google/wiki40b huggingface dataset:
ויליאם ר. אנדרסון

ויליאם רוברט אנדרסון (באנגלית: William Robert Anderson;‏ 17 ביוני 1921 - 25 בפברואר 2007) היה קצין במערך הצוללות של צי ארצות הברית ונציג טנסי בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1965–1973. בין 1957 ל-1959 פיקד על הצוללת הגרעינית הראשונה, ה"נאוטילוס", במסגרת זו עבר לראשונה תחת כיפת הקרח של הקוטב הצפוני.

תולדות חייו

נולד באזור כפרי בטנסי, סיים בית ספר צבאי בעיר קולומביה. בשנת 1942 היה לבוגר האקדמיה הימית של ארצות הברית, במחזור שקוצר עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה. הוא הוצב במערך הצוללות ושירת במהלך המלחמה באחד-עשר קרבות עבורם זכה בעיטורים כולל עיטור כוכב הארד.
בשנת 1954 נבחר אישית על ידי "אבי הצוללות הגרעיניות" היימן ריקובר לסגן המפקד של הצוללת הגרעינית הראשונה, ה"נאוטילוס". בשנת 1957 היה למפקד הצוללת. בתפקידו זה פיקד על הכלי במהלך מבצע "סאנשיין", בו עברה הצוללת מתחת לכיפת הקרח של הקוטב הצפוני. עבור משימה זו קיבל מאת נשיא ארצות הברית, דוויט דייוויד אייזנהאור, את אות לגיון ההצטיינות.
ב-1962, לאחר שפרש משירות רץ למשרת מושל טנסי כמועמד עצמאי. לאחר שנכשל בבחירות הצטרף למפלגה הדמוקרטית הוא נבחר בבחירות המקדימות לכהן כחבר קונגרס הוא שב ונבחר שלוש פעמים נוספות (כיהן בקונגרס בשנים 1965-1973). במקביל פעל כעוזרו של היימן ריקובר בצי הצוללות הגרעיניות והיה יועץ הנשיא קנדי בנושא חיל השלום.
עמדותיו נחשבו ליברליות יחסית לקצין צי מאזור כפרי בטנסי. במהלך חברותו בבית הנבחרים עבר מתמיכה פסיבית במלחמת וייטנאם להתנגדות נחרצת ובפרט גינה את פעילותו של ג'ון אדגר הובר כנגד מתנגדי המלחמה כבלתי חוקתית.
אנדרסון כתב שני ספרים אודות מסעו מתחת לקוטב. את הראשון, Nautilus 90 North, שראה אור ב-1959, כתב יחד עם קליי בלייר (.Clay Blair Jr). ספרו השני, The Ice Diaries, נכתב יחד עם דון קיית' (Don Keith) וכלל חומר רב שהיה חסוי בעת פרסום הספר הראשון. הספר ראה אור לאחר מותו של אנדרסון.
ערוץ דיסני (צרפת)

היסטוריה

ערוץ דיסני צרפת הושק ב-22 במרץ 1997. ב-2 בנובמבר 2002 התרחבו שידורי דיסני במדינה עם השקת שלושה ערוצים נוספים: דיסני Toon, דיסני Playhouse (כיום ערוץ דיסני ג'וניור) וערוץ דיסני +1. בספטמבר 2007 הושק ערוץ דיסני Cinemagic.
ב-1 באפריל 2011 הושק ערוץ דיסני גם על פלטפורמות ה-IPTV.
בספטמבר 2011 ערוץ דיסני צרפת השיק גרסת HD לשידוריו.
ב-29 ביוני 2015 הופסקו שידורי הערוץ בבלגיה, עקב השקת גרסה בלגית מלאה לשידורי דיסני בבלגיה. במהלך שנת 2018 בוטלה גרסה זו ושבו השידורים בצרפתית לבלגיה, עקב רייטינג נמוך.

שידורי הערוץ

הערוץ משדר מאולפנים הממוקמים בדיסנילנד פריז.

בכבלים

ערוץ דיסני צרפת זמין בטלוויזיה בכבלים באמצעות מספר שירותי טלוויזיה בכבלים. Numericable משדרת את הערוץ בצרפת, ובשווייץ הוא משודר על ידי חברת Swisscom. בבלגיה, ערוץ דיסני צרפת זמין ב-VOD בבריסל וב-ולוניה.

בלוויין

ערוץ דיסני צרפת זמין גם באמצעות שירותי הטלוויזיה בלוויין באזורים דוברי צרפתית ובמדינות דוברות צרפת.
האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון

בוגרים ידועים

קלי רורבאך, ריצ'רד ארמיטאג', קולין בייקר, ג'יימי במבר, ג'ים ברודבנט, דלתה בורק, ג'יימס קליס, ג'ייסון קרטר, ג'וליאן שגרן, קים קטרל, איאן צ'ארלסון, סם קלאפלין, לואיס קולינס, דומיניק קופר, בריאן קוקס, בנדיקט קמברבאץ', בן דניאלס, ג'יימס ד'ארסי, דייזי דונובן, דיאנה דורס, צ'יווטל אגיופור, מארק פוירשטיין, ג'ייסון פלמינג, זן גסנר, טוני גולדווין, ג'יניפר גודווין, אנסטסיה גריפית', ויקטוריה המילטון, מרינה הנדס, ריצ'רד האריס, אנטוני הד, אדוארד הרמן, קלייר היגינס, ויליאם הוטקינס, קליב הורנבי, לי אינגלבי, ג'ורג' איניס, איימי אירווינג, Željko Ivanek,‏ Dana Ivey, מרגרט ג'ון, רורי קיניר, רונאלד לאסי, אורן לביא, ג'ון לייט, ג'ון לית'גו, אנה מקסוול מרטין, בניטו מרטינז, נטשה מקאלהון, מייקל מוריאטי, סטיבן מוייר, הרמיוני נוריס, דייוויד אוילאו, נתניאל פרקר, קתרין פרקינסון, ג'וני פירסון, Nigel Planer, ג'מה רדגרייב, איוואן רהון, ג'יימס סקוט, רושאן סת, מרטין שו, דן שור, אלכסנדר סידיג, כרמן סילברה, Clive Standen, טובי סטיבנס, אד סטופרד, דייוויד סושה, טארה סאמרס, דונלד סאת'רלנד, ג'נט סוזמן, הארי טרדוויי, לוק טרדוויי, הרייט וולטר, דייוויד וורבק, שפרירה זכאי, רות וילסון ודניאל שרמן.
מגנוס הלגרן

ביוגרפיה

הקריירה הדיפלומטית של הלרן החלה בשנות ה-90. בין השנים 1992 - 1990 כיהן בתפקידו הדיפלומטי הראשון כנציב בשגרירות קהיר, לאחר מכן, בשנת 92, כיהן כנציב בלונדון, ב-1993 בקופנהגן, ובין 1993 ל-1996 כנציב בפריז. בשנת 1998 כיהן כיועץ המועצה לענייני ביטחון ובהמשך קודם לתפקיד מנכ"ל משרד החוץ השוודי.  
מ-2001 ועד 2004 שימש כסגן מפקד משימה ראשי (DCM) של שגרירות שוודיה בדמשק. משנת 2004 עד 2010 שימש כציר (ב-2009 בתפקיד כשגריר) של המשלחת הקבועה של שוודיה בז'נבה. משנת 2011 ועד 2015 הוא שימש כראש המחלקה של המזרח התיכון במשרד החוץ.   
משנת 2015 הוא כיהן כסגן המנהל הכללי במשרד החוץ של שוודיה וראש המחלקה לפירוז ומניעת הפצה ויצוא של נשק במשרד זה.

תפקיד בישראל

ב-03 בספטמבר 2017 החל בתפקידו כשגריר שוודיה בישראל באופן רשמי. 
כמי שמעורה היטב ובעל ניסיון רב באזור המזרח התיכון, הוא החל לפעול תוך זמן קצר ליצור תרומה משמעותית. ימים אחדים לאחר תחילת כהונתו כשגריר בישראל, אירח מפגש חגיגי "ישראל כהייטק ניישן", בו השתתפו נציגים בכירים מחברות ההייטק הישראליות המצליחות ביותר, וכן מחברות בינלאומיות בעלות פעילות ענפה בישראל. ABB, אפל, מלאנוקס, צ'ק פוינט, אאוטבריין, IATI וכן משקיעי הייטק ידועים כיוסי ורדי ומולי עדן היו בין המשתתפים. בהמשך אירח מפגשים רבים נוספים בסימן חשיבות פיתוח הקשר בין המדינות בהקשר הטכנולוגי, באחד מהם שרת המסחר של שוודיה, אן לינדה, הכריזה על מינוי של נציגה שוודית בתל אביב, המיועדת לפתח את יחסי ישראל - שוודיה בתחום הטכנולוגי.
בדצמבר 2017, בעקבות תקריות אנטישמיות שהתרחשו בשוודיה, יצא לתקשורת הלרן והביע את דאגתו לגבי האירועים, ואמר כי "אנחנו מחויבים לדאוג שהקהילה היהודית בשוודיה תמשיך לפרוח".

השכלה וחיים אישיים

להלרן תואר שני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהמוסד האקדמי מבית הספר לכלכלה של גוטנבורג (Gothenburg School of Economics), הוא נשוי לשגרירה השוודית אניקה מולין הלגרן (Annika Molin Hellgren), ולזוג שתי בנות.
רכבת הפרוורים של איסטנבול

רכבת הפרוורים של איסטנבול (בטורקית: Banliyö) מורכבת משני קווים נפרדים - האחד בצידה האירופי של העיר והאחר בצידה האסיאתי ושניהם נמתחים לאורך חופיו הצפוניים של ים השיש. שירותי רכבת הפרוורים מופעלים על ידי חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית (TCDD, Türkiye Cumhuriyeti Devlet Demiryolları).

