google/wiki40b huggingface dataset:
אוסקר גריסוולד

תחילת דרכו

גריסוולד נולד ב-22 באוקטובר 1886 בעמק רובי שבמדינת נבדה, ארצות הברית. בין 1905–1906 הוא למד באוניברסיטת נבדה, לפני שנרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הוא סיים את הלימודים ב-1910, והתגייס כלוטננט משנה לצבא ארצות הברית. בין 1914–1917 הוא הוצב בסין, לפני שנשלח לחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הוא שרת בדיוויזיה ה-84 של חיל המשלוח האמריקאי, ובין היתר השתתף במתקפת מז-ארגון. בין עד 1921 עד 1935 הוא למד במכללות צבאיות שונת ומילא תפקידי מנהל ומטה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1 ביולי 1936 הוא הוצב כנספח במטה הכללי של חיל הרגלים. ב-1 ביולי 1939 הוא הועלה לדרגת קולונל, וב-18 בספטמבר של אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-29. ב-1 באוקטובר 1940 הוא הועלה לדרגה זמנית של בריגדיר גנרל (כוכב אחד), ומונה לסגן מפקד הדיוויזיה ה-4. במרץ 1941, הוא הוצב במחנה קרופט בדרום קרוליינה. ב-5 באוגוסט 1941 הוא הועלה לדרגה זמנית של מייג'ור גנרל (שני כוכבים), ב-18 באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, וב-7 באוקטובר מונה למפקד הקורפוס ה-4.

לאחר המלחמה

ב-5 בנובמבר 1945 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-30 במאי 1946 הועבר לפקד על הקורפוס ה-4. ב-11 ביוני של אותה שנה מונה למפקד הארמייה השביעית, וב-1 בדצמבר הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-15 במרץ 1947 הועבר לפקד על הארמייה השלישית. באוקטובר של אותה שנה פרש מהצבא, בדרגה קבועה של לוטננט גנרל. הוא נפטר ב-28 בספטמבר 1959 בגיל 72.
T1 (תקן)

T1 הוא תקן לריבוב מידע בקצב 1.544 Mbps, המשמש להעברת נתונים בקו תקשורת דיגיטלי ובאיכות שרות גבוהה. הוא נפוץ בעיקר בארצות הברית וביפן. התקן המקביל באירופה נקרא תקן E1 ומהירותו 2.048 Mbps.‏ T1 הוא הקצב הנמוך ביותר שבו מטפל ציוד תמסורת SONET‏ (SDH, במקרה של E1).
הגדרתו המדויקת של T1 היא הערוץ הפיזי (גידים בכבלי טלפון) שעליו נישא הסיגנל הדיגיטלי, ששמו DS1‏ (Digital Signal 1) אך ההבחנה בין השניים היטשטשה עם השנים.
T1 הוא תקן לקווי נל"ן והשימוש שלו החל כחיבור בין מרכזיות טלפוניה. הוא מסוגל להעביר עד 24 שיחות טלפון במקביל (ללא דחיסה), כלומר רוחב פס של 1.536 מגה-ביט בשנייה. כיום משמשים קווים כאלה גם לחיבור צרכני קצה לרשת האינטרנט. בשונה מטכנולוגיות כמו ADSL או כבלים שבהן המהירות מושפעת מגורמים רבים, ב-T1 מובטחת מהירות קבועה של 1.536 Mbps להעברת נתונים דו-כיוונית, אך הקצב הגבוה המובטח כרוך גם בעלות גבוהה בהרבה משל ADSL מכיוון שיש צורך לסלול גידים נפרדים בין התקני התקשורת ואין יכולת להשתמש בכבלים או גידים אשר כבר סלולים על מנת לספק טכנולוגיות אחרות כגון טלפון קוי או טלוויזיה בכבלים.
איש קש (כשל לוגי)

איש קש או דחליל (לשון הפועל, קישוש או דיחלול) היא שיטה רטורית הנוגעת להגחכה של טענה מסוימת, על ידי הצגתה באופן לא מדויק עד כדי שתיראה עבור אחרים כלא אמינה בעליל. מתוקף כך, טיעון איש קש מוצלח, מציג את עמדת היריב כחלשה או מגוחכת ואף בכוחו להסיט דיון למחוזות לא רלוונטיים. במערכות לוגיות מסוימות, ובפרט בלוגיקה פורמלית, שיטה זו אף משקפת כשל לוגי שכן היא פוגעת ברצף הלוגי כביכול של דיון מסוים.
המונח נגזר מ"איש קש", בובה בדמות אדם, לרוב ממולאת בקש, המשמשת בדרך-כלל להפחדת ציפורים, כמטרה במטווח, מטרת הסחה, וכדומה. באופן דומה, "איש קש" הוא גם כינוי בתחומי המשפט והכלכלה למי שמשמש דמות שבחזית, בהסוואה לאדם החשוב יותר הנותר ברקע, למשל ברכישה של חברה.
גבריאל מאכט

ביוגרפיה

מאכט נולד בברונקס, ניו יורק שבארצות הברית להורים יהודים ממוצא אשכנזי. הוא בנם של סוזן ויקטוריה פוליה, אוצרת מוזיאון וארכיבאית, ושחקן הקולנוע והטלוויזיה האמריקאי סטיבן מאכט. לו שלושה אחים, ג'סי, ארי סרבין, וג'ולי.
הוריו של מאכט עברו לקליפורניה בהיותו בן חמש. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בברלי הילס, הוא החל ללמוד באוניברסיטת קרנגי מלון, שם סיים תואר ראשון בשנת 1994. במהלך לימודיו באוניברסיטה, מאכט היה חבר באחוות הסטודנטים דלתא-אפסילון.

