google/wiki40b huggingface dataset:
אואנה לונג'סקו

אואנה לונג'סקו (ברומנית: Oana Lungescu; נולדה ב-29 ביוני 1958) היא עיתונאית ודוברת ממוצא רומני, בעלת אזרחות גרמנית. היא פעלה בבריטניה, גרמניה ובבלגיה, ככתבת בי בי סי בכירה, והחל משנת 2010 מכהנת כדוברת מזכ"ל נאט"ו. בהכשרתה היא מורה לאנגלית.

ביוגרפיה

לונג'סקו נולדה בבוקרשט, ב-1981 סיימה תואר בפילולוגיה באוניברסיטת בוקרשט בתחום השפה האנגלית והספרדית, מ-1981 ועד 1983 עבדה כמורה לאנגלית בבושטן. ב-1983 היא סירבה לשתף פעולה עם הסקוריטטה והארגון החל במעקב אחריה.
בשנת 1981 אמה, רופאה, שמקורה בעיר קלוז' ושהצליחה יחד עם אביה לעזוב את רומניה הקומוניסטית והתיישבה בעיר  פירזן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה המערבית.
ב-1983 ביקשה לונג'סקו מהשלטונות דרכון על מנת לבקר אצל הוריה בחו"ל, כשאביה שהיה חולה. הבולשת הקומוניסטית, סקורטיטטה, ניסתה לסחוט אותה ולהכריח אותה לשתף פעולה איתה, אבל לונג'סקו לא הסכימה לכך. אחרי מות אביה בשנת 1985 הורשתה לנסוע לגרמניה והיא נשארה שם כאזרחית גרמנית.
בשנים 1985-1992 היא שימשה ככתבת במחלקה הרומנית של ה-BBC, אחר כך כעורכת, תחת השם "אנה מריה בוטה" . ב-1997 היא עברה לעבוד באגף "BBC World Service"  ם ככתבת בבריסל וברלין.
ב-2010 מונתה לדוברת נאט"ו על ידי מזכ"ל הארגון, אנדרס פוג ראסמוסן במקום ג'יימס אפאטוראי. היא המשיכה לכהן בתפקיד זה גם תחת יורשו.
יצחק רפאל עציון

יצחק רפאל (הלוי) עציון (הולצברג) (1885–1981) היה איש חינוך ופעיל ציבור בתנועת "המזרחי", חתן פרס ישראל לחינוך (1979).

קורות חיים

עציון נולד בקובנה, נצר למשפחת סולובייצ'יק (אמו הייתה בתו של הרב חיים שמחה סולובייצ'יק, אחיו של רבי יוסף דב סולובייצ'יק בעל "בית הלוי"). למד בצעירותו לימודים כלליים ולימודי תלמוד באופן פרטי, ובשנת 1921 סיים לימודי מתמטיקה וביולוגיה באוניברסיטת חרקוב. בשנת 1920 החל לעבוד במכון הטכנולוגי בחרקוב תוך לימודי מתמטיקה באוניברסיטה, ובסיום לימודיו שב לליטא ופנה לעסוק בתחום החינוך.
בשנים 1921–1933 עמד בראש מוסדות חינוך שונים בקהילה היהודית בליטא: מנהל גמנסיה לבנות "יבנה" בעיר טלז (1921–1925 ובשנית בין 1927–1933), מנהל סמינר "יבנה למורים" בטלז (1925–1933) ומייסד ומנהל הגמנסיה לבנות בקובנה (1925–1926). בין השנים 1923–1925 שימש נציג היהדות החרדית בסיימאס הליטאי.
עציון עלה לארץ ישראל בשנת 1933, והחל לפעול במסגרת בתי המדרש של תנועת "המזרחי" בירושלים. בשנת 1937 מונה למפקח רשת בתי הספר של התנועה, ובשנת 1943 מונה למפקח ראשי על הזרם הדתי מטעם הוועד הלאומי. עיסוקו זה נמשך מטעם משרד החינוך והתרבות, לאחר הקמת מדינת ישראל ועד לביטול הזרמים בחינוך בשנת 1953. בבחירות לכנסת השישית הוצב במקום ה-114 של רשימת המפד"ל. 
עציון היה בעל תואר דוקטור ונמנה בין מייסדי בית האולפנא האוניברסלי לתורה ומדע.
עבודתו זכתה לעיטור מנשיא ליטא (1931), פרס החינוך של עיריית תל אביב (1967) ופרס ישראל לחינוך (1979).
חמד גנאים

