google/wiki40b huggingface dataset:
הירוג'נים

מאפיינים

ההירוג'נים, הדומים לגזע החייזריים המוצג בסדרת סרטי "הטורף", מוצגים כמונעים על ידי הציד, המעניק חשיבות רבה ל-"פרסים" הנלקחים מהפגרים של הטרף. הם מוצגים כגזע ללא כוכב בית, שכן החברה שלהם, ככל הנראה, מורכבת משבטים נוודים, הנעים בחלל למטרות ציד, עם מבנה היררכי. קשר עם שבטים אחרים נשמר באמצעות רשת תקשורת עתיקה על פני מרחקים עצומים. לפני הציד, ההירוג'נים צובעים בטקסיות את השריון שלהם. ציידי ההירוג'נים מוצגים כהרבה יותר גבוהים מאשר בני אדם, בדרך כלל בגובה של שני מטרים, עם שרירים מפותחים בפלג הגוף העליון, לצורך קרב, והם בדרך כלל מוצגים לובשים שריון, עם מסיכות (כאשר הם בסביבות עוינות). רק 'אזרח' הירוג'ני אחד נראה על המסך; בפרק העונה השביעית "Flesh and Blood", נראה טכנאי הירוג'ני, שאינו משתתף בציד, והוא מסתכל בבוז על יתר בני-מינו, משום שאין לו כל עניין בציד.

עלילה

מתישהו בסביבות השנה 2374, וויאג'ר נתקלת לראשונה בהירוג'נים, כאשר הצוות משתמש ברשת תקשורת עתיקה שננטשה, כנראה כדי לשלוח הודעה לרביע אלפא. לא ברור אם ההירוג'נים פיתחו את הטכנולוגיה בעצמם או או סתם פשוט ניכסו אותה לשימוש הבלבדי שלהם, אבל הם מתנגדים בתוקף לשימוש בה על ידי וויאג'ר. כאשר הם חשים שוויאג'ר עשויה להיות טרף ראוי, ההירוג'נים תוקפים בכוח. בתחיל, מערכות הנשק של וויאג'ר לא מצליחות לחדור את השריון העוטף את גוף ספינת החלל של ההירוג'נים. עימותים רבים ייוצרו בין ההירוג'נים לבין וויאג'ר, שכן החייזרים ממשיכים בציד הטקסי שלהם, אולם, תחת הדרכתה של קפטן ג'יינוויי, צוות צי הכוכבים שורד בכל מפגש.
בשנת 2377, אחד מהעימותים הסופיים בין וויאג'ר לבין ספינת קרב של ההירוג'נים הוא כל כך הרסני לשני הצדדים עד כי הושגה הפסקת אש, אירוע חסר תקדים בכל ההיסטוריה של ההירוג'נים. האחראי על יחידת הפשיטה ההירוג'נית פלש בתחילה וויאג'ר בתקווה להשיג טכנולוגיה הולוגרפית; ואף על פי שהוא נהרג במהלך הקרב, קפטן ג'יינוויי מעבירה את הטכנולוגיה למחליפו, אשר מודה בכך שברדיפה אחר 'טרף' על פני כל הרביע, ההירוג'נים מאבדים כל האחדות התרבותית והלאומית שלהם, ובסופו של דבר כל המינים האחרים יוכלו לגבור עליהם. על ידי יצירת ציד הולוגרפי, עם מערכות הבטיחות מכובות, הם יכולים להמשיך בציד קטלני ומאתגר, בעודם נשארים מאוחדים בחלק אחד של שטח. ההירוג'נים תכנתו את הטרף ההולוגרפי שלהם "טוב מדי" - לוחמי ההולוגרמה מתוכנתים ללמוד מהמוות האחד של השני, ויכולות הלחימה שלהם הולכות וגדלות בגודל אקספוננציאלי. זה, בסופו של דבר, מביע למסקנה ההגיונית כי הנטרפים הפכו לטורפים וכי הטורפים הפכו לנטרפים; רק בזכות ההתערבות של אנשי צוות וויאג'ר נמנעה ההשמדה המוחלטת של הירוג'נים.

במדיה אחרת

בשנת 2000, ההירוג'נים הופיעו במשחק המחשב "Star Trek: Voyager: Elite Force". כמה מהמשימות התרחשו על סיפון הספינה שלהם, ומשבש פעימה, מבוסס הטטריון, הוא נשק שימושי שניתן לצבור.
כמו כן, הם הופיעו במשחק "Star Trek Online".
תאודור מומזן

עבודתו המדעית

תרומתו של מומזן להתפתחותה של ההיסטוגרפיה הרומית המודרנית הייתה עצומה. חוקרים רבים רואים בו אבי המחקר המודרני של רומא. מומזן חיבר והוציא לאור מעל לאלף עבודות, מאמרים ומחקרים, רובם פורצי דרך בסגנונם, בשיטות המחקר, ובניתוח ההיסטורי שהציעו. אף על פי שפרסומו הרחב בא לו בזכות חיבוריו על ההיסטוריה הרומית, תרומותיו הגדולות היו בתחומי חקר המשפט הרומי, וחקר האפיגראפיות (מחקר כתובות על אבן או עץ) שהוא היה אחד מחלוציו. חוץ משני ענפים חשובים אלו, עסק מומזן גם בענפיו האחרים של המחקר ההיסטורי המודרני, כגון חקר מטבעות, פרוסופוגרפיה (תולדות אישים), פאפירולוגיה וארכאולוגיה.

