google/wiki40b huggingface dataset:
Broke with Expensive Taste

רקע

בנקס החלה בעבודה על האלבום יחד עם המפיק פול אפוורת' בשנת 2011, בתקופה בה היא עדיין לא הוחתמה תחת חברת תקליטים. שנה לאחר מכן, בינואר 2012, הוחתמה בנקס בחברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס, דרכן תכננה להוציא את האלבום, ואף חודש לאחר חתימתה בחברות הודיעה בנקס כי האלבום יקרא Broke with Expensive Taste. שנה לאחר מכן סיימה בנקס את העבודה על האלבום, אך חברות התקליטים לא היו מרוצות מעבודתה של בנקס, בטענה כי אין להיטים באלבום. לשם כך הקליטה בנקס את השיר "Chasing Time", אך הדעות עדיין היו חלוקות, ובעקבות חוסר ההסכמה בין הצדדים סיימה בנקס את החוזה שלה ביולי 2014. עם עזיבתה הוחתמה בנקס בחברת התקליטים פרוספקט פארק, ושלוש שנים לאחר תחילת העבודה עליו, הוציאה בנקס את אלבום הבכורה שלה ב-7 בנובמבר 2014 ללא הודעה מוקדמת.
משה בר-נסים

קורות חיים

נולד בירושלים בשנת 1882 (ה'תרמ"ב) למזל ולרב יעקב חי בכור נסים (בן הרב שמואל נסים בן הרב אליהו יעקב נסים) וג'מילה. הוא למד בישיבות הספרדיות של ירושלים ורבותיו, בהם ר' בן ציון אברהם קואינקה, ציינו לשבח את חריפותו. שאיפתו ללמוד בבית ספר חילוני לא התגשמה עקב התנגדות הוריו, אך הוא למד באופן אוטודידקטי את השפה הערבית ומגוון שפות אירופאיות.

פועלו

החל לעסוק במסחר. לאחר שלא הצליח בתחום המסחר, נכנס לעבוד כעוזרו ומזכירו של אליעזר בן-יהודה בהכנת המילון העברי הגדול. תוך עבודה הוסיף להשתלם בספרות הנדרשת למפעל בלשני זה: המשנה, התלמוד והמדרשים, המפרשים והפוסקים הראשונים והאחרונים, הספרות הפילוסופית ושירה מימי הביניים ומהעת החדשה והספרות העברית המודרנית. הוא הצטיין בזיכרון ובבקיאות בפרטים הקטנים ועבד בשותפות עם בן-יהודה בהכנת חמשת הכרכים הראשונים של המילון. חלק מתפקידו היה לתרגם כל מילה לשלוש שפות: אנגלית גרמנית וצרפתית. עם השלמת הערך "נפש" נפטר בן-יהודה, אך בר-נסים המשיך בסיוע להכנת שני כרכים נוספים של המילון, תוך הסתפקות במועט וחיי עוני. הוא נפטר עם השלמת הערך "סבל", בירושלים, ט"ז בטבת תרפ"ז (21 בדצמבר 1926). 
מלבד הכנת המילון, עסק בר-נסים בעבודות ספרותיות נוספות, כגון תרגום מלאדינו לעברית של נובלות היסטוריות העוסקות ביהדות ספרד.

חיים אישיים

נישא לתמר בת חיים טרבולוס, ונולדו להם 9 ילדים: אהוד, שמואל, אליעזר, עמנואל (מנו), פנינה אבולעאפיה, אבשלום, חנוך, ויקטוריה אגבאבא, ושושנה שמחון. משה החליט לשנות את שם משפחתו ולהוסיף לו את המילה 'בר'. כנראה בגלל עושרו בשפה העברית החליט על התוספת וחלק מילדיו נשאו את השם בר-נסים.

קריאת כיכר על שם משה בר-נסים

בשנת 27.2.1997 נחנכה כיכר על שם משה בר-נסים בין הרחובות הנביאים והרב קוק (מול תחילת רחוב אתיופיה) בירושלים, לא רחוק מבית בן-יהודה ברחוב אתיופיה בו עבד משה 22 שנים יחד עם אליעזר בן-יהודה. הטקס היה מטעם עיריית ירושלים במעמד ראש העיר אהוד אולמרט, נשיא המדינה לשעבר יצחק נבון, ג'ו חוזה נסים ויוסף עזרא (נציגי משפחת נסים), יעקב אלעזר (מגיש הבקשה לקריאת הכיכר על שם משה) ועוד. כיום הזכר היחיד לכיכר הינו שלט רחוב על שם משה בר-נסים מ'חלוצי החייאת השפה עברית'.
CEH

