google/wiki40b huggingface dataset:
כנס חובבים

כנס חובבים (באנגלית: Fan convention, ובקיצור con) הוא כנס שבו חובבים של סדרת טלוויזיה, קומיקס, שחקן, מדע בדיוני, אנימה (ייתכנו תחומים נוספים) מתאספים ביחד על מנת לפגוש באופן ישיר אנשים מפורסמים הקשורים לנושא הכנס (הכנס יכול להיות גם למטרות קהילתיות).
שחקנים נותנים לעיתים קרובות חתימות למשתתפים, לעיתים בחינם ולפעמים תמורת תשלום, וכאשר מדובר במוזיקאים ייתכן שהם יערכו הופעה קצרה על מנת לשעשע את הצופים. כינוסים מסוג זה הם יקרים באופן יחסי, והכנס מאובטח על מנת למנוע את הטרדת הכוכבים על ידי מעריצים אובססיביים (מאפיינים אלה לא נפוצים בכינוסי מדע בדיוני, המיועדים ברובם למדע בדיוני כסוגה ספרותית, ולא לכיוון של מדיה חזותית, ובחלק מהמקרים לא כוללים הופעה של דמויות מפורסמות מהתחום).
כינוסי מדע בדיוני וכינוסי אנימה הם סוגים פופולריים מאוד של כינוסי חובבים. כינוסים אלה הם המקור לסטריאוטיפ שחובבים נוטים להתלבש כמו הדמויות האהובות עליהם. משתתפי הכנס עשויים להרחיק לכת ואף לדבר בשפות בדיוניות הקשורות לנושא הכנס.
לדוגמה: סדרות מסע בין כוכבים השונות זוכות לאוהדים רבים ברחבי העולם, המכונים "טרקרים", ובכינוסים בנושא זה משתתפים רבים מתלבשים באופן זהה לדמויות המוכרות מהסדרה (לדוגמה: קציני פדרציית הכוכבים המאוחדת וחייזרים שונים כגון הקלינגונים).
בישראל מאורגנים מדי שנה כנסים בנושא מדע בדיוני ופנטסיה כדוגמת פסטיבל אייקון, כנסים בנושא משחקי תפקידים, כמו כנס ביגור, ואף כנסים בנושא אנימה ומאנגה. אחד הכנסים הידועים ביותר בחו"ל הוא קומיק-קון. דוגמה נוספת לכנס חובבים הוא "בוט-קון", שעוסק בזיכיון הרובוטריקים.
פאולו בוקון

קורות חייו

בוקון נולד בפאלרמו למשפחה עשירה, ולכן יכל להרשות לעצמו להקדיש את חייו לחקר הצמחים. בניגוד לרוב החוקרים בני זמנו, לא עסק במקביל בתחומי דעת אחרים. פאולו הצעיר הרבה לבקר בהגן הבוטני של העיר מסינה, שנוסד על ידי הרופא יליד רומא, פיאטרו קסטלי. האחרון הפך להיות מדריכו של בוקון, שערך מסעות מחקר בסיציליה, קורסיקה, פריז ולונדון. לאחר מכן החל בלימודי רפואה ומונה לדוקטור בפדובה. בתקופה הזו, פרסם בוקון את פרסומיו הראשונים- Recherches et observations naturelles- 'מחקרים ותצפיות בטבע' (פורסם בפריז, 1671 ומאוחר יותר בגרסה מאויירת ומוגדלת באמסטרדם, 1674). החיבור כלל תאוריות וגילויים רבים בתחומי הטבע, פלאונטולוגיה, רפואה, וטוקסיקולוגיה. 
עבודתו הגדולה השנייה נקראת Museo di piante rare della Sicilia, Malta, Corsica, Italia, Piemonte, e Germania - 'תיאור של צמחים נדירים של סיציליה, מלטה, קורסיקה, איטליה, פיימונטה וגרמניה'. היא פורסמה בשנת 1697.
בוקון הועסק כ'בוטנאי החצר' של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ושל בנו קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. בשנת 1682 הצטרף בוקון למסדר הנזירים הציסטרסיאניים, והוסיף לשמו את השם האמצעי סילביו.
פאולו היה מוכר ומוערך בקרב הקהילה המדעית, והחליף כתבים ורעיונות עם רבים מבין חוקרי הטבע האירופאים בני זמנו. הבוטנאי שארל פלומיה למד תחתיו ברומא, והוא תלמידו הנודע ביותר. 
בוקון נפטר בעת שהותו במנזר של סנטה מריה באלטופונטה, הסמוך לעיר הולדתו פאלרמו.