מאבק באנטישמיות

התיעוד הראשון שידוע על יחסו של מומזן לאנטישמיות היא הצהרה של אנשי ציבור ורוח משנת 1880, שעליה חתם, אשר תיארה את האנטישמית כ"חרפה לאומית" (כנגד הפטיציה האנטישמית). בשנת 1881 כתב מומזן את המאמר "משהו על היהדות שלנו" בה הוא יצא נגד האנטישמיות בגרמניה, והגיב על טענתו הגזענית של היינריך טרייצ'קה, "היהודים הם אסוננו".
מומזן היה הנוצרי החשוב היחיד שהביע את התנגדותו לטרייצ'קה, עמיתו באוניברסיטת ברלין. הוא הכתיר את טרייצ'קה כ"נביאה האמיתי" של האנטישמיות החדשה, שאינה אלא "טירוף המוני". עם זאת, מומזן גם ביקר את היהודים: "שום משה לא יוביל אותם חזרה לארץ המובטחת. בין שימכרו מכנסיים או ימכרו ספרים, הם חייבים...לזנוח את מוזרותם".
מומזן האמין בתרומתם החיובית של היהודים לגרמניה, ותבע השתלבות מלאה של היהודים בחייה. עם הקמת האגודה למלחמה באנטישמיות ב-1891 הצטרף מומזן לשורותיה, ושימש בה כחבר פעיל.
Englishman In New York

רקע

השיר יצא לאור כסינגל השלישי מן האלבום. הסינגל הגיע למקום ה-51 בלבד במצעד הסינגלים הבריטי. בארצות הברית הגיע השיר רק למקום ה-84 במצעד בילבורד הוט 100, אך זכה להצלחה רבה יותר במדינות באירופה והיה ללהיט בכמה מהן. השיר הגיע ל-40 הגדולים בצרפת, הולנד, ספרד, בלגיה ואירלנד.
בשנת 1990 רגע לפני יציאת האלבום The Soul Cages של סטינג, יצאה גרסת רמיקס לשיר שטיפסה למקום ה-15 במצעד הבריטי.
בשנת 2010 הקליט סטינג מחדש את השיר עבור האלבום "Symphonicities".
בשיר שילוב של מוזיקת רגאיי, ג'אז, רוק ופופ. ברנפורד מרסלי ניגן בשיר בסקסופון

תוכן השיר

בראיונות לאחר יציאת "Englishman In New York" אמר סטינג שכתב את השיר על הסופר והגיי אייקון קוונטין קריספ. לדברי סטינג "זהו שיר על קוונטין קריספ. אני חושב שהוא אחד האנשים האמיצים ביותר שפגשתי בחיי. הוא הוכר כהומוסקסואל בתקופה שלהיות מוגדר כזה היה מסוכן בציבור. היה לו חוש הומור נהדר ושמחת חיים שיכולה להיות דוגמה לכל אחד. בנוסף השיר הזה נכתב גם עליי. אני חושב שעל כל כותב לבלות תקופה בגלות, ואני מחשיב את עצמי נמצא בגלות".
קריספ היה מוערך על יד סטינג. הוא היגר מאנגליה לניו יורק בראשית שנות ה-80. סטינג עצמו היגר אף הוא מאנגליה לניו יורק.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר צולם בשחור-לבן ובוים על ידי דייוויד פינצ'ר. בקליפ משולבים צילומים של סטינג ולהקתו. סטינג נראה הולך ברחובות העיר ניו יורק כאשר הוא אוחז במטריה, וגם נוסע ברכב. בצילומי הקליפ השתתף קוונטין קריספ.
פו ג'טר

ביוגרפיה

ג'טר, בוגר אוניברסיטת פורטלנד, לא נבחר בדראפט ה-NBA לשנת 2006 ולאחר עונה בליגת הפיתוח של ה-NBA יצא לאירופה וחתם בבי.סי. קייב האוקראינית עימה שיחק גם ביורוצ'לנג'. לאחר מכן עבר לספרד וחתם במנורקה, במדיה קלע 16.3 נקודות בממוצע למשחק ודורג במקום החמישי בטבלת מלך הסלים של ליגת ה-ACB.
את עונת 2009/2010 פתח באוניקאחה מאלגה, אך כבר בנובמבר 2009 עבר להפועל ירושלים מליגת העל הישראלית, במדיה הפגין את אחת מעונות השיא שלו בקריירה. כבר במשחקו הראשון בירושלים קלע 13 נקודות ומסר 3 אסיסטים בניצחון קבוצתו 70:95 על עירוני נהריה. בהמשך הפך לשחקן השישי של הקבוצה והיה אחד השחקנים המרכזיים בעונה המצוינת של ירושלים ביורוקאפ, בו הגיעה עד לשלב רבע הגמר, אך הודחה על ידי אלבה ברלין.
ב-27 במרץ 2010 קבע שיא עונה של 39 נקודות במשחק נגד הפועל עפולה, בו ניצחה ירושלים 99:102 משלשת ניצחון של ג'טר שהייתה גם השלשה התשיעית שלו במשחק מ-12 ניסיונות, בכך השווה את שיא הליגה לקליעת שלשות במשחק אחד. משחק זה, שנחשב לאחת מתצוגת השלשות הגדולה בתולדות הליגה מאז החלו לחשב שלשות בסטטיסטיקה (סך הכל 28 מ-46 לשתי הקבוצות), הקפיץ את מעמדו של ג'טר בירושלים והוא אף נבחר לשחקן השישי של העונה בליגה. עם זאת, לא הצליח להוביל את קבוצתו להישגים לאחר שזו הפסידה בשמינית גמר גביע המדינה לברק נתניה ובחצי גמר הפיינל פור לאלופה הנכנסת, הפועל גלבוע גליל.
בעונת 2010/2011 עבר לשחק בסקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA.
אירית וייסמן מינקוביץ