קריירה

גנאים התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בני סכנין. בעונת 2004/2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק נגד מ.ס. אשדוד. בעונת 2005/2006 ירדה סכנין לליגה הלאומית ורוב שחקניה עזבו, לכן גנאים קיבל את ההזדמנות בהרכב. ב-19 באוגוסט 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0-2 נגד הפועל חיפה במסגרת גביע הטוטו, ובסיום העונה חזרה סכנין לליגת העל.
במחזור הראשון של עונת 2007/2008 הבקיע גנאים את שער הבכורה שלו בליגת העל, שהיה השער הראשון של סכנין לעונה זו, אחרי 47 שניות נגד מכבי חיפה, במשחק שהסתיים בניצחון 0-1. את העונה סיים גנאים עם חמישה שערים בליגה ושני שערים בגביע הטוטו. בעונה שלאחר מכן כבש שלושה שערי ליגה, ובעונת 2009/2010 שוב הבקיע חמישה שערי ליגה, כולל צמד ראשון בקריירה, בניצחון 0-2 נגד מכבי אחי נצרת. בשנתיים שלאחר מכן הבקיע שני שערי ליגה בכל עונה, ובעונות 2012/2013 ו-2013/2014 הבקיע שלושה שערי ליגה בכל עונה. בעונת 2014/2015 הבקיע רק שער אחד בגביע הטוטו, ולא כבש בליגת העל.
ב-21 ביולי 2016 עזב את בני סכנין לאחר 12 שנה, וחתם בשבאב אל-ח'ליל הפלסטינית.
ב-19 באוקטובר 2017 חזר לישראל וחתם בהפועל אכסאל מליגה א'. ב-1 באוקטובר 2018 חתם בהפועל כאוכב מליגה א'.
ב-16 ביולי 2019 גנאים חתם במ.ס. דבורייה.
ממלכת נג'ד וחג'אז

היסטוריה

לאחר שכבש בסיוע צבאי של שבט מוטייר את ממלכת חג'אז בסוף דצמבר 1925 הומלך סולטן של נג'ד איבן סעוד במסגד אל-חראם במכה כמלך חג'אז ובהמשך העלה סולטנות נג'ד לרמת ממלכה ב-29 בינואר 1927. קודם לכך ב-20 במאי אותה השנה שליטתו על השטחים הוכרה על ידי הממלכה המאוחדת וצפון אירלנד.
איבן סעוד ניהל את שתי הטריטוריות בנפרד עד שב-23 בספטמבר 1932 הוא איחד את הדומיניונים אלחסא, קטיף, נג'ד וחג'אז אוחדו לערב הסעודית.

יחסי חוץ

ברית המועצות הכירה בממלכה טרם בריטניה ב-1926 ונציגויותיו התמקדו בג'דה שם גם היו נציגויותיהם של בריטניה, טורקיה, פרס והולנד. ארצות הברית הכירה בה ב-1931.
לצרפת, איטליה וממלכת מצרים היו בממלכה נציגים בלתי רשמיים.
המלך ניסה לפרוס את שליטתו על האזורים הסמוכים בעזרת הכוח הצבאי הבריטי והממלכה סולקה בעקבות כך מחבר הלאומים.
שליחות קטלנית (זיכיון)

שליחות קטלנית: התעוררות (2009)

ב-18 במאי 2009, Machinima הוציאה לאור את הסדרה שליחות קטלנית: התעוררות, סדרת אנימציה המגוללת אירועים שהתרחשו לאחר הסרט שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות ולפני שליחות קטלנית: התעוררות. הסדרה הייתה סדרת רשת בת ששה פרקים. בסדרה מסופר אודות בלייר ויליאמס ומתרחשת שלוש עשרה שנים לאחר אירועי יום הדין. בלייזר היא לוחמת במחתרת נגד המכונות במרכז העיר לוס אנג'לס, תוך מעקב אחר האקר בשם לאז הווארד ומנסה לשכנע אותו להצטרף לצדד ההתנגדות. הסדרה נוצרה באמצעות שימו' באמצעים ממוחשבים ואנימטיביים. הסדרה יצאה לאור ב-DVD ב-3 בנובמבר 2009.
מיינהטן

מיינהטן (גרמנית: Mainhattan) הוא כינוי לעיר פרנקפורט, ונובע מהלחם בסיסים של המילים "מיין" (הנהר Main, עליו שוכנת פרנקפורט) ו"מנהטן" (Manhattan, אי ורובע של העיר ניו יורק). הכינוי לעיר נובע מגורדי השחקים הרבים ומקו הרקיע המפורסם שלה.

התפתחות השם

פרנקפורט היא אחת הערים היחידות באירופה כולה והעיר היחידה בגרמניה שמתירה בנייה לגובה במרכז העיר. כתוצאה מכך, במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 נבנו בעיר מספר רב של גורדי שחקים, דבר המזכיר את מראהו המפורסם של האי הניו-יורקי. כינויים נוספים הם "בנקפורט" על שם הבנקים הרבים, ו"קראנקפורט" (בגרמנית: Krankfurt, הלחם של "חולה" (Krank) ושם העיר) בגלל מרכזיה הרפואיים הגדולים.
כיום (2013), תשעה מתוך עשרת הבניינים הגבוהים ביותר בגרמניה נמצאים בפרנקפורט (היחידי שמחוץ לפרנקפורט הוא הבניין התשיעי בגובהו, בניין הדואר בבון).
למרות שבמקור היה השם כינוי גנאי לעיר, כיום השם נחשב כמחמאה לעיר, על היותה מרכז תעסוקה, מסחר ובילוי בדומה למנהטן. למעשה, עצם ההשוואה של פרנקפורט, עיר בסדר גודל בינוני (כ-700,000 תושבים) לניו יורק (מעל ל-8 מיליון תושבים), היא מחמאה בפני עצמה. העירייה ותושבי העיר משתמשים בכינוי לקידום התיירות בעיר, הן בפרסום והן בשגרת הלשון.
וסילי ארטמייב

ראשית חייו

וסילי נולד בזלנוגרד שבמחוז מוסקבה, בגיל צעיר עברה המשפחה לדבלין והוא למד במכללה האוניברסיטאית בדבלין, בה שיחק בנבחרת ברוגבי. ב-2009 השלים את לימודיו במכללה.