קריירה

ב-1980 מאכט היה מועמד לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בעקבות גילום תפקידו הראשון בגיל שמונה בסרט "Why Should I Lie?" תחת שם הבמה גבריאל סוואן. ב-1991 לוהק לתפקידו השני בקריירה, תפקיד זוטר בסדרה "בוורלי הילס 90210" בתור טל וויבר.
במהלך קריירת המשחק שלו, מאכט גילם תפקידים רבים ושונים, בקולנוע ובטלוויזיה. בשנת 1998 שיחק בסרט הנעורים "הרפתקאותיו של סבסטיאן קול " בכיכובו של אדריאן גרנייה. בשנת 2001, בשעה שכיכב בסרט "מאחורי קווי האויב", מאכט העביר שבוע צילומים בים, על סיפון נושאת המטוסים האמריקאית USS קארל וינסון.
ב-2003 שיחק בסרט "השתול", ובדרמה הביוגרפית "גנבים על רמה" בכיכובו של ג'וני נוקסוויל. ב-2004 כיכב בסרט "בובי לונג" לצד סקרלט ג'והנסון. ב-2005 שיחק בסרט הטלוויזיה "Archangel" לצד דניאל קרייג. ב-2006 שיחק בסרט "שומר המדינה". ב-2007 כיכב בסרט הקומדיה הרומנטית "אמרתי לך!" לצד מנדי מור.
בשנת 2008, מאכט גילם את התפקיד הראשי בסרט אודות גיבור-העל "הספיריט", שהופק על ידי פרנק מילר על בסיס קומיקס של ויל אייזנר באותו השם. אף על פי שהסרט עצמו נחשב לכישלון מסחרי, מאכט זכה לשבחים על אופן המשחק שלו. ב-2009 שיחק בדרמה "דרך אחת לולהאלה" לצד קייט וולש. לאחר מכן, ב-2010 שיחק בסרט "על אהבה וסמים אחרים".
במהלך שנת 2010, נמסר שמאכט יגלם את התפקיד הראשי בסדרת הדרמה המשפטית "Suits" (נקראה במקור "A Legal Mind"), אשר משודרת ברשת USA. הסדרה זכתה להצלחה מסחרית ולביקורות חיוביות ביחס לתפקידו של מאכט, כאשר בחודש יולי 2017 הסדרה אף חודשה לעונה שביעית. על אף ששמו של מאכט לא מופיע בדף הקרדיטים הרשמי של רשת USA, שמו, יחד עם שמו של פטריק ג'יי אדמס, המגלם אף הוא דמות מרכזית בסדרה, הופיע תחת הכותרת "מפיקים שותפים" במהלך כתוביות הסיום של פרקי העונה ה-3 של Suits.

חיים אישיים

במהלך שנת 2004, מאכט נישא לשחקנית האוסטרלית-אמריקאית, ג'סינדה בארט.
ב-2007 נולדה בתם הראשונה בלוס אנג'לס, וב-2014 נולד להם גם בן.
מאכט הוא הידיד הטוב ביותר כבר למעלה מ-20 שנה של עמיתתו ל"Suits", שרה רפרטי, מאז שהם נפגשו לראשונה ב-1993 בפסטיבל תיאטרון ויליאמסטאון.
מאכט צמחוני, ודוגל בערכים ירוקים של קיימות.
גיתית