ביוגרפיה

הוריה, מירה ונתן-ניסן מינקוביץ, רופאה וקמעונאי; לאירית אח בכור. אירית וייסמן מינקוביץ נולדה ב-1952 בלבוב שבאוקראינה. במאי 1957 עלתה ארצה עם משפחתה וגדלה בקריית טבעון. החל מ-1972 מתגוררת בקריית חיים, נשואה לצביקה וייסמן, בעבר הנדסאי אלקטרוניקה ברפא"ל ואם לשני ילדים. בצה"ל שירתה במודיעין. במהלך השנים עבדה כאחראית אספקת המים וקשרי לקוחות במקורות, מפרץ חיפה.
אירית וייסמן מינקוביץ היא בוגרת תיאטרון בובות וקורס משחק, בית ספר דבורה צפריר, סמינר לוינסקי, תל אביב; בוגרת קורס למספרי סיפורים של ד"ר נעמי יואלי ומיכל פורת, בית אריאלה; בוגרת קורס ספרות ילדים, אוניברסיטת חיפה; בוגרת סדנה לכתיבה לילדים מאת נורית זרחי, בית אריאלה; השתתפה בפרויקט טיפוח משוררים של קרן רון אדלר, אוניברסיטת חיפה.
מאז שנת 1991 וייסמן מינקוביץ מקיימת מפגשי סופרת ושעת סיפור בליווי זמרת-מלחינה בגני ילדים, בתי ספר יסודיים, ספריות, מתנ"סים, בחינוך המיוחד ובמגזר הערבי. מופיעה במסגרת סל תרבות ארצי, פמי וקרן קרב. עובדת עם החינוך המיוחד, מדריכה הורים בנושא קירוב הילדים לספר ובהפעלת דמיון, עורכת השתלמויות לגננות, מנחה ערבי משוררים וסופרי ילדים, מובילה פרויקטים של כתיבה יצירתית לילדים ומספרת סיפורים למבוגרים.
עד כה (2018) פירסמה 27 ספרי ילדים וארבעה ספרי שירה למבוגרים. המחיזה וביימה 17 מספרי הילדים שלה ומשחקת אותם במפגשים השונים. סיפוריה ראו אור בעיתוני הילדים: ראשית קריאה, כולנו, פשוש, קנגורו ופילון ובחוברת הדרכה של מט"ח. הם שודרו בטלוויזיה בערוץ הראשון, ערוץ 2 והופ!. שיריה למבוגרים ראו אור בכתבי העת: מבוע, מאזנים, אפריון, גלים, פסיפס ועתון 77 ושודרו ברדיו ברשת א' ובקול המוסיקה. שיריה תורגמו לרוסית והתפרסמו בעיתונים יומיים בישראל בשפה הרוסית וראו אור באנתולוגיות.
וייסמן מינקוביץ תרגמה מרוסית לעברית שירי ילדים ושני מחזות עבור תיאטרון הבובות "מיליטרון" והוצגו בבתי הספר וגני הילדים ברחבי ישראל.
חברה באגודת הסופרים, בסומליו"ן, ובאקו"ם.
זכתה בפרסים של קרן תרבות חיפה, קרן רון אדלר ופרס לשירי הכרמל בחיפה.
כף האלט

היסטוריה

בשנת 1956, במהלך מבצע דיפ פריז II, נפגעה האוניה האמריקאית "אָרְנֶבּ" ממצוף קרח בכף האלט.

תחנת האלט

בכף האלט שכן בסיס מדעי, תחנת האלט, שפעלה בשיתוף בין ארצות הברית וניו זילנד במהלך השנה הגאופיזית הבינלאומית 1957, והייתה מאוישת בקביעות עד 1964, כאשר פרצה במקום שריפה גדולה. לאחר זאת שימש המקום כבסיס קיצי בלבד עד 1973. בשלב זה עובר האתר תיקון סביבתי באמצעות הרחקת חומרים מסוכנים: דלק ושמן, שאוחסנו במספר מיכלים גדולים. מדובר במיזם מתמשך, שלהשלמתו יידרשו שנים אחדות.

