google/wiki40b huggingface dataset:
יואב אבן

ביוגרפיה

אבן החל את דרכו העיתונאית בשנת 1999 כתחקירן בתוכנית "חמש עם גדי סוקניק", ואחר כך מונה לכתב כללי בתוכנית. 
בשנת 2002 יצא לאור ספרו "ברווזים" - קובץ של שש נובלות, בהוצאת "אסטרולוג".
משנת 2005 הוא משמש ככתב הבריאות של חדשות 2 לאחר שהחליף בתפקיד את צ'יקו מנשה. 
בשנת 2011 נעצר בחשד לאונס ונחקר במשטרה. התיק נסגר מחוסר ראיות. לבקשת המשטרה ולבקשת אבן, הוטל צו איסור פרסום, על פרטי המקרה, כולל זהות החשוד, עצם החקירה ואף עצם קיומו של הצו, אך גרסת המתלוננת (אישה שלימים שינתה את מינה לגבר טרנסג'נדרית), כולל זיהויו של אבן כאנס, פורסמה בבלוג "תיקון עולם". ביוני 2015, ביקש אבן להסיר את צו איסור הפרסום, והוא פרסם ספר אלקטרוני בשם "הצד שלו", שבו גולל את הפרשה מנקודת מבטו. הספר הופץ בחינם, ולמעלה ממאה וחמישים אלף איש הורידו אותו. ראיון עם המתלוננת ובו גרסתה לאירועים פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" ב-26 ביוני 2015.
כיתה א'

כיתה א' היא שנת הלימודים הראשונה במסגרת כיתתית בבית ספר יסודי.

אוכלוסיית התלמידים

תלמידי כיתה א' הם בדרך כלל ילדים בגילי 6–7, ומגיעים אליה לאחר סיום הלימודים בגן חובה. מעטים מהתלמידים, ילידי החודשים ספטמבר עד דצמבר, טרם הגיעו לגיל 6 עם פתיחת שנת הלימודים, ולעיתים מומלץ שילדים אלה ילמדו שנה נוספת בגן החובה.

תוכני הלימודים

במסגרת לימודי שפה לומדים התלמידים אוריינות (קריאה וכתיבה) בסיסית.
במסגרת לימודי חשבון מכירים התלמידים את המספרים הטבעיים הקטנים ולומדים את ארבע פעולות החשבון בהם, תוך שימוש נרחב בציורים, גרפיקה וצבעים הן להמחשה והן באשר למגבלות כישורי הקריאה של ילדי כיתה א'.
בישראל מתקיימים בשנים האחרונות בכיתה א' שיעורים בנושא חינוך לחיים בחברה. תוכנית זאת נקראת "מפתח הל"ב".
אהרון גומפרץ

אהרון שלמה אמריך גומפרץ (בגרמנית: Aron Salomon Emmerich Gumpertz,‏ 10 בדצמבר 1723 ברלין - 1769 המבורג), רופא ומלומד יהודי, ידידו ומדריכו של משה מנדלסון בראשית ימיו בברלין.

רקע משפחתי

אהרון אמריך היה בן למשפחת גומפרץ (Gumperz או Gomperz), משפחה יהודית גרמנית מיוחסת ואמידה, ממנה קמו, בין השאר, מספר רופאים ובנקאים. 
דוד מרוחק, שלמה אמריך גופמרץ (1728-1662) למד רפואה באוניברסיטת ליידן ואחר כך חי ופעל בפראג. גם בנו של הדוד, משה שלמה גומפרץ (Moses Salomon Gumperz) היה רופא שלמד באוניברסיטת פרנקפורט על נהר אודר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1721 והיה לרופא היהודי הראשון שזכה לדיפלומה לרפואה בפרוסיה.
אהרון שלמה אמריך גומפרץ למד רפואה באוניברסיטה בפרנקפורט על נהר אודר ובמרץ 1751 קיבל את התואר דוקטור לרפואה בפרוסיה. מלבד עיסוקו ברפואה רכש ידיעות נרחבות גם במקצועות היהדות ובהשכלה כללית. מבחינה היסטורית גומפרץ משתייך לקבוצת המשכילים המוקדמים, כלומר מלומדים יהודים שרכשו השכלה כללית ופעלו בעולם התרבותי הנוכרי אך עדיין לא במסגרת מאורגנת ותוך העמדת אלטרנטיבה לאליטה הרבנית כפי שעשו אנשי תנועת ההשכלה היהודית. 
גומפרץ פעל כדי להיכנס לתוך חוג האינטלקטואלים שפעלו בגרמניה. בין השאר שימש כמזכירו של המארקיז ד'ארז'ן ושל נשיא האקדמיה הפרוסית למדעים פייר לואי דה מופרטי. ב-1745 ביקש מהסופר יוהאן גוטשד חסות אקדמית, אך נענה בשלילה. היכרותו עם המחזאי גוטהולד אפרים לסינג שימשה לזה האחרון השראה לכתיבת המחזה שלו "היהודים" (Die Juden).
שמו של גומפרץ נזכר בעיקר כמי שהכניס את משה מנדלסון הצעיר לעולם האינטלקטואלי בברלין. גומפרץ, שהיה מבוגר ממנדלסון בשש שנים, לימד את מנדלסון צרפתית ואנגלית, האהיב עליו את לימוד הפילוסופיה והספרות ושימש לו כמדריך ומלווה בשנותיו הראשונות בברלין. הוא הכיר בין מנדלסון לדמויות מובילות בין אנשי הנאורות, ובין השאר הכיר בין מנדלסון ובין לסינג, והשניים נעשו מיד ידידים קרובים.
דמותו של גומפרץ שימשה השראה לאנשי רוח יהודיים גם במאה ה-19 ובהם גם משה הס, אבי הפילוסופיה הציונית המוקדמת.
גומפרץ חיבר פירוש על פירושו של אבן עזרא לחמש מגילות בשם "מגלה סוד", ממנו נדפס רק החלק שעסק בספר קהלת (המבורג תקכ"ה, 1765). במבוא לפירוש הקדים חיבור קצר בשם "מאמר המדע" על פילוסופיה, מדע ודת.
ספיי קידס 4: כל הזמן שבעולם