היאחזות נח"ל

היישוב היה אמור לקום בקיץ 1972 על אדמות ממשלה ואדמות נפקדים של הכפר עקרבה, אולם לאחר ביקורת ציבורית על שצה"ל ריסס שדות מעובדים ליד עקרבה, הקמת היישוב הושעתה. ב-24 באוגוסט 1972 לאחר שנתקבל אישור להקים את היישוב, מיהר אלוף הפיקוד רחבעם זאבי להעלות את היאחזות "נח"ל גיתית" באישון לילה על הקרקע. בעת תכנון היישוב הוא נקרא תל טל על שם הר טוויל הסמוך, אולם רחבעם זאבי העדיף את השם גיתית על שמו של כלי נגינה עתיק הנושא את אותו השם, אשר צורתו מזכירה את צורת הבקעה עליה משקיף היישוב.
במשך מספר חודשים התגוררו חיילי הנח"ל בנקודה זמנית באוהלים, ובדצמבר 1972 החלה בנייה של מבנים טרומיים בנקודת הקבע. בינואר 1973 עברה ההיאחזות לנקודת הקבע שלה ואנשי האגף לבנייה כפרית במשרד השיכון זכו להערכה על מהירות הבנייה. לגיתית נמסרו 2800 דונם של אדמות נפקדים מהכפר עקרבה. 
בנובמבר 1972 הוחל בפריצת הכביש שמחבר את גיתית למכורה וחמרה. באמצע פברואר 1973 פרסם הניו יורק טיימס את דבר סלילת הכביש תוך טענה שהכביש מיועד לממש את תוכנית אלון ושדבר סלילת הכביש נשמר בסוד. ערב יום הזיכרון תשל"ד (אפריל 1974) נהרגו חמישה מחיילי ההיאחזות בעלות רכבם על מוקש. כיום יש אנדרטה בכניסה ליישוב ובה חרוטים שמות חמשת החיילים שנהרגו על אבן, במהלך יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל הטקס מתחיל משם.

חירות בית"ר

ההיאחזות אוזרחה בדצמבר 1975 בידי משקי חירות בית"ר. היישוב קם כמושב שיתופי, צורת התיישבות שהשתנתה למושב "רגיל" מאוחר יותר. המושב סבל בראשיתו מקשיים כלכליים ובאוגוסט 1979 הודיע ארגון הקניות שלו שהוא מפסיק לספק לו אשראי בגלל חובות. בעקבות זאת קיבל המושב סיוע מהחטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית, תוך שהחטיבה מפעילה הדרכה וביקורת משקית אולם החובות של המושב המשיכו לגדול.

היישוב במאה ה-21

עד 2003 אכלס היישוב משפחות חילוניות בלבד. עקב היענות נמוכה של מצטרפים חדשים ליישוב, חברי היישוב החליטו לפתוח את שעריו גם למשפחות דתיות. כמו כן, ב-2002 הוקמה בגיתית ישיבה גבוהה, וסביבה התפתח גרעין של 7 משפחות דתיות-לאומיות שרובן אינן חקלאיות. בסוף שנת הלימודים תשס"ו התפרקה הישיבה.
גרעין המתיישבים הדתיים נשארו במקום, ובנו בו בתי קבע. נכון לשנת 2018 המושב הוא בעל אוכלוסייה מעורבת של חילוניים ודתיים, כ-100 משפחות.
(נכון לאוגוסט 2019) בעקבות כך, הבריכה המושבית פתוחה בימי שני לנשים וגברים כאחד, שלא כמו ימים אחרים בהם הזמנים מחולקים לשעות.
החקלאים במושב מגדלים תאנים, ענבים וכ-200 דונם תמרים במטע שיתופי ו-400 דונם בבעלות פרטית של מספר חברים. כמו כן קיימים בו לולים לגידול פטמים.
חקלאות ימית

חקלאות ימית היא סוג של חקלאות, שמתמקד בניצול אזורים המוצפים במים לגידול צמחייה ובעלי חיים. אחד הגידולים הימיים הנפוצים כיום הוא גידול דגים.
כ-2,600 חוות דגים ימיות בעולם. איטליה ונורווגיה נחשבות ליצרניות הגדולות של ציוד גידול דגה. החוות המיוצרות כיום מיועדות לחוות במפרץ סגור (מוגן סערה). תקנות חדשות בעולם מחייבות העברת כלובים ממפרצים אל הים הפתוח. גם הגופים הירוקים, תובעים איסור הקמת החוות במפרצים סגורים, עקב הנזק האקולוגי הנגרם במפרץ. תקנות חדשות בארצות-הברית מחייבות למקם חוות במרחק של 4.5 עד 300 ק"מ מהחופים. בקנדה הארגונים הירוקים נאבקים לפינוי החוות אל הים הפתוח.

