google/wiki40b huggingface dataset:
משפט מייהיל-נרוד

בתורת השפות הפורמליות, משפט מייהיל-נרוד הוא משפט אשר מספק אפיון של מחלקת השפות הרגולריות ומסייע להבנת המבנה של האוטומט המינימלי אשר מקבל אותן. המשפט נקרא על שם אניל נרוד וג'ון מייהיל אשר הוכיחו אותו בשנת 1958.

ניסוח פורמלי

המשפט מתבסס על יחס שקילות המוגדר בצורה הבאה: בהינתן שפה  מעל אלפבית , היחס  מוגדר מעל  בצורה הבאה:  אם ורק אם לכל  המילים   שייכות שתיהן לשפה  או ששתיהן אינן שייכות לשפה . מילה שאינה מקיימת תנאי זה נקראת מילה המפרידה או זנב מפריד בין  .
משפט נרוד אומר כי מספר המצבים המינימלי באוטומט סופי דטרמיניסטי אשר מקבל את  הוא כמספר מחלקות השקילות של . בפרט, אם קיימות אינסוף מחלקות שקילות לא קיים אוטומט שכזה, ולכן השפה אינה רגולרית. המשפט גם מתאר את מבנה האוטומט המינימלי המקבל את השפה במקרה שמספר מחלקות השקילות הוא סופי, ומספק דרך קונסטרוקטיבית לבנות אוטומט כזה במקרה שמחלקות השקילות ידועות לנו: מצבי האוטומט יהיו מחלקות השקילות (כשהמצב ההתחלתי הוא ), המצבים המקבלים יהיו מחלקות שמיוצגות בידי מילים השייכות לשפה  ופונקציית המעברים של האוטומט תוגדר על ידי  (קל להראות כי פונקציה זו מוגדרת היטב).

שפה רגולרית

עבור שפת כל המילים שאורכן זוגי (כולל אורך אפס), קיימות עבור היחס  בדיוק שתי מחלקות שקילות - מחלקה אחת היא קבוצת כל המילים מאורך זוגי, והמחלקה השנייה היא קבוצת כל המילים מאורך אי זוגי. כדי לראות זאת די לשים לב כי אם הזוגיות של אורך המילים  זהה, היא נותרת כזו גם כאשר מוסיפים לשתיהן סיפא  כלשהי. לכן, עבור כל שתי מילים בעלות זוגיות זהה מתקיים היחס . (ועבור מילים בעלות זוגיות שונה, לא מתקיים היחס).
מכאן ניתן גם ללמוד שהאוטומט המינימלי שמקבל את השפה מכיל שני מצבים, שהראשון שבהם הוא מקבל, והאוטומט מחליף מצב עם כל אות שהוא קורא.

שפה שאינה רגולרית

ישנן מספר הוכחות לכך שהשפה  אינה רגולרית. הוכחה המתבססת על משפט נרוד מראה כי עבור היחס  קיימות אינסוף מחלקות שקילות. לשם כך אין צורך למצוא את כל מחלקות השקילות או לכתוב אותן במפורש, אלא די להציג קבוצה אינסופית של מילים כך שאין שתי מילים מתוכה הנמצאות באותה מחלקת שקילות.
בהקשר של השפה הנוכחית, קבוצה כזו היא למשל . כדי לראות זאת די להראות כי עבור  שרירותיים השונים זה מזה,  ו- אינם שייכים לאותה מחלקת שקילות - כלומר, קיימת מילה  שמפרידה בינן. דוגמה למילה  שכזו היא , שכן  ואילו .

רעיון ההוכחה

אם מספר מחלקות השקילות של  הוא סופי, האוטומט שהוצג לעיל שמצביו הם מחלקות השקילות של  מקבל את . כדי לראות זאת די להוכיח באינדוקציה כי לאחר קריאת המילה  האוטומט יגיע למצב . מכיוון שהמצבים המקבלים הוגדרו בתור המחלקות שמיוצגות על ידי המילים ששייכות לשפה, ומכיוון שאם במחלקה יש מילה השייכת לשפה כל המילים בה שייכות לשפה, הדבר מבטיח את נכונות האוטומט.
מינימליות מספר המצבים של האוטומט הזה מתבססת על שימוש ביחס שקילות נוסף. בהינתן אוטומט כלשהו , היחס  מתקיים עבור כל שתי מילים שקריאתן מביאה את האוטומט לאותו המצב. מספר מצבי האוטומט  הוא לפחות כמספר מחלקות השקילות של היחס , כי לכל מצב שניתן להגיע אליו באוטומט ניתן להתאים מחלקת שקילות שנציגתה היא מילה שמביאה את האוטומט למצב זה.
אם  היא שפה רגולרית ו- אוטומט כלשהו עבורה, ניתן להראות כי היחס  מעדן את היחס , כלומר . מכך נובע שמספר מחלקות השקילות של  קטן ממספר מחלקות השקילות של  - בפרט, הוא סופי, ומספר מצבי האוטומט שמושרה על ידי  קטן או שווה למספר מצבי האוטומט .
האבחנה לפיה  נובעת מכך שאם  אז לאחר קריאת שתי המילים יגיע האוטומט  לאותו מצב, ועל כן לכל סיפא  שקורא האוטומט לאחר מכן הוא יגיע גם כן לאותו מצב. כלומר, האוטומט יחזיר תשובה זהה על  ועל  לכל , ועל כן .
גלדיאטור (קאלארק)