קווי השירות

הקו האירופי (B1) יוצא מתחנת סירקג'י הסמוכה לארמון טופקאפי ומוביל עד הלקלה (Halkalı). אורכו של הקו הוא 30 ק"מ ולאורכו 18 תחנות. בקו עושות שימוש גם רכבות בינעירוניות ובינלאומיות העושות דרכן לתראקיה ולאירופה.
בצידו האסיאתי של מצר הבוספורוס מוביל קו רכבת פרוורי (B2) מהאידארפשה (Haydarpaşa) עד לגבזה (Gebze). אורכו של קו זה 44 ק"מ ולאורכו 28 תחנות. מסילת הרכבת ממשיכה לכיוון אנקרה ויתר יעדי הרכבת הטורקית באנטוליה וכן משמשת רכבות בינלאומיות המגיעות לאיראן ולסוריה.
ג'ייסון דב גרינבלט

קורות חיים

גרינבלט הוא בנם של מהגרים יהודים מהונגריה. גדל בקווינס שבניו יורק.
למד בתיכון "האקדמיה התלמודית מרשה שטרן", ולאחר מכן ב"ישיבה יוניברסיטי". בהמשך למד בישיבת הר עציון. בשנת 1992 קיבל תואר JD מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק.
גרינבלט הוא יהודי אורתודוקסי מודרני, השומר שבת וכשרות ומסתובב לעיתים עם כיפה שחורה, לפי הנסיבות והעניין. בצעירותו התנדב לתקופה קצרה בקיבוץ בישראל. מתגורר כיום בטינק שבניו ג'רזי, נשוי לנעמי, אשה חרדית, פסיכיאטרית במקצועה ואב לשישה ילדים. שלושת ילדיו הגדולים הם שלישייה והם לומדים בישיבה תיכונית בניו ג'רזי. אחד מהם נרשם ללימודים בקיץ 2017 בישיבת הכותל בישראל. גרינבלט כתב עם משפחתו "מדריך לטיולי משפחות בישראל" ושני מדריכי טיולים נוספים ובנוסף מנהלת המשפחה גם אתר אינטרנט בשם Inspire Conversation העוסק בבעיות של הורים.

דעותיו

בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני גרינבלט סבור ש"ההתנחלויות אינן הבעיה". כמו כן הוא סבור שהפתרון לסכסוך הוא אמנם "פתרון שתי המדינות", אך רק כחזון רחוק, שאיננו אפשרי כיום משום ש"הפלסטינים לא מוכנים לשלום". ובכדי לעודד את האחרונים לשנות את גישתם, הוא מוכן לצמצם את הסיוע הכספי שארצות הברית נותנת להם כיום.
מיכה ביטון

ילדותו

ביטון הוא יליד העיר שדרות, גדל במשפחה בת עשרה ילדים והתייתם מאביו בגיל תשע. בשל הקשיים במשפחתו נשלח למשפחת אומנה בירושלים, במשפחתה של הסופרת גלילה רון פדר. סיפורו האישי הפך גם למופע מצליח בשם "בין שדרות לירושלים", איתו הופיע מיכה ברחבי הארץ. לאחר ארבע שנים במחיצתם, עבר להתגורר בקיבוץ נצר סרני. בשנות ה-90 פרץ עם הלהקה הראשונה שהקים, "טאנארא". בארץ נחשב כאחד מחלוצי ז'אנר הרוק - אתני, יחד עם להקות כמו "כנסיית השכל", "טיפקס" ו"שפתיים", שיצאו אף הן משדרות.
לאורך שנות ה-80 ובראשית שנות ה-90, הופיע מיכה עם להקת "מייקל ביט" והם ביצעו שירים של בוב דילן, אמריקה, קרוסבי סטילס נאש ויאנג, ג'ון דנוור ועוד. הלהקה הופיעה בהצלחה בכל הארץ.
באלבום "נשימה עמוקה" תרגם מיכה את "שרה", שירו של בוב דילן, כביטוי לאהבתו לדילן ולאלבום "Desire" שמלווה אותו מאז נעוריו ועד היום.
כמו כן, שר את שיר הנושא של הסרט "אל עצמי" (1988) אותו כתבה חנה גולדברג והלחין אילן וירצברג, שזכה להצלחה.

טאנארא

בשנת 1994, בעיצומו של גל הלהקות המקומיות בשדרות, הקים ביטון את להקת "טאנארא" עם אורי ראובן, יוסי אנקרי ודוד אדרי. ב-1996 יצא אלבום הבכורה של הלהקה. את שירי האלבום כתב והלחין ביטון, ביניהם "אזור הדימדומים", ו"אתה לך ואני לי". "טאנארא" שילבה רוק מערבי עם מוזיקה מרוקאית, ישראלית וים תיכונית. באותה שנה נערך בשדרות מופע רוק, בו השתתפה גם להקת "טאנארא".
ביטון סומן כאחת החוליות החזקות מבין המוזיקאים שיצאו באותה תקופה משדרות ונכלל ברשימת "השמות הבאים במוזיקה הישראלית". שלא כמותם, הוא לא נדד בחזרה אל העיר הגדולה, אלא העדיף להשקיע את עצמו בחינוך, בהוראת מוזיקה ותיאטרון, ובהקמת מרכז לאמנויות הבמה בשדרות, אותו הוא ניהל.