תקציר העלילה

אמם הביולוגית של ססיל ורבקה מתה אך אביהם מתחתן עם אמם החורגת מריסה שהיא מרגלת אך הוא לא יודע זאת. באחד מן הימים נולדה לה ילדה והיא מתפטרת מתפקידה כסוכנת. באותה העת סוכנות ה-OSS - Organization of Super Spies (אזכור ל-OSS) רודפת אחרי טיק טאק שמחזיק בכרונוס-ספיר אשר היא אבן שמונעת את גמר הזמן ומצליחה לתפוס אותו ולתת אותו לשמירה לסוכנת מריסה ששומרת אותו בזמן שטיק-טאק בורח מה - OSS, ומזהה את מיקומו של הכרונוס-ספיר, הוא שולח לביתה של מריסה מספר חיילים שלו כדי שיקחו את הכרונוס-ספיר, אך רק הילדים ססיל ורבקה נמצאים בבית.
כאשר החיילים עוברים את שכבת ההגנה שבנתה מריסה מופעלת אזעקה בבית והילדים טסים במן מכוניות טסות למטה הסוכנות של ה-OSS, שם פוגשת אותם קרובת משפחה של מריסה שהיא כרמן קורטז ומספרת להם על מה שקורה ולמה החיילים התפרצו לביתם. בעקבות כן הם מחליטים לתפוס את טיק-טאק ואת שומר הזמן שניהל את טיק-טאק לקחת מהם את הכרונוס-ספיר ולמנוע מהם לעצור את הזמן בעולם. בינתיים הזמן הולך ונגמר והיום עובר מהר יותר.
לאחר שססיל ורבקה מגלים איפה נמצא הכרונוס-ספיר הם יוצאים מ-OSS לכיוון חנות שעונים ישנה שאותה גילו, שמה הם פוגשים את טיק-טאק ומנסים להילחם בו בזמן הזה כרמן קורטז, מריסה וג'וני, אחיה של כרמן, מגיעים לחנות השעונים ונלחמים ביחד איתם בטיק-טאק אך טיק-טאק בורח מהם עם הכרונוס-ספיר. לאחר שטיק-טאק בורח הילדים חוזרים לסוכנות ביחד עם מריסה, כרמן וג'וני.
הילדים מגלים שמנהל הסוכנות הוא שומר הזמן ושומר הזמן סוגר אותם בחדר המרגלים בסוכנות ומקפיא את כל העובדים ב OSS. לבסוף הילדים מצליחים לצאת מהחדר, אך החיילים של טיק-טאק תופסים אותם ומביאים אותם למקום בו יגרמו לעצירת הזמן בעולם כולו. בהמשך מתגלה שבין כל הסוכנים רק ג'וני לא הוקפא בגלל שלא היה לו תג סוכן. ג'וני מוציא את תגיהם של כרמן ומריסה והם הולכים למקום בו נמצאים ססיל ורבקה, נלחמים בטיק-טאק ובשומר הזמן ומביסים אותם.
קאריסמה קאפור

חייו

קאפור נולדה במומביי שבהודו, בת למשפחת קאפור. היא בתם של השחקנים בביטה (Babita) ורנדהיר קאפור, אחותה של קארינה קאפור ונכדתו של ראג' קאפור.
קאפור החלה את הקריירה שלה בשנת 1991. בתחילת דרכה טענו מבקרי הטלוויזיה שהיא הפכה לשחקנית רק בזכות היותה נכדתו של ראג' קאפור, אך מאוחר יותר הוכיחה קאפור את כשרונה וזכתה להצלחה בשל עבודתה. היא אף זכתה לפרסים על משחקה בסרטים כמו "דיל טו פאגאל היי" עם שאהרוח' ח'אן, בקטגוריית שחקנית משנה. בשנת 2000 זכתה במקום הראשון בתחרות האגודה הלאומית של הודו כשחקנית השנה.
מבין סרטיה אפשר למנות את: "מרוץ בין אחים" עם סלמן ח'אן, "קשר משפחתי" עם אקשאיי קומאר ועוד.