חקלאות ימית בישראל

במשך כשמונים שנה עסקו חלוצים עבריים בדיג במימי הים התיכון, הים האדום ובאגמים החולה והכנרת ובגידול בבריכות דגים חפורות באדמה במרחק רב מהימים. גם מכלי גידול הונחו על האדמה, בסוגים מסוגים שונים ועד לפיתוחן של "חוות דגים בכלובים" המונחים בים ליד החוף (באילת ומאוחר יותר באשדוד). 
בישראל צורכים 70,000 טון דגים בשנה, מהם 40% מסופקים על ידי גידול מקומי בבריכות דגים עם מים מתוקים ומדיג בימים ו-60% מיובאים. 
ישראל, הענייה במים מתוקים-שפירים, הייתה אחת המדינות הראשונות בחלק זה של העולם שהחלה לנצל מי ים לגידול מיני דגים ויצורים ימיים אחרים  בעלי ערך חקלאי-כלכלי. תחילת החקלאות הימית בישראל הייתה כבר בתקופת היישוב בשנות עשרים של המאה העשרים שהתפתחה מדיג לגידול דגים במים מתוקים בבריכות ומכלים ביבשה, לא באגמים. בשנת -1970, במסגרת "החברה לחקר ימים ואגמים בע"מ" (חיא"ל), הוקם באילת "מרכז לאומי לחקלאות ימית" (מלח"י). המרכז עוסק בפיתוח טכנולוגיית חקלאות ימית בבריכות ביבשה. שם, מנוצלים מי הים לגידול זני דגים ואצות, צדפות, סרטנים וקיפודי ים.
במהלך השנים התנהל ויכוח בין חברות שהפעילו חוות גידול דגים ב"כלובים" במי הים האדום, לבין גורמים שונים, לגבי מידת הנזק האקולוגי, אשר נטען כי נגרם על ידי "כלובי גידול" אלה, לעולם החי והצומח במימי מפרץ אילת. לאחר ויכוחים, קמפיינים תקשורתיים של הצדדים ודיונים רבים ברשויות השלטון, הוחלט בשנת 2005 על פינוי והעברת כלובי הדגים אל הים התיכון והחוות הועברו לנמל אשדוד.
העברה לנמל אשדוד לא סיימה את הוויכוח. עלו טענות כי הגידול מזדהם משפכים של מפעלי הכימיה והדלקים, אם כי משרד הבריאות טוען כי רמת הזיהום במקום עומדת בתקן.

מערכות גידול

ישנן כמה מערכות גידול לגידול דגים, אך העיקריות הן כלובי דגים וברכות דגים (כמו באילת). 
המערכת גידול עשויה מכלובי דגים המונים בשרשרת של 5-6 כלובי דגים, המעוגנת בנקודה אחת. במערכת כלובים זו גדלה להקת דגים. כל כלוב רשת מכיל כ-10,000 דגים ובמשקל ממוצע של חצי קילוגרם, מדובר ב-5 טון לכלוב. 
על פי תחזית מזג אוויר בתנאי סערה מערך הכלובים "צולל" לעומק המספיק למניעת נזק גלי ים ומתרומם לציפה בקו המים עם שוך הסערה. השליטה על הצלילה והציפה נעשית מרחוק.
המערכות לגידול דגים בברכות הנה מעט מורכבת ממערכת הכלובים, בשביל להפעיל ברכות דגים לשיווק ריווחי יש לגדל את הדגים בגידול אינטנסיבי, תחזוקה רבה, להרבות בפילטרים (כגון, פילטר ביולוגי, מקציף חלבונים, פילטר מכני, אגן שיקוע, חיטוי המים ועוד) ובקרה מתמשכת על כל הנעשה בברכה.
למרות כל החסרונות, אפשר לעשות טיפולים לדגים (כשהם חולים אז אפשר לעצור את המים ולהכניס תורפה ובסיום הטיפול להזרים את המים), בקרה על גידול הדגים, השיווק קל יותר(הוצאת הדגים מהברכה לצורך שיווק הדגים) ועוד.
ליל השועל

עלילת הספר

עלילת הספר מתרחשת בשנת 1944. במהלך תרגיל נחיתת סער אמפיבית שקיימו בעלות הברית בחופי סלפטון סנדס תקפו בהפתעה טרפדות גרמניות מספר ספינות בריטיות ואמריקניות וגרמו למותם של כ-600 חיילים. בעקבות התקיפה נעדר קולונל יו קלסו מחיל ההנדסה הקרבית של צבא ארצות הברית. קלסו הוא אחד מאותם קצינים שהופקדו על תכנון פלישת בעלות הברית לאירופה. כאשר נודע כי קלסו ניצל ונסחף לחופי האי ג'רזי המצוי תחת הכיבוש הנאצי מתעצמת הבהלה עשרות מונים. בריגדיר גנרל דוגל מונרו, המפקד על מחלקה ד' במנהלת המבצעים המיוחדים, מטיל על איש המבצעים הטוב ביותר שלו, הקולונל הארי מרטינו, לחלצו ואם לא ניתן לעשות כן אזי להתנקש בחייו במטרה להבטיח כי המידע שברשותו לא ייפול לידי הגרמנים.

עיבודים לקולנוע

הספר עובד גם לסרט קולנוע משנת 1990, ומככבים בו מייקל יורק וג'ורג' פפארד כהארי מרטינו.
הרכבת התחתית של דניפרו

הרכבת התחתית של דניפרו (באוקראינית: Дніпровський метрополітен - "דניפרובסקיי מטרופוליטן") היא מערכת הסעת המונים הפועלת בעיר דניפרו מאז שנת 1995. 
מערכת הרכבת תחתית בעיר נבנתה בין השנים 1982–1995, ונפתחה לתנועה ב-29 בדצמבר 1995. מאז לא נערכו עבודות להרחבת המערכת למרות תוכניות שנוסחו לשם כך. המערכת כוללת קו אחד תת-קרקעי באורך כולל של כ-7.1 ק"מ ולאורכו שש תחנות. כל התחנות למעט אחת נמצאות בעומק של 20 מטר לפחות. משך הנסיעה הכולל בקו הוא כ-14 דקות. ברוב שעות היום הרכבות נעות בתדירות  של 10 - 16 דקות, ובשעות עומס התדירות עולה ל 4 – 7 דקות. ביממה נוסעים ברכבת כ-20 אלף איש בממוצע.
אתר הנופש יוניברסל אורלנדו