פראיטור האימפריה

כאשר קבוצת אקס-מן נקלעה לעימות עם אימפריית השי'אר בנוגע לכוח הפניקס, כפי שמתואר בסיפור "אקס-מן: סאגת הפניקס האפלה", קאלארק נלחם בהם תחת שלטונו של הקיסר ד'קאן, ותחת שלטונה של ממשיכתו, הקיסרית לילנדרה נרמאני. בהמשך, קאלארק עוזר לאקס-מן נגד מספר שומרי משמר עריקים ששירתו תחת בוגד, לורד סאמדר.
בשעה שרדף אחרי קבוצה של גזע הסקרול משני הצורה, קאלארק הגיע לכדור הארץ והתקיף בטעות את ארבעת המופלאים. בעזרתם של ספיידרמן וקפטן אמריקה, הקבוצה העריקה נחשפת ונלכדת. בינתיים, דת'בירד אחותה של לילנדרה מארגנת הפיכה והופכת לקיסרית החדשה. היא פוקדת על קאלארק לעמוד בראש המשמר המלכותי כדי לעצור את קבוצת פיראטי החלל סטארג'אמרס ואת קבוצת גיבורי-העל אקסקליבר, אך היא מורה על נסיגה ברגע שמתגלה כי כוחות המורדים מונהגים בידי לילנדרה. באירועי "מבצע סופה גלקטית", קאלארק נכנס לעימות נוסף עם האקס-מן כאשר נשלט בידי סקרול שהתחזה לצ'ארלס אקסבייר ונתקל במספר מחברי האוונג'רס בעת המלחמה בין הקרי והשי'אר.
בשעה שרבים מגיבורי-העל נעלמים לאחר הקרב הסופי נגד אונסלות', לילנדרה (שנטלה מחדש את השליטה על הקיסרות) פוקדת על קאלארק וכוחות המשמר המלכותי להגן על כדור הארץ. הוא עוזר לאקס-מן בזמן התקפתו של גלקטוס. לאחר ניסיון התנקשות בקיסרית לילנדרה, קאלארק משחק תפקיד חשוב כאשר כדור הארץ הופך לכלא בין-גלקטי.

תחת שלטונו של וולקן

קאלארק מקבל פקודות לעצור את וולקן הכובש, שמבקש להשמיד את אימפריית השי'אר כנקמה על כך שהקיסר ד'קאן רצח את אמו של וולקן. קאלארק לוכד את וולקן ומביאו למתקן כליאה. אולם, סוכן שי'אר שמעוניין בחזרה לימים שתחת שליטתו של ד'קאן משחרר את וולקן וביחד עם דת'בירד מנהלים הפיכה להפיל את שלטונה של לילנדרה. וולקן הופך לקיסר הבא של אימפריית השי'אר, וקאלארק אינו מחבב אותו אך מחויב לפעול לפי פקודותיו. וולקן מבסס את שלטונו על השי'אר ולוכד את קבוצת סטארג'אמרס. הוא מתחיל להרחיב את האימפריה, מה שמוביל למלחמה עם גזע הקרי. כאשר וולקן פוקד על קאלארק להרוג את לילנדרה, זה האחרון נוטש את עמדתו ומגן עליה. במהלך ניסיון להשיבה לכס השלטון, מתנקשים בחייה. וולקן נהרג בקרב עם מנהיג הבלתי אנושיים, חזיז שחור.

שליט האימפריה

כשאף אחד בשושלת המלוכה לא נותר בחיים, מלחמת אזרחים מאיימת לפרוץ באימפריית השי'אר. קאלארק מקבל את ההצעה להפוך לקיסר כדי להימנע מעימותים נוספים.
במהלך אירועי "הציווי של תנוס", קאלארק מצטרף לקבוצת המשמידים, הכוללת את בטא ריי ביל, הגולש הכסוף, קוואזר ורונאן המאשים. באירועי "אינסופיות", קאלארק חבר גם במועצה הגלקטית.
אלפונסו, דוכס אנז'ו וקדיס