חייה האישיים

לקאפור היה קשר עם השחקן אבישק באצ'אן אך קשר זה הסתיים בשנת 2002 ומאוחר יותר היא נישאה לסאנג'י קאפור ובשנת 2005 נולדה בתם הראשונה. בשנת 2014 הזוג התגרש.
נח מוזס

קורות חיים


נח מוזס נולד בפולין לאיש העסקים יהודה מוזס בשנת 1912. בשנת 1923 עלתה המשפחה לארץ ישראל.
כאשר אביו של נח קנה את העיתון "ידיעות אחרונות", התמנה נח מוזס להיות העורך האחראי הראשון של העיתון מ-1939 ועד למותו ב-1985.
בפברואר 1959 נדרס בנו הבכור בידי אוטובוס, בהיותו בן 9, ונפצע קשה. מאמצי הרופאים להצילו עלו בתוהו ולאחר כחודש הוא נפטר. בספטמבר 1967, כשבנו ארנון היה בן 14, הוא הרשה לו לנהוג ברכבו כשהוא לצדו וארנון איבד שליטה על הרכב ודרס למוות ילדה בת 10, שצעדה על המדרכה. בתחילה הועמד לדין על רשלנות ברמה פחותה, אך לאחר שעתר אביה של הילדה לבג"ץ הועמד לדין באשמת רשלנות פושעת, הורשע בגרימת מוות ברשלנות ונדון לשנת מאסר. לאחר חמישה חודשי מאסר שוחרר מוזס הודות לקציבת עונשו בידי הנשיא שזר.
נח מוזס נדרס ביום הושענא רבה על ידי אוטובוס, כשחצה את הכביש מול בית ידיעות אחרונות. למחרת, בשמחת תורה ה'תשמ"ו (7 באוקטובר 1985) נפטר מפצעיו, והוא בן 73. בעקבות מותו, שונה קטע מרחוב 'נחלת יצחק' ל'מוזס' במקום בו עומד בניין "ידיעות אחרונות", ובהמשך שונה לרחוב 'מוזס יהודה ונח'. בשיכון ותיקים ברמת גן, סמוך למקום בו דרס בנו למוות את הילדה, נקרא על שמו רחוב. בשנת 2016, עם מעבר בית "ידיעות אחרונות" לראשון לציון, נקרא על שמו הרחוב שבו הוקם בית העיתון.
וילהלם קילינג

ביוגרפיה

נולד בבורבאך (Burbach). אביו היה פקיד ושימש בתפקיד בערים שונות, כך שבילדותו נדד קילינג לרוב ממקום למקום עם הוריו. את הגימנסיה סיים בברילון (Brilon), שם למד שפות קלאסיות. קילינג למד באוניברסיטת מינסטר, ובשנת 1872 כתב את עבודתו תחת קרל ויירשטראס (Weierstrass) וארנסט קומר בברלין. קילינג לימד בגימנסיה בשנים 1868-1872. לאחר מכן קיבל תואר פרופסור ממכללה בבראנבו (Braniewo), ובהמשך הפך לרקטור המכללה ולחבר מועצת העיר.
ב-1892 קיבל תואר פרופסור באוניברסיטת מינסטר.
יהודה לייב לוין (רב)

קורות חיים

אביו, אליהו שמואל לוין היה רבה הראשי של ניקופול. יהודה לייב למד בישיבות ניז'ין וישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה. ב-1916 הוסמך לרבנות. שלוש שנים למד אחר כך בבית מדרש ציוני-עברי למורים בדנייפרופטרובסק. כיהן כרב ביישובים שונים עד שהתמנה ב-1957 לתפקיד ראש ישיבת "קול יעקב" במוסקבה. באותה שנה, לאחר פטירתו של הרב שלמה שליפר, נעשה לרבה הראשי של מוסקבה.
הרב ספג ביקורת חריפה על הגנתו על המשטר הסובייטי. בנאום בשנת 1968 הרב הכחיש את קיומה של אנטישמיות בברית המועצות ואמר ש"כל המגבלות על תרבות, עבודות ודברים דומים הוסרו, וליהודים יש אותם זכויות שיש ללאומים אחרים". הוא אמר שההאשמות באנטישמיות באות "מלשון הרע ורכילות" והן מופצות על ידי "נביאי שקר שמנסים לקלקל את היחסים בין ממשלות". הוא אמר שיהודי אמריקה יכולים לנסוע לברית המועצות ולראות בעצמם שיהודי ברית המועצות "תופסים מקום בולט במדע ובתעשייה, בספרות ובאומנות, ואנחנו, כמו שער העמים, תורמים את חלקנו לכל ענפי הידע, לכלכלה ולבניית החברה הסוציאליסטית". רבים מחאו על דברים אלו אבל ד"ר נחום גולדמן, נשיא הקונגרס היהודי העולמי, כתב שתגובות אלו מפגינות "חוסר הבנה של המצב העדין של יהודי ברית המועצות, ובמיוחד מקומו של הרב לוין, שמנסה לשמר חיים יהודיים ברוסיא בנסיבות קשות".
יואנה מגורה ברנרד

