google/wiki40b huggingface dataset:
GeoCities

GeoCities (ג'אוסיטיס) היה שירות אירוח אתרים חינמי פופולרי במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. האתר הוקם ב-1995 על ידי דוד בונט וג'ון רזנר ועד 1999 היה לאתר השלישי הפופולרי ביותר ב-World Wide Web.
בצורתו המקורית, משתמשי האתר היו צריכים לבחור "עיר" שבה ימוקם אתר אינטרנט חינמי משלהם. ה"ערים" נקראו על שם ערים או אזורים אמיתים, כאשר שמם העיד על קטגוריית התוכן שלהם. לדוגמה, כל האתרים שעסקו בנושאים הקשורים למחשבים אוחסנו ב"עיר" "SiliconValley" והאתרים העוסקים בבידור אוחסנו ב"הוליווד". שמו של האתר נקבע משיטה זו, של מרחבי שמות שנקראו בשמות של ערים. בשנת 1999, נרכש שירות זה עבור למעלה מ-3.5 מיליארד דולר על ידי Yahoo!. זמן קצר לאחר שהאתר נרכש על ידי Yahoo!, פרקטיקה זו נזנחה לטובת שימוש בשמות המשתמש של יאהו! בכתובות האתרים.
לאורך השנים, כאשר חברות רבות החלו לספק שירותי אחסון חינמיים לאתרי אינטרנט חדשים, GeoCities הפך לאתר מיושן ולא רלוונטי. בעקבות כך, ב-23 באפריל 2009 חברת Yahoo! הודיעה כי בכוונתה לסגור את האתר בארצות הברית עד סוף השנה וכי משתמשים חדשים לא יוכלו החל מאותו התאריך ליצור אתרים חדשים ב-GeoCities. ב-26 באוקטובר 2009 השירות הושבת. בעת סגירת האתר, גאוסיטיס הכילה 10 טרה-בייט לערך אשר כללו לפחות 38,000,000 אתרים.
נכון לשנת 2012 השירות זמין רק ביפן.

היסטוריה

GeoCities התפתח מ-BHI, ראשי תיבות של שם החברה באנגלית, Beverly Hills Internet, שעסקה בפיתוח ואירוח אתרי אינטרנט, החברה הוקמה ב-1994.
ב-1995 החברה החלה לפתח אתר בנושאים שונים המסודרים כ"ערים". עוד באותה שנה האתר החל לאפשר למשתמשים לפתוח אתרים באותם "ערים". בדצמבר 1995 הוחלף השם לGeoCities. האתר הגיע באותו חודש לשישה מיליון צפיות בחודש.
במאי 1997 החל האתר להציג פרסומות, למרות התנגדות הגולשים.
ביוני 1997 האתר היה החמישי בפופולריות ברשת האינטרנט ובשנת 1999 היה לאתר השלישי הכי נצפה ברשת, אחרי Yahoo! וAOL.
בינואר 1999 נרכש האתר על ידי חברת Yahoo!, עבור מניות בשווי 3.57 מיליארד דולר. לאחר הרכישה החלה עזיבה המונית של משתמשים, עקב תנאי השירות החדשים שהציבה Yahoo!. התנאים כללו שהתכנים באתר יהיו תחת זכויות יוצרים של החברה. לאחר זמן קצר החברה ביטלה תנאים אלו.
באפריל 2009, הודיעה Yahoo! כי היא סוגרת את מטה האתר בארצות הברית וכי לא יוכלו להיפתח חשבונות חדשים, אך החשבונות הקיימים ישארו פעילים. ביוני באותה שנה עדכנה החברה בעמוד הבית של GeoCities כי האתר ייסגר באוקטובר. מאז סגירת האתר החברה לא מציעה אחסון אתרים חינמי פרט לשלוחת האתר ביפן. החברה עודדה משתמשים לעבור לשירות אחסון האתרים שלה המבוסס דמי מנוי.
בהשפעת סגירת האתר פתחו אתרים מתחרים בקמפיינים למשיכת לקוחות מהאתר. לדוגמה נפתח אתר בשם Geocities-closing.com לאחסון אתרים מ-GeoCities.
יורי ליניק