צמחים הנקראים על שמו

הסוג בוקוניה ממשפחת הפרגיים נקרא על שמו, על ידי תלמידו שארל פלומיה. קארלוס ליניאוס 'אימץ' שם זה לשיטת הנומנקלטורה שלו לאחר מכן. 
מיני צמחי רבים נקראים על שמו של בוקון. רק אחד מהם גדל בר בארץ ישראל- המין אֶפְזָרִית בּוֹקוֹן (Spergularia bocconei), השייך לסוג אפזרית ממשפחת הציפורניים. 
קיים פולמוס בנוגע לכתיבת שמו של בוקון עקב כך שלא ברור איך כתב את שמו בלטינית, ובוקון חי לפני המצאת שיטת המיון של קארלוס ליניאוס. הגרסאות השונות הן Boccone (כשם שמו האיטלקי), bocconi ו- bocconii.
מפרט הגורל

עלילת הסרט

ג'יי בי (ג'ייבלס) גר בעיירה "קיקאפו" שבמיזורי, הוא הכבשה השחורה של משפחתו, בעוד הוריו ואחיו מקיימים אורח חיים דתי אדוק, הוא מאזין למטאל ומקלל בלי הפסקה, עד שלאביו זה נמאס, הוא מכה אותו, מכריז שמוזיקת מטאל היא המוזיקה של השטן ותולש מקירות חדרו את כל הפוסטרים למעט הפוסטר של רוני ג'יימס דיו (שתלוי מאחורי הדלת), ג'יי בי מדבר אל הפוסטר ומבקש מדיו עזרה, דיו שבפוסטר מתעורר לחיים ומנחה אותו לנסוע להוליווד כדי להיות כוכב רוק שם.
ג'יי בי בורח, מגיע להוליווד ופוגש שם את קייל גאס (קייג') ולאחר שכנועים רבים, קייג' מסכים ללמד אותו לנגן ולהקים איתו להקה.
ג'יי בי  וקייג' מחפשים את דרכם לפריצת דרך על ידי התחרות בערב מיקרופון פתוח. במהלך הסרט מגלים השניים על קיומו של מפרט מכושף, שנוצר משינו של השטן על ידי מכשף מלפני שנים רבות, בעל יכולות קסם.
המפרט עבר בין ידיים שונות, כאשר כל אומן שמגן בגיטרה באמצעות המפרט זכה להצלחה, ובין השאר נימנו רוברט ג'ונסון, אדי ואן הלן, ג'ימי פייג' ואחרים.
לאחר שהשניים מגלים על קיום המפרט הם יוצאים במסע למוזיאון הרוק במטרה להשיגו. כשהם מגיעים לעיר בו המוזיאון שוכן, ג'יי בי וקייג' רבים ונפרדים, קייג' טוען שסקס בא קודם ב"סקס, סמים ורוקנ'רול" ואילו ג'יי בי רוצה קודם למצוא את המפרט ורק אחרי הפריצה להתרכז בסקס וסמים.
ג'יי בי הולך אחרי המפרט ומחליט לפרוץ למוזיאון, בזמן הפריצה הוא מגלה שקייג' החליט לפרוץ יחד איתו למוזיאון לאחר שהבין שטעה ונכשל להופיע ללא ג'יי בי במסיבה של תיכוניסטית מקומית איתה רצה לשכב. הם פורצים ביחד למוזיאון ומצליחים לגנוב את המפרט ולהמלט מהמשטרה על ידי הפללת זר מסתורי שעקב אחריהם מאז שהגיעו לעיירה כדי לגנוב בעצמו את המפרט. 
הם חוזרים להוליווד בדיוק בזמן לתחרות אך רבים מי ישתמש במפרט והמפרט נשבר, בעל המועדון מרים את שברי המפרט מהרצפה והשטן משתלט על גופו, מחזיר את המפרט לשן שלו ומכריז שעכשיו הוא שוב שלם ויכול להלחם נגד האנושות. הוא מודיע לג'יי בי וקייג' שברצונו להרוג אותם אך הם משכנעים אותו להתחרות מולם בקרב מוזיקלי כאשר אם ינצחו הוא יחזור לגיהנום ולא יטריד אותם שוב אבל אם הוא ינצח הוא ייקח איתו לגיהנום את קייג' ויהפוך אותו לעבד מין. קייג' וג'יי בי מפסידים. השטן מנסה להרוג את קייג' אבל ג'יי בי קופץ ומגן עליו עם הגיטרה, שמחזירה את הברק שהשטן שלח אליו, וכורתת לו את הקרן. ג'יביי מגרש את השטן לגיהנום עד שהוא ישוב להיות שלם. לאחר גירוש השטן, הם משתמשים בקרן בתור באנג ובעזרתה עושים את הפריצה (הבאנג מכונה "באנג הגורל" כבדיחה על "מפרט הגורל").

מבנה הסרט והשירים

הסרט הוא סרט מוזיקלי וקומי, ובנוי משירים שונים שנכתבו על ידי הלהקה, בהתאם לעלילה. השירים הם בסגנון רוק קומי.
בסרט משולבות בדיחות וקטעים קומיים שונים.