יואנה מגורה ברנרד (ברומנית: Ioana Măgură Bernard; נולדה ב- 25 במאי 1940 בבוקרשט) היא קריינית ידועה ברדיו בוקרשט ובטלוויזיה הרומנית ובתחנה רדיו אירופה החופשית בשפה הרומנית.
יואנה מגורה נולדה בשנת 1940 בבוקרשט כאחת משלושת ילדיהם של יאקוב (ינקו) מגורה, במקור ליבוביץ', יליד מוינשט ואורורה לבית אלטרזון גרונברג.
היא למדה משחק במכון לאמנות הבמה על שם יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט. בשנים 1968-1961 שיחקה בתיאטרון הלאומי של קראיובה. במקביל, בשנת 1964 התקבלה על ידי סילביו ברוקאן כקריינית בטלוויזיה הרומנית בבוקרשט. עבדה שם עד אפריל 1969 כשבעת ביקור בישראל החליטה לא לחזור לרומניה ולמשטר הקומוניסטי שלה. מישראל היא היגרה לגרמניה, והחל משנת 1970 עבדה במינכן במחלקה הרומנית של תחנת הרדיו "אירופה חופשית" (אאורופה ליברה Europa Liberă). בשנת 1972 נשא אות נואל ברנרד מנהל המחלקה הרומנית בתחנה, לאשה.
מנישואיה הראשונים ברומניה הייתה ליואנה מגורה ילדה שהוצאה גם היא יחד עם אמה מרומניה תמורת כופר בשווי 2,500 דולר.
ברדיו "אירופה חופשית" ערכה מגורה תוכנית בשם "אנשים, רעיונות, גישות".
בדצמבר 1981 נפטר בעלה, נואל ברנרד ממחלה ממארת והועלה חשד כי אולי הורעל על ידי מרגלים של מטשר צ'אושסקו. מגורה המשיכה לעבוד ב"אירופה ליברה" עד להעברת התחנה לפראג בשנת 1995.
יואנה מגורה חיה כעת בסן מקרוס, סן דייגו בקליפורניה.
אחות למחצה של אמה הייתה הפעילה הקומוניסטית עדה מרינסקו, שהוצאה להורג בשנת 1941 בבית הסוהר ז'ילאווה.
צרמן

היסטוריה

היישוב נוסד בשלהי התקופה הרומית, ונזכר ב"מכתב הארכימנדריטים" משנת 570 לספירה בשם כפר צורמנין.
היישוב נושב מחדש רק בשנת 1878 על ידי הצ'רקסים. בשיאו מנה הכפר 1090 תושבים ו-200 בתים שרובם כוסו ב"רעפי מרסיי" מתוצרת צרפת, שהיו נפוצים מאמצע המאה ה-19 באירופה ומראשית המאה ה-20 במזרח התיכון. שרידים רבים של הרעפים פזורים עדיין בשטח הכפר. 
הכפר ננטש בשנת 1967 בעקבות מלחמת ששת הימים ותושביו ברחו לסוריה.
במלחמת ההתשה שימש הכפר כבסיס לפעילות המסתננים והפח"ע שביצעה סוריה כנגד מטרות ישראליות ברמת הגולן]. בעקבות זאת הוחלט להרוס את מרבית בתי הכפר, פרט למבנה המסגד ומבנים בודדים נוספים. בין היתר הוקם על הגבעה השולטת על הכפר מוצב 109 של צה"ל כחלק מתפיסת המגננה ברמת הגולן.
בימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים ניסתה הדיוויזיה הממוכנת התשיעית הסורית, בפיקודו של חסן עלי טורקמאני, לפרוץ אל הגולן משטח הכפר כחלק מהמאמץ ההתקפי המשני. עם תחילת המלחמה הופגז מוצב 109, אשר אוייש על ידי מחלקת חי"ר מחטיבת גולני וכח שריון מחטיבה 188, על ידי ארטילריה סורית. בהמשך הצליחו טנקי חטיבה 188 להדוף שני ניסיונות התקפה חטיבתיים. הראשון, בבוקר ה-7 באוקטובר, אשר התבצע על ידי החטיבה המשוריינת מס' 52 והשני, ב-9 באוקטובר, אשר התבצע על ידי החטיבה המשוריינת מס' 43.