לאחר התפרקות הלהקה

ב-2005 יצא האלבום "נוסע בזמן" וב-2008 יצא "הצד המואר", אלבומים שזכו להערכה רבה. במהלך שנת 2010 יצא האלבום "נשימה עמוקה", מתוכו הצליח השיר "שיבוא". באפריל 2014 יצא האלבום "כמו מים". ב-2017 ביטון הפיק מוסיקלית את "בושה בחסד", שירו של המוזיקאי חנן-יה ישראל בוהדנה וביצע אותו יחד איתו.
ביטון נשוי לנעמה ומתגורר מאז 1991 במושב נתיב העשרה.
לוקאש פביאנסקי

קריירת מועדונים

פביאנסקי החל את הקריירה שלו במועדון פולוניה סְלוּבִּיצֶה (Polonia Słubice), והצטרף לאקדמיית הכדורגל MSP שאמוטולי (MSP Szamotuły) בגיל 14, ושם פיתח את כישורי המשחק שלו. לאחר מכן הוא שיחק עבור שלושה מועדונים: לובושאנין דרזדנקו (Lubuszanin Drezdenko), ספרטה ברודניצה (Sparta Brodnica) ומיאשקו גניאזנו (Mieszko Gniezno). לאחר מכן הוא הוחתם בלך פוזנן לקראת עונת 2004/2005, אך לא השתתף במדי המועדון במשחק רשמי.
הוא הוחתם על ידי לגיה ורשה בחורף 2005, והתחרה על חולצת השוער הראשון עם ארתור בורוץ. לאחר שבורוץ הועבר לסלטיק, פביאנסקי הפך לשוער הראשון ופתח בתיקו 0 - 0 נגד ארקה גדיניה ב-24 ביולי 2005. בעונה הבאה (2005/2006) המועדון זכה באליפות ליגת העל הפולנית. בעונה זו ובעונה שלאחריה (2006/2007) פביאנסקי הצטיין בשער של לגיה ורשה וזכה על כך בתואר השוער המצטיין בליגה.
ב-8 במאי 2007 הגיע פביאנסקי ללונדון על מנת לעבור מבדקים רפואיים לפני חתימה על חוזה בארסנל תמורת סכום כסף שלא נחשף, כאשר המעבר עצמו אושר רשמית ב-11 במאי על ידי המאמן ארסן ונגר. פביאנסקי חתם על החוזה ב-26 במאי. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק קדם עונה נגד בארנט ב-14 ביולי 2007, לאחר שעלה כמחליף במקום מנואל אלמוניה. המשחק הסתיים בניצחון 2 - 0 של ארסנל.
לאחר מכן הוא היה לשוער הראשון של ארסנל בעונת 2007/2008 של גביע הליגה, והשתתף בכל חמשת המשחקים של התחרות. משחקו הראשון בטורניר היה בניצחון 2 - 0 על ניוקאסל יונייטד במסגרת הסיבוב השלישי. הוא לא ספג שער גם בניצחון החוץ 3 - 0 על שפילד יונייטד ב-31 באוקטובר 2007, ואף ענד את סרט הקפטן כאשר היה זה משחקו הרשמי השני עבור ארסנל. פביאנסקי הצליח למנוע מספר שערים משחקני בלקבורן רוברס ברבע הגמר, שהסתיים בניצחון 3 - 2 לטובת ארסנל ברבע הגמר. אולם, המשחק החוזר בחצי הגמר הסתיים בתבוסה 1 - 5 לטוטנהאם הוטספר בוויט הארט ליין.
הופעת הבכורה של פביאנסקי בפרמייר ליג הייתה בניצחון החוץ 6 - 2 על דרבי קאונטי ב-28 באפריל 2008, ופביאנסקי זכה למחמאות מארסן ונגר אף על פי שספג שני שערים. הוא שיחק גם במשחק הבית נגד אברטון ב-4 במאי 2008, אך הוחלף בדקה ה-70 על ידי יינס להמן כיוון שארסן ונגר רצה לתת ללהמן הזדמנות להיפרד מהאוהדים באצטדיון הייבורי. פביאנסקי שיחק גם במשחק החוץ נגד סנדרלנד ב-11 במאי 2008, שהיה גם המשחק האחרון בעונה. לאחר עזיבתו של להמן בסיום העונה פביאנסקי הפך לשוער השני של ארסנל לאחר מנואל אלמוניה.
משחקו הראשון בעונת 2008/2009 היה בתיקו 0 - 0 עם פנרבחצ'ה בליגת האלופות, והיה זה גם משחקו הראשון במפעל האירופי הבכיר. משחקו הראשון בפרמייר ליג היה נגד מנצ'סטר יונייטד לאחר שמנואל אלמוניה נפצע מתיקול של מייקל קאריק. פביאנסקי הפגין יכולת גבוהה במשחק שהסתיים בניצחון של ארסנל בתוצאה 2 - 1, משער של סמיר נאסרי. ב-11 בנובמבר 2008 פביאנסקי הרשים את האוהדים במשחק גביע הליגה נגד ויגאן אתלטיק, לאחר שמנע שער מבעיטה חזקה של דניאל דה רידר ומייד אחר כך הצליח למנוע שער מאמר זאקי שבעט מטווח קרוב לצד השני של השער. 
בעונת 2013/2014 היה פביאנסקי שותף לזכייתה של ארסנל בגביע האנגלי. 
לקראת עונת 2014/2015 עבר פביאנסקי לסוונסי סיטי בהעברה חופשית.
ב-20 ביוני 2018 חתם לשלוש שנים בווסטהאם יונייטד.