ביוגרפיה

אלפונסו נולד ב-20 באפריל 1936 ברומא, לאינפנטה חיימה, דוכס סגוביה, בנו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, ולאמנואלה דה דמפייר, בתם של רוג'רו דה דמפייר, דוכס סן לורנצו השני וויטוריה רוספולי. אלפונסו הוטבל על ידי הקרדינל אווג'ניו פאצ'לי, שהפך מאוחר יותר לאפיפיור. בשנת 1941 מת סבו אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, והוריו עברו להתגורר בלוזאן, שווייץ, על יד סבתו ויקטוריה אאוחניה, נסיכת בטנברג. בשנת 1950 קיבל אלפונסו מאביו את התואר דוכס בורבון.
בשנת 1933 ויתר אביו על מקומו בסדר הירושה הספרדי, לטובת אחיו חואן, רוזן ברצלונה, ובשנת 1941 פרנסיסקו פרנקו אף הכיר בו באופן רשמי כיורש החוקי של המלוכה. בשנת 1947 הכריז פרנקו על ספרד כממלכה, אם כי הוא לא החזיר בפועל את המלוכה לידי בית בורבון. בשנת 1949 חזר בו אביו מוויתורו על טענתו לכתר ספרד, ובעקבות הדרדרות היחסים בין אחיו חואן לפרנקו, הוא אף התבקש לשלוח את אלפונסו להתחנך בספרד. בשנת 1969 הכיר לבסוף פרנקו בחואן קרלוס, נסיך ספרד, בנו של חואן, כמלך הבא של ספרד, ואף קיבל את תמיכתו של אלפונסו לכך. בתמורה על תמיכתו, מינה אותו פרנקו בשנת 1972 כשגריר ספרד בשוודיה.
ב-8 במרץ 1972 התחתן אלפונסו עם מריה דל כרמן מרטינס-בורדיו אי פרנקו, בתם של קריסטובאל מרטינס-בורדיו, מרקיז ויאברדה העשירי וכרמן פרנקו, דוכסית פרנקו הראשונה, בתו של פרנסיסקו פרנקו, ממנה נולדו לו שני בנים. ב-22 בנובמבר אותה שנה העניק פרנקו לאלפונסו את התואר דוכס קדיס, שהוחזק בזמנו על ידי פרנסיסקו, דוכס קדיס, בעלה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד. בשנת 1975 מת אביו, ואלפונסו הוכר על ידי הלגיטימיסטים כאלפונס השני, מלך צרפת ונווארה. בשנת 1979 נפרד אלפונסו מאשתו, ובשנת 1982 התגרשו השניים, ולאחר הגירושין קיבל אלפונסו משמורת על ילדיו.
ב-7 בפברואר 1984 חזר אלפונסו מסיור סקי בפירנאים, ובמהלך הנסיעה התנגש במשאית. בנו הבכור פרנסיסקו דה אסיס נהרג בתאונה, ואילו בנו הצעיר לואיס אלפונסו שהה בבית החולים במשך חודש, בעוד אלפונסו עצמו נזקק ל-6 ניתוחים. בית משפט ספרדי העניק לכרמן משמורת זמנית על לואיס אלפונסו, אך כעבור שישה חודשים החזיר בית המשפט את המשמורת לאלפונסו.
בשנת 1987 אנרי, רוזן קלרמון, בנו הבכור של אנרי, רוזן פריז, תבע את אלפונסו על השימוש בתואר דוכס אנז'ו, ועל השימוש בשלט האצולה הצרפתי; אנרי ביקש מבית המשפט לקנוס את אלפונסו ב-50,000 פרנקים צרפתיים על כל הפרה עתידית. בשנת 1988 הנסיך פרדיננדו, דוכס קסטרו וסיקסטו אנריקה, נסיך בורבון-פארמה הצטרפו אף הם לתביעה של אנרי על השימוש בתואר דוכס אנז'ו. ב-21 בדצמבר 1988 בית המשפט בפריז קבע כי התביעה אינה קבילה כי לא ניתן להוכיח את קיומו המשפטי של התואר; כי לא התובע (אנרי) ולא התובעים המשניים (פרדיננדו וסיקסטו) הוכיחו את זכויותיהם ואת תביעותיהם לתואר; וכי אנרי לא נפגע משימוש בשלט האצולה הצרפתי על ידי הענף הספרדי של בית בורבון. בשנת 1989 ערערו הנסיך אנרי ד'אורליאן והנסיך סיקסטו אנריקה מבורבון-פארמה על פסק הדין, אולם אף במשפט החוזר פסק בית המשפט לטובת אלפונסו.
בין השנים 1977–1984 היה אלפונסו נשיא איגוד הסקי הספרדי, ובין השנים 1984–1987 הוא היה נשיא הוועד האולימפי הספרדי. ב-30 בינואר 1989 נהרג אלפונסו בתאונת סקי באייבון, קולורדו, ובנו לואיס אלפונסו, דוכס אנז'ו ירש את תאריו.
פיסת קרום

פיסת קרום (מאנגלית: Terrane) הוא מונח בגאולוגיה המתאר חתיכות קרום שנפרדו מלוח טקטוני אחד והתלכדו או אוחו עם קרום יבשתי של לוח טקטוני אחר. נקודת החיבור בין חתיכת הקרום לקרום עצמו נקראת בדרך כלל בשם העתק.