אלבום הסרט

עם יציאת הסרט יצא גם האלבום, הקרוי באותו השם, עם השירים מתוך הסרט שנכתבו על ידי הלהקה, והוקלטו על ידם בהשתתפות מוזיקאים שונים נוספים, כגון: דייב גרוהל, מיטלוף, רוני ג'יימס דיו ואחרים.
Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי אנטונינה ארמאטו, זאנדי בארי, מייקל ברדפורד, דוריאן, קרוזייה סקוט קטלר, טובי גד, אנדי דוד, קארה דיוגרדי, מתיו ג'רארד, בריאן גרין, ג'יימי יוסטון, טים ג'יימס, מרקו מרינגלי ואן פרבן. האלבום כולל בתוכו שירים בסגנון הפופ רוק, ושירים בסגנון הפופ.
כמו כן, כמה שנים לאחר צאתו, עלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ערים בשביל אור החיים

ערים לאור החיים הוא מועד לציון נגד עונש מוות. הוא מתקיים כל שנה ב-30 בנובמבר ברחבי העולם. האירוע מציין את הביטול המתועד הראשון של עונש המוות, בידי לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 2009, היו כ-60 בירות אשר השתתפו ויותר מ-1,200 ערים ועיירות מסביב לעולם.
ב-2005 השתתפו הערים גם בכנס "אפריקה לחיים" על עונשי המוות באפריקה שבו 14 שרי המשפטים ממדינות אפריקה נפגשו בטוקסנה, איטליה.
פסלטר רמסי

פסלטר רמסי או פסלטר רמזי (באנגלית: Ramsey Psalter) הוא כתב יד מאוייר, של ספר תהילים שנכתב במאה ה-10. כתב היד הוא ספר תפילה נוצרי מסוג פסלטר המכיל את כל ספר התהילים, וכן תפילות נוספות. כתב היד נכתב, ככל הנראה, בין השנים 980 - 1000.
על פי סיגנונו, כתב היד נכתב בוינצ'סטר שבאנגליה וככל הנראה הוזמן על ידי מנזר רמסי - מנזר בנדיקטיני בעיר רמסי (ייתכן שעבור ראש המנזר אוסוולד מווסטר), וזאת מאחר שההקדשה של כתב היד היא לבנדיקטוס הקדוש, ובמהלך המאה העשירית מסדר רמסי היה המסדר היחיד באנגליה המוקדש לקדוש נוצרי זה.
האיורים בכתב היד הושפעו מאיורים אירופאים של התקופה, ובעיקר מסגנון האיורים המופיע בפסלטר אוטרכט, עם שימוש רב בשריגים שהיו נפוצים בעיטורים באותה תקופה. בכתב היד האותיות הראשונות של הפרקים מעוטרות, נוהג המופיע לראשונה בשפה האנגלית בפסלטר זה.
כתב היד היווה מקור השראה לאדוארד ג'ונסטון לעיצוב הקליגרפיה המודרנית של השפה האנגלית.
סנטה מריה נובלה

היסטוריה

האזור עליו נבנתה הכנסייה נשלט על ידי הדומיניקנים החל מ-1221. הם החליטו לבנות את הכנסייה בשטח בו הייתה ממוקמת כנסיית סנטה מריה דלה וין (Santa Maria delle Vigne) ולכן הוסיפו לשם הכנסייה את המילה "נובלה" ("חדשה"). הכנסייה נבנתה בסגנון רומנסק טוסקני על ידי שני נזירים דומיניקנים אשר החלו במלאכה באמצע המאה ה-13. הכנסייה הושלמה כמאה שנה לאחר מכן, אך בשלב זה, רק החלק התחתון של הכנסייה היה בנוי.
באמצע המאה ה-15 נבנה החלק העליון של הכנסייה על ידי לאונה בטיסטה אלברטי, בחסות ג'ובאני די פאולו רוצ'לאי, סוחר טקסטיל בן העיר פירנצה. אלברטי שאף להקנות למבנה את עקרונות הרנסאנס ובהם ההומאניזם, ההרמוניה והחזרה לקלאסיקה.

אדריכלות

כיוון שהחזית נבנתה מבעוד מועד בסגנון רומנסק טוסקני, המשיך אלברטי באותו סגנון על מנת לשמור על מראה אחיד. ואולם, המבנה כולל מאפיינים רנסאנסיים שונים שבבסיסו שאיבת ההשראה מהתרבות הקלאסית של יוון ורומא הבאה לידי ביטוי בפתח הכניסה המזכיר שער ניצחון רומי והחלק העליון שלו צורת מקדש יווני.
מאפיין רנסאני אחר הוא השימוש ביחידת מודולוס, שהיא אמת המידה לפיה נבנה כל חלק במבנה ביחס קבוע. עיצוב החזית מבוסס על יחידת מודולוס משוכפלת ברוח הרנסאנס.
אלברטי מוסיף אלמנט חדשני המכונה "וולוטה" (בעברית יש המתרגמים: "לוליין" או "מגילה"), אלמנט שמחבר בין שני חלקי המבנה ומעניק לו עניין קישוטי, ללא תפקיד מעשי.
פנים הכנסייה מעוצב כצלב קטום דמוי האות T, מחולק לשלושה אולמות תווך. בכנסייה נעשה שימוש באחד מהכלים רבי העוצמה שפותחו בתקופת הרנסאנס. בתקופה זו התגלה עקרון הפרספקטיבה, דהיינו שעצם ניראה קטן יותר, והמרחקים בין העצמים קטנים עם המרחק. על ידי יצירת ממרווחים קטנים בין העמודים ככל שמתרחקים מהכניסה, נוצרת אשליה שהמבנה ארוך בהרבה מאורכו האמיתי. 
ישנם שני אזכורים של הפטרון, נותן החסות על המבנה– ג'ובאני רוצ'לאי, בשני האפריזים שבחזית הכנסייה. האחד מרומז, באפריז התחתון - לכל אורך האפריז משוכפל סמל המשפחה – המפרש. והשני מפורש, באפריז שתחת הגמלון - שמו של הפטרון מופיע עליו: "ג'ובאני רוצ'לאי בן-פאולו בשנה המבורכת 1470" (IOHAN(N)ES ORICELLARIUS PAU(LI) F(ILIUS) AN(NO) SAL(UTIS) MCCCCLXX).
מפקד אפרתי