צרמן כיום

כאמור, רוב בתי הכפר נהרסו על ידי צה"ל במהלך מלחמת ההתשה, בעקבות ריבוי פעולות הפח"ע וההסתננות מתוך שטח הכפר, וכיום פרט למבנה המסגד ומספר מבנים בודדים ניתן לראות בשטח רק ערמות אבנים.
מעל הכניסה לצריח המסגד בכפר ניתן להבחין באבן בעלת עיטור הפרח האופייני לבתי כנסת מתקופת המשנה והתלמוד. ככל הנראה שולבה האבן בדופן המבנה בבנייה מאוחרת.
בתחומי הכפר נמצא בוסתן גדול המכיל עצי תאנה, שקד מצוי, תות עץ, גפנים ואגוזי מלך, המניבים פירות לקראת סוף הקיץ.
הכפר נחקר לראשונה על ידי הארכאולוג ממוצא גרמני יליד ארצות הברית גוטליב שומאכר בין השנים 1884-1885 ופעם נוספת בשנת 1913.
אילן נוב

אילן נוב (נולד ב-16 בפברואר 1954) הוא תסריטאי, יוצר ושחקן ישראלי. נשוי לדבורה, עד 2013 התגורר בבת עין, ב-2013 עבר לאמירים.
כתב את "שברי אופק: קטע מהסרט הגדול" (ספריית בית אל, תשנ"ד), ספר המתאר את התלבטויותיו של אמוץ, מוזיקאי חוזר בתשובה, וחייו בעולם החילוני והדתי. כמו כן, כתב מאמר לספר של אשתו: "כנפי רוח: פרקים בזהות, יצירה ויחסי גוף-נפש-רוח" (סיהרא, תשס"ד), ספר העוסק בשאלות הנוגעות ביצירה הדתית ובגבולותיה, תוך התבוננות בהיבטים הקשורים לחסידות.
שיחק בסרטי הסטודנטים "טופו" ו"אל הציפור" (שעליו זכה בפרס שחקן השנה בשנת 1997 מטעם המכון הישראלי לקולנוע). בנוסף, העלה על בימות שונות מחזה-קריאה המבוסס על "שברי אופק", והופיע בהזדמנויות שונות אחרות. ב-2006 שיחק בסדרת הדרמה החרדית "העיתון", בבימויו של יהודה גרובייס.
נוב מלמד ולימד חסידות ארצישראלית, מחשבת תקשורת, יצירה ותסריטאות במוסדות שונים המשתייכים לזרם הציונות הדתית, כגון מעלה, ישיבת כפר הרואה, מכון שובה, ישיבת אמי"ת נחשון ועוד. כמו כן לימד את תורתו של א.ד. גורדון במכינת מיתרים-לכיש, מכינה קדם צבאית מעורבת הממוקמת בקיבוץ בית גוברין ובנוסף לימד את מגמת תקשורת באולפנת נוה דקלים השוכנת בניצן.
סמוראי צ'מפלו

רקע ועלילה

סיפור המסגרת הוא מסעם של מוגן, עבריין נמלט, ג'ין, רונין, ופו, נערה יתומה, בחיפוש אחרי 'הסמוראי שמריח כפרחי חמנייה'. רק שלוש דמויות אלה מופיעות בתפקיד מרכזי בכל הפרקים. מרבית הפרקים הם בעלי עלילה מרכזית בלתי תלויה, מספר אפיזודות הן כפולות פרק, ואפיזודת הסיום נפרשת על כשלושה פרקים.
בהקדמה המופיעה בתחילת הפרק הראשון מודיעים יוצרי הסדרה כי הדיוק ההיסטורי אינו נר לרגליהן ומציעים לצופים 'לשתוק ולצפות'. בשפה המדוברת ניכרים שימוש והשפעה של סלנג אמריקאי. כמו כן מופיעות במהלך העלילה תופעות תרבותיות כגראפיטי וכדור בסיס, ומחוות לקולנוע היפני והאמריקאי, לרבות פרק מחווה לסרטי הזומבים.
Windows on Windows

Windows on Windows (שמות מקובלים נוספים הם 16-bit WOW,‏‏WOWEXEC‏ או בקיצור WOW‏) הוא שכבת תאימות של גרסאות 32-ביט, של משפחת מערכות ההפעלה חלונות NT, המרחיבה את NTVDM, לספק תמיכה מוגבלת ליישומי Win16 הרצים במערכת - יישומים שנכתבו עבור חלונות 3.x.
כיום WOW משמשת לתיאור תמיכה של ישומי 32-ביט, על מערכות של 64-ביט של חלונות, ותמיכה זו ידועה בשם WOW64. השימוש בטכנולוגיה זו מפחית את תנועת התעשייה לכיוון מחשוב מבוסס 64-ביט.
ז'ואאו ברנארדו ויאיירה