קריירת מועדונים

וסילי שיחק בקבוצת הנוער של לנסטר עד 2009 כשחזר לרוסיה, בה חתם בקבוצת VVA מחוז מוסקבה מליגת העל הרוסית ברוגבי. באמצע פברואר 2011 עבר לאנגליה וחתם בנורת'המפטון סיינטס לשנתיים. ב-2013 חתם לשלוש שנים בקרסני יאר קרסנויארסק הרוסית. ב-2014 הוכתר לשחקן המצטיין של הקבוצה

קריירה בנבחרת

בצעירותו זומן לנבחרת הנוער של אירלנד, אך מאז 2009 משחק במדי נבחרת רוסיה ברוגבי. ב-2010 שיחק בגביע צ'רצ'יל. ב-2011 הופיע עם הנבחרת בגביע העולם ברוגבי, כאשר הנבחרת מעפילה לגביע העולם לראשונה בתולדותיה. ב-2019 הנבחרת העפילה שוב לגביע העולם, כאשר ארטמייב משמש כקפטן הנבחרת.

חייו האישיים

הוא דובר אנגלית טובה, מאחר שאת ילדותו ונעוריו העביר בדבלין שבאירלנד שם התמקצע ברוגבי. אחיו הוא במאי והוא נשוי לסופיה.
ICloud

היסטוריה

iCloud הוא ההשקה האחרונה של אפל בנושא טכנולוגיית הענן. שירותים קודמים היו iTools בשנת 2000, ‎.Mac בשנת 2002, ו-MobileMe ב-2008. 
על השירות iCloud הוכרז ב-6 ביוני 2011 בכנס המפתחים הכלל עולמי של אפל (WWDC). לצד שני לוגואים נוספים (הלוגו של iOS 5 והלוגו של Lion OS X), נחשף הלוגו של iCloud חמישה ימים לפני ההשקה הרשמית. בכנס עצמו הכריזה אפל כי שירות iCloud הבסיסי יינתן בחינם (5GB) ויחליף את MobileMe.
תובענה ייצוגית הוגשה נגד אפל על ידי לקוחות שלא היו מרוצים מהמעבר מ-MobileMe ל-iCloud במאי 2012.

שירותים בסיסיים

שירות הענן מאפשר למשתמשים לאחסן את הגדרות המכשיר, מוזיקה שנרכשה בiTunes, תמונות וסרטונים מאלבום התמונות, אפליקציות, פתקים ותזכורות, ספרים, אנשי קשר והודעות SMS, וכן משמש פלטפורמה לשירותי דואר אלקטרוני ולוחות שנה של אפל. כל חשבון מקבל נפח אחסון של 5GB בחינם. מוזיקה, ספרים ואפליקציות שנרכשו לא יפחיתו את המקום הפנוי. כל קובץ מוזיקה שנרכש דרך iTunes מועבר אוטומטית לכל מכשיר רשום (למשל: אייפון, אייפוד או מחשב), אך קובצי מוזיקה שלא נרכשו דרך iTunes לא יגובו ב iCloud. כאשר המשתמש רושם מכשיר חדש, כל התוכן של iTunes יוכל לעבור אליו אוטומטית.

סכסוך בנוגע לשם

iCloud Communications, חברת תקשורת באריזונה, תבעה את אפל על הפרת סימן מסחרי זמן קצר לאחר שהכריזה על שירות ה-iCloud. התביעה הוגשה בבית המשפט המחוזי באריזונה ובמסגרתה נדרשה אפל להפסיק את השימוש בשם המסחרי ולשלם פיצויים כספיים. לבסוף, באוגוסט 2011, שינתה החברה מאריזונה את שמה והסירה את התביעה.
בנטלי