כללי

פיסות של קרום יבשתי וכן מבנים יבשתיים בקרום אוקייני כגון קשתות איים, איים געשיים, הרי געש ימיים ועוד, נישאים על גבי הלוח האוקייני כחלק מטקטונית הלוחות. כאשר הלוח האוקייני נפגש עם לוח יבשתי באזור הפחתה, הלוח האוקייני נוחת מתחת ללוח היבשתי. פיסות הקרום שנישאו על הלוח האוקייני אינן נוחתות כיוון שהן עבות או קלות ממנו. פיסות הקרום מתנתקות מהלוח האוקייני ומתלכדות עם הלוח היבשתי.
פיסות קרום שאוחו עם שולי יבשה באזור הפחתה מכונות פיסות קרום מלוכדות (accreted terranes). פיסות קרום שאוחו ומקורן לא ידוע מכונות פיסות קרום אקזוטיות (exotic terranes).
פיסות הקרום עשויות להינשא על גבי הקרום האוקייני למרחק גדול, לעיתים אף אלפי קילומטרים בטרם התנגשו והתאחו. לתהליך זה חשיבות רבה בהגדלת שטח היבשות.
רמות נפתלי

היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1945 על ידי פלוגת פועלים חקלאיים, יוצאי פלוגה ד' של הפלמ"ח, בוגרי מקווה ישראל, אשר נקראו "בני פלד". אלה נשלחו על ידי המוסדות הלאומיים לשם שמירה על הקרקע והכשרתה לעיבוד חקלאי. עם תום מלחמת העולם השנייה עלתה למקום זה קבוצה ראשונה של חיילים משוחררים משני ארגונים, 'וינגייט' ו'המתנדב', אשר התארגנו להתיישבות עוד בטרם התגייסותם לשורות הצבא הבריטי, ואשר התאחדו לארגון אחד. 
היישוב קם סביב מצודת רמות נפתלי, שהוקמה יחד עם מצודות ביריה וחוקוק בשנת 1945 כחלק ממערך ההגנה של הבריטים בצפון, ובתיאום עם הסוכנות היהודית. המצודות נבנו על ידי חברת סולל בונה ותוכננו על ידי האדריכל יעקב מטריקין, אז ראש המחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית. המצודה כיום היא חלק מבסיס צבאי סמוך והיא מבנה המיועד לשימור.

מאז מלחמת העצמאות

באוגוסט 1963 עלה לקדש נפתלי גרעין מייסדים חדש, לאחר התפזרות רוב חברי המושב מהגרעין המייסד. ביישוב נותרו שלוש משפחות מהגרעין הראשון. הגרעין היה ברובו מורכב מזוגות צעירים בני המושבים, יוצאי מרוקו, תוניסיה. היוזמה זכתה להצלחה ורבים הצטרפו לגרעין ההקמה.
המתיישבים התגוררו תחילה בבתים הנטושים של הגרעין הראשון שבראש ההר, ואולם בתוך שלוש שנים נבנו למרגלות ההר בתים חדשים שזכו עם הזמן להרחבה ביוזמת החברים.
המושב נודע בגידולי תפוחים, אגסים וענבים. ענבי רמות נפתלי נחשבים על ידי מומחים למשובחים והם נמכרים מראש למיטב היקבים בארץ. במושב ארבעה יקבי בוטיק. חלק מבני היישוב מתפרנסים מתיירות צימרים ומגידול עופות.
במושב הוקם "מצפה איתן" לזכרו של בן המושב, איתן בלחסן, מפקד סיירת צנחנים שנפל בקרב בלבנון. המצפה משקיף לעבר עמק החולה והגולן ונמצא בסמוך לבית הוריו.
היישוב נמצא סמוך למצודת כ"ח - מצודת טאגרט שעל כיבושה במלחמת העצמאות נפלו עשרים ושמונה לוחמים.

לקריאה נוספת

ורדה שולמן, רמות נפתלי במערכה, תל אביב : הקיבוץ המאוחד, 1984.
ליגת העל בכדורסל נשים

היסטוריה

הליגה הראשונה בכדורסל נשים הוקמה בשנת 1957. בתחילה בלטו בה אגודות נשים של מועדוני כדורסל ותיקים, מכבי תל אביב והפועל תל אביב היו לזוכות הכמעט בלעדיות במהלך שני העשורים הראשונים. הדבר השתנה רק בשנת 1976, עת ייסדה אליצור תל אביב, אשר לימים התאחדה עם אגודת הנשים אליצור חולון, שליטה ארוכה בליגה ושרשרת אליפויות שנמשכה 19 שנים באין מפריע. מאמצע שנות ה-90 חל שינוי ומאבקי האליפות ניטשו בעיקר בין קבוצת אלקטרה רמת השרון לאליצור רמלה.
הקבוצות הזוכות במקומות העליונים בליגה או בגביע המדינה משתתפות בליגת היורוקאפ, בה מתחרות קבוצות בעלות הישגים דומים מרחבי אירופה. אלקטרה רמת השרון הגיעה לגמר בעונת 1999 ולמקום שלישי בעונת 2005, ואליצור רמלה הצליחה לזכות ב"גביע היורוקאפ" בעונת 2011.
משחקי הליגה משודרים בערוץ הספורט. זוהי ליגת הנשים היחידה בישראל שמשחקיה משודרים בשידור חי. על אף חשיבותה של הליגה לעתיד ענף כדורסל הנשים בישראל, כבר מספר שנים שבכל פתיחת עונה מתקשה מינהלת הליגה להבטיח את קיומה הכלכלי. נושא זה נידון בבג"ץ בשנת 2016 בטענה כי הליגה מופלית מבחינה תקציבית ביחס לכדורגל ולכדורסל גברים. כתוצאה מהגשת העתירה התחייב משרד התרבות והספורט לחתום על הסכם שיווק מתחדש רב שנתי בין המנהלת לפרויקט אתנה וכן להכפלה פי שלושה של התמיכות הכספיות הישירות המועברות מהמועצה להסדר ההימורים לקבוצות ליגת העל, שנקראת על כך "ליגת אתנה Winner".