נבחרת פולין

פביאנסקי שיחק מספר פעמים עבור נבחרת פולין עד גיל 21, ובזכות ביצועיו בלגיה ורשה הוא זומן לנבחרת פולין הבוגרת. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק ידידות נגד נבחרת ערב הסעודית ב-29 במרץ 2006. פביאנסקי היה שוער המשנה של הנבחרת במונדיאל 2006 שנערך בגרמניה. במהלך טורניר מוקדמות יורו 2008 הוא שיחק פעם אחת, בתיקו החוץ 2 - 2 מול נבחרת סרביה.
תומאס גבע

קורות חייו

גבע נולד בשצ'צ'ין וחי בילדותו בביטום, לפני שעבר לברלין עם אמו ב-1939. בשנות מלחמת העולם השנייה והשואה עבד כמה חודשים כקברן בבית הקברות היהודי בווייסנזה. ביוני 1943 גורש לאושוויץ עם אמו, שנספתה במחנה. הוא נשאר באושוויץ עד פינויו בינואר 1945, שרד את צעדת המוות, מחנה הריכוז גרוס-רוזן ומחנה הריכוז בוכנוואלד, בו שוחרר באפריל 1945. עם שחרורו היה חלש מכדי לעזוב את המחנה, ולכן נותר במחנה ותיעד את חיי המחנה ב-82 רישומים. אחרי המלחמה נסע גבע למחנה לניצולי שואה יתומים בשווייץ, ועם איתור אביו, התאחד עמו באנגליה. בשנת 1950 עלה לישראל והתיישב בחיפה.
חוויותיו של גבע מסופרות בשני ספרים ובשני סרטים דוקומנטריים. ספרו הראשון, "נעורים בכבלים", בו תיאר את שנות המלחמה, יצא לאור באנגלית ותורגם לשש שפות, בהן עברית. ספרו השני, בו סיפר על חוויותיו לאחר המלחמה, יצא לאור בגרמנית. ציוריו פורסמו בנפרד והיוו מקור לסרט תיעודי בצרפתית. הוא מרצה על השואה בבתי ספר בגרמניה ובמדינות אחרות.
מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו

מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו (במקור, לטינית: "Ceterum censeo Carthaginem esse delendam") היא אמרת כנף לטינית שטבע קאטו הזקן, אחד המדינאים הרומאים הבולטים והמשפיעים בתקופתו. לפי פלוטארכוס, קאטו הזקן נהג לסיים כל נאום שלו (כולל נאומים שלא עסקו כלל בקרתגו) במשפט זה או בגרסאות שונות שלו, כדי לדרבן את הסנאט הרומאי להכריז מלחמה על קרתגו. 
קאטו רחש איבה עמוקה לקרתגו וחשש מפניה - רגשות שנבעו משנותיו כחייל במהלך המלחמה הפונית השנייה. בעקבות ביקור רשמי שערך בקרתגו בשנת 153 לפנה"ס השתכנע סופית, במילותיו של ההיסטוריון תאודור מומזן, "כי רומא לא תהיה בטוחה בקיומה כל עוד לא תיכחד קרת-חדשה (קרתגו) מתחת השמים". עם חזרתו לרומא החל במסע תעמולה בסנאט שמטרתו הייתה הכרזת מלחמה על קרתגו והשמדתה, מסע שיסוד מרכזי בו הייתה חזרתו על הסיסמה. לפי פרופ' מ. קארי, השילוב בין אישיותו "מהלכת האימה" של קאטו לבין השימוש החוזר ונשנה בפתגם בנאומיו הובילו לבסוף להכרזת המלחמה (כאשר הזדמנה עילה לכך). עדות נוספת ליעילותה של הרטוריקה של קאטו היא בכך שיריביו האידאולוגיים בסנאט, שהתנגדו להכרזת המלחמה, אימצו את הסיסמה בשינוי קל: פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה קורקולום נהג לסיים את נאומו בכך שאמר "סוף דבר, סבורני שיש לקיים את קרתגו".
לפי גדליה אלקושי, שימוש במשפט, או באחד מניסוחיו המקוצרים: "מלבד זאת סבורני" ("Ceterum censeo") ו"על קרתגו להיחרב" ("Carthago Delenda" או "Carthago delenda est"), מחוץ להקשרו ההיסטורי, מציין "דעה או השקפה שאדם דבק בה ברבים ומשמיע אותה תכופות". הביטוי מביע במקרים מסוימים גם עקשנות בלתי נלאית, נחישות ודבקות במטרה.
בספרות העברית המקצועית וכן בשימוש הנרחב אין אחידות בתרגומו של המשפט. בעוד חוקרים מודרניים, כגון ההיסטוריון ישראל שצמן, מתרגמים את המשפט כ"מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו", בתרגומים מוקדמים יותר, כגון תרגומו של יוסף ליבס ל"חיי אישים" של פלוטארכוס, מתורגם הפתגם כך: "סוף דבר סבורני שיש להחריב את קרתגו". במהדורה הראשונה לספרו של אלקושי "אוצר פתגמים וניבים לאטיניים" תורגם המשפט לנוסח "מלבד זה דעתי היא, שמן ההכרח להחריב את קרתגו", ובמהדורה השנייה תורגם המשפט כ"מלבד זאת סבורני כי יש להחריב את קרתגו".
חופשי מריבועים