השנים הראשונות

בנטלי נוסדה כיצרנית מכוניות ספורט בינואר 1919, על ידי המהנדס הבריטי וולטר בנטלי (1888–1971),
המפעל הראשון נבנה בצפון העיר לונדון, ומכוניות הספורט המוצלחות של החברה זכו ארבע שנים ברציפות במירוץ "24 השעות של לה-מאן" היוקרתי (1927–1930). השפל הכלכלי הגדול של התקופה פגע בביקוש למכוניות היקרות, והחברה נמכרה ליצרנית הרכב המתחרה רולס-רויס בשנת 1931. הדגם הבולט ביותר של בנטלי בעידן רולס-רויס היה "קונטיננטל", מכונית קופה (2 דלתות) שיוצרה משנת 1952.
פולקסווגן רכשה את קבוצת רולס-רויס (כולל בנטלי), במחיר 430 מיליון פאונד, בשנת 1998. המותג רולס-רויס נמכר, תמורת 40 מיליון פאונד, ליצרנית הרכב הגרמנית BMW. 
בשנת 2003 הופסק יצור דגם ה"אזור" (Azure) הספורטיבי, והוצגה מכונית קופה חדשה - קונטיננטל GT. המכונית מונעת במנוע W12 מתקדם של פולקסווגן ומבוססת על דגם ה"פייטון" שלה. הקונטיננטל GT נמכרת בהצלחה, למרות מחירה הגבוה - כ-120 אלף פאונד (כמיליון שקל). נתונים טכניים עיקריים: מנוע בנפח 6  ליטר W12 עם שני מגדשי טורבו, הנעה כפולה, הספק מרבי של 552 כ"ס, תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.7 שניות ומהירות מרבית של 320 קמ"ש. 
המכונית מיוצרת גם בגרסת סלון (4 דלתות, הוצגה בשנת 2005), בשם "פליינג-ספר" (Flying Spur), שמחירה כ-175 אלף דולר (כ-700 אלף שקל).
בשנת 2005 הוכרז על חידושו של דגם ה"אזור", כגרסה פתוחה של מכונית הדגל של החברה, ה"ארנייג'". כמו כן הוכרזה גרסה פתוחה לקונטיננטל GT, הקונטיננטל GTC. 
בנטלי חזרה להתחרות במירוץ לה-מאן בשנת 2001, במכונית המירוץ EXP speed 8 המתקדמת עם מנוע V8 מוגדש מבית אודי. באותה שנה היא סיימה במקום השלישי, בשנת 2002 סיימה במקום הרביעי, ובשנת 2003 זכתה בשני המקומות הראשונים.
כיום בנטלי מיצרת רכבי ספורט (קונטיננטל), רכבי יוקרה (פליין סופר ומולזאן) וב-2015 חשפה בנטלי דגם SUV (בנטייאגה).
תיאורמה אגרגיום

תיאורמה אגרגיום (בלטינית: Theorema Egregium; בעברית: משפט ראוי לציון או משפט נהדר) הוא תוצאה יסודית בגאומטריה דיפרנציאלית שהוכחה על ידי קרל פרידריך גאוס ב-1828 ועוסקת בעקמומיות של משטחים. המשפט קובע כי עקמומיות גאוס של משטח יכולה להיקבע באמצעות מדידת זוויות ומרחקים על המשטח עצמו, ללא תלות באופן שבו המשטח משוכן במרחב האוקלידי המקיף אותו. לכן עקמומיות גאוס היא תכונה פנימית של המשטח. בשפה מתמטית מודרנית: עקמומיות גאוס של משטח היא אינווריאנטית תחת איזומטריה מקומית.
המשפט הוא "יוצא דופן" משום שעקמומיות גאוס של המשטח עושה שימוש ישיר באופן שבו המשטח משוכן במרחב. לכן זה מפתיע מאוד שהתוצאה הסופית אינה תלויה בשיכון שלו, ונשמרת אם מעקמים או מפתלים את המשטח.
בעוד שגאוס הראה כי תנאי הכרחי להיתכנות הפיתוח של משטח אחד למשטח אחר הוא שוויון מקומי של עקמומיות גאוס של שני המשטחים, פרדיננד מיינדינג הוכיח ב-1839 כי זהו גם תנאי מספיק (משפט מיינדינג).

יישומים אלמנטריים

לספירה בעלת רדיוס R יש עקמומיות גאוס קבועה ששווה ל-: עקמומיות גאוס מוגדרת כמכפלה של מידת העקמומיות לאורך שני צירים מאונכים (מסוימים), ובנקודה על הספירה העקמומיות בכל כיוון היא . למישור, לעומת זאת, יש עקמומיות גאוס ששווה לאפס: העקמומיות בכל כיוון היא אפס. גם לגליל יש עקמומיות אפס, משום שבכל נקודה עליו יש כיוון שבו העקמומיות היא אפס (שבו ניתן למצוא על פניו קו ישר); עקמומיות שכזו נקראת עקמומיות מדומה. כמסקנה מן התיאורמה אגרגיום נובע שלא ניתן ליצור מנייר שטוח ספירה, מבלי לקרוע אותו. לחלופין, פני השטח של כדור אינם ניתנים לפרישה אל מישור מבלי שהמרחקים על המשטח יתעוותו. בשפה מתמטית, הספירה והמישור אינם איזומטריים, אפילו לא מקומית. לעובדה זו יש חשיבות עצומה בקרטוגרפיה; נובע ממנה שלא ניתן להכין מפה מישורית מושלמת של פני כדור הארץ, אפילו לא של חלק ממנו - כל הטלה קרטוגרפית בהכרח מעוותת במקצת את הגדלים המקוריים שעל פני כדור הארץ. אכן, יישומים לגאודזיה היו אחת המוטיבציות המרכזיות של גאוס למחקריו בגאומטריה דיפרנציאלית.
הקטנואיד וההליוקואיד הם שני משטחים שונים מאוד למראית עין. למרות זאת, כל אחד מהם ניתן לעיוות רציף אחד אל השני: הם איזומטריים באופן מקומי. מן התיאורמה אגרגיום נובע שתחת העיוות הזה עקמומיות גאוס של כל שתי נקודות מתאימות על שני המשטחים היא תמיד זהה. דוגמה זו מראה שהעיוות מעקם ומסובב את המשטח, בלי ליצור קפלים או קרעים; לכן הוא גם אינו משנה את המתיחות או הלחצים בתוך המשטח.
ניתן לראות יישום של ה-Theoerema Egregium באסטרטגיה נפוצה להרמת פרוסת פיצה: הפרוסה היא משטח בעל עקמומיות גאוס אפס. עיוות של הפרוסה חייב לשמר את העקמומיות הזו. אם מעקמים כעת את הפרוסה בכיוון האופקי, נוצרת עקמומיות חיובית לאורך השפה, מה שמכריח את העקמומיות בכיוון המאונך לה להישאר אפס. הפעולה יוצרת קשיחות בכיוון המאונך לקפל, כך שקצה הפרוסה אינו יכול ליפול. אותו עיקרון מיושם לצורך הקשחת חומרים גליים, מהם המוכרים ביותר הם הקרטון והפח הגלי.
שיבויה