ז'ואאו ברנארדו ויאיירה (João Bernardo Vieira; ‏27 באפריל 1939, ביסאו - 2 במרץ 2009, ביסאו) היה נשיא גינאה ביסאו בין השנים 1984–1999 ו-2005–2009.
ויאיירה היה מדינאי בכיר ותיק במדינה ושלט בה שנים רבות עד 1999. ב-2005 נבחר שוב לכהן כנשיא המדינה, אך ב-2 במרץ 2009 נורה למוות על ידי חיילים מורדים במדינה, ככל הנראה בגלל חיסולו יום קודם לכן של הרמטכ"ל בטיסטה טגמה נה וואי, אשר רצה לערוך הפיכה צבאית במדינה.
קרחון קאנהאם

היסטוריה

קרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962. 
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם דייוויד וו. קאנהאם הבן ( David W. Canham, Jr) המפקד של משלחת החורף במפקדת צי ארצות הברית במצר מק-מרדו בשנת 1956.

לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 165
All your base are belong to us

All your base are belong to us (בתרגום חופשי: "כל הבסיס שלכם הם שייכים לנו"; במקור היפני: "君達の基地は、CATSが全ていただいた", בסיסיכם נלקחו כולם על ידי CATS) הוא ביטוי סלנג באינטרנט שמקורו בתרגום קלוקל לאנגלית של המשחק היפני Zero Wing אשר הצית בשנת 2001 תופעת אינטרנט הנמשכת בממדים קטנים יותר גם כיום.
במקומות מסוימים מקובלות גם הצורות המקוצרות: AYBAB2U‏, AYBABTU,‏ All your base ו־AYB.

מקור הביטוי והתפשטותו

מקור הביטוי הוא בסרטון הפתיחה של המשחק היפני Zero Wing, שתורגם לאנגלית והופץ באירופה בשנת 1992. סרטון הפתיחה תורגם כולו בצורה קלוקלת. הביטוי החל להופיע בפורומים שונים באינטרנט בשנת 1998. בשנת 2001 הופצו באינטרנט מספר עצום של תמונות ואנימציות שכללו את הביטוי. לעיתים הוחלפה המילה "base" במילה אחרת, ובכך קיבל הביטוי משמעות נוספת המתארת באופן כללי תוקפנות ושתלטנות של אדם מסוים.
בסרטון קיימים מספר ביטויים נוספים שתורגמו בצורה גרועה, בהם "Somebody set up us the bomb" ו־"What you say" וזכו אף הם לפרסום מסוים.
הביטוי מהווה דוגמה לצורה בה האינטרנט מסייע להפצת ביטויים שלא היו מקבלים חשיפה תקשורתית במדיומים אחרים כמו הטלוויזיה, הרדיו והדפוס.
נוירואנטומיה

נוירואנטומיה הוא ענף באנטומיה החוקר את הארגון המבני של מערכת העצבים.
אצל חוליתנים, מסלולי העצבים מהמוח לשאר חלקי הגוף והמבנה הפנימי של המוח עצמו מסובכים למדי. כתוצאה מכך, נוירואנטומיה התפתח כתחום משל עצמו, אך לעיתים הוא עדיין מוגדר כתת-תחום במדעי המוח. חלוקת המוח לאזורים ומבנים מובחנים מוכוונת להבנת התפקוד שלהם. לדוגמה, הרבה מהידע על תפקוד המוח מגיע מבדיקת השפעות הפגיעה במקומות השונים במוח על התפקוד העצבי.
במערכת העצבים המרכזית, ישנה חלוקה בין אזורים של חומר לבן לבין אזורים של חומר אפור. החומר האפור מכיל גרעיני תאי עצב, בנוסף לאקסונים ולדנדריטים הקיימים גם בחומר הלבן. קליפת המוח, הגרעינים הבזליים, וחלקים מחוט השדרה - כולם מכילים חומר אפור. לעומתם, הסיבים המקשרים אזורים שונים במוח, וכן הסיבים המקשרים את המוח עם חוט השדרה, מכילים חומר לבן בלבד.
הסיבה להבדלי הצבע בין החומר הלבן לחומר האפור, נעוצה במיילין העוטף את שלוחות תאי העצב. המיילין הוא מעטפת שומנית לבנה, שמבודדת את שלוחות העצבים אחת מן השנייה. החומר הלבן עשיר במיילין, יחסית לחומר האפור.
טל בנימין