פועלו

עם עבודותיו בתחום תורת המספרים נמנים: התיאורמה של ליניק בתורת המספרים האנליטית והוכחה אלמנטרית לבעיית וארינג.
עם עבודותיו בתחום הסטטיסטיקה וההסתברות נמנים: אזור ליניק, הוכחת משפט הגבול המרכזי על ידי תורת האינפורמציה ובעיית ברנס פישר.
איידן מקארדל

ביוגרפיה

מקארדל נולד בדבלין. הוא למד לתואר באמנויות בקולג' האוניברסיטאי של דבלין (University College Dublin) ואחרי כן למד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון.
עם הלהקה השייקספירית המלכותית שיחק מקארדל בתפקיד הראשי במחזה "ריצ'רד השלישי" ובדמות פאק ב"חלום ליל קיץ". עוד בתיאטרון הופיע בתפקיד הראשי במחזה "תפילה לאוון מיני" עיבוד של סיימון בנט לרומן באותו שם מאת ג'ון אירווינג. המחזה הוצג ב-2002 בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון. ב-2011 שיחק בתפקיד ג'וזף סורפייס בעיבוד של דבורה וורנר  למחזה "The School for Scandal" שהועלה במרכז האמנויות ברביקן.
ב-2008 השתתף מקארדל בסדרה הקומית "אנשים יפים" של ערוץ BBC Two. ב-2004 הופיע לראשונה בסרט הוליוודי "הקסם של אלה" בתפקיד סלאנן, אלף השואף בסתר להיות עורך דין. ב-2009 שיחק בתפקיד משנה בדמות אנרכיסט יהודי בשם שאול לנדאו בפרק בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "חדר מיון 1909".
תפקידים בולטים שלו בטלוויזיה היו בסרטים ביוגרפיים. הוא גילם ב-2004 את דאדלי מור בסרט "Not Only But Always", ב-2005 את אלברט איינשטיין בסרט הביוגרפי "E=mc²" ואת איגור סטרווינסקי בסרט הטלוויזיה "Riot at the Rite".
מקארדל מוכר מתפקידיו הרבים בטלוויזיה בהם הופעות בדרמות תקופתיות. הוא שיחק בסדרה "המשפט של גארו"  בדמות סילבסטר, ובסדרה הקומית "אנשים יפים" בתפקיד אנדי דונן. בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'", המבוססת על חייו של מקים חנות הכלבו סלפרידג'ס, הוא מגלם את לורד לוקסלי אויבו המושבע של הארי סלפרידג'.

חיים אישיים

מקארדל נשוי לשחקנית אייסלין מקגוקין . הוא בן דוד של השחקן סטיב קוגן.
קטי המכוערת

עלילה

קטי, או קטיה — היא בחורה חכמה ומשכילה, אבל לא ניחנה במראה חיצוני מושך. עובדה זו מונעת ממנה למצוא עבודה טובה. אך הגורל מביא אותה לעבוד כמזכירה בחברה לייצור בגדים אופנתיים בשם "Zimaletto". כאן המראה שלה, כמו גם נאמנותה לבוס שלה, אנדריי ז'דאנוב, מעוררים תרעומת רבה בקרב העובדים האחרים בחברה. בפרט, כלתו של אנדריי, קירה שלא מוצאת חן בעיניה העובדה שקטי מחפה על בגידותיו של ז'דאנוב ומונעת מחברתה של קירה, ויקה, מלעבוד כמזכירתו של אנדריי. עם זאת, קטי מתאהב באנדריי ולמענו מוכנה לסבול הכל. היא מקווה שמושא אהבתה יום אחד יחזיר לה חיבה.
העניינים בחברה אינם מתקדמים יפה והמצב הכלכלי בכי רע. אנדריי משכנע את קטיה להסתיר את העובדה הזאת. מאוחר יותר אצל סגן נשיא החברה, רומן מלינובסקי מתעוררים ספקות באשר למידת נאמנותה של קטי, מלינובסקי מתערב עם אנדריי לשחק בקטי ולנהל עמה רומן אהבה. אנדריי נאלץ להסכים, אבל בהדרגה הוא מתאהב בה בכנות. אך, הסוד, במוקדם או במאוחר, נחשף.
לאחר שהיא מגלה שאהבתו של אנדריי — אינה אלא משחק, קטי חושפת את מידת ההונאה שלו בפני חברי הדירקטוריון ומתפטרת. יוליאנה, עובדת לשעבר בחברת "Zimaletto" שמעריכה אנשים מקצועיים, לוקחת את קטי לעבוד אצלה בסוכנות יחסי ציבור. יוליאנה יחד עם עוד חברים חדשים עוזרים לקטי לשנות את המראה החיצוני שלה לטובה. כעת היא כבר לא ביישנית ומכוערת כבעבר. אז פונה אליה פתאום אחד המייסדים של "Zimaletto", אביו של אנדריי: מתברר כי כתוצאה מהמזימות של הבן שלו, קטי היא למעשה הבעלים של החברה. הוא מציע לה לקחת את תפקיד הנשיאה, מאחר שמועמדים אחרים לתפקיד הזה נכשלו.