אזור אנטארקטי מוגן במיוחד

אזור של 740 דונם נמצא תחת צו הגנה מיוחדת של הברית האנטארקטית מס' 106 משום שהוא מכיל בתי גידול למבחר עשיר ומגוון של קהילות צמחים, שהן הדוגמאות הרחבות והמייצגות ביותר המוכרות בקצה הצפוני של שיפוע קו הרוחב של אדמת ויקטוריה וים רוס. סקרים תיעדו 18 מינים של חזזית וחמישה מינים של טחבי עלים, ובראשם Bryum subrotundifolium. בעלי החיים במקום כוללים מושבות גידול של ציפורי חמסן דרומי של הקוטב הדרומי ופינגווין אדלי, וכן אקרית וקפזנבאים.

מושבת פינגווין אדלי

מושבת פיגוויני אדלי גדולה מצויה בלשון היבשה סיבי הוק בצידו המערבי של כף האלט. ההיסטוריה של השפעת האדם על המושבה בתקופה שבה נמצאו שם עובדי תחנת האלט, וסגירת התחנה בהמשך, יחד עם זמינותם של נתונים היסטוריים מהימנים על גודל אוכלוסיית המושבה, עושים את האתר לייחודי ואידיאלי לחקר השפעותיהן של הפרעות משמעותיות למערכת האקולוגית וההתאוששות מהן.
מפתח צינורות

מפתח צינורות הוא כלי עבודה מתכוונן המשמש לסיבוב צינורות מתכת עגולים.
הכלי בנוי כך שהפעלת לחץ גדול יותר על הידית גורם לשיניו להנעץ בצינור ולהפעיל עליו לחץ גדול יותר; ובכך אוחזות בו ומאפשרות את סיבובו למרות צורתו העגולה. כיוון שלכלי שיניים גסות יחסית הוא מתאים לשימוש עם מתכת עגלגלה שפלייר רגיל יתקשה לאחוז בה. רצוי לעבוד עם הכלי עם מתכות רכות משיניו כדי למנוע את שחיקתן. מפתח הצינורות מיוצר בגדלים שונים להתאמה אופטימלית לקוטר הצינור.
בשל המסה והמראה המאיים של כלי זה, לעיתים הוא משמש בסרטים ככלי המשמש פורצים.
אסטרטגיית צה"ל

אסטרטגיית צה"ל הוא מסמך תפיסתי כולל בחתימת הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, שהופץ בצה"ל באוגוסט 2015 לאחר עבודת מטה מקיפה בנושא שארכה כשנה. המסמך מגדיר את האיומים הצבאיים האסטרטגיים והטקטיים על מדינת ישראל, את דרכי הפעולה הנבחרות של צה"ל ואת כפיפותו לדרג המדיני. עוד עוסק המסמך בסוגיית בניית הכוח ביחס לאיומים מתוך רצון לאפשר הפעלה אפקטיבית של יכולות צה"ל בכל זירת לחימה. תפיסה זו מהווה את המסד של תוכנית הרב שנתית "גדעון" שהשיק צה"ל. באופן חסר תקדים המסמך הופץ בגרסה לא מסווגת גם לציבור הרחב בישראל.
יחסי טורקיה–סמואה

סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין מדינת סמואה העצמאית כוננו ב-12 באפריל 1979.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורום "טיקה" בו תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת סמואה.
יהודה לייב פרנק

קורות חיים

נולד בקלווריה, בפלך סובאלק של האימפריה הרוסית (ליטא) לרב צבי פסח ומינה (לבית טורצקי) פרנק. למד בישיבת וולוז'ין והוסמך לרבנות. נישא למלכה, בתו של אחד מנכבדי קובנה, תנחום שילמן (בת אחרת של ר' תנחום נישאה לרב אברהם שינקר, מראשוני תנועת המוסר). לאחר חתונתו התיישב סמוך לחותנו בקובנה.
בשנות השמונים של המאה ה-19 נוסדה בקובנה אגודה ששמה לה למטרה לקדם את רעיון יישוב ארץ ישראל. פרנק הצטרף לאגודה ונבחר למזכירה. האגודה פעלה לרכישת אדמות חדרה. בין רוכשי האדמות הייתה משפחת פרנק - יהודה לייב פרנק ואחיינו הרב משה מרדכי אפשטיין.  
בשנת תרנ"ג (1893) עלה פרנק ארצה עם משפחתו והיא השתכנה בחאן שהיה בשטח היישוב חדרה. פרנק היה מהפעילים המרכזיים של מתיישבי חדרה, ובמשך תקופה אף שימש ראש ועד המושבה, וכמו כן שימש כרב המושבה.
תנאי המקום הקשים והביצות היקשו על חיי המתיישבים. אשתו של פרנק חלתה בקדחת צהובה ומתה בשנת תרס"ה (1905). פרנק המשיך להתגורר במקום, עד שאף הוא חלה בקדחת, ובעקבות זאת נאלץ לעזוב את חדרה ולעבור לירושלים. בשבתו בירושלים הוא התמסר ללימוד תורה. בשנת תר"ע (1910), לאחר פטירת רבה של ירושלים, הרב שמואל סלנט, נשלח לליטא על ידי "הוועד הכללי" של היישוב הישן כדי לאתר רב ראשי חדש לירושלים. נפטר בשנת תרע"ג ממחלת הקדחת ונקבר בהר הזיתים.
אחיו הוא הרב שרגא פייבל פרנק.
יעל קיים

נעוריה ותחילת דרכה

יעל קיים נולדה וגדלה ברמת גן, בתיכון למדה בהרצליה.
בשנים 2004–2006 התגוררה באוסטרליה ביחד עם בן-זוגה דאז ולמדה לתואר ראשון ב-Victorian College of the Arts, אוניברסיטת מלבורן . במסגרת לימודיה ביימה שני סרטים קצרים שהוצגו בפסטיבלים באוסטרליה.