היסטוריה

טל בנימין הוקמה על ידי קבוצת מתיישבים מכפר תפוח אשר התיישבו בגבעה קטנה על יד כפר תפוח בשנת תשנ"ט (1999). בתחילה קראו ליישוב "אל-נקם" אולם בהמשך שונה ל"תפוח מערב".
בשנת 2015 ארגון "יש דין" עתר לבג"ץ בשם פלסטינים מהכפר הסמוך יאסוף, בטענה שהמאחז יושב על אדמות פרטיות של ערבים מהכפר. בג"ץ לא דן בנושא, ומכיוון שהמאחז אינו מוקם על אדמות מדינה, הורה בג"ץ להרוס את 17 המבנים שבו. המבנים נהרסו ב-17 ביוני 2018. לאחר מכן אישר בג"ץ 800 דונם אדמות מדינה בסמוך למאחז לבנייה התיישבותית מלאה.] תושבי המאחז שינו את שם המאחז, שהועתק לאדמות המדינה, ל"טל בנימין", על שם טליה ובנימין כהנא, שנרצחו בפיגוע ירי על ידי מחבל.
ריונוסוקה האגה

ביוגרפיה וקריירה

האגה נולד בשנת 1991 בעיר נובאוקה שבדרום יפן והחל ללמוד ג'ודו בגיל 5. בשנת 2010 הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם לנוער שנערכה באגאדיר כאשר ניצח בגמר את קים יונג-הון הדרום-קוריאני.
בשנת 2011, הוא השתתף באוניברסיאדת שנג'ן וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את קלמאן דלבר הצרפתי.
באליפות העולם בשנת 2015 שנערכה באסטנה, האגה התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג וזכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את סטפן יוריציס הסרבי, בקרב השני הוא ניצח שוב באיפון את הנק חרול ההולנדי ובשמינית הגמר גבר בווזארי על צ'ו גו-האם הדרום-קוריאני. ברבע הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את דימיטרי פיטרס הגרמני ובחצי הגמר ניצח את סיריל מארה הצרפתי בעזרת ניקוד יוקו כ-17 שניות לסיום הקרב. בגמר הוא ניצח את קארל-ריצ'רד פריי הגרמני בזכות עונשים. באותה השנה הוא זכה בגראנד פרי דיסלדורף ובגראנד סלאם טוקיו היוקרתי.
באולימפיאדת ריו 2016, האגה זכה במדליית הארד. בקרב הראשון הוא ניצח את ייבגניס בורודבקו הלטבי, בשמינית הגמר הוא ניצח את רפאל בוזקאריני הברזילאי וברבע הגמר הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי. האגה נשר לקרבות בית הניחומים שם גבר על בקה גביניאשווילי הגאורגי ועלה לקרב על מדליית הארד בו ניצח את ארטם בלושנקו האוקראיני.
מזימות

עלילה

הסרט מגולל את סיפורה של בלאנש טיילור (ברברה האריס), מדיום מזויפת, הנחלצת לעזרתה של ג'וליה ריינבירד (קטלין נסביט). ריינבירד היא אישה עשירה המחפשת את אחיינה שנולד מנישואים מחוץ למשפחה. היא מציעה לבלאנש סכום של 10,000 דולר אם היא תמצא אותו. בלאנש נעזרת בחברה נהג המונית, ג'ורג' לאמלי (ברוס דרן).
במקביל, צמד הנוכלים פארן (קארן בלק) וארתור אדמסון (ויליאם דבנס) עסוקים בלגנוב יהלומים מאנשים עשירים. במהלך הסרט מתגלה שאדמסון הוא האחיין של ריינבירד, אך אדמסון רוצה להרוג את בלאנש וג'ורג' כי הוא חושב שהם עוקבים אחריו בגלל הגנבות.
בסוף הסרט אדמסון מגלה את מטרתם האמיתית של בלאנש וג'ורג', אך בלאנש מגלה את האמת עלאדמסון ופארן. אדמסון ופארן כולאים את בלאנש. ג'ורג' מגיע ומצליח להציל את בלאנש ולכלוא את הנוכלים בחדר העינויים שלהם.

הפקה

תסריט הסרט מבוסס על ספר בשם "The Rainbird Pattern"‏ (1972) של ויקטור קאנינג ועובד על ידי ארנסט להמן. להמן רצה שהסרט יהיה מסוגת מתח, ואילו אלפרד היצ'קוק רצה שהסרט יהיה מסוגת קומדיה. בשנת 1977 להמן זכה בפרס אדגר של איגוד התסריטאים האמריקאי על התסריט.
להמן והיצ'קוק שיתפו בעבר פעולה בסרט "מזימות בינלאומיות" (1959). מאז הם ניסו לשתף פעולה שנית ואף התחילו לעבד סרט מתח בריטי בכיכובם של אודרי הפבורן, לורנס הארווי וג'ון ויליאמס. אך הפבורן נכנסה להריון והיצ'קוק זנח את הפרויקט לטובת הסרט "פסיכו" (1960).
הופעת הקמע המפורסמת של היצ'קוק מתרחשת בדקה ה-40 מתחילת הסרט. רואים את צילו של היצ'קוק דרך חלון דלת במשרד.
לאחר צילומי הסרט היצ'קוק החל לעבד תסריט בשם "The Short Night". עקב בריאותו הרופפת הוא חדל לעבוד ופרסם את התסריט בספר שיצא לפני מותו. לאחר מותו של היצ'קוק האולפן "סרטי יוניברסל" החליט לא לעבד את התסריט לסרט למרות שהוא נחשב להמשך של הסרט "פסיכו".