היסטוריה

בעקבות פתיחת קו הרכבת ימאנוטה ב-1885 החלה לעלות חשיבותה של תחנת שיבויה כמסוף תחבורה לאזור דרום מערב טוקיו ובהמשך כמרכז בעל חשיבות בתחומי המסחר והבידור. ב-1889 היא הוכרזה תחילה כעיירה במחוז מינאמי-טושימה (מ-1896 הוסב שם המחוז לטויוטאמה), ב-1909 הוכרזה כעיר, ב-1932 כרובע בטוקיו וב-1943 כרובע במטרופולין טוקיו. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-15 במרץ 1947 היא קיבלה את מעמדה הנוכחי והוכרזה כאחד מ-23 הרבעים המיוחדים של טוקיו.
אחד מהסיפורים הידועים ביותר הנוגעים לשיבויה הוא הסיפור אודות האצ'יקו, כלב שנהג לחכות בכל יום לאדונו בתחנת שיבויה והמשיך במנהגו זה גם לאחר שאדונו מת, במשך כמעט 12 שנים, מ-1923 ועד 1935. סיפורו התפרסם והוא הפך לסמל לנאמנות ביפן. לכבוד הכלב הוקם פסל בסמוך לתחנה וכיכר האצ'יקו שבה נמצא הפסל, היא כיום נקודת מפגש פופולרית באזור.
יויוגי פארק, אחד הפארקים הגדולים בטוקיו, המצוי בתחומי הרובע, היה אחד האתרים המרכזיים באולימפיאדת טוקיו ב-1964. לכבוד המשחקים הוקם בו אולם הספורט הלאומי יויוגי בתכנונו של קנזו טנגה. כמו כן, היה הפארק חלק ממסלול ריצת המרתון והתחרות ב-50 ק"מ הליכה שנערכו במשחקים.
ב-30 השנים האחרונות זוכה שיבויה לפופולריות גדולה בקרב הדור הצעיר ביפן. מספר בתי כלבו מפורסמים המתמחים באופנה נמצאים בשיבויה. במיוחד בולט שיבויה 109 שהוא מרכז קניות גדול הנמצא בסמוך לתחנת שיבויה והתפרסם כמקור לתת-תרבות הקוגאל (Kogal) וכאתר קניות מבוקש עבור צעירות הנוהות אחרי אופנת הגיארו (Gyaru).
בסוף שנות ה-90 עלה שמו של רובע שיבויה כמרכז לטכנולוגיית מידע ונקרא לעיתים בכינוי "Bit Valley".

גאוגרפיה

רובע שיגויה גובל ב-7 רבעים מיוחדים של טוקיו (מצפון בכיוון השעון): שינג'וקו, מינאטו, שינאגאווה, מגורו, סטאגיה, סוגינאמי ונקאנו.
רובע שיבויה כולל רובעי משנה שלחלקם יצא שם בזכות עצמם, כגון: דייקנימה, אביסו, הרג'וקו, הירו, היגאשי, אומוטסנדו, סנדגאיה ויויוגי.

ממשל עירוני

הרובע מנוהל על ידי אספה בת 34 חברים. נכון ל-2013 עומד בראש האספה טושיטאקה קווהארה, איש ציבור עצמאי הנתמך על ידי המפלגה הליברלית-דמוקרטית.
יעקב לבל

מוזס יעקב לבל (Moses Iacob Löbel);‏ 1824–1867, היה בנקאי, איש עסקים ועסקן יהודי חשוב בוולאכיה, מנהל סניף של חברת ביטוח והמנהל הראשון של בנק רומניה, גיסו של יעקב מרמורוש וממייסדי בנק מרמורוש, בלנק ושות', עמד בראש הוועד, שייסד את קהילת הדת הישראלית המודרנית והוביל להקמת היכל קורל של בוקרשט, יחד עם רעייתו ייסד בבוקרשט בית ספר יהודי, שנקרא על שמם.