אתר הנופש יוניברסל אורלנדו (באנגלית: Universal Orlando Resort) הוא אתר נופש באורלנדו במדינת פלורידה שבארצות הברית, בו מצויים שני פארקי שעשועים: אולפני יוניברסל פלורידה ואיי ההרפתקאות, אזור קניות והסעדה בשם יוניברסל סיטיווק ושלושה מלונות. האתר נמצא בבעלות משותפת של NBC וקבוצת בלקסטון.
אתר הנופש יוניברסל אורלנדו הוא המתחם הגדול ביותר בבעלות חברת פארקי השעשועים של אולפני יוניברסל, ואתר הנופש השני בגודלו באורלנדו (שני לאתר הנופש וולט דיסני וורלד).

היסטוריה

הראשון שבפארקים השעשועים של אתר הנופש - אולפני יוניברסל פלורידה פתח את שעריו ב-7 ביוני 1990. בשנת 1999 הורחב הפארק והפך לאתר נופש של ממש כאשר נוספו פארק השעשועים איי ההרפתקאות, יוניברסל סיטיווק ושלושת המלונות של אתר הנופש (מלון רויאל פסיפיק, מלון הארד רוק ומלון מפרץ פורטופינו)- במטרה להתחרות באתר הנופש דיסני וורלד הסמוך.
בתחילת דרכו נקרא אתר הנופש "Universal Studios Escape" ("הבריחה אל אולפני יוניברסל") אולם בתוך זמן קצר שונה לשם הנוכחי.

יוניברסל סיטיווק (אנ')

יוניברסל סיטיווק הוא מתחם חנויות, מסעדות ומועדוני לילה, שנבנה בין הפארקים על שטח מגרשי החניה של פארק השעשועים אולפני יוניברסל פלורידה (בסמוך נבנו שני מבני מגרשי חנייה רב קומתיים). מתחם זה נבנה על מנת להתחרות במתחם דאונטאון דיסני הסמוך.
כף ברקס

גילוי הכף

הכף התגלה לראשונה ומופה על ידי אניית צי ארצות הברית גליישר ב-31 בינואר 1962.

מקור השם

הכף נקרא על שם סרן ארנסט ברקס (Ernest Burks) מחיל הים האמריקני, טייס מסוק בכיר על האנייה גליישר והאדם הראשון שצעד על הכף.

תחנת רוסקאיה

ברית המועצות הקימה על הכף בשנת 1980 את תחנת המחקר רוסקאיה. התחנה נסגרה בשנת 1990.

לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 194
• David G. Ainley, The Ad lie Penguin: Bellwether of Climate Change, P 78
• D.A. Tkacheva, E.V. Mikhalsky, N.M. Sushchevskaya, E.L. Kunakkuzin, S.G. Skublov, S.A. Sergeev,  Mountain Age and Geochemistry of the Cape Burks Gabbroids (Russkaya Station Area, West Antarctica),  Geokhimiya, 2018, No. 7, 2018, DOI: 10.1134/S001670291807011X
• E. V. Abakumov, Particle Size Distribution in Soils of West Antarctica,  ISSN 10642293, Eurasian Soil Science, 2010, Vol. 43, No. 3, pp. 297–304, DOI: 10.1134/S1064229310030075, See P. 298
מגדל אפק

מגדל אפק (נקרא גם מגדל צדק) הוא מצודה ושריד יישוב קדום באותו שם, המזוהה עם תל אפק (אנטיפטריס) הסמוך. מגדל אפק נמצא מוקף על ידי שרידי הכפר הערבי מג'דל יאבא ששכן במקום עד מלחמת העצמאות. לאחר המלחמה ישבו במקום עולים חדשים. כיום הוא נמצא בתחום השיפוט של העיר ראש העין.

היישוב הקדום

המצודה חולשת על "מעבר אפק" שהוא מעבר צר בדרך הים (Via Maris) שהובילה ממצרים דרך ארץ ישראל לארם נהריים. מעבר דרך הים במישור הצר בין תל אפק למגדל אפק היה נחוץ כדי לעקוף את נחל הירקון וכן את הביצות והנחלים של אזור השרון. בתקופת בית שני היה במקום יישוב יהודי בשם מגדל אפק שנהרס על ידי הרומאים בזמן המרד הגדול בשנת 67.