לימודים

בשנת 2006 שבה קיים לישראל והצטרפה לשנה ג' בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, בשנת 2008/9 סיימה את לימודיה. במסגרת בית הספר ביימה שני סרטים קצרים: "פרלינים", שהוקרן בפסטיבל קרלובי וארי ופסטיבל חיפה ו"דיפלומה", סרט הגמר שלה בסם שפיגל, שהציג בבכורה בפסטיבל קאן 2009 בתחרות ה-Cinéfondation  ואף זכה בפרס. "דיפלומה" הוקרן בלמעלה משבעים פסטיבלים ברחבי תבל וזכה ב-14 פרסים בינלאומיים. הוא נרכש להקרנות על ידי קאנאל פלוס  והוקרן במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MoMA).

קריירה

בתום לימודיה בסם שפיגל עבדה קיים במשך שנה על תסריט לסרט קולנוע בשם "השגחה פרטית". היא כתבה אותו במהלך שהותה ברזידנסי  של הפסטיבלים קאן, במסגרת מלגת התפנות בברלין 7\24 וכן ב-Sundance script Lab - מסגרת פיתוח התסריט של פסטיבל סאנדנס ולבסוף החליטה לגנוז אותו. בעת שהותה ברזידנסי כתיבה בפריז שימשה כפרזנטורית החורף של רשת האופנה BHV. כמו כן שימשה קיים כפרזנטורית של מעצבת האפנה הישראלית ויוי בן עזרא בין השנים 2011 ל-2015.
"ההר" (2015), סרט הקולנוע הראשון בבימויה (בהפקת חברת "יולי אוגוסט"), מוצג מזה שנתיים בפסטיבלים ברחבי תבל וזכה בפרסים רבים. הקרנת הבכורה של "ההר" התקיימה במסגרת תחרות "אופקים חדשים", הבחירה הרשמית של פסטיבל ונציה, הוא הוקרן בפסטיבל טורונטו במסגרת "תגליות חדשות" ובמסגרת "במאים חדשים, סרטים חדשים" של המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MoMA).
החל מ-2011 מלמדת תסריטאות ובימוי בחוג לקולנוע וטלוויזיה במכללת ספיר.
קיים עיבדה לתסריט את הספר "יסמין" של אלי עמיר; "יסמין" עתיד להצטלם לסרט בבימויו של ערן ריקליס, בהפקת טופיה (מיכאל שרפשטיין ומשה ולאון אדרי).
כיום (2016) קיים עובדת על סדרת רשת עם הקומיקאי מתן פלד וכן על סרט קולנוע וסדרת טלוויזיה בהפקת יולי אוגוסט, ביחד עם המפיק אילון רצ'קובסקי.
כתבה מספר טורי דעה בנושאי חברה, פמיניזם ופוליטיקה בעיתון הארץ.
עברה סדנאות בשיטת צ'בק בהנחיית אלון נוימן ושחר רוזן.
קיים הייתה ממקימות פורום הקולנועניות בישראל שפועל למען קידומן של נשים ושוויון הזדמנויות בתחום. היא פעילה מרכזית בו מיום הקמתו ב-2011 ועד היום. היא חלק מקבוצת "אחיות לסרט", שיתוף פעולה בין פורום הקולנועניות וארגון "אחותי" במסגרת סינמטק תל אביב.
נבחרה לבמאית השנה 2016 של פורום מבקרי הקולנוע בישראל.

חייה האישיים

יעל קיים מתגוררת בתל אביב עם בן-זוגה אסף שניר, שעובד כיום על סרטו הראשון.
הפיזיקאים

הפיזיקאים (מגרמנית: Die Physiker), מחזה סאטירי מאת המחזאי השווייצרי פרידריך דירנמאט, שנכתב בשפה הגרמנית בשנת 1961, פורסם והוצג לראשונה בציריך בשנת 1962, בכיכובה של תרזה גיזה. המחזה נחשב למחזה המרשים ביותר ועדיין הקל ביותר להבנה מבין מחזותיו של דירנמט.
המחזה תורגם לעברית על ידי זאב ורדי והוצא לאור בהוצאות אור עם בשנת 1988.
דירנמאט הגדיר את המחזה כגרוטסקי ופרדוקסלי 
המחזה נכתב בהשפעת מלחמת העולם השנייה והחידושים הטכנולוגיים ההרסנים שהתגלו במהלכה, כגון פצצת האטום, ועל כן הוא עוסק בשאלות המוסריות והאתיות של התקדמות הטכנולוגיה וביכולת של האנושות להתמודד עם התוצאות ההרסניות של התקדמות זאת.