CEH (ראשי תיבות באנגלית של Certified Ethical Hacker, תרגום: האקר אתי מוסמך) היא הסמכה המתקבלת על ידי הוכחת הידע הדרוש להערכת רמת האבטחה של מערכות ממוחשבת, תוך מענה על שאלות הקשורות לטכניקות בדיקות חדירוּת. הקוד של בחינת CEH הוא 312-50. למרות שההסמכה (והקורס) המכונים Version 10 (גרסה 10), המבחן לא השתנה מאז v8, ולכן קוד הבחינה נשאר 312-50.
בדיקות חדירות מוזמנות על ידי ארגונים השוכרים מוסמך לפריצה אתית כדי לחדור לרשתות ולמערכות המחשב במטרה למצוא ולתקן פגיעויות אבטחה. ה - EC-Council מציעה עוד הסמכה, המכונה CNDA (אדריכל הגנת רשת מוסמך). אישור זה נועד עבור סוכנויות של ממשלת ארצות הברית וזמין רק לחברים של סוכנויות ממשלתיות מסוימות, כולל כמה קבלנים פרטיים של הממשלה, בעיקר תוך עמידה בהנחיית משרד ההגנה 8570.01-M.
מריה, נסיכת ולדק ופירמונט

ביוגרפיה

מריה נולדה ב-23 במאי 1857 בארולזן לגאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט ואשתו הלנה, נסיכת נסאו, והייתה אחותם של פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת ולדק ופירמונט.
ב-15 בפברואר 1877 התחתנה מריה בארולזן עם וילהלם, נסיך וירטמברג, ממנו נולדו לה 3 ילדים. ב-30 באפריל 1882 מתה מריה בשטוטגרט, כתוצאה מסיבוכים מהלידה של הילד השלישי שלה, ובעלה וילהלם, שכבר היה בדיכאון בעקבות מותו של בנו יחידו, אמר שמעולם לא התאושש ממכה זו. בשנת 1886 התחתן וילהלם עם שרלוטה, נסיכת שאומבורג-ליפה, ובשנת 1891 הוא הוכתר כמלך וירטמברג.
ועדת דשיין

ועדת החקירה בעניין פושעי המלחמה בקנדה, המכונה לעיתים קרובות ועדת דשיין (באנגלית: Deschênes Commission), הוקמה על ידי ממשלת קנדה בפברואר 1985, על-מנת לחקור טענות כי קנדה הפכה למקלט לפושעי מלחמה נאצים. בראש הוועדה עמד ז'ול דשיין, שופט בדימוס של בית המשפט העליון של קוויבק. הוועדה הגישה את הדו"ח המסכם שלה לממשלת קנדה בדצמבר 1986, לאחר קרוב לשנתיים של עבודה.
בשנת 1985, הורה ראש ממשלת קנדה דאז, בריאן מלרוני, לחקור את נוכחותם של פושעי מלחמה נאצים בקנדה, לאחר שחבר פרלמנט טען כי ייתכן והרופא הנאצי הידוע לשמצה, יוזף מנגלה, שוהה במדינה.
הקמת הוועדה גרמה לחילוקי דעות בין הקהילה היהודית בקנדה, לבין הקהילות הבלטיות והאוקראיניות, אשר התנגדו לשימוש בראיות שמקורן בברית המועצות ובמדינות נוספות בהן הונהגה מדיניות מסך הברזל באותה התקופה.
הוועדה הכינה רשימה של 774 פושעי מלחמה נאצים שקיים פוטנציאל כי הם שוהים בקנדה. במסגרת עבודתה, מצאה הוועדה כי 341 מתוכם לא התגוררו או ביקרו בקנדה מעולם; 21 מתוכם הגיעו לקנדה, אולם עזבו למדינה אחרת; 86 מתוכם מתו בקנדה; ו-4 לא אותרו. הוועדה מצאה ראיות לכאורה נגד 20 אנשים. ב-169 מקרים אחרים לא נמצאו ראיות מספיקות, כתוצאה מקושי בקבלת גישה לראיות שנמצאו במדינות בחו"ל וכן כתוצאה מאילוצי זמן.
בסוף שנת 1986, הוועדה הגישה לממשלת קנדה את רשימת שמותיהם של 20 האנשים נגדם נמצאו ראיות לכאורה כי השתתפו בביצוע פשעי מלחמה במסגרת השלטון הנאצי, יחד עם המלצות כיצד לנהוג בעניינו של כל אחד מהם. בנוסף, הוועדה המליצה על שינויים בחוק הפלילי ובחוקי ההגירה וההתאזרחות של קנדה. ביוני 1987, בית הנבחרים העביר חקיקה שאפשרה העמדה לדין של פושעי מלחמה זרים בבתי משפט קנדיים וגירוש של פושעי מלחמה שהתאזרחו במדינה.
החוק הפלילי החדש קבע רף גבוה להוכחת מעורבות בפשעי מלחמה. התביעה הקנדית הגישה כתבי אישום כנגד ארבעה גברים בגין אשמה של השתתפות בפשעי מלחמה בתקופת השואה. כתב אישום אחד הסתיים בזיכוי; שני כתבי אישום בוטלו מאחר שהתביעה התקשתה להשיג ראיות שמקורן בחו"ל; ואילו המשפט הרביעי הושהה עקב בריאותו הלקויה של הנאשם.
במסגרת ההליכים האזרחיים נגד אלו שהואשמו בהיותם פושעי מלחמה, נחלה הממשלה הקנדית הצלחה רבה יותר. מאז שנת 1998, בתי המשפט הקנדיים הרשיעו שישה גברים, כולם ממוצא אוקראיני, בהונאה של הרשויות במסגרת הליך התאזרחותם, וקבעו כי ניתן לשלול מהם את אזרחותם ולגרשם. יחד עם זאת, הממשלה הקנדית טרם שללה את אזרחותו של מי מהמורשעים. שבעה בני אדם נוספים נפטרו בטרם מוצו ההליכים המשפטיים בעניינם.
מרטין סוסטר