בתורת החוגים, איבר r בתחום פריקות יחידה נקרא חופשי מריבועים או חסר ריבועים אם לא קיים ריבוע לא טריוויאלי המחלק את r. באופן פורמלי, r חופשי מריבועים אם כל s המקיים s^2\mid r הוא בהכרח איבר הפיך (ואז הריבוע מחלק כל איבר בחוג).

שלם חופשי מריבועים

בחוג השלמים, מספר חופשי מריבועים הוא מספר שבפירוק שלו לגורמים ראשוניים כל מספר ראשוני מופיע פעם אחת לכל היותר. לדוגמה, המספר 266 הוא חופשי מריבועים משום ש-266 = 2 \cdot 7 \cdot 19 ואילו 20 אינו חופשי מריבועים משום ש-4 (2^2) מחלק אותו. לכל מספר שלם יש הצגה יחידה כמכפלה של שלם חופשי מריבועים ומספר ריבועי (כש-1 נחשב גם חופשי מריבועים וגם ריבוע).
שלם חופשי מריבועים שווה לרדיקל שלו.
הפילהרקסם של מיקי

תיאור המתקן

על פי עלילת הסרט, מיקי מאוס מנצח על התזמורת שלו - הפילהרקסם - בבית האופרה של ממלכת הקסם. לפני שהמופע מתחיל, דונלד דאק חובש את כובע הקסמים של מיקי (הכובע המופיע בסרט "פנטסיה"), והקסמים מתחילים להשתולל. דונלד עובר דרך סצנות מהסרטים "בת הים הקטנה", "אלאדין", "פיטר פן", "מלך האריות" ו"היפה והחיה". לבסוף מיקי מגיע ומציל את המצב, אולם בפיצוץ שמתרחש דונלד עף מעל הקהל ונתקע בקיר מאחורי הקהל (בשלב זה מדובר בבובת אודיו אנימטרוניק).
ריבי גדות

ביוגרפיה

גדות נולדה בתל אביב, גדלה בחולון ובקיבוץ עברון ולמדה בתיכון בפנימיית "הדסים". היא בוגרת תואר ראשון מורחב בחוג לתולדות האומנות, באוניברסיטת תל אביב.
ב-1983 התקבלה גדות לקורס קריינים של רשות השידור. היא החלה לשדר בתוכניות המוזיקה הקלה ברשת ג' שאיפיינו את אמצע שנות ה-80, כמו: "לפנות ערב", להיטים לוהטים", "על בטוח", ו"מצעד הפזמונים הלועזיים". 
ב-1994 סיימה קורס כתבים ועורכי חדשות של רשות השידור.
ב-1995 יצאה לשליחות מטעם משרד החוץ בשגרירות ישראל בבריסל, עד שנת 2000. הייתה ראש לשכת השגריר לקהילה האירופית אפרים הלוי, לימים ראש המוסד.
ב-1991 החלה לקריין מהדורות חדשות. דיווחה על הפיגוע במגדלי התאומים בניו-יורק ב-11 בספטמבר 2001, ועל הפיגוע במלון פארק בליל הסדר ב-27 במרץ 
2002.
ב-2008 ערכה והגישה את הפרק על "עליית יהודי בולגריה", במסגרת התוכנית "שישים שנה למדינת ישראל". השר לשעבר ומראשי יהדות בולגריה ויקטור שם-טוב העניק לתוכנית את הראיון האחרון שנתן לכלי תקשורת, והוא אז בן 93.
ב-11 במאי 2017 הגישה גדות את מבזק החדשות האחרון שלה.
נשואה ליצחק בן דוד, סמנכ"ל לסחר חוץ במשרד החקלאות, ולהם בת ובן.
נמל ביירות

נמל ביירות הוא הנמל העיקרי של לבנון. הוא נמצא בעיר ביירות ומנהל על ידי מנהלת "רשת הנמל של ביירות" (בצרפתית: Gestion et Exploitation du Port de Beyrouth ‏(GEPB)). בנמל עוגנות כ-3,000 אוניות בשנה.