מפקד אפרתי הוא מפקד אוכלוסין של שארית יהודי אתיופיה, שנערך בחודשים פברואר-אוגוסט 1999 על ידי משלחת מישראל. בראש המשלחת עמד דוד אפרתי, לשעבר ראש מינהל האוכלוסין במשרד הפנים הישראלי.

רקע

דניאל פקדו, יועץ ראש הממשלה לענייני יהודי אתיופיה בתקופת כהונתו של בנימין נתניהו, ביקר באזור באגמדיר בתאריכים 13-15 במאי 1998. בדין וחשבון שחיבר בשובו תיאר פקדו את מצב הפליטים היהודיים בעיר הבירה המחוזית גונדר:
נדהמתי לראות פליטים הנמצאים במצב רפואי קשה מאוד. זה הזכיר לי את המראות בתקופת "הרעב של וולו". קשישים, כשקמו מן הכיסא, נזקקו לתמיכה משני הצדדים על מנת לעמוד (...) ברור שבשנים אלה שכולם מחכים בגונדר הם נוהגים כיהודים ככל יכולתם אף על פי שאין להם קסים או מנהיגים רוחניים. ארבעים וחמש נפשות נפטרו בשנים האחרונות. אין להם טיפול רפואי והם גרים בתנאים קשים בבתים ששכרו בסביבה.
— מתוך דו"ח פקדו
פקדו גם ציין את תחילת תופעת המנוסה מהכפרים לכיוון אדיס אבבה ואת הפגיעות ביהודים בכפרים מצד הנוצרים הדוחקים בהם לעזוב. הוא הציע לפעול בדחיפות לסייע ולהעלות את הפליטים מגונדר.

הרכב המשלחת

במבצע הופעלו חמישים וחמישה פוקדים בעשרים ושמונה צוותים, שמונה מתחקרים באתיופיה ובישראל ומערך הקלדה ומיחשוב בישראל. על חברי הוועד הציבורי שפיקח על המפקד נמנו הרב ברוך אידלשטיין מחיפה, ד"ר גדי בן עזר, פסיכולוג ומומחה ליהדות אתיופיה, ד"ר נסים דנה מאוניברסיטת בר-אילן, ד"ר חיים פרי, מנהל כפר הנוער הדתי "ימין אורד", פרופ' מיכאל קורינאלדי, משפטן ומומחה ליהדות אתיופיה, וד"ר יוסף שוורץ מהאוניברסיטה העברית.

מהלך המפקד

המשלחת פקדה את הערים אדיס אבבה וגונדר, בהן יושבים כיום רוב יהודי אתיופיה הנותרים. כמו כן נפקדו כמאה וחמישים כפרים בצפון הרמה האתיופית. תחילה התבצע איסוף המידע בראיונות פרטניים ונערך תחקיר בידי מומחים מבני הקהילה לשם אימותו. אחר-כך גובש בסיס נתונים ממוחשב, באמצעות תוכנת מחשב ייחודית המאפשרת מיפוי שמי (בתעתיק לאנגלית) של כל פרטי המשפחות.
נוב

מקור השם

היישוב נקרא על שם העיר נוב (אין לבלבל עם נוב המקראית, שהייתה באזור בנימין), הנזכרת בתוספתא, בתלמוד הירושלמי ובפסיפס כתובת רחוב כאחת העיירות היהודיות ב"תחום סוסיתא", לצד "חספיה" (היא חספין), לעניין מצוות התלויות בארץ. השם השתמר ב"ח'רבת נאב" הסמוכה.

גאוגרפיה

היישוב ממוקם ברמה שטוחה בגובה 410 מטרים מעל גובה פני הים. מבנה היישוב טבעתי ומבני הציבור נמצאים במרכזו. נכון ל־2016 ביישוב 830 תושבים בכ־170 בתי אב. חלקו הוותיק של היישוב בנוי כנחלות חקלאיות, כאשר בתי המגורים צמודים זה לזה. בראשית שנות ה־90 נבנתה במושב שכונה ובה בתי מגורים קטנים ללא נחלות על ידי חברת עמידר, והחל מתחילת המאה ה־21 נבנים במושב בתי מגורים בהרחבה, לצד מספר מצומצם של נחלות חקלאיות קטנות חדשות.
ליד היישוב שוכנת שמורת טבע אירוס הביצות נוב.