פעילותו

סוסטר היה בעל חנות ספרים לספרות אפרו-אסיאתית. חלק מהספרים בחנות היו בעלי ערכים קומוניסטיים וסוציאליסטים, העבירו מסרים דמוקרטיים שוויוניים. סוסטר הצליח למשוך לחנות שלו קהל יעד של צעירים בעזרת מוזיקה ופינות ישיבה. סוסטר היה יושב עם הצעירים ומספר להם על סוציאליזם ולאומיות והיסטוריה אפרו-אמריקאיים. בנוסף, סוסטר נתן לעניים חוברות בחינם והיה מאפשר להם לשבת בחנות ולקרוא כמה שרצו. היו שחזרו כל יום לקרוא בחנות במשך שעות. בשנת 1967 המצב באזור היה מתוח והיו הרבה סכסוכי בית המשטרה לתושבים. חנותו הייתה פתוחה לרווחה עד 3 לפנות בוקר וסיפקה מקום מקלט ללוחמי חופש ולעוברי אורח הרצו להתחמק מכוחות המשטרה והגז המדמיע שרוסס לכל עבר.

הרשעתו ופעילותו בזמן המאסר

סוסטר נעצר בחנות הספרים שלו ב 14 ביולי ב 1967. הוא נידון למאסר של 41 שנים בשל עבירות סמים, הצתה מהומות ותקיפה. האשמות אלו התגלו כמזויפות וחלק מפרויקט בשם  COINTELPRO  והוא סדרה של תוכניות לא חוקיות וחשאיות של ה-FBI. התוכנית התרחשה בשנים 1956-1971 ומטרתה הייתה להתחקות, לפקח ולסכל ארגונים פוליטיים ופעיליהם אשר מתנגדים למשטר בארצות הברית והתרחשה בשנים 1956-1971.
גם כאשר היה בכלא סוסטר המשיך לפעול למען החברה והשוויון. הוא הפך לעורך דין של בית סוהר, הפועל באופן קבוע כיועץ משפטי לאסירים אחרים ואף זכה בשני תיקים משפטיים בולטים הקשורים לזכויות אסירים. בנוסף, סוסטר הבטיח זכויות חופש דת לאסירים מוסלמים שחורים ואף הצליח לבטל חלק מה"אירועים הלא אנושיים המחפירים יותר של הכליאה המבודדת בחלק מבתי הכלא " (כדברי השופט הפדרלי קונסטנס מוטלי).

שחרורו והמשך חייו

בדצמבר 1973 הכניס ארגון "אמנסטי אינטרנשיונל" את סוסטר לרשימת "אסירי המצפון", ואמרו כי השתכנענו שמרטין סוסטר היה קורבן של הפלה בינלאומית של צדק בגלל אמונתו הפוליטית ולא על פשעיו. בנוסף לוועדות הגנה רבות במדינת ניו יורק, הצטרפה גם ועדה למען שחרור מרטין סוסטר המורכבת מאזרחים בולטים. הוועדה פירסמה את פרשת סוסטר ופנתה למושל ניו-יורק יו קארי על מנת לשחרר את סוסטר. לבסוף הוועדה הצליחה והמושל קארי העניק לסוסטר חנינה בערב חג המולד של 1975, הוא שוחרר מהכלא בפברואר 1976.
 בשנת 1974 חברת Pacific Street Films הוציאה סרט דוקומנטרי על סוסטר בשם frame up! (האשמות שווא!) המפרט את המקרה וסיפור חייו יחד עם ראיונות מהכלא. מאוחר יותר בחייו עבר למנהטן שם גר עם אשתו ליזבת' סוסטר, בנו מארק (שמת בשנות ה-20 שלו) ובנו השני וינסנט. סוסטר מת ב-12 באוגוסט 2015.
רוטב עגבניות