פעילות

מאז תום מלחמת האזרחים, עבר הנמל שיקום. נבנו בו תשתיות חדשות כמו מסוף מכולות ושודרגו תשתיות קיימות. שטחו הכולל הוא 1,200,000מ'² ויש בו ארבעה מבדוקים, 16 רציפים ומסוף המכולות החדש לצד רציף 16 אשר מסוגל לטפל בנפח של 700,000 TEU מטען בשנה. בנמל יש אזור סחר חופשי בשטח של 11,200מ'² שזכה להצלחה מאז תום מלחמת האזרחים. באזור המטען הכללי יש 12 מחסנים וסילו לגרעינים שיכול להכיל 120,000 טון.
נמל ביירות נבחר להיות מרכז אזורי של חברות התובלה במכולות השנייה והשלישית בעולם. החברה השווייצרית Mediterranean Shipping Company ‏(MSC) והחברה הצרפתית Compagnie Maritime d’Affrètement - Compagnie Générale Maritime ‏(CMA-CGM). החברה הצרפתית בונה מטה אזורי ליד הנמל.
מסוף המכולות החדש לצד רציף 16 מתופעל על ידי הקונסורציום האמריקאי-בריטי-לבנוני Beirut Container Terminal Consortium ‏(BCTC), אשר מורכב מ-International Maritime Associates ‏(IMA) האמריקאית, Mersey Docks and Harbour Company ‏(MDHC) הבריטית, ו-International Port Management Beirut ‏(IPMB) הלבנונית. המסוף פתח את שעריו בדצמבר 2004. במסוף המכולות ארבעה עגורני מכולות רציף ושמונה עגורני פיגום עם צמיגי גומי. רציף 16 הוא הרציף הארוך ביותר והעמוק ביותר בנמל - אורכו 600 מ' ועומקו 15.5 מ', ועל כן יכולות לעגון בו אוניות המכולה הגדולות ביותר בעולם.
הנמל אינו מחובר למערכת רכבות, אבל הוא אמור להתחבר למערכת הרכבות הלבנונית כאשר זו תופעל מחדש.
עקרבנוניים

מגוון ביולוגי

למינים מסוימים במשפחה מראה מרהיב, כגון הזהרון, הם ארסיים מאוד ונחשקים כדגי נוי באקווריומים. לעיתים דגים אלו מכונים דגי האש, דגי דרקון ודגי העוקץ.
מאפייניהם של משפחת דגים זו הם גוף דחוס, חריצים ו\או קוצים על ראשם, קוץ אחד או שנים על מכסה הזימים, ו-3 עד 5 קוצים באזור הלחי. סנפיר הגב מכיל 11 עד 17 קוצים, לרוב ארוכים ונפרדים אחד מהשני, וסנפירי החזה יהיו מפותחים מאוד. הקוצים של סנפירי הזנב, השת ואחורי השת מכילים בלוטות ארס בבסיסם.
רוב המינים הם שוכני קרקעית, הניזונים מסרטנאים ודגים קטנים. רבים מהם שוכני מים רדודים, אולם חלק מהם חיים במים עמוקים עד 2,200 מטר. רוב העקרבנוניים, כגון האבנון, ימתינו לטרפם ממקום מחבואם כאשר הם מוסווים וימתינו לטרף שיחלוף על פניהם ואז יבלעו אותו בהתקפה מהירה וקצרה, כאשר הזהרון לרוב יארוב לטרפו. כאשר הזהרון לא אורב לטרפו, הוא עשוי לקבץ את טרפו, דגים, חסילונים וכדומה, לפינה כל שהיא לפני שיבלע אותם. העקרבנוניים ניזונים באמצעות פעירת פיהם, ולאחר מכן את הזימים שלהם בהפרש של חלקיק השנייה, דבר היוצר יניקה. רבים מהדגים הטורפים ניזונים בדרך זו כגון הבס, הדקר וכדומה אולם העקרבנוניים, הם מבין הבודדים אשר להם מלתעות בעלות שיניים.
אריק דורם

קריירת מועדונים

דורם החל לשחק כדורגל במועדון קטן בכפר רישוויילר ב-1997. ב-2008 עבר לאקדמיה לכדורגל של זארבריקן וב-2010 הצטרף לקבוצת הנוער של מיינץ 05 ובמקביל שיחק בקבוצת המילואים של מיינץ.
בקיץ 2012 עבר לבורוסיה דורטמונד. בעונתו הראשונה במועדון שיחק בקבוצת המילואים ששיחקה בליגה השלישית ובעונת 2013/14 החל לשחק בקבוצה הראשונה של דורטמונד. בקיץ 2018 חתם בהאדרספילד טאון מהפרמייר ליג. בעונת 2018/19 ערך דורם 28 הופעות במדי האדרספילד טאון, ונשר עמה לצ'מפיונשיפ לאחר שהקבוצה סיימה במקום האחרון בפרמייר ליג.
בקיץ 2019, לאחר שירד ליגה עם האדרספילד טאון, חתם דורם באיינטרכט פרנקפורט.