ליהוק

אלפרד היצ'קוק רצה ללהק את השחקנים ברט ריינולדס ורוי שיידר לגלם את אדמסון, אל פצ'ינו לגלם את ג'ורג', פיי דאנאוויי לגלם את פארן, בוורלי סילס וגולדי הון לגלם את בלאנש. אך השחקנים דחו את הבקשות עקב משכורות נמוכות. למרות שהומלץ להיצ'קוק ללהק את לייזה מינלי לתפקיד הראשי הוא ליהק את ברברה האריס שזכתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי על תפקיד זה.
היצ'קוק ליהק את ברוס דרן לסרט לגלם את הדמות ג'ורג' לאמלי. דרן הופיע בתפקידים משניים בסרט "מארני" ובסדרת הטלוויזיה "אלפרד היצ'קוק מגיש". ג'ק ניקולסון ויתר על התפקיד מפני שהוא היה באמצע צילומי הסרט "קן הקוקייה" (1976).
הבחירה הראשונה של היצ'קוק לתפקיד אדמסון היה ויליאם דבנס שלא היה זמין בעת תחילת צילומי הסרט. לבסוף לוהק רוי טיינס לתפקיד והצילומים החלו. כשדבנס היה פנוי לפרויקט היצ'קוק פיטר את טיינס והחל לצלם את הסצנות של אדמסון מחדש. כאשר טיינס בא אל היצ'קוק בטענות הוא פשוט התעלם ממנו.
פוד

פוד (מאנגלית, POD - תרמיל זרעים) הוא מכל נתיק שניתן לחברו לכלי רכב (בעיקר למטוס, אך גם לכלי רכב יבשתי) לשם נשיאת מטען בעל תכלית מסוימת. כך, קיימים פוד תותחים, פוד לוחמה אלקטרונית, פוד ניווט ועוד.
הפוד מחובר לכלי הרכב בהתאם למשימה המוטלת על כלי רכב זה. בהיותו חיצוני, הוא אינו צורך מקום בכלי הרכב עצמו, ונתיקותו מאפשר להסירו כשאין בו צורך, ובכך לחסוך במשקל הכולל של כלי הרכב.
פוד המיועד להתקנה במטוס מעוצב בצורה אווירודינמית, כדי לצמצם ככל האפשר הגרר שהוא יוצר ופוגע במהירות המטוס.
בפודי תותחים נעשה שימוש כבר במהלך מלחמת העולם השנייה. במטוס קרב, פוד תותח יעיל פחות מתותח המותקן בגוף המטוס, אך לעיתים נוצר הצורך בפוד לאחר שבתכנון המקורי של המטוס לא נכלל תותח, אך הצורך בתותח התגלה במהלך השימוש המבצעי במטוס.
רובין (משרד תכנון)

משרד תכנון רובין (ברוסית: Центральное конструкторское бюро морской техники «Рубин», משרד תכנון מרכזי לתכנון מכשור ימי "רובין") הוא משרד תכנון מוביל המתמחה בתכנון צוללות הממוקם בסנקט פטרבורג. המשרד הוקם בשנת 1901.

היסטוריה

המשרד הוקם בשנת 1901 כמחלקה של מפעל בלטייסקי בסנקט פטרבורג. בשנת 1903 הסתיימה בניית צוללת ראשונה מתכנון של מהנדס איוואן בובנוב ועד לשנת 1918 נבנו 73 צוללות. בשנות ה-20 בראש המשרד עמד בוריס מלינין הוא תכנן צוללות שהיו בסיס כוח הצוללות של הצי הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה. עד לשנת 1938 המשרד פעל כחלק של המפעל. בשנת 1938 המשרד הופרד מהפעל תוך הקמת "משרד תכנון מרכזי מס' 18". בשנות ה-50 במשרד החל תכנון צוללות גרעיניות. על הצלחה במטלה זו בשנת 1963 למשרד תכנון הוענק עיטור לנין. בשנת 1966 המשרד החל להיקרא "רובין". בשנת 1958 חלק מיחידות של משרד תכנון הופרדו ממנו והוקם משרד תכנון "מלחיט".
בשנת 2008 המשרד הופרט והפך לחברה הנשכרת בבורסה.
צוללות לפי תכנון של "רובין" נבנו במספר מפעלים בלנינגרד, ניז'ני נובגורוד, קומסומולסק על אמור ובמפעל סבמאש. במשרד מועסקים כ-2000 עובדים.