תולדות המצודה

בתחילת המאה ה-12, בממלכת ירושלים, הוקמה במקום מצודה בידי משפחת איבלין בשם "מיראבל" (Mirabel - יפה נוף) על שום הנוף היפה הנשקף משם. בשנת 1187 נכבשה המצודה בידי המוסלמים. במבצר זה התבצר צבא המלכה מליסנדה שהונהג על ידי סניור רמלה כאשר מליסנדה ובנה בלדווין השלישי נלחמו על כס המלוכה. בלדווין השלישי ניצח, סניור רמלה גלה מהארץ ומליסנדה התבצרה במצודת העיר ירושלים. בשנת 1191 במסע הצלב השלישי נהרסה המצודה על ידי המוסלמים אך נבנתה בידי הממלוכים.
על משקוף אחד החדרים חקוקה כתובת ביוונית: "המרטיריון של הקדוש קיריקוס". אבן זו נלקחה כנראה ממקום אחר ושימשה כאן בשימוש משני. מרטיריון הוא מקום זיכרון למרטיר (קדוש מעונה). לפי המסורת הנוצרים היה קיריקוס ילד בן שלוש שנהרג על אמונתו בימי הקיסר דיוקלטיאנוס בסוף המאה ה-3 לספירה. הכתובת היא מהמאה הרביעית-חמישית לספירה.
ויקטור, נסיך נפוליאון

ביוגרפיה

ויקטור נולד ב-18 ביולי 1862 בפאלה רויאל, פריז, בתקופת שלטונו של קרובו נפוליאון השלישי, ובזמן לידתו הוא היה השלישי בסדר הירושה לאחר נפוליאון הרביעי ואביו. הוריו היו הנסיך נפוליאון בונפרטה ומריה קלוטילדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ואדליידה מאוסטריה. בשנת 1870 התפטר נפוליאון השלישי בעקבות המפלה במלחמת צרפת-פרוסיה, והוקמה הרפובליקה הצרפתית השלישית. בשנת 1879 נהרג נפוליאון הרביעי, ובצוואתו הוא מינה את ויקטור ליורשו, ובעקבות כך הפך לראש בית בונפרטה, מה שיצר קרע גדול בינו לאביו. במאי 1886 גירשה הרפובליקה הצרפתית את הנסיכים של השושלות השלטוניות הקודמות, ובעקבות כך יצא ויקטור לגלות בבלגיה.
בעת מותו של נשיא צרפת, פליקס פור במהלך פרשת דרייפוס, ניסו מספר סיעות פוליטיות לנצל את המצב, והנסיך ויקטור הודיע ​​למשלחת מהוועד האימפריאליסטי שיפעל להחזרת הקיסרות הצרפתית כאשר ירגיש שהזמן מתאים לכך. כדי להשיג זאת, הוא הודיע ​​שהוא יעמיד את עצמו בראש התנועה עם אחיו, הנסיך לואי, שנלחם לצדו ואמר שהוא "ינהיג את הכוחות הבונפרטיסטים בהתאם ליוקרתו ולכשרונותיו הצבאיים ובהתאם לדרגתו בצבא הרוסי". פיליפ, דוכס אורליאן, התובע היריב לכס המלוכה, החזיק גם הוא כוחות זמינים אשר היו מוכנים לחצות את הגבול הצרפתי באותו זמן כמו הכוחות הבונפרטיסטים. בסופו של דבר, ההתפרצות הצפויה בצרפת לא התגשמה, והרפובליקה השלישית שרדה את אחד המשברים החמורים ביותר שלה.
ב-3 במאי 1926 מת ויקטור בבריסל, ובנו לואי, נסיך נפוליאון ירש את תאריו ואת ראשות בית בונפרטה.
מבצע נערי החוף

רקע למבצע

מלחמת לבנון השנייה נפתחה בחטיפת חיילי צה"ל על ידי חזבאללה והפגזת יישובי הגליל המערבי על ידיו. ההפגזות התעצמו ככל שהחריף העימות, כאשר חזבאללה יורה כ-120 רקטות ליום בממוצע, ובשיא מעל ל-250 רקטות ביום. סה"כ נורו 3,970 רקטות. המבצע עצמו הוצע למפקד האוגדה תת-אלוף גל הירש אחרי שביקש לשלוח את אנשי מגלן לשמורת טבע באזור בינת ג'בייל. מפקד היחידה סא"ל אליעזר טולדנו ואנשי המטה שלו הציעו להירש את "נערי החוף" כתוכנית חלופית. המבצע אושר על ידי מפקד האוגדה גל הירש, הובל על ידי סגן מפקד היחידה רס"ן עמוס הכהן, והוטל על פלגת המבצעים המיוחדים ביחידה בפיקודו של סרן יובל גז.