הרכב הליגה

מספר הקבוצות בליגה אינו קבוע ונע בין 8 ל-10 בהתאם להחלטת מנהלת הליגה. ההחלטה על עליית ליגה או ירידה מורכבת בענף זה בעיקר מההיבט התקציבי ויכולת להעמיד תקציב ראוי לליגה הבכירה.

שיטת המשחקים

הליגה הסדירה משוחקת בשיטת שני סבבים של כ-9 משחקים בכל סיבוב, בסיום הליגה הסדירה הקבוצות שסיימו במקומות 1-6 מעפילות לפלייאוף העליון והקבוצות שסיימו במקומות 7-10 משחקות בפלייאוף התחתון.

הפלייאוף העליון

הקבוצות שהעפילו לפלייאוף העליון ממשיכות בסבב משחקים אחד של כ-5 משחקים בשיטה של המשך הליגה תוך שמירת הנקודות מהליגה הסדירה, בסיום הסבב 4 הקבוצות שסיימו במקומות 1-4 מתמודדות בשיטת הפיינל פור.
מקום 1 מארחת את מקום 4 בסדרת הטוב מ-5
מקום 2 מארחת את מקום 3 בסדרת הטוב מ-5
שתי המנצחות בסדרת חצי הגמר מעפילות לטורניר גמר של הטוב מ-5 שבסיומו מוכתרת אלופת המדינה.

הפלייאוף התחתון

הקבוצות שסיימו במקום 7-10 ממשיכות בסבב נוסף בשיטה של המשך הליגה תוך שמירת הנקודות מהליגה הסדירה, כל קבוצה משחקת כ-3 משחקים בסבב זה כאשר הקבוצה שמסיימת אחרונה בסיום הסבב נושרת לליגה הלאומית.
הקבוצות שסיימו במקומות 7-8 יארחו שני משחקי בית והקבוצות שסיימו במקומות 9-10 יארחו משחק בודד.
מיתולוגיות

תוכן

בספר זה מגדיר בארת את השפה הסמיוטית כמערכת מיתולוגית ומבקש להראות כיצד הופכים הסימנים למיתוסים. וכיצד החברה משתמשת בסימנים, ומציגה את משמעותם כטבעית לחלוטין, על מנת להצדיק מערכות אידאולוגיות, כגון זו של קהל אוהדים.
בארת' מסתמך על החלוקה הבסיסית של דה-סוסייר ל"מסמן" ו"מסומן", אך מוסיף מערכת נוספת של מתן משמעות, על מנת להסביר כיצד מקבלים הסימנים את משמעותם המיתולוגית ה"טבעית".
המיתוסים, לפי בארת, מתייחסים לדברים שאכן קרו במציאות, ואשר החברה העניקה להם משמעויות נלוות. לכן, המיתוסים הם בעצם עיוות של המציאות. המשמעות החברתית-תרבותית שהסימן מעורר בנו מכונה "קונוטציה". לפירוק הקונוטציות והסבר היווצרותן, משתמש בארת, במערכת הסמיולוגית של דה-סוסייר. המערכת הסמיולוגית הראשונה, ה"דנוטציה", מהווה את הקשר השרירותי ב"לאנג", המשמעות המילונית של הסימן. בעוד שהמערכת הסמיולוגית השנייה ה"קונוטציה" מהווה את קשר ההסכמה החברתית-תרבותית של השימוש בסימן (הפארול).
ניתן לפשט את ההסבר ולהלבישו על דוגמה ספציפית. אוהדי מכבי תל אביב בכדורגל או בכדורסל משתמשים בסיסמה: "מי שלא קופץ אדום". לצבע האדום יש משמעות אידאולוגית בקרב אוהדי מכבי. במערכת הסימיולוגית הראשונה, הדנוטציה, מקשר האוהד את המילה אדום עם הצבע האדום. אמירת המילה אדום פירושה הצבע האדום. לאחר מכן במערכת הסימיולוגית השנייה, הקונוטציה, מקשר האוהד את הצבע האדום עם קבוצת הפועל תל אביב בכדורגל או בכדורסל, היריבה המושבעת. ההקשר הוא למעשה זו שהופך את המילה אדום לשנואה כל כך בקרב אוהדי מכבי. אדום הוא תועבה, מילה נרדפת ליריב שיש לשנוא ולנצח בכל מחיר.
סוסה מייריג