צילומים

צילום חזית הבניין של חברת "Zimaletto" צולם בחזית מרכז העסקים "מגדל 2000", שבמוסקבה-סיטי. צילומי הפנים נערכו באולפני חברת "AMEDIA".

מוזיקה

בתחילה שימש השיר של יוליה סאביצ'בה "אם בתוך הלב חיה האהבה" (Если в сердце живёт любовь, ששימשה כשיר הנושא מפרקים 76 עד 85) והפך במהירות ללהיט ולראש מצעדי השירים בתחנות רדיו ברוסיה.
מפרק 169 השיר "רואה אותך" (Вижу тебя) של ילנה ויסוצ'איה שימש כשיר הנושא.
בפרק 200 והאחרון השיר "אם בתוך הלב חיה האהבה" שוב שימש כשיר הנושא, הפעם בגרסה שבוצעה על ידי שחקני הסדרה.
חדשות ארכיאולוגיות

חדשות ארכאולוגיות הוא כתב עת היוצא לאור מאז 1961 על ידי רשות העתיקות וכולל סקירות על חפירות ארכאולוגיות שבוצעו על ידי אנשי הרשות בישראל. בכתב בעת מפורסמים דו"חות ביניים ודו"חות סופיים וכן ממצאים ארכאולוגיים שתועדו בעת עבודות פיקוח. המאמרים מתפרסמים במקביל בעברית ובאנגלית. את מטרת כתב העת הגדיר אברהם בירן שיזם את הדפסת כתב העת: "לספק את דרישת חברים רבים שביקשו לקבל ידיעות מוסמכות על הנעשה בשטח המחקר הארכאולוגי בארץ".
בשנת 2004 החלו מאמרי כתב העת להתפרסם באינטרנט ומשנת 2005 הופסקה הוצאת המהדורה המודפסת. כדי לשמור על רציפות עם המהדורה המודפסת מספרי הגליונות באתר האינטרנט עוקבים למהדורה המודפסת, אולם למעשה המאמרים מתפרסמים במשך כל השנה ולא פעם אחת בשנה כמו שהיה קודם לכן. באתר האינטרנט מופיעים גם כל נושאי המאמרים של 116 הגליונות הראשונים ומחבריהם.
צב ים חום

בקיעת צבי הים החומים

צבי הים החומים בוקעים מביצים אחרי שהנקבות מטילות ביצים בחוף. הם חייבים לרוץ לים, אבל יש הרבה מפגעים שמפריעים להם, ורובם נובעים מבני האדם. לדוגמה: זיהום אור שמטעה אותם וגורם להם לחשוב שזה אור הירח, או כבישים שיש בהם מכוניות שעלולות לפגוע בהם.
צבי הים החומים מגיעים להטיל ביצים בחופי ישראל.
יחיעם פריאור