רוטב עגבניות הוא שם כללי לרטבים רבים המבוססים על עגבניות, אשר לרוב משמשים כחלק מתבשיל (ולא כתיבול). רוטבי עגבניות נפוצים בתבשילי בשר וירקות, אך מוכרים בעיקר בשימוש כרטבי פסטה.
לעגבניות תכונות אידיאליות להכנת רטבים מוצלחים בפשטותם: יש להן טעם עשיר, תכולת מים גבוהה, מרקם רך והרכב מתאים לעיבוי הרוטב (כך שלא נדרש עיבוי על ידי רביכה, למשל).
רוטב עגבניות פשוט מכיל עגבניות קצוצות מבושלות מתובלות במלח. ניתן גם לקלף את העגבניות, לטגן אותן, ולהיפטר מהגרעינים כדי למנוע מרירות. לעיתים מוסיפים לרוטב מים או נוזל עשיר יותר, כגון ציר או יין, כדי למנוע הסמכת-יתר של הרוטב. לרוב מתחילים את ההכנה באידוי או הקפצה של בצל ושום לפני הוספת העגבניות. תבלינים מקובלים נוספים הם ריחן, אורגנו, פטרוזיליה, פלפל חריף ופלפל שחור. 

במטבח הצרפתי

במטבח הצרפתי רוטב עגבניות הוא אחד מחמשת "רוטבי אם" כפי שהוגדרו על ידי אוגוסט אסקופייה. הרוטב כולל בשר חזיר מומלח, בצל, ער אציל, טימין, מחית עגבניות או עגבניות טריות, רביכה, שום, מלח, סוכר ופלפל שחור. לרוב כולל הרוטב גם קמח וחמאה להכנת רביכה. 

במטבחי הממלכה המאוחדת, ניו זילנד, אוסטרליה, דרום אפריקה

המונח "רוטב עגבניות" במטבחי הממלכה המאוחדת, ניו זילנד, אוסטרליה ודרום אפריקה משמש לרוב לתיאור תבלין תעשייתי דמוי קטשופ. רוטב זה משמש לפאי בשר, נקניקיות, בשר וצ'יפס. רוטב עגבניות המוגש עם פסטה מכונה "רוטב פסטה". 

במטבח האיטלקי

למרות שעגבניות הגיעו לאירופה מ"העולם החדש" הספרדי במאה ה-16, רוטב העגבניות מתועד במטבח האיטלקי רק החל מהספר  Lo scalco alla moderna מאת אנטוניו לטיני (נאפולי, 1692). לטיני היה השף של המשנה למלך הספרדי בנאפולי, ואחד ממתכוני העגבניות שלו נקרא alla spagnuola - "בסגנון ספרדי". שימוש ברוטב עגבניות עם פסטה תועד לראשונה בספר הבישול האיטלקי L'Apicio moderno מאת השף הרומאי פרנצ'סקו לאונרדי משנת 1790.
פיצה כוללת לרוב שכבת רוטב עגבניות המרוחה על הבצק, ומעליה תוספות שונות ולרוב גם גבינה.
קיימים מגוון מאכלי פסטה עם רוטב העגבניות, ביניהם "פסטה אל פומודורו" הפשוט, ספגטי אלה פוטנסקה, ארביאטה. פסטה ברוטב עגבניות עשויה להיות בסיס לתבשיל מורכב יותר הכולל למשל נקניק, חסילונים, כדורי בשר או ירקות.

במטבח האמריקאי

בארצות הברית קיימים כמה סוגים של רוטבי עגבניות תעשייתיים. "רכז עגבניות" עם מלח ועשבי תיבול, משמש לבישול ולרוב אינו נצרך כפי שהוא. "מחית עגבניות" ו"רסק עגבניות" דומים לרכז אך בסמיכות שונה. עבור מחית עגבניות ורסק עגבניות קיימות תקנות מחייבות של מנהל המזון והתרופות האמריקאי לגבי שיעור מוצקי העגבנייה במוצר, וככלל אינם מכילים תבלינים מלבד מלח; רוטב עגבניות אינו מתוקנן.
המונח רוטב עגבניות מתייחס גם לרוטב מבושל, לרוב עם שמן זית ושום, לעיתים גם עם בשר. גרסה פופולרית של רוטב כזה היא רוטב מרינרה, מונח איטלקי-אמריקאי המתייחס לרוטב עגבניות פשוט עם עשבי תיבול, לרוב פטרוזיליה וריחן. השם מרינרה נראה כרומז על מאכלי ים, אך בפועל אינו מכיל אותם. זהו אימוץ של מונח איטלקי, אשר באיטליה מיוחס למורשת של ימאים ולפיכך קרוי כך.