רקע

השנים שהובילו לרצח העם הארמני היו שנים של מאבק למען רפורמה באימפריה העות'מאנית, לצד האלימות של מאבקי שחרור והאלימות של השלטון בדיכויים, פעמים רבות באמצעות טבחים באזרחים. הפוגרומים נגד האוכלוסייה הארמנית בשנים 1894 - 1896 - המוכרים בתור הטבחים החמידיים, על שם סולטן עבדול חמיד השני - הכשירו את הקרקע להתארגנות הפדאי - לוחמי גרילה ארמנים שנלחמו בהרי אנטוליה, בחלק המרכזי והמזרחי של טורקיה, במה שהיה נקרא אז גם ארמניה המערבית.
המילה "פדאי" מקורה בערבית, מהמילה "פדאיון", שפירושה היא "המקריבים עצמם", או "מרטירים". זהו שם בשימוש כללי ללוחמי חירות במזרח התיכון, ואשר אומץ גם בארמניה. מספר לוחמי פדאי זכו לתהילה בשנות ה-1890 ותחילת שנות ה-1900, עד התרחשות רצח העם, כסמלים להתנגדות האמיצה ולכבוד של העם. הם נחגגים עד היום, בעיקר בשירים.

פדאית

סוסה מייריג, "אמא סוסה", הייתה אחת הדמויות הבולטות של התקופה. היא הייתה אשתו של סרוב אגהפור, שהיה מנהיג קבוצת פדאי שנקראו "היידוק", או שודדים בפי מבקריהם. היא נולדה בשנת 1868 במחוס ססון, ובחרה להינשא לסרוב, על אף שמשפחתה בחרה עבורה חתן אחר. היא הייתה אז בת 13. אחד מחוקי הפדאי היה שהגברים שהצטרפו היו צריכים להיות רווקים, או לחלופין, לעזוב את משפחותיהם. אך במקרה זה, החליטה סוסה להצטרף אל בעלה. השניים נלחמו יחדיו, וגם בניהם הצטרפו למאבק.
ב-1899, לאחר כשלוש שנים של לחימה בטורקים, סרוב, אחיו, וכן בנם יקוב נהרגו בקרב.
סוסה נפצעה באותו הקרב, ואז נלקחה בשבי ונכלאה על ידי הטורקים. בנה הצעיר סמסון נלקח ממנה, ומאוחר יותר, נהרג בטבח בארזורום, עיר באנטוליה, אשר הייתה מוקד לקרבות קשים בין הטורקים לארמנים.
לאחר שהשתחררה מן השבי, מצאה דרכה לירוואן, עם הקמת הרפובליקה הארמנית ב-1918. הסובייטציה של ארמניה כעבור כשנתיים הבריחה אותה שוב. היא עברה לקונסטנטינופול, ואחר כך התיישבה באלכסנדריה, שבמצרים.
היא נפטרה בשנת 1953.

מורשתה

הפדאי לא הצליחו במטרתם להשיג עצמאות עבור ארמניה, אך המאבק שלהם הפך להשראה מתמשכת עבור העם הארמני. סיפורה של "אמא סוסה" הוא מן המוכרים, ויש המייחסים לה, בין יתר המשמעויות, את סמליות הדמות של "אמא ארמניה", הפסל הגבוה המשקיף על בירת ארמניה, ירוואן, בדמותה של אישה המחזיקה חרב להגנת עמה.

בירוואן היום יש בית קברות המוקדש ללוחמי הפדאי, בית העלמין ירבור. שרידיה של סוסה הובאו ממצרים ונטמנו שם ב-1998.
בראבנט (אי, אנטארקטיקה)

גילוי האי

האי התגלה בשנת 1898. בשל תנאי מזג האוויר הקשים באי (והידועים לשימצה), ביקרו באי שש משלחות בין שנת גילוי, ובין שנת 1984 עת חקרה את האי משלחת הכוחות המשולבים (Joint Services expedition). אנשי המשלחת שהו באי בחורף 1985 - 1984, והיו הראשונים שטיפסו לפסגת הר פארי.

מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין שנים 1899–1897) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש. ז'ארלש קרא לאי על שם המחוז הבלגי בראבנט, לאות תודה על התמיכה הכלכלית שנתנו אנשי המחוז למשלחת האנטארקטית הבלגית.

אתר אנטארקטי מיוחד

מוצע להפוך את חלקו המזרחי של האי לאזור מיוחד אנטארקטי מכוח האמנה האנטארקטית.

לקריאה נוספת

• John Kimbrey, Joint Services Expedition to Brabant Island, Antarctica, P 179
• Jim D Hansom, C.P. Flint, Holocene ice fluctuations on Brabant Island, Antarctic Peninsula, Antarctic Science 1 (2), PP 165 - 166
• Damien Gildea, Antarctic Peninsula - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
• William James Mills, Exploring Polar Frontiers: A Historical Encyclopedia, P 99
רבי אלעאי (תנא)

רבי אלעאי היה תנא בדור השלישי. 
היה תלמידם של רבי אליעזר בן הורקנוס ושל רבן גמליאל דיבנה. מוזכר פעם אחת במשנה, ושש פעמים בתוספתא. מפורסמת אמרתו: "בשלושה דברים אדם ניכר: בכוסו ובכיסו ובכעסו".
בנו הוא התנא המפורסם רבי יהודה בר אלעאי, ונכדו הוא רבי יוסי ברבי יהודה. בן אחר הוא יוחנן ברבי אלעאי. מסופר במסכת סוכה, כי רבי אליעזר שבת בחג הסוכות בסוכתו של רבי יוחנן ברבי אלעאי (בנו של תלמידו) בקיסרי.
כוח צנטריפוגלי