מיקום

המחזה מתרחש כולו במוסד לחולי נפש במרכז אירופה. דירנמאט שומר על אחדות המקום הזמן והעלילה ועל כן העלילה מתרחשת אף במקום מצומצם יותר: הסלון של המוסד וחדרי המטופלים.
הסלון של המוסד מחובר לשלושה חדרים כאשר לכל מטופל יש חדר בנפרד. המוסד נקרא "לה סריזיה" (עץ הדובדבן בצרפתית), ושימש בעבר כבית משפחת פון צאהנד, אך כעת מתילדה הפכה אותו לבית משוגעים כאשר מטופלים בו בני החברה הגבוהה כמו סופרים מדענים פוליטיקאים וכו' ועל כן למוסד ולמתילדה יש שם עולמי.
בעקבות פתיחת אגף חדש כל המטופלים הועברו לאגף החדש ובאחוזת פון צאנהד נותרו שלושת הפיזיקאים. כאשר מטפלות בהם אחיות בלבד ושלוש מהן חזקות במיוחד. דירנמאט מדריך את המבצע של המחזה לערוך את הסלון באווירה קלאסית.

התרחשויות

המחזה הוא מחזה בעל שתי מערכות שכוללות בעיקר דיאלוגים בין הדמויות.
סקסונים טרנסילבנים

הסקסונים הטרנסילבנים (בגרמנית: "זיבנבירגר זאקסן" Siebenbürger Sachsen; בהונגרית: ביחיד "סאס" ברבים "סאסוק", "ארדיי סאסוק" - Erdélyi Szászok, ברומנית - ביחיד: "סאס", ברבים: "סאש (י)" Saşi), הם קבוצה אתנית גרמנית החיה בעיקר בטרנסילבניה, מאז המאות ה-13-12. קיימים גם "סקסונים" מגלי הגירה במאות 12-13, באזורים שכנים בצפון הונגריה, וכן בסלובקיה, במחוז מרמורש ובדרום בוקובינה. ברומניה, שמה של אוכלוסייה זו הוא: "סקסונים ציפסרים", או בקיצור "ציפסרים". 
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בעידן השלטון הקומוניסטי ואחרי נפילתו במחצית השנייה של המאה ה-20 פחתה אוכלוסייה זו בעקבות הגירה המונית למולדת ההיסטורית - גרמניה, שם היא ממשיכה לשמור על מורשתה. 
התיישבות ה"סקסונים" במזרח וצפון-מזרח טרנסילבניה החלה באמצע המאה ה-12 ביוזמתו של מלך הונגריה גזה השני. מלכתחילה נועדו המתיישבים הגרמנים להגן על גבול הממלכה ההונגרית. בין המתיישבים עד סוף המאה ה-13 נמנו גרמנים, ולונים, פלמים ומעט צרפתים. חלק נכבד מהם היו חברי המסדר הטבטוני. שטח הטריטוריה בה ישבו המתיישבים הגרמנים בדרום טרנסילבניה היה כ־30,000 קילומטרים רבועים. ב-1224 העניק המלך ההונגרי אנדראש השני לסקסונים הטרנסילבנים כתב זכויות בו ניתנה להם אוטונומיה מנהלית, טריטוריאלית ודתית. 
הקיסרית מריה תרזה גירשה ממולדתם אלפי אוסטרים פרוטסטנטים, שסירבו לשוב לחיק הכנסייה הרומית-קתולית; המגורשים (כ-2670 במספר) יושבו בין השנים 1757-1752 בטרנסילבניה.
שנים לאחר התיישבותם והתבססותם באזור צברו הסקסונים כוח רב למדי; עדות לכך ניתן לראות בכהונתו של סמואל ברוקנטל כמושל טרנסילבניה. הערים הסקסוניות הראשיות היו קרונשטאדט, הידועה ברומנית כבראשוב והרמנשטאדט, הידועה כיום בשמה הרומני: סיביו.
מספטמבר 1944, בשלהי מלחמת העולם השנייה, החלה הגירה לאוסטריה של רבבות רומנים דוברי גרמנית, כולל אלפי סקסונים טרנסילבנים; ב-1998 חיו באוסטריה כ-12,000 סקסונים טרנסילבניים.
אל מייקלס

אלן ריצ'רד "אל" מייקלס (אנגלית: Alan Richard "Al" Michaels; נולד ב-12 בנובמבר 1944) הוא שדרן ספורט יהודי-אמריקני.