במטבח הישראלי

המטבח הישראלי כולל מאכלים מסורתיים של העדות השונות ומושפע מאופנות בינלאומיות מודרניות, לכן גם מגוון התבשילים הכוללים רוטב עגבניות הוא סובב-עולם, בין השאר פיצה, רוטבי פסטה, קציצות ברוטב, חריימה, אבס קון ארוז, מוסקה, זיתים ברוטב עגבניות, במיה ברוטב עגבניות.
וילהלם השני, דוכס בוואריה

ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-5 באפריל 1365, לאלברכט הראשון, דוכס בוואריה ולמרגרטה מבריג, בתם של לודוויג הראשון, דוכס בריג ואגנס מזאגן.
בשנת 1340 איחד סבו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם סבתו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות סבו בשנת 1347 שלטו אביו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף אלברכט הראשון ווילהלם הראשון, דוכס בוואריה.
אלברכט ווילהלם הראשון לא חילקו ביניהם את הנחלות, אלא וילהלם התמקד בנחלות אמם בארצות השפלה, בעוד אלברכט טיפח את השטחים בבוואריה התחתונה. בשנת 1356 מתה אמם מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ובשנת 1357 חלה וילהלם הראשון במחלת נפש, ואלברכט השתלט גם על השטחים בארצות השפלה.
בשנת 1385 התחתן וילהלם עם מרגריט מבורגונדי, דוכסית בוואריה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, בעוד אחותו מרגרטה מבוואריה התחתנה עם אחיה של אשתו ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה.
בשנת 1404 מת אביו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה, ווילהלם ירש את נחלותיו בבוואריה-שטראובינג ובארצות השפלה. בשנת 1408 ניצחו וילהלם וז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה בקרב אותיה את לודוויג השביעי, דוכס בוואריה ואזרחי ליאז', שהתמרדו נגד יוהאן מבוואריה, בישוף ליאז'. בשנת 1412 הביס וילהלם את יוהאן החמישי, הלורד של ארקל, וסיפח חלק מנחלותיו לרוזנות הולנד.
ב-31 במאי 1417 מת וילהלם בבושן, ולאחר מותו פרץ מאבק ירושה בין בתו יקובה, רוזנת אנו לאחיו יוהאן השלישי, דוכס בוואריה. בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת הדוכסות בין הענפים האחרים של בוואריה, ואילו יקובה, רוזנת אנו קיבלה את הרוזנויות בארצות השפלה, אותם נאלצה למסור בשנת 1432 לפיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה.
נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת

היסטוריה

השדה הוקם בעלות של 86 מיליון דולר שמומנה על ידי מספר גורמים, ובהם יפן, האיחוד האירופי ומרוקו, ותוכנן על ידי אדריכל מרוקאי בהשראת נמל התעופה בקזבלנקה שבמרוקו. עבודות ההקמה החלו ב-20 בינואר 1996, אך פתיחת השדה התעכבה עד להשגת הסכמה על דרישת ישראל לבדיקה של האנשים והסחורות העוברים בשדה. השדה נחנך ב-24 בנובמבר 1998. הוא נועד לטפל ברוב סוגי מטוסי הנוסעים ולהעניק מענה להיקף תנועה של כ-700,000 נוסעים בשנה. שדה התעופה הופעל על ידי הרשות הפלסטינית, כאשר הפיקוח האווירי והבדיקות הבטחוניות היו באחריות ישראל. בשדה פעל צוות ישראלי שהשגיח על הבטיחות הבטחוניות של הנוסעים והסחורות. במרץ 1999 טסו לשדה החברות רויאל ג'ורדניאן, איג'יפטאייר ורויאל אייר מרוק. השדה גם היה לנמל הבית של פלסטיניאן איירליינס. בשנת 1999 עברו דרכו למעלה מ-85,000 נוסעים, כ-70% מהם בטיסות של פלסטיניאן איירליינס. במרץ 1999 הוחל בייצוא פרחים דרך השדה והקמת מסוף מטענים. 
לאחר שפרצה האינתיפאדה השנייה נסגר השדה לראשונה ב-8 באוקטובר 2000. פעילותו חודשה ב-19 באוקטובר אך הוא נסגר סופית זמן קצר לאחר מכן, ב-23 באוקטובר 2000, לאחר ששוטרים פלסטיניים חמושים הגיעו לנמל בניגוד להבנות, דבר שהביא לפינוי הצוות הישראלי מנמל התעופה וסגירתו. ב-12 בדצמבר 2001 הפציץ חיל האוויר הישראלי את השדה והרס את מתקן המכ"ם ואת מגדל הפיקוח. ב-10 בינואר 2002 הרסו דחפורי צה"ל את מסלול הנחיתה, ולמרות שבשדה לא התקיימה תנועה אווירית, הוא המשיך ואויש על ידי צוות של כ-400 עובדים עד שנת 2006.
בשדה היה מסלול אספלט בודד (01/19) באורך של 3,076 מטר וברוחב של 60 מטר, אך הוא הרוס. נתיבי ההסעה הרוסים גם הם, וכך גם רחבת החנייה למטוסים. בית הנתיבות בשדה השתרע על שטח של 4,000 מ"ר והיה מעוטר באריחים בסגנון מרוקאי. עם השנים, נהרסו עוד ועוד אזורים משטח השדה על ידי תושבי רצועת עזה. נכון לשנת 2018, ישנם גידולים חקלאיים באזורים נרחבים משדה התעופה.
אלכס רודריגז