קורות חיים

לבל נולד בבוקרשט, נסיכות ולאכיה ובשנים 1857 - 1864 היה מנהל הסניף הרומני של חברת הביטוח Aziende Assicuratrice מטריאסט. הוא קידם את נושא הביטוח במרחב הרומני ויצירת חברת ביטוח לאומית, שקמה ב-1870. לבל היה המנהל של Banque de Roumanie, שלוחה של הבנק Imperial Ottoman Bank מקונסטנטינופול.
יעקב לבל היה חבר בוועד הראשון של קהילת הדת הישראלית המודרנית, ששמה לה למטרה להקים היכל יהודי מודרני בבוקרשט. ב-16 בינואר 1866 נערכה אספה של חברי "קהילת היכל קורל של בוקרשט" ונבחר ועד הנהגה ובראשו יעקב לבל והוא הנהיג את איסוף הכספים ובניית ההיכל, אך מת ערב חנוכתו. בחנוכת ההיכל נאם הרב הצרפתי אנטואן לוי, שניהל לאחר מכן את טקסי קבורתו של יעקב לבל ושמו של לבל נחרט על לוח זיכרון בהיכל.
ג'נוארי ג'ונס

ביוגרפיה

נולדה וגדלה בעיר סו פולס שבדרום דקוטה, בת לקארן ולמרווין. משפחתה נוצרית ממוצא צ'כי, דני, אנגלי, ולשי וגרמני. נקראה על שמה של הדמות הספרותית ג'נוארי ויין מספרה של ז'קלין סוזן "Once Is Not Enough". לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון עברה ג'ונס להתגורר בניו יורק ופיתחה קריירה כדוגמנית. קיבלה את תפקידה הממשי הראשון ב-2001 בקומדיית הפשע "בנדיטס".
ג'ונס זכתה לפרסום הראשון שלה ב-2003 בזכות שני תפקידים בקומדיות המצליחות "אמריקן פאי: החתונה" בתור קנדיס אחותה של מישל פלאהרטי (אליסון הניגן) המחוזרת במהלך הסרט על ידי סטיפלר (שון ויליאם סקוט) ופינץ' (אדי קיי תומאס) ו"סדנה לעצבים" בתור ג'ינה המטופלת הסקסית בקבוצת התמיכה של המומחה לשליטה בעצבים ד"ר באדי ריידל (ג'ק ניקולסון). ג'ונס המשיכה עם תפקידים בדרמות "שלוש הלוויות של מלכיאדס אסטרדה" של טומי לי ג'ונס, בתור לו אן נורטון, ו"ריקוד מושחת 2: לילות הוואנה".
בשנת 2006 כיכבה לצד מתיו מקונוהיי בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול.  
משנת 2007 עד שנת 2015 הופיעה ג'ונס בסדרת הדרמה "מד מן", בתפקיד בטי דרייפר, רעייתו לשעבר ואם ילדיו של גיבור הסדרה דון דרייפר (ג'ון האם),
ועבור הופעותיה בסדרה קיבלה ג'ונס שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ומועמדות אחת לפרס אמי. ב-2011 שיחקה ג'ונס בסרט המתח "זהות לא ידועה" וגילמה את ליז אשתו של המדען ד"ר מרטין האריס (ליאם ניסן). באמצע 2011 הופיעה ג'ונס בסרט "אקס-מן: ההתחלה" בתור אמה פרוסט.
בשנים 2015-2018 שיחקה בסדרה הקומית "האיש האחרון בעולם".

חיים אישיים

בספטמבר 2011 נולד בנה, זנדר דיין.
מצודת בונראטי

היסטוריה

המצודה הנוכחית אשר נבנתה על חורבות של מצודות קודמות הוקמה בשנת 1425 על ידי משפחת מקנאמרה. 50 שנה לאחר מכן השליטה עברה לידי משפחת או'ברייאן שהייתה המשפחה החזקה במנסטר. הטירה החליפה ידיים מספר פעמים במהלך מלחמת האזרחים האנגלית ועברה בסופו של דבר לידי משפחה אחרת שגרה בה עד 1804. בשנים שלאחר מכן שימשה כקסרקטין של המשטרה האירית.
בשנת 1954 נקנתה הטירה על ידי הלורד גורט אשר שיפץ ושימר אותה והעניק אותה במתנה לעם האירי.

מבנה המצודה

המבנה כולל מבנה ראשי וארבעה מגדלים. המבנה הראשי כולל 3 קומות וארבעת המגדלים הם בני 6 קומות כל אחד. הכניסה לשטח הטירה הייתה באמצעות גשר מתרומם ישירות לחדר המשמר (Main Guard). הטירה מרוהטת ברהיטים מהמאות ה-15 וה-16.

הפארק העממי

פארק זה משקף את אורח החיים והסביבה באירלנד במאה ה-19. הפארק מכיל כ-20 מבנים חלקם מקוריים וחלק משוחזרים. הבתים מאובזרים ברהיטים מאותה תקופה.
יחיאל יחיאלי

יחיאל יחיאלי (יחיאלצ'יק) (ד' בשבט תרכ"ו, 20 בינואר 1866, סלונים – כ"ד בחשוון תרצ"ח, 29 באוקטובר 1937, תל אביב) היה מורה ומחנך עברי, ממייסדי תל אביב.