קריירה

מייקלס נולד בברוקלין, ניו יורק ועבר בצעירותו ללוס אנג'לס. הוא החל את קריירת השדרן במשחקי קולג' ולאחר מכן שידר את משחקי הסינסינטי רדס וסן פרנסיסקו ג'איינטס.
מייקלס עבד במשך שלושה עשורים (1977 - 2006) עבור רשת ABC ומאז 2006 עבור רשת NBC. זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס אמי. זכה גם להטביע כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. מייקלס הוא אחד מן השדרים האמריקאים הבודדים ששידר משחקי אליפות בארבעה ענפי ספורט שונים: וורלד סיריס (בייסבול), סופרבול (פוטבול), גביע סטנלי (הוקי קרח) וגמר אליפות ה-NBA (כדורסל). מייקלס שידר גם קרבות איגרוף.
התפרסם במיוחד כאשר שידר את נס על הקרח - ניצחונה המדהים של נבחרת ארצות הברית בהוקי קרח על נבחרת ברית המועצות 3-4 בדרך לזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת החורף של 1980, שבו טבע את המשפט האלמותי "האם אתם מאמינים בניסים? כן!" ואת רעידת האדמה שהתרחשה דקות אחדות לפני פתיחת המשחק השלישי של הוורלד סיריס של שנת 1989 בסן פרנסיסקו (מייקלס אף היה מועמד לזכייה נוספת בפרס אמי על דיווחי החדשות שהעביר על תוצאות רעידת האדמה).
כאשר החלה רעידת האדמה, שותפו לשידור השתתק, אך מייקלס הספיק לומר "אני אומר לך, יש לנו רעידת---" לפני שהשידור נקטע. כאשר השידור התחדש לאחר כ-15 דקות, פתח מייקלס את השידור בהומור ואמר "זו הייתה פתיחת המשחק הדרמטית ביותר בתולדות הטלוויזיה".
מייקלס נשוי ואב לשתי בנות. מתגורר בלוס אנג'לס. הופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, בחלקם בתפקיד עצמו.
יחיא אביץ'

קורות חיים

נולד בצנעא בירת תימן למארי סאלם (שלום). כשהגיע יעקב ספיר הלוי לתימן במסעותיו פגש במארי סעיד אל-אביץ', בנו של מארי יחיא אל-אביץ' הדיין וסבו של הרב אביץ', שסיפר לו על אביו, מארי יחיא, אשר ליווה את השד"ר ברוך ב"ר שמואל מפינסק, תלמיד רבי ישראל משקלוב שנסע לחפש אחר בני עשרת השבטים, ועבר במסעו בתימן.
בצעירותו למד אצל מארי אברהם קארה ואחר כך היה לתלמיד חבר של הרב יחיא קאפח. בצעירותו נקרא לשמש כרב בית הכנסת "בית פנחס" (בית הכנסת של משפחת פנחס), התגורר בביתם של בני משפחת פנחס, וגם לאחר שנשא לאישה את רומיה (לבית גיאת) המשיך לגור בביתם. לאחר מכן, בשנת ה'תרס"ו (1906) החל לשמש כרב בית הכנסת "בית מסורי". הרב אביץ', שנהג כשיטתו של הרב קאפח, רבו, מנהיג הזרם הדרדעי, מצא בבית הכנסת ציבור מעורב, דרדעים ועיקשים, בלדי ושאמי, והיה עליו למצוא דרך של פשרה בנוסחי התפילה. לכן הנהיג שינויים מעטים בלבד בנוסח התפילה. במקרים אחרים השלים עם הנוסח המקובל, למשל אמירת קדושת "כתר" בתפילת מוסף במקום קדושת "נקדישך".
פתח מחדש את הישיבה בבית הכנסת "בית צאלח" שנסגרה בשנות הרעב בתימן. בשנת 1905, לאחר המצור "אלנפר" על צנעא החלה קהילת צנעא להתארגן והקימה לה בית דין – גוף משפטי שהיה מקובל על היהודים שהשלטונות הכירו בסמכותו. אחד מחברי בית הדין הנבחרים היה הרב אביץ', אך הוא פרש תוך חודשים מעטים מתאריך בחירתו.
לאחר פטירת הרב יחיא יצחק הלוי בסיוון תרצ"ב (1932) נבחר לרב ראשי, כשעוזריו הם הרב עמרם קורח והרב חיים משרקי. כדרכם של רבני תימן, במקביל לרבנותו היה גם בעל מקצוע, צורף וטַבָּע במטבעת המדינה. תחילה עבד כצורף עם אחיו שלמה, ולאחר מכן עם שני בניו, משה ושמואל.
בתפקידו כרבהּ של תימן לימד רבות, היה דיין בית הדין, שוחט ומוהל, ונשא את עול הציבור על כתפיו. בתקופה שבה שימש כרב ראשי פרצה מחדש המחלוקת החריפה בין העיקשים לדרדעים, ולדברי הרב עמרם קורח נבחר לתפקיד בשל מזגו הנוח, כדי שיוכל לפשר בין הצדדים.
היה בעל ידיעות כלליות באסטרונומיה, בגאומטריה ובאלגברה. היה בקי גם בשפה הערבית, וכן באנגלית ובטורקית. היה בעל ידיעות רבות ברפואה, והיה מעין רופא עבור בני הקהילה היהודית והמוסלמית של צנעא.
היה מיודד גם עם חכמים מוסלמים וכן עם האימאם יחיא חמיד א-דין, שליט תימן, שהוא היה אחד מרופאיו.
בבית מדרשו למדו, בין השאר, הרבנים רצון (רצ'א) צארום, שלום קורח, דוד קאפח ובנו הרב משה אביץ'. כשנפטר הרב דוד קאפח פרס את חסותו על בנו יוסף קאפח, לימים רב בעל השפעה בישראל.
נפטר במוצאי שבת פרשת חיי שרה, אור לכ"ו בחשוון תרצ"ה. במקומו מונה לרבה של תימן עוזרו, הרב עמרם קורח.
כתב ספרים רבים, שנותרו ברובם בכתב יד. בין השאר כתב הערות על פירוש הרס"ג לספר תהלים ולספר איוב, הערות על פרשני המקרא ועל הש"ס. כן כתב שו"ת, שאבד בעת העלייה לישראל. מכתביו נדפסו בשנת תשע"ו חידושיו על משנה תורה לרמב"ם.
על שמו רחוב בראש העין.
תריסן מגושם