היסטוריה

סיפורו של המושב מתחיל בשנת תשל"ב בקבוצה של צעירים דתיים שחלמה להקים מושב עובדים בגולן. מכיוון שיישוב הקבע היה בשלבי בנייה, התגוררה קבוצת המייסדים בתקופה הראשונה בבתים סוריים בסמוך למושב השיתופי הסמוך, רמת מגשימים. הקבוצה הייתה מבוססת בעיקרה על חברי שבט מוריה של תנועת בני עקיבא.
עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים גויסו הגברים לצבא והנשים והילדים פונו למקום מבטחים. מיד עם שוך הקרבות חזרו הנשים והילדים להתגורר בתנאים קשים ותחת הפגזות בהיאחזות אל-על הסמוכה. בחנוכה תשל"ד הסתיימה בניית 14 הבתים הראשונים אליהם עברו מיד המשפחות הראשונות. עד חג השבועות תשל"ד נמשכה מלחמת ההתשה בגולן אך מושב נוב המשיך להתפתח ולקלוט משפחות.
נכון ל־2017 מונה המושב כ-180 משפחות, הוא היישוב היהודי הרביעי בגודלו בגולן, והישוב החקלאי הגדול בגולן.

כלכלה

כלכלת היישוב מתבססת על חדרי אירוח, רפתות, צאן ובקר במרעה, עיזים לייצור חלב וגידולים חקלאיים: מטעים נשירים (תפוחים, שזיפים, אגסים, נקטרינות, אפרסקים) כרם ענבים להכנת יין וכרם זיתים להכנת שמן, הדסים ופרחים. בנוסף לאלה ישנם אנשי חינוך רבים במושב ובעלי מקצועות חופשיים. 
ביישוב ריכוז גדול של רפתות בקר, ותושבי המקום היו חלוצי גידול הדסים משולשים למצוות ארבעת המינים באופן מסחרי ואיכותי.
במושב קיימת חווה לגידול דגי נוי מסוג דיסקוס (symphysodon).
כמו כן, היישוב היה שותף, יחד עם עוד ארבעת היישובים הדתיים האחרים בגולן (רמת מגשימים, יונתן, אבני איתן, ואלוני הבשן), בהקמת בית המלון "כינר - גליל" על חוף הכנרת. במהלך השנים מכר המושב את אחזקותיו במקום לשאר השותפים.

חינוך

במושב פועל מעון יום של "אמונה" ושלושה גני ילדים. בית הספר היסודי ממלכתי-דתי נמצא בחיספין הסמוכה, ובית ספר משותף דתי-חילוני ובית ספר אנתרופוסופי נמצאים בנטור. תלמידי התיכון לומדים בישיבות התיכוניות בסביבה, באולפנית בטבריה ובאולפנת הגולן בקצרין, ובתיכון שקד בעמק המעיינות. כמו כן, ישנה במושב אולפנה המיועדת לבנות המעוניינות ללמוד במקום קטן בו היחס האישי ובניית האישיות תופסים מקום מרכזי, שמה של האולפנה - אי"ל ברמה. פעילות אחר הצהריים החינוכית ביישוב כוללת סניף של תנועת הנוער בני עקיבא ותוכנית העשרה תורנית לגילאי גן עד בית ספר יסודי ב"תלמוד תורה".
ההשכלה התורנית הגבוהה במושב כוללת את מדרשת נוב ואת "בת-חן, בית מדרש יוצר" מדרשה המשלבת לימודים תורניים עם תואר ראשון ב"חינוך בשילוב אומנויות" מטעם מכללת תל-חי.
תל"ם – תנועה לאומית ממלכתית

היסטוריה

ב-20 במאי 2016 הודיע יעלון על התפטרותו מהממשלה ומהכנסת, לאחר שנודע על כוונת ראש הממשלה, בנימין נתניהו, להעבירו מתפקיד שר הביטחון לתפקיד שר החוץ כדי לפנות את תפקיד שר הביטחון לאביגדור ליברמן, על מנת לצרף את ישראל ביתנו לקואליציה ולממשלה. לאחר ההתפטרות הצהיר יעלון שיתמודד על הנהגת המדינה ויקים מפלגה חדשה. לצורך כך הקים את העמותה "מנהיגות אחרת".
ב-25 בדצמבר 2018, העלה יעלון סרטון בחשבון הפייסבוק שלו, שבו הודיע רשמית על הקמת מפלגה בראשותו, ועל כוונתו להתמודד בבחירות לכנסת העשרים ואחת.
ב-2 בינואר 2019 רשם יעלון את מפלגת "תל"ם - תנועה לאומית ממלכתית בראשות משה (בוגי) יעלון" ברשם המפלגות.
ב-29 בינואר 2019 הודיעה המפלגה על ריצה ברשימה משותפת עם מפלגת חוסן לישראל בראשות בני גנץ. יעלון הוצב שני ברשימה והמפלגה קיבלה בנוסף עוד שני מקומות מתוך עשרת המקומות הראשונים ברשימה המשותפת.
למפלגה הצטרפו חבר הכנסת לשעבר משה מטלון, מזכיר הממשלה לשעבר צבי האוזר, העיתונאי יועז הנדל ואשת החינוך אורלי פרומן.
ב-21 בפברואר 2019 החליטו יו"ר מפלגת חוסן לישראל, בני גנץ, ויו"ר מפלגת יש עתיד, יאיר לפיד, על ריצה ברשימה משותפת שתקרא כחול לבן בבחירות לכנסת העשרים ואחת, בה יהיה חבר גם הרמטכ"ל לשעבר, גבי אשכנזי. השניים הסכימו על הסכם רוטציה בתפקיד יושב ראש הרשימה.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת אלו קיבלה רשימת כחול לבן 35 מנדטים בהם נכנסו לכנסת העשרים ואחת חמישה נציגים של מפלגת תל"ם. מועמדים אלה נבחרו גם בבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
אריה לרנר