אודות

פריאור שירת כקצין בצנחנים. סיים בשנת 1971 תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1977 סיים דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בנושא "Optical Rotary Saturation". משנת 1977 ועד לשנת 1979 שהה באוניברסיטת הרווארד במסגרת מחקר בתר-דוקטוריאלי. בשנת 1979 הצטרף למכון ויצמן, וב-1992 מונה לעמוד בראש קתדרת שרמן. 
בשנת 2002 היה ממייסדי תנועת ח"ץ, להיפרדות חד-צדדית מהפלסטינים והקמת גדר ביטחון. פריאור הוא חבר בהנהלת המועצה לשלום ולביטחון.
נשוי לדרורה ואב לענת, הילה, נעמה ואיילת.
סינכרופטר

סינכרופטר הוא סוג של מסוק המשתמש בשני רוטורים המותקנים בצמוד צד בצד עם הטיה מתונה החוצה. סוג מסוק זה מתאפיין בשיכוך הפרעות ואי איזונים אופייניים למסוקים טהורים, בדחף גדול ביכולת נשיאת משקל, אבל גם בביצועים נחותים בשיוט ושליטה בעייתית בסבסוב.

מאפיינים טכניים

סינכרופטר משתמש בתמסורת סבוכות, כלומר משתלבות יחד וסובבות בכיוונים שונים המפעילים שני רוטורים נפרדים המותקנים צד בצד המוטים בזווית מתונה החוצה, זה מאפשר סיבוב מסונכרן של להבי הרוטורים הסובבים במופע של 90 מעלות יחסית אחד לשני כאשר הלהבים עולים מעל לראש הרוטור הצמוד. הרוטורים הם לרוב דו-להביים. תצורה זאת מתאפיינת בביטול הפיתול האופייני למסוקים טהורים על ידי שני הרוטורים הסובבים בכיוונים הפוכים בצורה מסונכרנת ומכאן שמו של סוג המסוק. בשל שיש שני רוטורים, שטח הדיסקה גדול יותר ועומס דיסקה נמוך יותר ממסוק טהור בעל מוטת להבים דומה. המסוק מצטיין ביכולת נשיאת משקל וביצועים טובים בגבהים רמים. הסיבוב המסונכרן מאפשר שיכוך וביטול של אי איזונים האופיינים למרבית סוגי המסוקים ולכן סינכרופטרים הם יציבים ופשוטים יחסית להטסה. השליטה בסבסוב מושגת, בדומה לרוטור קואקסיאלי, על ידי יצירת הבדל פיתול - כלומר רוטור אחד מעלה זווית פסיעה כאשר הרוטור השני מוריד זווית פסיעה. במספר מסוקי קאמאן שכוללים הפרדה גדולה יחסית בין הרוטורים שליטה נוספת מוקנה על ידי פקודה מחזורית הפרשית בעלרוד, כאשר רוטור אחד נותן פקודה קדימה והרוטור השני אחורה.
לרוב סיבוב הרוטור מתוכנן בשביל שהלהב המתקדם יהיה מעל לגוף, זה מאפשר שיכוך מסוים של הנטייה של המסוק להרים אף בשיוט שכן מרבית העילוי בשלב זה נוצר על ידי הלהב המתקדם ושטף האוויר שלו לוחץ על המבנה הקדמי של גוף המסוק.
החסרונות של המסוק הם שהתקנה צד-בצד עם שני פיילונים ארוכים יוצרים גרר רב ולכן זה מקטין משמעותית את ביצועי המהירות. סינכרופטר סובל מיכולת פיקוד מוגבלת מאוד בסבסוב מה שדורש משטחי מייצב כיוון והגה כיוון גדולים יחסית. כמו כן, הרוטורים המוטים לצדדים מתקרבים לקרקע ומהווים סכנה לאנשים סביב ודורש גישה מקדימה או מאחורי המסוק, וזה לרוב דורש העלאת נוסעים או אלונקות בחלק האחורי של המסוק בלבד.
יהושע ליין