תיאור מורפולוגי

צבעו חום אדמדם בקצה בטנו שני זיפים באורך של כ-3.5 ס"מ. בקדמת גופו מעל המגן זוג עיניים פשוטות המסוגלות להבחין בין אור וצל. בחלקו הונטרלי גפיים דקות מרובות המשמשות לשחייה במים איסוף מזון ונשימה. אורכו הכולל של התריסן כ-6 ס"מ.

אורח חיים

התריסן מתקיים בבריכות חורף ומקוי מים מתוקים. הוא חי סמוך לקרקעית בתנאים של חוסר חמצן וניזון מרקבובית של צמחים מתים ויצורים זעירים אותם הוא חופר מהבוץ בעזרת רגליו.  צבעו האדמדם נובע מריכוז גבוה של המוגלובין בגופו המאפשר לו לחיות בתנאים של חוסר חמצן. הצבע משמש גם כהסוואה בסביבה הבוצית.
התריסן הוא הרמפרודיט בתנאים אופטימליים אין ביטוי של האיברים הזכריים ומתרחשת רביית בתולין. כאשר הבריכה מתחילה להתייבש בתנאי עקה מופיעים זכרים המפרים את הנקבות. במקרה זה הנקבות מטילות ביצי קיימא בעלות קליפה עבה העמידות למשך שנים. 
כשהבריכה מתיבשת הביצים נישאות על ידי הרוח או על ידי בעלי חיים בעיקר ציפורי מים המשמשים כנשאים למקוי מים אחרים שם הם בוקעות, מגיעות לבגרות מינית בתוך כשבועיים ומתחילות מחזור חיים חדש.

תיעוד מאובנים ותפוצה

על סמך מאובנים שנמצאו ניתן להעריך את גילו של התריסן בכ-200 מיליון שנה בהם לא עבר שום שינוי משמעותי ולמעשה ניתן להגדירו כמאובן חי. 
התריסן נפוץ על פני המרחב שבין אירופה למזה"ת (כולל ישראל) ועד הודו כאשר בחלקן הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב ייבוש שלוליות החורף בשל פיתוח אורבני וחקלאי.
ג'ונתן לוקה

קריירה

לוקה התחיל את הקריירה שלו בסנטו אנגלו ממנה עבר למחלקת הנוער של מועדון הפאר אינטרנסיונל. בקיץ 2012 הצטרף למחלקת הנוער של רומא.
בינואר 2014 הושאל לאתלטיקו פרנאאנסה. במדי פרנאאנסה שיחק 4 משחקים בליגה בעונתו הראשונה ובינואר 2015 חתם רשמית במועדון. בקיץ 2015 חתם בגואראטינגואטה מהליגה הברזילאית השלישית.
באוקטובר 2015 חתם בגואה מהסופר ליג ההודית. ב-15 באוקטובר 2015 לוקה הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1-3 נגד נורת'אסט יונייטד.
בינואר 2016 חתם בקלאנטן מליגת העל המלזית בה עד ה-2 ביוני 2016, אז שוחרר מהמועדון. באוקטובר 2016 חזר לסופר ליג ההודית כאשר חתם בפונה סיטי.
ב-28 ביוני 2017 חתם בבני סכנין מליגת העל, אך שוחרר ב-28 באוגוסט 2017 וחזר לפונה סיטי.
גביע קאלדר

"חוק מקארוב"

ב-1990 זכה בגביע קאלדר סרגיי מקארוב, כוכב נבחרת ברית המועצות, שהיה בן 32 ולאחר שנים של ניסיון בנבחרת ברית המועצות ובצסק"א מוסקבה, שהייתה באופן רשמי קבוצה חובבנית אך הייתה מקצוענית הלכה למעשה.
הזכייה עוררה מחלוקת גדולה, כיוון שלמרות שמקארוב היה רוקי לפי ההגדרה היבשה - שחקן בעונתו הראשונה ב-NHL - נטען שמפאת גילו וניסיונו נפגמה רוח הגביע, ושהתחרות בינו לבין הצעירים הלא מנוסים שהתחרו איתו על הגביע אינה הוגנת.
לבסוף החליטה ה-NHL להשאיר את זכייתו של מקארוב על כנה, אולם חוקקה חוק לפיו מעתה ואילך רק שחקנים שטרם מלאו להם 26 עד ל-15 בספטמבר, בתחילת העונה, יזכו בגביע. החוק כונה באופן בלתי רשמי "חוק מקארוב".