מהלך המבצע

לוחמי מגלן נחתו באזור ראס-ביאדה. צוותי סדיר ומילואים של מגלן פוזרו לכל אורך גזרת לבנון ועסקו בציד משגרי קטיושות וגראדים, בעודם מוסווים היטב בעומק השטח. לוחמי מגלן "צדו" את המטרות באמצעות הכוונה של חימוש מדויק. הכוחות נמנעו מפגיעה נקודתית במחבלי חזבאללה, על מנת לא לחשוף את מיקומם תמורת מטרות בעלות חשיבות נמוכה. במהלך המבצע הכוחות השמידו כ-150 מטרות איכות (מפקדות, משאיות, תחמושת ותשתיות), בהן כ-40 משגרי רקטות. משגרי הרקטות היו המשגרים הקטנים, הפשוטים והזולים, אלה שחיל האוויר לא יכול היה לפגוע בהם. כך מבצע נערי החוף היווה מעין מבצע משלים למבצע משקל סגולי, ולפעילות חיל האוויר במהלך המלחמה. חלק מהמטרות הושמדו באמצעות מודיעין שנוצר לפני ובמהלך המלחמה, בעוד שחלק מהמטרות הושמדו לאחר שכוחות מגלן זיהו אותן בשטח. פעם אחת בוצע חילוף כוחות, הם קיבלו אספקה של מים, מזון וסוללות.

תוצאות המבצע

המבצע נחשב למוצלח במיוחד, בשל העובדה כי הושגה פגיעה קשה ביכולתו של ארגון החזבאללה לפגוע בעורף הישראלי, זאת באמצעות השמדת כ-40 משגרי רקטות. ההערכה היא שהמבצע הוביל להפחתה בכ-40 אחוז את הירי תלול המסלול לאזור נהריה ועכו. "מגלן הצליחה לעשות בכמה ימים מה שחיל האוויר לא הצליח לעשות בתוך שלושה שבועות", אמר אחרי המלחמה קצין בכיר מאוד, בעצמו בוגר יחידה מובחרת. יחידת מגלן קיבלה ציון לשבח יחידתי מאלוף פיקוד המרכז על פעילותה במלחמה.
יורי ז'לודקוב

ביוגרפיה

יליד לנינגרד. בגיל ארבע, עברה המשפחה לעיר פטרהוף.
ב-1976 התקבל למכון לתרבות הגוף על שם לסגאפט, שסיים בשנת 1997. בשנת 1999 היה חבר ברשימת המועמדים של מפלגת LDPR לבחירות הפרלמנטריות באותה שנה.

קריירת משחק

הוא שיחק בליגת הילדים המחוזית של ילידי שנת 1958. ב-1971 הקבוצה זכתה בטורניר האזורי. אז המאמן ויקטור סמאגין הזמין את ז'לודקוב להתאמן בבית הספר לכדורגל של מועדון "זניט". בסוף 1976 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הסובייטית השנייה במדי דינמו לנינגרד והוא בן 17. שנתיים מאוחר יותר, לאחר השירות הצבאי, קיבל את הזמנתו של המאמן הראשי של ספרטק מוסקבה קונסטנטין בסקוב וכתב הצהרה בדבר מעברו, אבל בסופו של דבר המאמן הראשי של "זניט" יורי מורוזוב הצליח לשכנע את ז'לודקוב לעבור לקבוצה שלו. במדי זניט הוא זכה באליפות ליגת העל הסובייטית בכדורגל בעונת 1984 וגם הגיע לגמר הגביע הסובייטי בכדורגל, שהייתה לעונת השיא שלו בקריירה.
בסוף 1985 זומן לורדר ברמן הגרמנית, אבל המעבר לא התרחש בשל סירוב ועדת הספורט הממשלתית. בסוף שנת 1989, יחד עם מנהל קבוצת "זניט" דוד אפטר ז'לודקוב נסע לשוודיה. הוא כבר היה בגיל מכובד למדי עבור שחקן - בשנת 1990 הוא חגג 31 שנים. עם זאת, זה לא מנע ממנו מלנסות את מזלו באליפות אחרת והוא חתם למשך שנה במועדון מהליגה שנייה "אסטרסונד", אלא שההצלחה לא האירה לו פנים - החלוץ הופיע ב-16 משחקים אך לא הבקיע אף שער ובסופו של דבר הוא חזר לזניט.
בסוף 1991 יצא לישראל, שם הוא שיחק במכבי נתניה. בשנים 1993–1995 שיחק בקבוצת KaIK מהעיר קסקינן בפינלנד. מאוחר יותר, יחד עם ולדימיר דולגופולוב שיחק במועדון הארמני "קפאן-81" ולבסוף בגיל 37 הודיע שהוא מסיים את קריירת המשחק שלו.

קריירת אימון

ב-2006 הצטרף לצוות האימון של קבוצת פטרוטרסט. בשנת 2007, לאחר התפטרותו של סרגיי דמיטרייב מאימון "דינמו" סנקט פטרבורג, מונה ז'לודקוב למחליפו.
במשך תקופה מסוימת אימן את קבוצת הילדים "זניט-84".