אריה לֶרנֶר (7 בפברואר 1909, תרס"ט – 29 באפריל 1973, תשל"ג) היה מבקר אמנות ישראלי, מבקר האמנות של עיתון "דבר" במשך שנים ועורך המוסף דבר לספרות ואמנות, ומתרגם פורה, בעיקר של ספרות ילדים. מפעילי אגודת הציירים והפסלים בישראל.

ביוגרפיה

לרנר נולד בחודש פברואר 1909 בעיירה זְדוֹלְבּוּנוֹב שבפלך ווהלין של האימפריה הרוסית (אוקראינה), בנו של המשורר העברי בן דור התחייה יעקב לרנר.
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל ולמד בגימנסיה "הרצליה" (במחזור י"ג, יחד עם נתן אלתרמן ונחום בוגר לאחר סיום לימודיו נסע ללמוד מדעי הרוח באוניברסיטת לונדון, וקיבל תואר ראשון. במהלך לימודיו עבד באגודות הנוער היהודי מטעם ההסתדרות הציונית ובתלמוד תורה עברי, וכן התמנה כעוזרו של משה קליינמן, עורך עיתונה של ההסתדרות הציונית, "העולם", ובו החל לפרסם מאמרים על אמנות.
נישא לציירת חנה לרנר לבית רובינשטיין (תרס"ט–תשנ"ח 1997).
בשנת 1937 שב לארץ ישראל, והחל לעבוד בעיתון "דבר", שבו עבד במשך 35 שנה, עד פרישתו לגמלאות בשנת 1971. תחילה עבד כמתרגם מברקי-חדשות מאנגלית ומצרפתית, ולאחר מכן היה עורך חדשות ולבסוף מבקר האמנות של העיתון. במשך עשר שנותיו האחרונות בעיתון היה עורך מוסף "דבר לספרות ואמנות".
לרנר היה פוליגלוט, ששלט, פרט לעברית ויידיש, אנגלית וצרפתית, גם ברוסית, בפולנית, באיטלקית, בספרדית, בגרמנית ובלטינית. בין תרגומיו: אנתולוגיה מדברי וינסטון צ'רצ'יל, "הנסיך הקטן" לאנטואן דה סנט-אכזופרי, "קורות האמנות" לארנסט גומבריך, "עליזה בארץ הפלאות", מחזות ופרקי יומן מאת אז'ן יונסקו, וספרוני ילדים רבים.
לרנר היה חבר הוועדה לקביעת תערוכות אמנים באגודת העיתונאים בתל אביב, ופעיל במיוחד באגודת הציירים והפסלים.
ב-1948, מיד לאחר כיבוש צפת על ידי "ההגנה" במלחמת העצמאות, היה מהאבות המייסדים של קריית האמנים צפת, ויחד עם אשתו, הציירת חנה לרנר, היה בין חמשת מייסדיה ומתיישביה הראשונים.
לאחר שחרור ירושלים במלחמת ששת הימים פעל לרנר לשיכון אמנים בעיר העתיקה, והוא עצמו עזב את ביתו בצפת ואת דירתו בתל אביב וקבע עם אשתו את משכנם ברובע היהודי בעיר העתיקה. כן יזם את הקמת בית הסופר ע"ש חיים הזז ברובע היהודי.
נפטר מהתקף לב באביב 1973 בביתו שבירושלים.
נטמן בבית העלמין בהר הזיתים.
פטוי