ביוגרפיה

נולד ב-1881 בנוול לחיים דוד וצביה. אבי אביו היה משה לייב ליין בנו של הרב פרץ חן. בהגיעו לגיל בר מצווה נשלח להתחנך אצל דוד אביו הרד"ץ חן. למד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ' ונשא את מאשה. לאחר נישואיו התגורר בנוול, הוא נשלח לקבל סמיכה לרבנות מהרוגצ'ובי.
רבו, הרש"ב, אמר עליו "יהושע איז מיינער" (מיידיש: יהושע הוא שלי).
בהיותו בן 21 הקים בהוראת רבו הרש"ב את ישיבת תומכי תמימים בדוקשיצה ושימש בה כמשפיע ומשגיח ראשי. לאחר כמה שנים נבחר לרבה של אווסטרוונה, ובה'תרע"א (1911) נבחר לכהן כרב העיירה ביישינקוביץ, בה כיהן אבי סבו, הרב פרץ, כרב. דבר בחירתו לרב העיירה התפרסם בעיתוני האחוהמודיע. לאחר שאשתו הראשונה נפטרה, נישא בשנת ה'תר"פ (1920) לרישא למשפחת יפה.
בה'תרפ"ב (1922) פרצה שריפה במקום, והוא נדד לנוול, שם שימש כגבאי של רבו. באותה תקופה הוצע לו לכהן כרב העיר פולוצק. הדבר נידון גם באיגרת מרבי יוסף יצחק שניאורסון, אך לא יצא אל הפועל.
לאחר מספר שנים עבר לרודניה, שם שימש כרב ושוחט. בה'תרצ"ח (1938) נאסר ושוחרר.
בה'תש"ב (1942) נרצחו הוא, אשתו ושניים מילדיו, עם יהודי רודניה, על ידי הנאצים ונקבר בקבר אחים. ארבעה ילדים נוספים נרצחו בשואה. בין תלמידיו נמנו הרבנים חיים שאול ברוק], רפאל נחמן הכהן] ועוד.
לאחר 25 שנה הועברה גופתו לבית הקברות היהודי שהוקם במקום.
מהנדס טכני

מהנדס טכני הוא תואר מקצועי הניתן בסיום מסלול הכשרה על-תיכוני שאינו אקדמאי, אף כי הוא כולל בתוכו קורסים אקדמיים, הנועד להכשיר אנשי מקצוע טכניים ולמקדם בתחום ספציפי. הלימודים נמשכים בין שנתיים לשלוש שנים, ומיקודם יותר בפן הטכני ופחות בתאורטי, ומכאן שם התואר. המהנדס הטכני, בהתאם להכשרתו, מיועד למלא משימות טכניות הניתנות לו על ידי המהנדס האחראי, לשמש כעוזר מהנדס ואף לנהל פרויקטים בעלי אופן מוגבל. תחומי האחריות של המהנדס הטכני נרחבים, ושונים ממדינה למדינה.
המהנדסים הטכניים, על אף שמם, אינם נחשבים למהנדסים במלוא מובן המילה. בהתאם למדינה ולמקצוע, הכשרתם מציבה אותם בדרוג שבין טכנאי לתואר ראשון מהנדס. במדינות מסוימות, כגון בריטניה או קנדה, בעל התואר נחשב לטכנאי בעל הכשרה הנדסית מתקדמת, ולכן נקרא Engineering technician (טכנאי הנדסה), בעוד שבמדינות אחרות מצאו לנכון "לקרבו" למעמד מהנדס על ידי הכינוי Associate engineer (מהנדס חבר), Technical engineer (מהנדס טכני), Jr. engineer (מהנדס זוטר) וכו'. בישראל זה מקביל תואר הנדסאי.
עם יישום הסכם בולוניה במלואו, ייעלמו רוב התארים המקבילים באירופה, כאשר חלקם יוסבו לתואר אקדמי בהתאם להיקף ההשכלה והניסיון הנרכש. באופן זה, התואר Ingeniero técnico בספרד, למשל, יוסב לתואר ראשון לא הנדסי בתחום האמור בנוסף רישיון לתעסוקה טכנית בתחום זה.
קרב קרסון