סגנון משחק

הוא היה בעל יכולת לבעוט חזק מאוד ברגלו השמאלית והיה מבקיע שערים רבים מבעיטות חופשיות.
יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בוסטון)

ראשית חייו

נולד בפרוז'ני (כיום בבלארוס), בי"ב באדר ה'תרס"ג (1903), לרב משה סולובייצ'יק, בנו של רבי חיים מבריסק ולאשתו, הרבנית פסיה סולובייצ'יק. מצד אימו היה נכדו של רבי אליהו פיינשטיין, רבה של פרוז'ני, ומחבר הספר "הליכות אליהו".

על החוויה של ילדות בצל לימוד התורה בשנים אלו הוא סיפר בספרו "וביקשתם משם":
"כד הווינא טליא, נער גלמוד ובודד הייתי. פחדתי את העולם. קר וזר היה לי העולם. נדמה היה לי כאילו הכול לועג לי. ברם, חבר אחד היה לי והוא, אל תצחקו לי, הרמב"ם. איך התיידדנו ? פשוט נפגשנו!

...שיעוריו של אבא היו ניתנים בטרקלין של בית סבא, שם עמדה מיטתי. דרכי הייתה לשבת במיטתי ולהאזין לדברי אבא. אבא מרי דיבר תמיד על אודות הרמב"ם... אבא מרי היה אומר, כמעט בתלונה על הרמב"ם: "אין אנו מבינים לא את הסברה של רבינו ולא את אופן ביאורו את הסוגיה"... "הראב"ד בהשגותיו צודק"...

אני עשיתי אוזני כאפרכסת והייתי מאזין אל דבריו. לא הבנתי אף מילה אחת בנוגע לעניין המדובר. ברם רושם כפול התרקם במוחי התמים והצעיר. א) הרמב"ם מוקף מתנגדים ו"אויבים" הרוצים לעשות לו רע. ב) המגן היחידי הוא אבא מרי, לולא אבא מי יודע מה היה קורה לרמב"ם...

לאט לאט פגה המתיחות. אבא צעד בעוז ובגבורה. סברות חדשות בקעו ועלו, הלכות נוסחו והוגדרו בדייקנות נפלאה. אור חדש זרח. הקושיות נתיישבו, הסוגיה נתפרשה, הרמב"ם יצא כמנצח.... הייתי קופץ ממיטתי ורץ מהר לחדר אמי ובשורה מרנינת לב בפי:"אמא, אמא, רמב"ם צודק, הוא ניצח את ראב"ד, אבא עזר לו, כמה נפלא הוא אבא".
בין השנים 1913–1920 גדל בעיירה חסלביץ', שהייתה בה קהילת חסידי חב"ד גדולה ובה שימש אביו כרב העיירה. בתקופה זו החל אביו ללמדו באופן אישי, לאחר שמלמדו, שהיה חסיד חב"ד, הרבה ללמד אותו את ספר התניא והזניח את לימודי הגמרא. השינוי אירע לאחר שאמו הבחינה שבנה איננו מתקדם בלימודו, וקבלה על כך לחמיה. מפירות לימוד משותף זה יצא הספר 'חידושי הגר"מ והגרי"ד על סדר קדשים'. בשנת בר המצווה שלו שלח לסבו, ר' חיים מבריסק, מחברת עם חידושי תורה שחידש, שהתרשם מאד מחידושיו וצפה לו עתיד מזהיר. הגרי"ד התייחס לאביו כמורו היחיד, וב-1960 כתב עליו כך: "כל ידידי... יודעים, שהיה לי רב מובהק, אבא מרי ז"ל. הרבה תורה למדתי מפיו. עדיין אני ניזון מתורתו...".
הגרי"ד לא למד בצעירותו לימודי חול פורמליים, אך קרא בעקבות אמו את ספריהם של המשכילים אלכסנדר פושקין, חיים נחמן ביאליק, הנריק איבסן ואחרים. השפעת הספרות על כתביו ניכרת לא רק בסגנונם הלירי של כתביו המחשבתיים, אלא גם בציטוטים וברפרנסים ספרותיים שבהם הוא משתמש רבות.
בסוף שנות העשרה שלו רכש בצורה מרוכזת השכלה ברמת גימנסיה ובגיל 22 החל ללמוד באוניברסיטת ברלין. לפי עדותו, שהשתמרה בתיקו האישי בברלין, למד עוד קודם לכן באוניברסיטת ורשה. באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברלין למד פילוסופיה, מתמטיקה, פיזיקה ופסיכולוגיה (לפי עדות גיסו פרופ' הנרי ליסמן). אולם, בעיקר למד פילוסופיה, תוך התמקדות בניאו קאנטיאניזם, וב-1932 קיבל את הדוקטורט, שאותו כתב על משנתו של הפילוסוף היהודי-הגרמני הרמן כהן. שנה אחת למד גם בבית המדרש לרבנים בברלין, ובו התוודע לשיטת "תורה עם דרך ארץ" של הרש"ר הירש. הוא פיתח יחס חם לראש הסמינר, הרב יחיאל יעקב ויינברג, בעל שו"ת "שרידי אש". הגרי"ד גם התקרב לרב חיים הלר, בו ראה את אחד מרבותיו המובהקים.