חייו

יחיאלי נולד בשם יחיאל יחיאלצ'יק בשנת 1866 בעיר סלונים שברוסיה (כיום בבלארוס). התחנך בחדר ובבית מדרש בעירו, אך נחשף והתקרב לתנועת ההשכלה היהודית ולתנועת חובבי ציון, והיה חבר באגודת "בני משה" מייסודו של אחד העם.
בשנת 1891 היה מבין ראשוני המייסדים של חדר מתוקן, שבו נלמדו בנוסף ללימודי קודש גם לימודים כלליים. כמו כן היה מבין מניחי הייסוד ללימודי עברית בעברית, וניהל את בית הספר היהודי בניקולייב.
בשנים 1902–1903, כשכבר היה בעל מוניטין בחינוך עברי, נדד ולימד בערים חרקוב, וילנה וקאזאן. בשנים אלה התפרסם מאמרו "גן הילדים בתור פרוזדור לחדר", אשר השפיע רבות על עיצובו של גן הילדים העברי.
הוא נשא לאשה את יונה בת יונתן שפירא מביאליסטוק, ובשנת 1904 עלו לארץ ישראל. לזוג היו שלוש בנות: שפרה יחיאלי-קפלן, חנה ומאירה. בארץ עִברת את שמו ל"יחיאלי".
בארץ ישראל שימש כמורה בבית הספר לבנות של "חובבי ציון" ביפו, שבהמשך הועבר למשכנו בנוה צדק, במקום בו שוכן כיום מרכז סוזן דלל (לאחר מותו נקראו הן בית הספר והן הרחוב שבו שכן על שמו של יחיאלי). יחיאלי חיבר מאמרים בנושאים חינוך, הוראה וספרי לימוד.
בשנת 1907 הצטרף יחיאלי לאגודת אחוזת בית, ומשפחתו הייתה בין 66 המשפחות שבנו את בתיה הראשונים של העיר תל אביב. בהגרלת המגרשים זכו במגרש ברחוב הרצל 9. יחיאלי היה חבר ועד המתיישבים, וביתו היה בית ועד למורים, סופרים ואנשי רוח של תל אביב הקטנה.
בשנת 1916 נסגר בית הספר לנערות בעקבות גירוש תל אביב; בשנת 1918 נפתח מחדש בניהולו של יחיאלי, שניהל את בית הספר עד מותו ב-1937, שאירע ממש בעודו יושב על כיסא המנהל. בן 71 במותו.
יחיאלי נקבר בבית הקברות טרומפלדור. לאחר מותו עבר ניהול בית הספר לידי בתו הבכורה, שפרה יחיאלי-קפלן. לאחר מותו נקרא בית הספר על שמו.
אכסניות המשפט

אכסניות המשפט (באנגלית: Inns of Court) הן לשכות עורכי הדין של לונדון, שבהן לומדים ליטיגטורים (barrister) את מקצוע הייצוג בבית המשפט. במקור היו אלה פאבים או בארים שבהם נפגשו עורכי הדין כדי לנהל את עסקיהם, ולשם הגיעו אלה שרצו ללמוד את המקצוע מעורכי הדין.
עם השנים הצטמצם מספר אכסניות המשפט, וכיום יש ארבע: אינר טמפל, מידל טמפל גרייז אין ולינקולנז אין, כולן בגבולה המערבי של הסיטי של לונדון, בקרבת בתי המשפט המלכותיים.
בכל אכסניה יש אולם ראשי, כנסייה, ספריות וחדרים שבהם ישנו המתמחים בתקופת לימודיהם. כיום משמשים חדרי מגורים אלה כמשרדים. האכסניות אינר טמפל ומידל טמפל, על אף היותן בשטח הסיטי של לונדון, הן רבעים עצמאיים של העיר. לגרייז אין ולינקולן אין הנמצאים ברובע קמדן אין מעמד מיוחד.
בריגנטיה

בריגנטיה (Brigantia), הידוע גם בשמות בריגיד (Bridig או Brighid), בריגיט (Brigit), בריגינדונה (Brigindona), ברייד (Bríd, Bride או Braidd) בירגאן (Brigan), בריגאנדו ( Brigandu) היא אלת מלחמה ואלת ניצחון מהמיתולוגיה הקלטית.
לימים התגלגלה דמותה לדמותה של הקדושה הנוצרית בריגיד מהמיתולוגיה האירית.
משמעות שמה "נעלה", ומקור שמה בתואר הניתן לאלה.
מספר כתובות המקודשת לאלה התגלו ברחבי בריטניה ובעיקר בבירנס שבסקוטלנד. באתר התגלה גם פסלה של האלה, שלראשה כתר, ועל חזיה מתואר ראשה של הגורגונה. האלה מחזיקה בידה חנית וגלובוס המסמל ניצחון (בדומה לתאורי האלה מינרווה מהמיתולוגיה הרומית כפי שהיא תוארה בפסלים ברחבי האימפריה הרומית).
במספר כתובות שהתגלו ביורקשייר זוהתה בריגנטיה עם ויקטוריה - אלת הניצחון הברטונית.
בכתובות שהתגלתה בקורברידג', בסמוך לחומת הדריאנוס, מצוין כי בן זוגה של בריגנטיה הוא יופטר דולקנוס.
יורי מלישב