היסטוריה

עדויות ליישוב מאורגן במקום קיימות החל מהמאה ה-1 לפנה"ס עת נשלט האזור על ידי הרפובליקה הרומית. בהמשך שימש היישוב כבסיס הקבע של הלגיון השלושה עשר גמינה. במהלך המאה ה-1 העניק הקיסר טראיאנוס זכויות עיר ליישוב. ב-450 החריבו ההונים את העיר. במחצית השנייה של המאה ה-6 פשטו על העיר האווארים וכבשו אותה. במהלך המאה ה-8 עבר היישוב לחזקת האימפריה הפרנקית ובהמשך לחזקת האימפריה הרומית הקדושה.
במחצית הראשונה של המאה ה-12 נבנתה העיר מחדש בהנחייתו של קונראד הראשון, ארכיבישוף זלצבורג ובהמשך הוקם גשר מעל הנהר דראווה. העיר עמדה בקו החזית מול האימפריה העות'מאנית ומשלהי המאה ה-17 ועד מחצית המאה ה-18 נגרמו בה נזקים כבדים שהובילו להדלדלות האוכלוסייה שבה. הרוב המוחלט של האוכלוסייה בעיר היה ממוצא גרמני.
העיר נשלטה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית עד למלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה נכללה לתקופה קצרה בשטחי אוסטריה הגרמנית אך סופחה בכח לשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר שמה שונה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. האזור נשאר בחזקת הגרמנים ובוצע טרנספר מהעיר של תושבים ממוצא סלובני. במקומם יושבו בעיר תושבים אוסטרים. ב-1945 לאחר סיום המלחמה גורשו התושבים ממוצא גרמני בחזרה לשטחי אוסטריה, והעיר נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה עברה העיר לחזקת סלובניה.

ספורט

בעיר שיחקה קבוצת הכדורגל דראווה פטוי, שפורקה ב-2011. האקדמיה של המועדון לא פורקה והיא שימשה תשתית לקבוצה חדשה באותו שם שמשחקת בליגה הסלובנית השנייה.
מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג

המרכז

באתר בו קם המרכז נבנה בשנות השישים אצטדיון בשם Singer Bowl. הרעיון להקמת המרכז עלה בשנת 1977, כאשר אגודת הטניס של ארצות הברית חיפשה אתר חדש לאירוח אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס במקום מועדון הטניס וסט סייד בקווינס. נשיא האגודה ראה את האצטדיון מהאוויר במהלך טיסה אל נמל התעופה לה גוארדיה הסמוך. עיריית ניו יורק הסכימה להעמיד את האצטדיון ושטחים סביבו לרשות האגודה. 
בשנת 2006 נקרא המרכז כולו על שמה של הטניסאית בילי ג'ין קינג.
המרכז מארח מדי שנה גם את אליפות הטניס של בתי הספר התיכוניים של ניו יורק. ברוב ימי השנה - למעט הזמנים שבהם הוא מארח תחרויות טניס - פתוחים מתקניו לשימוש הציבור הרחב. המרכז אירח גם תחרויות כדורסל.

מתקני המרכז

במהלך השנים גדל שטח המרכז והוקמו בו מתקנים חדשים רבים. עם הקמתו חולק אצטדיון Singer Bowl לשני מבנים שאחד מהם נקרא על שמו של המוזיקאי לואי ארמסטרונג, שהיה תושב קווינס. בשנת 1997 נפתח במרכז אצטדיון על שם הטניסאי ארתור אש שבו 23,200 מקומות ישיבה - אצטדיון הטניס הגדול בעולם. בהמשך הוקטן מספר מקומות הישיבה באצטדיון לואי ארמסטרונג מ-18 אלף לכ-10,000. במרכז גם שני מגרשים גדולים נוספים - הגראנדסטנד (Grandstand) ומגרש 17 - ובהם 6,100 ו-3,000 מקומות ישיבה, בהתאמה. בשנת 2008 הושלמה הקמתו של היכל מקורה בשטח של למעלה מ-22 דונם ובו 12 מגרשי טניס ומגוון של מתקני עזר, לרבות מרכז מבקרים ומוזיאון. 
כיום משתרע המרכז על פני שטח של 188 דונם, המכילים 22 מגרשי טניס והוא מפעיל בשטח סמוך אליו עוד 11 מגרשים - בסך הכל 33 מגרשי טניס.
בשנים הקרובות אמור להיבנות מחדש אצטדיון ארמסטרונג ולהכיל 15 אלף מקומות ישיבה. מעליו ומעל אצטדיון ארתור אש מיועדים להיבנות גגות ענק נפתחים.
בשכנות למרכז ממוקם אצטדיון סיטי פילד.
מיכאיל מורוזוב