ילדותו

רודריגז נולד בעיר ניו יורק, כשהיה בן ארבע הוא והוריו עברו לרפובליקה הדומיניקנית. אחרי שלוש שנים הם עברו למיאמי שבפלורידה. אביו של רודריגז עזב לניו ג'רזי ולא חזר מעולם. רודריגז גדל רק עם אימו.

קריירה

משחקו הראשון במייג'ור ליג היה ב-8 ביולי 1994 במדי קבוצת סיאטל מארינרס עבורה שיחק עד שנת 2000. בשנת 2001 עבר רודריגז לטקסס ריינג'רס, ובשנת 2004 עבר רודריגז לניו יורק יאנקיז, שם שיחק עד לפרישתו.
אלכס רודריגז הוא השחקן הצעיר ביותר בתולדות הליגה שהצטרף למועדון חובטי 500 הום ראנס, שיא אותו השיג ב-4 באוגוסט 2007 והוא בן 32 שנים ו-8 ימים. 3 שנים בדיוק לאחר מכן השיג רודריגז את ההום ראן ה-600 שלו. נכון למאי 2015 רודריגז נמצא במקום הרביעי ברשימת חובטי ההום-ראן של כל הזמנים. נכון לשנת 2013, רודריגז הוא שחקן הבייסבול בעל המשכורת הגבוהה ביותר בליגת הבייסבול המקצועית בארצות הברית ובשנה זו השתכר 30 מיליון דולר. גם סך הכנסותיו כשחקן בייסבול מקצועי הוא הגבוה ביותר בהיסטוריה של בייסבול מקצועי בארצות הברית, עד לשנת 2011 השתכר סך הכל 296,416,252 דולר.
לאור מעורבותו בנטילת סמים משפרי ביצועים הושעה רודריגז על ידי ה-MLB ל-162 משחקים (כל עונת 2014). רודריגז ערער על ההשעיה בפני בית משפט פדרלי אך לאחר מספר שבועות משך את עתירתו ושב לשחק רק בעונת 2015.
ב-12 באוגוסט 2016 פרש ממשחק פעיל.

חיים אישיים

רודריגז התחתן עם סינתיה סקורטיס ב-2 בנובמבר 2002 ולהם שתי בנות. ב-2 ביולי 2008 דווח כי רודריגז ואשתו נפרדו, לאחר בעיות שנמשכו כשלושה חודשים, מאז לידת בתם הצעירה. במקביל התפרסמו שמועות על רומן בין רודריגז לזמרת מדונה, שמועה שמדונה הכחישה, אך הדיווחים עליהם המשיכו גם לאחר שב-7 ביולי 2008, הגישה אשתו של רודריגז תביעת גירושין בבית משפט במיאמי. הגירושין נכנסו לתוקף בספטמבר אותה שנה.
בפברואר 2009 התפרסם כי במהלך שנת 2003 רודריגז נבדק ונמצא שהשתמש בסטרואידים אנאבוליים על מנת לשפר את ביצועיו. בראיון עמו הודה רודריגז כי אכן לקח סמים בתקופה בה שיחק בטקסס.
לאחר גירושיו, ניהל רודריגז מערכות יחסים עם השחקניות קייט הדסון וקמרון דיאז, עם המתאבקת טורי וילסון ועם ג'ניפר לופז, איתה התארס ב-9 במרץ 2019.
סקוטי ג'יימס

ביוגרפיה

ג'יימס נולד במלבורן שבאוסטרליה. כבר בגיל שנה החל להתנסות בסקי באלפים האוסטרליים. בגיל שש החל להתחרות בגלישת שלג, בגיל 14 זכה לחסות ראשונה והפך למקצוען, הוא השתתף לראשונה באותה שנה באליפות העולם בה סיים במקום ה-48 בתחרות החצי צינור. שנה לאחר מכן ייצג את אוסטרליה באולימפיאדת ונקובר (2010) והיה צעיר המשתתפים במשחקים האולימפיים. הוא סיים במקום ה-21 במוקדמות תרות החצי צינור ולא העפיל לחצי הגמר. באליפות העולם ב-2013 סיים במקום השישי בתחרות החצי צינור ובמקום ה-16 בסלוספטייל. באולימפיאדת סוצ'י (2014) סיים שוב במקום ה-21 במוקדמות בחצי צינור ובתחרות הסלופסטייל סיים במקום ה-16 בחצי הגמר. לאחר האולימפיאדה החליט להתרכז רק בתחרויות החצי צינור.
ב-2015 זכה במדליית זהב באליפות העולם שהתקיימה בקירשברג שבאוסטריה. הוא הגן על תוארו באליפות העולם שהתקיימה ב-2017 בסיירה נבדה. באותה שנה זכה גם במדליית זהב במשחקי האקסטרים חורף שהתקיימו באספן. הישגיו הביאו לבחירתו לספורטאי החורף של השנה באוסטרליה ב-2015 ולספורטאי השנה באוסטרליה ב-2017.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) נבחר לשאת את דגל המשלחת האוסטרלית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. הוא זכה במדליית ארד בתחרות החצי צינור.
ב-2019 זכה במדליית זהב במשחקי האקסטרים ובמדליית זהב בחצי צינור באליפות העולם שנערכה ביוטה.
מגרון (מבנה)