קריירה בינלאומית

בשנת 2011 שיחק דורם בנבחרות גרמניה עד גיל 19 ו-20, ב-2013 זומן לנבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 וביוני 2014 זומן למשחק הכנה של גרמניה לקראת מונדיאל 2014 ונכלל בסגל הנבחרת בטורניר עצמו, בו זכתה הנבחרת בתואר.
הסימפוניה השלישית של ברנשטיין, "קדיש"

הסימפוניה השלישית של ליאונרד ברנשטיין, "קדיש", נכתבה בשנת 1963, באיחור ניכר, לקרן קוסביצקי והתזמורת הסימפונית של בוסטון, שהזמינו אותה לחגיגות ה-75 לתזמורת בשנת 1955. כשהושלמה מלאכת ההלחנה, נענתה תזמורת בוסטון לבקשתו של ברנשטיין, וויתרה על זכות השמעת הבכורה של הסימפוניה למען התזמורת הפילהרמונית הישראלית. ביצוע הבכורה העולמי התקיים ב-10 בדצמבר 1963 בהיכל התרבות בתל אביב בניצוח המלחין, עם זמרת הסופרן ג'ני טוראל והקריינית חנה רובינא.  הקריינות האנגלית המקורית תורגמה לעברית בידי דן מירון. השתתפו בביצוע מקהלה מעורבת, שהורכבה לצורך הביצוע מחברי המקהלה הפילהרמונית תל אביב ואחרים, ומקהלת הילדים צדיקוב.

היסטוריה

ראשית העבודה על ה"קדיש" הייתה במרתה'ס ויניארד בקיץ של שנת 1961, המשכה במושבת מקדואל בניו המפשייר בקיץ 1962 וסיומה ב-19 באוגוסט 1963 בפיירפילד, קונטיקט. מלאכת התזמור הושלמה תוך שלושה שבועות בנובמבר 1963. העבודה על הפרק השלישי, האחרון, הסתיימה ב-22 בנובמבר, והתווים הועברו לתזמורת ולמקהלה, שהיו בעיצומן של החזרות, כשהם נושאים את ההקדשה "מוקדש באהבה לזכרו של ג'ון פיצג'רלד קנדי".
ביצוע הבכורה האמריקאי היה בבוסטון ב-31 בינואר 1964, בביצוע התזמורת הסימפונית של בוסטון בניצוחו של שארל מינש, עם ג'ני טוראל ועם פליציה מונטאלגרה כקריינית.

הגרסה המתוקנת

בשנת 1977 ערך ברנשטיין תיקונים אחדים ביצירה. הוא הוציא קטעים מסוימים, שינה אחרים ואף שיכתב את הקריינות. במסגרת שינויים אלה נתן גם אפשרות בחירה בין קריין לקריינית, תוך ויתור מודע על הבחירה המשמעותית באישה לזמר את מילות התפילה, שנועדו לגברים בלבד. שלושים ושש שנים קודם לכן נקט ברנשטיין בגישה זו גם בסימפוניה הראשונה, "ירמיהו", שם שרה מצו-סופרן את קינת הנביא. הגרסה המתוקנת בוצעה לראשונה ב-25 באוגוסט 1977 במיינץ, גרמניה, בניצוחו של ברנשטיין ובהשתתפות זמרת הסופרן מונסראט קאבאייה והקריין מייקל וייג'ר.
את עוצמת הסבל והטחת האשמה באלוהים, בטקסט של הפרק השני "דין תורה", מבטא המלחין במוזיקה אטונאלית, שאחריה קדנצה מורכבת למקהלה בשמונה קולות. מיד לאחר בקשת המחילה של הקריין, מופיע שיר ערש טונאלי עדין. בקטע הסקרצו, שהוא שיאה של הסימפוניה, מלווה התזמורת את הקריינות הכואבת במוטיבים קשים וקיצוניים, שבשיאם מכריז הקריין "יתגדל... ויתקדש... שם האדם! 
אחרי השיא הזה בא הפורקן בסולם סול במול מז'ור במוזיקה שכולה  טונאלית, המלווה את קריאת הקריין "תאמין... תאמין." בהמשך לקריאה נרגשת זו נכנסת מקהלת הילדים ומלווה בקולות צלולים את תיאור "מלכות השמים" לאור הקשת הקורנת באור מסמא עיניים, אותה מלכות שמיים שתוארה בסקרצו כמקום שטוח, נטול-חיים ותקווה, אך אזכורה כאן מוביל ליקיצה אל השחר החדש, אל העולם שבו בוראים מחדש האל והאדם זה את זה, לפי הברית שנכרתה ביניהם.
הסימפוניה מסתיימת בשירה משותפת של הסופרן, המקהלה הבוגרת ומקהלת הילדים, בחלקה האחרון של תפילת הקדיש, המסתיים במילים "עושה שלום במקומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל ואמרו אמן."
שאדיה

פרטי עלילה

שאדיה זועבי היא נערה בת שבע עשרה ממשפחה מוסלמית אדוקה מהכפר טמרה שבגליל. תחביבה של שאדיה הוא בתחום אמנויות הלחימה, דבר שאינו מקובל בקרב בנות גילה המוסלמיות. למעט אביה, ואחותה אשר גם היא עוסקת בקארטה, רואים שאר בני משפחתה עיסוק זה כליברלי מדי שאינו עולה בקנה אחד עם המסורת.
לאחר שהיא הפסידה בתחרות קראטה, הפסד זה מסיים את עידן הקארטה בחייה של שאדיה.
לקראת סוף הסרט מודה אביה של שאדיה כי הייתה זו טעות לחתנה בגיל כה צעיר. הסרט מסתיים בהריונה של שאדיה.