אי הבנות נפוצות

רבים נוטים שלא להשתמש במושג "כוח צנטריפוגלי" כיוון שהוא כוח מדומה, וכך אף נלמד בבתי הספר בישראל. בחישובים ובפתרון תרגילים הכוח הצנטריפוגלי לא מופיע, ובמקומו מופיע הכוח הצנטריפטלי. לכן, תלמידים רבים חושבים כי מבחינה מדעית מדויקת אין לצמד המילים "הכוח הצנטריפוגלי" משמעות אמיתית. לא כך הדבר. המונח "כוח מדומה" אינו אומר שכוח זה אינו "קיים" במציאות. הכוח הצנטריפוגלי הוא אומנם כוח מדומה, אך במערכת מסתובבת הוא ניתן למדידה, ואף יכול לבצע עבודה. לכן, אין זה מדויק לומר כי הכוח הצנטריפוגלי לא קיים, אלא רק כי הוא אינו קיים במערכות ייחוס אינרציאליות. אדרבא, בחישובים פיזיקליים במקרים רבים מעדיפים המדענים והמהנדסים להשתמש במערכות ייחוס מסתובבות, ובמקרים אלה יש לכוח הצנטריפוגלי תפקיד חשוב. לדוגמה, הכוח הצנטריפוגלי אחראי לכך שגודל תאוצת הכובד האפקטיבית של כדור הארץ משתנה עם קו הרוחב שנמצאים בו.
שכר דירה

שכר דירה הוא תשלום הניתן לבעל בית מאת דייר, בתמורה לזכות להתגורר בשכירות בדירת מגורים שבבעלות בעל הבית. גובה שכר הדירה, מועדי התשלום והביטחונות הנדרשים מהדייר מהווים חלק חשוב בחוזה השכירות הנחתם בין הצדדים לעסקה.

דמי מפתח

"דמי מפתח" הוא כינוי מקובל לעסקת נדל"ן המהווה מעין הכלאה בין רכישת נכס לשכירתו. בעסקה זו נרכשות זכויות מסוימות בנכס נדל"ני במחיר נמוך, הרוכש מקבל חזקה על הנכס וממשיך לשלם דמי שכירות נמוכים במיוחד. העסקה הקרויה "דמי מפתח" הונהגה על ידי המנדט הבריטי באמצע שנות ה-40, ולמעשה הועתקה מאנגליה, בה נוצר באותה תקופה מחסור בדירות, עקב ההפצצות הכבדות של גרמניה הנאצית על אזורי מגורים רבים ברחבי הממלכה.
יסטה סטולץ

דו-קרבות

סטולץ שיחק מספר דו-קרבות עם אמני שחמט חזקים. בשנת 1926 הוא הפסיד למיכאל בוטביניק 1.5-0.5, בדו-קרב קבוצתי בין סטוקהולם ללנינגרד. בשנת 1927 הוא סיים בתיקו עם אלאן נילסון +2 -2 =1, בשנת 1930 ניצח את יצחק קשדן +3 -2 =1, ובאותה שנה הפסיד לרודולף שפילמן +2 -3 =1. ב-1931 ניצח את סאלו פלור +4 -3 =1 בגטבורג ובאותה שנה הפסיד לו +1 -4 =3 בפראג. ב-1931 סיים בתיקו עם גדעון סטולברג +2 -2 =2. בשנת 1934 הפסיד לאהרון נימצוביץ' +1 -2 =3. ב-1935 שיחק בדו-קרב שוודיה מול גרמניה והשיג מקום שני קבוצתי אחרי סטולברג.