קרב קרסון הוא התקלות קטנה בין גדוד צלבנים שמנה כ-130 אבירים לבין כשבעת אלפי פושטים מוסלמים בקרבת מעיין קרסון בגליל התחתון לא רחוק מכפר כנא (פרופ' יהושע פראוור מזהה את המקום כעין ג'וזה - כיום עין לפידות). בקרב שהתרחש ב-1 במאי 1187 ניצחו המוסלמים וכמעט כל האבירים הצלבנים אבדו. לקרב עצמו לא הייתה חשיבות והוא נזכר בעיקר בתור הקדמה לקרב קרני חיטין החשוב הרבה יותר ממנו שהתרחש כחודשיים לאחר מכן. 
הקרב מפורסם גם בתאוריית קשר שלפיה ריימון השלישי, רוזן טריפולי שהיה באותו זמן בן בריתו של צלאח א-דין נתן רשות לפושטים לבזוז את אדמות הנוצרים במשך יממה אחת. אף-על-פי שכמה מקורות ראשוניים מסכימים עם התאוריה, פראוור דוחה אותה.
בית אוליפנט

בית אוליפנט המצוי במושבה הגרמנית בחיפה הוא מבנה מגורים טמפלרי אופייני שהיה שייך למשפחת אוליפנט.
המבנה, המצוי בשדרות בן-גוריון 16, כולל גמלון וגג רעפים משופע האופייניים לארכיטקטורה הטמפלרית. בקומת הקרקע מעל פתח הכניסה המקורי של הבית חקוקה כתובת בגרמנית: "Wohl denen, die das Gebot halten, und thun immerdar Recht." (מתוך תרגום מרטין לותר לפסוק בספר תהילים: "אַשְׁרֵי שֹׁמְרֵי מִשְׁפָּט, עֹשֵׂה צְדָקָה בְכָל-עֵת".) בקומה השנייה, בין שני החלונות המרכזיים, חקוקה הכתובת "Haus Oliphant" (בית אוליפנט). כתובת זאת לא הייתה במקום בזמן שמשפחת אוליפנט התגורהה בבית, והוטבעה מאוחר יותר על ידי הטמפלרים, לאחר שמבקרים ומטיילים הגיעו למושבה וביקשו לראות את הבית.

היסטוריה

המבנה נבנה על ידי מתיישב טמפלרי בשם קרל אולדורף גרמני שהיגר לאמריקה והגיע לחיפה בשנת 1870. אולדורף היה נגר, והוא הקים בחצר הבית נגרייה ואורווה קטנה. בעקבות מעברו ליפו שם שימש כראש המושבה הטמפלרית, העמיד את ביתו בקיץ 1882 להשכרה. הבית הושכר בדצמבר 1882 ללורנס אוליפנט שלאחר מכן רכש את הבית. אוליפנט התגורר בבית זה בחורף ביחד עם אשתו אליס ומזכירו נפתלי הרץ אימבר, ובקיץ התגורר בתחילה בעוספיה ולאחר מכן בבית שבנה בשנת 1884 בדלית אל כרמל הנקרא גם הוא בית אוליפנט. שלו ל הבית הגיעו מבקרים רבים ביניהם היה צ'ארלס גורדון. בעקבות ריבוי המבקרים צויין הבית במרבית מדריכי הטיולים של התקופה.
"החדר היה גדול. על הקירות היו תלויים מרבדים רקומים, ושטיחים קטנים כיסו את הרצפה. בפינה עמד פסנתר שחור ועליו מפת משי רקומה ורדים, שגדיליה הארוכים כיסו את מכסהו"
— שולמית לפיד, גיא אוני
ב-2 בינואר 1886 נפטרה אשתו הראשונה של אוליפנט, אליס (הקבורה בבית הקברות הטמפלרי) ואוליפנט שב לארצות הברית שם נשא את אשתו השנייה רוזמונד דייל אוון (נכדתו של האוטופיסט רוברט אוון), ונפטר שם מספר חודשים לאחר נישואיו. לאחר פטירתו של אוליפנט בדצמבר 1888 עבר הבית לבעלות אשתו. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 שימש הבית את חברת "אסיה" אשר קיבלה זיכיון לבנות את קטע המסילה מחיפה לדמשק של הרכבת החיג'אזית. עבודות המיפוי והתכנון הראשונה נעשו מבית אוליפנט.
בשנת 1892 עברה רוזמונד, אלמנתו של אוליפנט, להתגורר בבית יחד עם בעלה השני, הצייר ג'יימס מארי טמפלטון. הוא פתח אטלייה לציור בחצר הבית, אך בשנת 1892 התאבד בקפיצה מהאונייה שבה הפליג מביירות לחיפה. בשנת 1896 התגוררה בבית יחד עם בן זוגה אנטולי "קארלוס" רונזוול. הבית ננטש על ידי בעליו והושכר לאחרים. במשך השנים נמכר הבית והחליף בעלויות רבות.
בית הקיץ בדליית אל כרמל נמכר בשנת 1926 למיסיונרית פרנסיס ניוטון, וכיום משמש כבית יד לבנים הדרוזים.
ברירת שארים