מגרון (יוונית עתיקה Μέγαρον) היה מבנה בתרבות המינואית ובערים מיקניות ביוון העתיקה. המגרון היה אולם מלבני שבכניסה אליו ניצבה מבואה פתוחה בצידה האחד, ואשר נתמכה לעיתים על ידי שני עמודים. באולם עצמו היה תנור חימום שניצב בערך במרכזו.
המגרון נחשב למקור השראתו של המקדש היווני, והוא שימש כאולם מלוכה, כמקום פולחן, לשם עריכת חגיגות ומשתים, לשירה וכמקום כינוס לגברים בלבד. המגרון היה צבעוני בהתאם למקובל באדריכלות המינואית. פנים המבנה עוצב בלבנים שרופות, והוא נתמך על ידי קורות עץ. הגג כוסה באריחי קרמיקה וטרקוטה. מגרונים ידועים נצבו בטירינס ובמיקנה.
חומר ניגוד

חומר ניגוד הוא חומר המשמש בדימות רפואי להדגשת הניגודיות בין מבנים אנטומיים בגוף. שימוש נפוץ בחומר ניגוד נעשה להדגשת כלי דם ולהדגשת צינור מערכת העיכול.

סוגי חומר ניגוד

מאחר שלאמצעי הדימות השונים אופן פעולה שונה, חומרי הניגוד מסווגים לפי שיטת הדימות שבה הם משמשים. רוב חומרי הניגוד מתבססים על ניחות של קרני רנטגן או על האדרת אות תהודה מגנטית.

ניחות קרני רנטגן

יוד ובריום הם סוגי חומרי הניגוד הנפוצים ביותר להדגשת הניגוד בשיטות מבוססת קרני רנטגן, כגון צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת ואנגיוגרפיה. ישנם סוגים שונים של חומרי ניגוד מיודדים, המשתנים ברמת האוסמולריות, הצמיגות ותכולת היוד המוחלטת בהם. דימרים לא יוניים מועדפים בשל האוסמולריות הנמוכה שלהם ורעילותם הנמוכה, אולם מחירם גבוה יותר.

האדרת אות תהודה מגנטית

גדוליניום משמש לניגוד בדימות תהודה מגנטית (MRI). במצב חמצון +3 של המתכת, יש למתכת 7 אלקטרונים מסוג f לא מצומדים. הדבר גורם למים סביב חומר הניגוד לדעוך מהר יותר, ובכך מוגברת איכות סריקת ה-MRI.

פיזור על-שמעי ושינוי תדירות

חומרי ניגוד המבוססים על בועות זעירות נמצאים בשימוש בבדיקות אולטרה סאונד, ובמיוחד באקוקרדיוגרפיה, לזיהוי דלף. בועות אלה עשויות מתמיסת מלח מעוררת, ומרביתן גדולות מכדי לעבור בנימי הריאה. לכן, הבועות היחידות שמגיעות למחזור הדם הסיסטמי (צדו השמאלי של הלב) הן אלה שעברו דרך מעבר לא תקין בין הצדדים.
בנוסף, ישנן בועות המכילות כמויות זעירות של חנקן או פלואורוקרבונים הנתמכים על ידי חלבון, ליפיד או מעטפת פולימר. בועות אלה קטנות דיין למעבר בנימי הריאה, והן משמשות להגדלת הניגוד בחדר השמאלי של הלב. הירידה בצפיפות בנקודת המנשק בין הגז בבועה לנוזל שמסביב, גורמת לפיזור והחזרה של גלי העל-שמע חזרה למתמר. תהליך זה נותן לנוזל עם בועות אלה אות חזק, הנראה באמצעות המתמר.

