכחות כי צריכה גבוהה יותר של סוכר קשורה ללחץ דם גבוה ושומנים לא רצויים בדם, בנוסף לזה שצריכת הסוכר מגבירה את הסיכון לסוכרת. צריכה גבוה של בשר מעובד הוא קשור באופן ישיר לסיכון מוגבר למחלות לב וכלי דם. 
הקשר בין צריכת אלכוהול ומחלות לב וכלי דם הוא מורכב, ותלוי בכמות האלכוהול הנצרכת. יש קשר ישיר בין רמות גבוהות של צריכת אלכוהול וסיכון למחל לב וכלי דם. שתייה ברמות נמוכות בלי פרקים של שתייה כבדה עשויה להיות קשורה לירידה בסיכון למחלות לב וכלי דם. צריכת אלכוהול באופן כללי, ברמת האוכלוסייה, מזוהה עם סיכונים בריאותיים רבים שיעלו על כל יתרונות פוטנציאליים.

מעמד סוציו-אקונומי נמוך

מחלת לב וכלי דם משפיעה על מדינות שרמת ההכנסה שלהם בין בינונית ונמוכות, אפילו יותר מאשר במדינות בעלות הכנסה גבוהה.יש מידע מועט יחסית לגבי הדפוסים החברתיים של מחלות לב במדינות עם רמת הכנסה בינונית או נמוכה, אבל במדינות בעלות הכנסה גבוהה, הכנסה נמוכה ומעמד סוציואקונומי נמוך קשורים באופן עקבי עם סיכון גבוה יותר למחלות לב וכלי דם. מדיניות שהביאה לפערים חברתיים-כלכליים מוגברים היו מראים על הבדלים גדולים יותר לאחר מכן במחלת לב וכלי דם, עובדה זו רומזת לקשר סיבתי בין המדיניות לסיכון לחלות במלה. גורמי פסיכו-סוציאליים, חשיפות סביבתיות, התנהגויות בריאות, וגישה איכותית למערכות הבריאות תורמים להפרשים חברתיים-כלכליים במחלת לב וכלי דם. הוועדה לגורמים חברתיים המשפיעים על הבריאות ממליצים שהייה חלוקה הוגנת יותר של כוח, עושר, חינוך, דיור, גורמים סביבתיים, תזונה ובריאות.

זיהום אוויר

חומר חלקיקי (חומר מוצק או נוזלי מיקרוסקופי התלוי באטמוספירה של כדור הארץ) נחקר על השפעתו קצרות והארוכות הטווח על הסיכון לחלות במחלת לב וכלי דם. נכון לעכשיו, PM2.5 הוא המוקד העיקרי, שבו המפלים משמשים כדי לקבוע סיכון למחלה קרדיווסקולרית. לכל 10 מיקרוגרם / m3 של חשיפה ארוכת טווח PM2.5, הוערך עלייה בסיכון לתמותה ממחלה קרדיווסקולרית ב 8-18%. לנשים יש סיכון יחסי יותר גובה (RR=1.42) למחלת לב כלילית הנגרמת מPM2.5 מושרה בהשוואה לסיכון היחסי אצל הגברים (0.90). בסך הכל, שיעור חשיפה מוגבר לחומר חלקיקי ארוך טווח מעלה את הסיכון לטרשת עורקים ודלקת. בכל הקשור לחשיפה לטווח קצר (2 שעות), כל 25 מיקרוגרם / m3 של PM2.5 הביא לגידול של 48% בסיכון לתמותת ממחלת לב וכלי דם. בנוסף, רק לאחר 5 ימים של חשיפה, עלייה בלחץ הדם הסיסטולי ( 2.8 מ"מ כספית) והדיאסטולי (2.7 לחץ דם) מ"מ כספית התרחש לכל 10.5 מיקרוגרם / m3 של PM2.5. מחקר אחר מוכיח המעורבות של PM2.5 בקצב לב לא סדיר, השתנות קצב לב מופחת (ירידת טון מחנק), ובעיקר אי ספיקת לב. PM2.5 קשור גם לעיבוי עורק תרדמה (קארוטיד) וסיכון מוגבר לאוטם שריר לב.