קריירה תחרותית

בתחילת הקריירה הבינלאומית, בשנת 1928, חלק סטולץ מקום 11–13 בתחרות ברלין (המנצח: יפים בוגוליובוב. בשנת 1930 חלק מקום 2–3 עם בוגוליובוב בתחרות סטוקהולם (המנצח: יצחק קשדן). ב-1931 חלק מקום 4–7 בבלד (המנצח: אלכסנדר אלכין). באותה שנה חלק מקום 5–8 בהייסטינגס (ניצח: סאלו פלור).
בשנת 1932 ניצח סטולץ בתחרות סוימונדה. ב-1933 הגיע למקום השני, אחרי אהרון נימצוביץ' בתחרות קופנהגן. בשנת 1934 הגיע למקום השלישי בתחרות סטוקהולם (ניצח: אריק לונדין). ב-1935 חלק מקום ראשון עם לינדברג בהרנוסאנד. באותה שנה הגיע למקום הרביעי בתחרות ארברו (ניצח: אלכין), וחלק מקום 5–6 בבד נאוהיים (ניצח: בוגוליובוב).
בשנת 1936 חלק סטולץ מקום 2–3 עם אירו בוק אחרי ולדימיר פטרוב בתחרות הלסינקי. באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות נוספת בהלסינקי (ניצח: לונדין). בשנת 1937 חלק מקום 3–4 בסטוקהולם (ניצח: ראובן פיין). בשנת 1938 ניצח באליפות שוודיה ובשנת 1939 סיים במקום החמישי באליפות שוודיה (ניצח: גדעון סטולברג).
במהלך מלחמת העולם השנייה, סטולץ שיחק בשוודיה ובגרמניה. בשנת 1940 חלק מקום 4–5 באליפות סטוקהולם (ניצח: נילס ברגקויסט). בשנת 1941 ניצח באליפות אירופה השנייה, לפני אריק לונדין ואלכסנדר אלכין. ביוני 1942 הגיע למקום השישי בתחרות זלצבורג (ניצח: אלכין). בספטמבר 1942 חלק מקום 9-10במינכן (ניצח: אלכין). בשנת 1943 חלק מקום ראשון עם לונדהולם בסטוקהולם ובסוף 1943 מקום רביעי בסטוקהולם (ניצח: פולקה אקסטרם). בשנת 1944 הגיע למקום השלישי אחרי סטיג לונדהולם ופאול קרס באליפות שוודיה.
לאחר מלחמת העולם השנייה סטולץ השתתף בתחרויות בינלאומיות מעטות. בשנת 1946 הגיע למקום השני, אחרי אלבריק אוקלי דה גולוויי בתחרות בוורויק. באותה שנה הגיע למקום הרביעי בתחרות זאנדאם (ניצח: לאסלו סאבו), חלק מקום 8–9 בתחרות גרוניגן (ניצח: מיכאל בוטביניק) וחלק מקום 2–3 בפראג (ניצח: מיגל ניידורף).
בשנת 1947 חלק מקום ראשון עם אירו בוק בתחרות האזורית בהלסינקי. שנה לאחר מכן הגיע למקום ה-18 בתחרות הבינאזורית (ניצח: דוד ברונשטיין). ב-1948 ניצח תחרות בסטוקהולם, חלק מקום 4–5 בקרלסבד (ניצח: יאן פולטיס). בשנת 1950 חלק מקום 9–13 בתחרות בלד (ניצח: מיגל ניידורף). ב-1951 חלק מקום 8–9 בדורטמונד (ניצח: אלבריק אוקלי דה גולוויי). באותה שנה חלק מקום 3–4 בתחרות פראג (ניצח: לודק פאכמן). בשנת 1952 סיים במקום ה-16 בתחרות הבינאזורית בסטוקהולם (ניצח: אלכסנדר קוטוב). בשנת 1962 הגיע למקום ה-12 בתחרות בלגרד (ניצח: הרמן פילניק).
סטולץ זכה שלוש פעמי באליפות שוודיה: בשנים 1951, 1953 ו-1953. הוא קיבל תואר אמן בינלאומי בשנת 1950 ותואר רב אמן בשנת 1954.
ויליאם א. בארקלי

ויליאם א. בארקלי (באנגלית: William E. Barclay) היה מאמנה הראשון של קבוצת אברטון וכן מאמנה הראשון של ליברפול, בשיתוף עם מזכיר הקבוצה ג'ון מק'קנה. בארקלי אימן את אברטון במשך 22 משחקיהם הראשונים בלבד. כאשר החליטו אנשי אברטון לעזוב את אצטדיון אנפילד בעקבות סכסוך בנושא השכירות, נשאר בארקלי באנפילד והיה ממקימי מועדון הכדורגל ליברפול.
בעת שלא מונה בליברפול מאמן באופן רשמי, שימש בארקלי כמאמנה יחד עם מזכיר הקבוצה, ג'ון מק'קנה. יחד הוליכו השניים את ליברפול לזכייה באליפות הליגה השנייה פעמיים בעונות 1893-94 ו-1895-96. בארקלי כיהן גם כיו"ר המועדון במשך 2 קדנציות וכן עבד בהתאחדות הכדורגל האנגלית.
מרדכי אפשטיין

ביוגרפיה

נולד בעיירה קטנה בשם פודו אילואיי, ליד יאשי שברומניה. אביו היה בחור ישיבה מטבריה שיצא בשאלה, הכיר את אשתו ברוסיה, ויחד הגרו לרומניה.
סיים תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת יאשי ברומניה, בהצטיינות יתרה. נתקל באנטישמיות רבה במהלך הקריירה האקדמית אשר מנעה את קידומו. אמו נפטרה ברומניה. ב-1960 עלה לישראל עם אביו, לאחר שסולק מהפוליטכניקה של יאשי, כשסירב לחתום על הצהרה המגנה את ישראל. מאז עלייתו ארצה ועד מותו התגורר ברחובות.
לימד באוניברסיטת תל אביב מגוון רחב של קורסים ברמות שונות, בהם חשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי, משוואות דיפרנציאליות חלקיות ועוד. בנוסף, היה מורה, מחנך ומרכז המתמטיקה במכינה של האוניברסיטה. במשך יותר משלושה עשורים חינך לחשיבה מתמטית, לימד ונתן השראה לדורות של מתמטיקאים, חלקם המשיכו לקריירה כפרופסורים פעילים. למרות פרישתו הרשמית ב-1992, המשיך ללמד ללא תשלום יותר מ-12 שנים. כאות הוקרה קיבל ב-1993 את התואר מרצה בכיר אמריטוס.