מיכאיל מורוזוב (ברומנית: Mihail Moruzov;‏ 16 בספטמבר 1887 - 27 בנובמבר 1940) היה מייסד שירות הריגול והריגול הנגדי הרומני ומנהלו בשנים 1924 - 1940. היה חבר בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה, ונרצח על ידי הלגיונרים.
מיכאיל מורוזוב נולד בכפר זביל (Zebil) במחוז טולצ'אה, ברומניה, במשפחה של קוזאקים, שמצאו בה מקלט במועד לא ידוע. אביו, כמו סבו לפניו, היה כומר בכנסייה הרוסית של טולצ'אה. למיכאיל היו 4 אחים ושתי אחיות. הוא נישא והתגרש פעמיים - עם אשתו הראשונה, מריה אנטון ורארו, נולדה לזוג בת, אך זמן קצר לאחר מכן האישה נפגעה בתאונה ונשארה משותקת. הזוג נפרד בהסכמה, כדי לא להפריע לקריירה של מיכאיל, וב-1932, כשהבת הייתה בת 7, התגרשו רשמית. האישה השנייה, תאודורה סנדולסקו, הייתה מורה לצרפתית. לזוג לא היו ילדים. הם התגרשו ב-1938.
מורוזוב החל את הקריירה שלו בשירותי המודיעין כמודיע פשוט, והתקדם בהדרגה בשירות הביטחון של דלתת הדנובה. בנוסף לרומנית ידע רוסית ובולגרית, אך לא שפות מערביות, וסיים רק שלוש כיתות תיכון (שווה ערך לכיתה ז', כי בית הספר היסודי היה בן 4 כיתות), ועובדות אלה הכבידו על קידומו. הוא הצטיין בזיכרון מצוין וכשנזקק לידע מסוים היה פונה למומחים ולומד בעל פה.
בתזכיר שכתב מורוזוב על פעילותו במלחמת העולם הראשונה מצוין מאבקו בעריקים רוסים מצבא רומניה, המאבק שלו נגד התעמולה הגרמנית והבולגרית בקרב היחידות הרוסיות ברומניה, לכידת הקולונל הגרמני פון מאייר, הממונה על שירותי המודיעין הגרמני בדוברוג'ה ובחוף הים השחור, מעצרם של 156 מרגלים גרמנים ועוד.
ב-1920 נעצר ונחקר מורוזוב בחשד שפעל כמרגל בולגרי או סובייטי; בחקירה לא אוששו החשדות והוא שוחרר. לאחר המלחמה נידונה ברומניה התארגנות מחודשת של שירותי המודיעין, וב-1924 הועמד מורוזוב בראש "השירות החשאי למודיעין" (Serviciul Secret de Informații), שכונה בדרך כלל בשם "סיגורנצה". ב-1928 נדרש מורוזוב לארגן מחדש את סיגורנצה, כך שיהפוך לשירות מודיעין מהשורה העולמית הראשונה, שיוכל להתחרות עם הבריטים, הצרפתים, האמריקאים והסובייטים.
מורוזוב פעל למען האינטרסים של קרול השני, מלך רומניה בכל מיני הזדמנויות, איתור תמונות עירום של פילגשו, אלנה לופסקו, ביום ביגמיה ליון אנטונסקו ועוד. הוא היה למרכיב חשוב בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה ותמך בתפיסת השלטון הדיקטטורית שלו. הוא פעל לדיכוי התנועה הלגיונרית, אך בו-זמנית טיפח קשרים עם קבוצת לגיונרים ובראשם הוריה סימה.
לאחר הדחתו של המלך קרול השני והגעתם לשלטון של יון אנטונסקו והלגיונרים, נעצר מורוזוב ונכלא בז'ילבה. הוא נרצח במקום כליאתו בטבח ז'ילבה.
דניאל רות

לימודים

רות נולד במילוז, צרפת. הוא החל את הכשרתו המוזיקלית בקונסרבטוריון בעיר הולדתו, אצל ז'וזף ויקטור מאייר. ב-1960, נכנס לקונסרבטואר של פריז, שם סיים את לימודיו עטור בחמישה פרסים ראשונים - בעוגב ואלתור מוזיקלי, (1963, אצל רולנד פלצ'ינלי), הרמוניה (1962, אצל מוריס דיריפלה), קונטרפונקט ופוגה (1963, אצל מרסל ביץ', וליווי פסנתר (1970, אצל אנרייט פואי-רוז'ה). כמו כן למד נגינה בעוגב אצל מארי-קלייר אלן .
דניאל רות הוא אביהם של המנצח והחלילן פרנסואה קסאבייה רות והוויולן ונסן רות.

קריירה

בשנת 1963 מילא דניאל רות את מקומה של רולנד פלצ'ינלי כנגן העוגב הגדול בבזיליקת סקרה קר בפריז,
שם החליף את מורו לשעבר כנגן עוגב בשם בלבד בשנת 1973, משרה בה החזיק עד 1985, כאשר התמנה לנגן עוגב בשם בלבד בכנסיית סן-סולפיס, פריז. קודמיו בתפקיד זה היו שארל-מארי וידור, מרסל דיפרה וז'אן-ז'אק גרוננואלד
דניאל רות זכה בכמה תחרויות עוגב יוקרתיות, בהן, תחרות "Amis de l'orgue" והגראן פרי בנגינת עוגב ובאלתור בקונקור דה שארטר ב-1971.
מ-1974 עד 1976 היה דניאל רות אמן הבית ב"מקדש הלאומי של לידת הבתולים" ופרופסור לעוגב באוניברסיטה הקתולית בוושינגטון הבירה. כמו כן עבד כמורה לעוגב במרסיי, (1979-1974), שטרסבורג (1988-1979) וזארבריקן (1995-1988). בין השנים 1995 ל-2007 לימד נגינה בעוגב ואלתור באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של פרנקפורט. נוסף לכך, היה יועץ לעוגב החדש של קארל שוקה בפילהרמונית של לוקסמבורג, שאותו חנך בשנת 2005.
דניאל רות הוא "אביר לגיון הכבוד, "חבר במסדר האמנויות והספרות, ו"חבר כבוד בקולג' המלכותי של נגני עוגב". ב-2006, קיבל את "פרס אירופה למוזיקת קודש אירופאית" מאת פסטיבל גמינד של שוואביה (גרמניה).