ביוגרפיה

יורי מלישב נולד בעיירה ניקולייבסק במחוז וולגוגרד. הוא סיים בית הספר בשנת 1958, לאחר הגיוס הוא סיים בית הספר לטיסה החל בשרות בחיל האוויר הסובייטי.
בשנת 1967 יורי מלישב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. 
בשנת 1980 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז T-2 לצד ולדימיר אקסיונוב. במהלך טיסה הם ביצעו עגינה ידנית לתחנת חלל סאליוט 6.
בשנת 1984 נערכה הטיסה השנייה בחללית סויוז T-11 לצד ראקש שרמה. 
בשנת 1988 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים ועד לשנת 1991 מלישב כיהן במספר תפקידים ניהוליים במרכז הכנת הקוסמונאוטים. בשנת 1992 הוא עזב את השרות מסיבות בריאותיות.
הערצת המאגים

הערצת המאגים הוא ציורו המפורסם ביותר של ג'נטילה דה פבריאנו (1370-1427), אמן איטלקי בסגנון הגותי הבינלאומי, אשר פעל בעיקר באזור טוסקנה. את הציור הוא השלים בשנת 1423 בפירנצה, וכיום היצירה מוצגת בעיר במוזיאון האופיצי. הציור הוזמן על ידי פלה סטרוצי, בנקאי, פוליטיקאי וסופר איטלקי, כבר בשנת 1420, כאשר הגיע ג'נטילה דה פבריאנו לפירנצה. על כן, גם פלה וגם אביו, אונופריו, מופיעים בציור. 
מבחינת נושאו מתאר הציור סיפורם של שלושת המגים, שלושה חכמים או מלכים שהגיעו מהמזרח אל בית לחם כדי לסגוד לישו לאחר לידתו. סיפורם של שלושת המגים (או שלושת האמגושים) מתואר בברית החדשה בבשורה על פי מתי. כאמור, בציור משולבים גם הפטרונים שהזמינו אותו כחלק מהקהל שמלווה את המגים שמגיעים לברך את ישו.
מבחינה סגנונית, הציור אמנם מבטא בצורה מובהקת את סגנון הגותיקה הבינלאומית, אך ניכרות בו גם השפעות של אמני הרנסאנס המוקדם שפעלו בפירנצה באותה התקופה. כנהוג בגותיקה הבינלאומית הציור מכיל עומס של פרטים עיטוריים וקישוטיים, שמעניקים לו מראה עשיר ותכשיטי. כמו כן, ניתן לזהות הבדלים בין האופן בו מתוארת האצולה או הדמויות הקדושות, לעומת המעמדות הנמוכים. הדמויות הקדושות ובני האצולה מתוארים באופן לא ריאליסטי כי אם קישוטי ביותר, עם ריקוע של זהב, ללא התייחסות לפרופורציות הנכונות ומבלי לנסות לשוות להם מראה טבעי או אנושי. דמויות האצולה הן מפוארות כמעשה צורפות, מוארכות בצורה לא טבעית, ונעדרות מסה ריאליסטית. 
מצד שני, כאשר מדובר בפשוטי העם, ניכרת השפעת ההומניזם הרנסאנסי של התקופה: הדמויות הרבה יותר אנושיות וניכר ניסיון לתארן בצורה ריאליסטית יותר. דוגמה לכך היא המשרת שמתכופף לטפל ברגלי הנסיך – אפשר לראות הקצרה בתיאור שלו והתייחסות לעומק החלל ולתנוחת גופו הטבעית. גם תיאור החיות הוא נטורליסטי וטבעי יותר.
מבין ההישגים הבולטים של אמנות הגותיקה הבינלאומית ניתן למנות גם את ההתבוננות בטבע שמביאה לריאליזם תוכניתי (ולא בהכרח תיאורי) בכל מה שנוגע לחלקים הלא דתיים או אציליים של הציור. היבט זה בא לידי ביטוי ב"הערצת המאגים" של דה פבריאנו גם בחלק העליון של היצירה בו מתוארות סצנות ג'אנר של השיירה שמגיעה עם המלאכים בתיאור נוף פנוראמי. אפשר לראות בצד גם סצנות מחיי היום-יום כמו שני חיילים שעוצרים גנב. 
בפרדלות התחתונות של היצירה מתוארות "ההצגה במקדש" (מימין), "הבריחה למצרים" (במרכז) ו"הלידה" (משמאל). בסצנת "ההצגה במקדש" ניתן לזהות שוב את ההבדל באופן התיאור של האצילים למול תיאור פשוטי העם – בעוד שהאצילים מתוארים בצורה לא ריאליסטית ותוך הדגשת הפאר והאלגנטיות שלהם, פשוטי העם (הקבצנים) מתוארים בצורה טבעית ביותר. האצילים זקופים, גבוהים ומתוארים כחסרי מסה, הקבצנים שפופים, וניכר בתיאורים ניסיון לשוות להם נפחיות ונוכחות טבעית בחלל. 
סצנת הלידה היא סצנה לילית בה ניכרת השפעתו של האמן האיטלקי תדיאו גאדי בתיאור האור הבוקע מהמלאך בשמיים. המלאך הוא מקור האור ואילו הרועים תחתיו מטילים צל – דבר שהוא כלל לא מובן מאליו באמנות התקופה ומדגיש שוב את הסגנון הנטורליסטי שדה פבריאנו משתמש בו לתיאור הדמויות הפשוטות ביצירה, לצד התיאור הבלתי ריאליסטי של הקדושים והאצילים.