תופעות לוואי

בעוד חומרי ניגוד כיום הם בטוחים יחסית לשימוש, מתן חומר ניגוד יכול באנשים מסוימים לגרום לתופעות לוואי, חלקן מסוכנות, עם תמותה של 0.9 ל-100,000 מקרי מתן. גורמי סיכון לפיתוח תגובות קשות לחומרי ניגוד כוללים: אלרגיות חזקות, אסתמה, מחלת לב ונטילת חוסמי בטא.
חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות

חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ד-2013, המוכר בשם חוק הריכוזיות, הוא חוק שמטרתו להפחית את הריכוזיות במשק הישראלי ולהגביר את התחרות ובכך להקטין את יוקר המחיה. עיקרי החוק מניעת אחזקות צולבות בחברות פיננסיות וריאליות גם יחד וכן מניעת רגולטורית על שליטה בחברה ציבורית באמצעות פירמידת שליטה. 
הצעת החוק הוגשה על ידי הממשלה לכנסת בעקבות המלצות הוועדה להגברת התחרותיות במשק. 
החוק עבר בקריאה ראשונה ביוני 2012 ובקריאה שנייה ושלישית ב-9 בדצמבר 2013, אחרי שעבר הכנה ממושכת של חודשים בוועדת הכספים של הכנסת בראשות ח"כ ניסן סלומיאנסקי.
משפט השלמות של גדל

משפט השלמות, אותו הוכיח קורט גדל בעבודת הדוקטורט בשנת 1929, הוא אחד המשפטים היסודיים בלוגיקה מתמטית. המשפט קושר שתיים מן הדרכים היסודיות לטיפול המתמטי במושגים של אמת ושקר, נכון ולא נכון: הנכונות של טענה בכל מודל למערכת אקסיומות, לעומת האפשרות לבנות הוכחה מתוך האקסיומות. 
לפי משפט השלמות, כל טענה שהיא נכונה - בכל מודל של מערכת אקסיומות נתונה - ניתן להוכיח באופן פורמלי מתוך מערכת האקסיומות. בניסוח אחר, לכל תורה עקבית קיים מודל. הוכחת משפט השלמות היא קונסטרוקטיבית, כלומר מראה כיצד ניתן לבנות מודל זה, ומתקבל שהוא בן מניה אם מערכת האקסיומות של התורה סופית, וגודלו אינו עולה על גודלה של מערכת האקסיומות, אחרת.
משפט הפוך למשפט השלמות הוא משפט הנאותות, שקובע כי אם ניתן להוכיח טענה כלשהי ממערכת אקסיומות נתונה, אזי טענה זו נכונה בכל מודל של מערכת זו.
גרסה פופולרית (ושגויה) של משפט אי השלמות הראשון של גדל קובעת ש"בכל תורה קיימת טענה אמיתית שאינה ניתנת להוכחה". משפט השלמות סותר במפורש את הניסוח הזה: כל משפט שהוא אמיתי (בכל מודל), ניתן להוכחה. אכן, לפי משפט אי השלמות קיימת בתורה (חזקה מספיק, דהיינו אריתמטית, אפקטיבית ועקבית) נוסחה שאינה ניתנת להוכחה (וגם לא לסתירה) - אבל אין זה נכון שנוסחה זו נכונה בכל מודל. אדרבא, לפי משפט השלמות, קיים מודל עקבי שבו היא נכונה, וקיים מודל עקבי שבו היא אינה נכונה.

הוכחת שקילות הניסוחים

כאמור, משפט השלמות קובע כי אם טענה נכונה בכל מודל של תורה כלשהי, אז ניתן להוכיח את הטענה מתוך תורה זו. נראה כי המשפט שקול לטענה כי לכל תורה עקבית קיים מודל.
בכיוון אחד, אם משפט השלמות מתקיים, ואם בשלילה קיימת תורה עקבית שאין לה מודל, אז תנאי משפט השלמות מתקיים באופן ריק עבור תורה זו: כל טענה נכונה בכל המודלים שלה (שהרי אין כאלו). ממשפט השלמות נקבל שניתן להוכיח מתורה זו כל טענה, ובפרט ניתן להוכיח בה טענה ושלילתה, ולכן היא אינה עקבית, בסתירה להנחה.
בכיוון השני, נניח כי לכל תורה עקבית יש מודל. אם נניח בשלילה כי משפט השלמות לא מתקיים, אז קיימת תורה עקבית T וטענה , כך ש-  נכונה בכל המודלים של T, אולם  לא ניתנת להוכחה מ- T. ממשפט הנאותות נקבל שגם שלילתה של  אינה ניתנת להוכחה מ- T (כיוון ש-  עצמה מתקיימת בכל המודלים של T, ואנו יודעים שקיים לפחות מודל אחד כזה), ולכן אפשר להרחיב את T על ידי הוספת השלילה של  אליה כאקסיומה חדשה, ו- T עדיין תישאר עקבית. עתה, מכיוון ש-  מתקיימת בכל המודלים של T, אז נקבל שלתאוריה החדשה שקיבלנו אין מודלים כלל, וזו סתירה לכך שהיא עקבית.