פתופיזיולוגיה

מחקרים מבוססי-אוכלוסייה מראים שטרשת עורקים, שהיא הגורם העיקרי למחלה קרדיווסקולרית, מתחילה בילדות. גורמים פתוביולוגיים של טרשת עורקים במחקר שנערך על אוכלוסיית בני הנוער הוכיחו כי נגעי השכבה הפנימית ביותר בכלי הדם מופיעים בכל האורטאות, ויותר ממחצית מהעורקים הכליליים התקינים של בני נוער בגילים 7-9 שנים. 
סוכרת והשמנת יתר לעיתים קרובות קשורות למחלות לב וכלי דם, כמו גם היסטוריה של מחלת כליות כרונית והיפרכולסטרולמיה. הסיכון של חולי סוכרת למות מגורמים הקשורים ללב וכלי דם הוא פי שניים עד ארבע גבוה יותר  מאשר לא סוכרתיים.

סיקור

הקרנת אלקטרוקרדיוגרם, או בשמו המוכר א.ק.ג (או במנוחה או עם פעילות גופנית) אינם מומלצים לאנשים ללא תסמינים שנמצאים בסיכון נמוך. זה כולל אלה שצעירים ללא גורמי סיכון. באלו שהם בסיכון גבוה יותר הראיות להקרנה עם א.ק.ג הוא גם לא חד משמעי. 
בנוסף אקוקרדיוגרפיה (אקו לב), מיפוי לב, ובדיקת לחץ לב ארגומטריה אינו מומלץ באלה בסיכון נמוך שאין להם תסמינים. 
סמנים ביולוגיים מסוימים עשויים להוסיף לגורמי סיכון קרדיווסקולריים קונבנציונליים בניבוי הסיכון למחל לב וכלי דם בעתיד; עם זאת, הערך הקליני של כמה סמנים ביולוגיים הוא בספק.

אפדמיולוגיה

מחלות לב וכלי דם הם הגורם המוביל ביותר למוות. בשנת 2008, 30% מכל המוות הגלובלי מיוחסים למחלות לב וכלי דם. מוות שנגרם על ידי מחלות לב וכלי דם הוא גם גבוה יותר במדינות עם הכנסה נמוכה עד בינונית ומעל 80% מכל המוות הגלובלי הנגרם על ידי מחלות לב וכלי דם התרחש באותן מדינות. כמו כן, ההשערה היא בשנת 2030, מעל 23 מיליון בני אדם ימותו ממחלות לב וכלי דם מדי שנה.
ההשערה היא כי 60% מנטל המחלה קרדיווסקולרית בעולם יתרחשו בתת-היבשת דרום אסיה למרות שהם מהווים רק עבור 20% מאוכלוסיית העולם. זה נגרם עקב שני גורמים: שילוב של נטייה גנטית וגורמים סביבתיים. ארגונים כמו איגוד הלב ההודי עובדים עם פדרציית הלב העולמית להעלאת מודעות לנושא זה.

מחקר

המחקרים הראשונים על בריאות לב וכלי דם בוצעו בשנה 1949 על ידי ג'רי מוריס באמצעות נתוני בריאות תעסוקתית ופורסמו בשנת 1958. גורמי המחלה, דרכי מניעתה, ו / או הטיפול של כל הצורות של מחלה קרדיווסקולרית הם עדיין תחומי מחקר פעילים בתחום הביו-רפואי, עם מאות מחקרים מדעיים שמפורסמים על בסיס שבועי.
אזורים מסוימים שנחקרים כיום כוללים קישורים האפשריים בין הזיהום בדלקת ריאות Chlamydophila (גורם עיקרי לדלקת ריאות) ומחלת לב כלילית. הקישור כלמידיה הפך לפחות מתקבל על הדעת עם העדר השיפור לאחר שימוש באנטיביוטיקה.
כמה מחקרים חקרו גם את היתרונות של מלטונין במניעת וריפוי מחלות לב וכלי דם. מלטונין הוא הפרשת בלוטת האצטרובל, והוא הראה מסוגלות להוריד את רמת כולסטרול כוללת, צפיפות מאוד נמוכה וצפיפות נמוכה של כולסטרול הליפופרוטאין בפלזמת הדם של חולדות. 
ירידה בלחץ הדם נצפתה גם כאשר מיישמים מינון תרופתי. לפיכך, ואז הוא ייחשב לטיפול מתקבל על הדעת ליתר לחץ דם. עם זאת, מחקר נוסף צריך להתנהל כדי לחקור את התופעות לוואי, מינון אופטימלי, וכו' לפני שניתן רישיון לשימוש.