דוגמאות

ישנן דוגמאות רבות לתוצרים של ברירת שארים. אצל רוב הנמליים כל הפרטים בקן הם שארים וישנה מידה רבה של זולתנות. אצל הקוקייתיים לעומת זאת סביר להניח שהפרט גדל עם פרטים שאינם שארים שלו וניתן אף לצפות ממנו לתוקפנות. הדבורה מקריבה את עצמה, עוקצת פולש זר ומתה כדי להציל את שאר הדבורים בכוורת. עכבישה המניחה לצאצאיה להיזון מגופה לפני שהם יוצאים לחיים עצמאיים. וצאצאים של קופי אדם אשר נשארים לעזור בגידול אחיהם, על אף שהם כבר כשירים להתרבות בעצמם. ראשני הסלמנדרה המצויה מפנים התנהגות אגרסיבית עד כדי קניבליזם כלפי ראשנים אחרים בהתאם למידת הקרבה הגנטית בין השניים.

מחלוקת מדעית


באוגוסט 2010 התפרסם מאמר בכתב העת Nature., הקורא תיגר על מנגנון ברירת השארים. שלושת מחבריו, בהם אדוארד וילסון, לא הכחישו כי קיימת הקרבה לטובת קרובים בעולם החי, אלא טענו שזהו תוצר לוואי של ברירה קבוצתית ולא ברירת שארים לשמה. טענה זו הציתה מחלוקת עזה בקהילה המדעית וב-2011 פורסם מאמר תגובה, עליו חתומים יותר ממאה מדענים, השולל את המסקנות אליהן הגיעו וילסון וחבריו. באופן לא אופייני המחלוקת זכתה לתהודה בתקשורת העולמית כשהפכה לאישית בין ריצ'רד דוקינס מחבר הגן האנוכי ואדוארד וילסון.
בצל הגינה

הבצל בתרבות

בצל הגינה הוא מראשוני הצמחים המתורבתים. הוא תורבת במערב אסיה לפני כ-7,000 שנה. הוא אף מוזכר בתנ"ך בהקשר של גידולו במצרים: "זָכַרְנוּ, אֶת-הַדָּגָה, אֲשֶׁר-נֹאכַל בְּמִצְרַיִם, חִנָּם; אֵת הַקִּשֻּׁאִים, וְאֵת הָאֲבַטִּחִים, וְאֶת-הֶחָצִיר וְאֶת-הַבְּצָלִים, וְאֶת-הַשּׁוּמִים" (ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ה')

הבצל בחקלאות

בצל הוא גידול דו-שנתי. בשנה הראשונה יוצר הבצל בצל שהוא איבר תשמורת והישרדות לשנה הבאה ואילו בשנת הגידול השנייה הוא מעלה עמוד פריחה ויוצר פרחים וזרעים. מכיוון שאופי גידולו מושפע מהסביבה בה הוא גדל חשוב להתאים את הזן ומועד השתילה הנכונים שהם מפתח להצלחה בגידול.
בצל הוא גידול המגיב לאורך יום וטמפרטורה, הצלחה בו תלויה בהתאמה קפדנית של הזן לאזור הגידול ולמועד השתילה שעשויים להיות קריטיים להצלחה או כישלון בגידול.

השפעת אורך יום על התפתחות בצל

יום קצר מעודד התפתחות וגטטיבית, קרי גידול של נוף הצמח ויצור עלים נוספים. מאידך יום ארוך גורם להפסקת הגידול והעברת המוטמעים שהצטברו בעלים אל נגני העלים ולהתעבותם - יצירת בצל. לאורך היום יש פיצוי מסוים בטמפרטורה כשטמפרטורה גבוהה מזרזת קמעה את תהליכי יצירת הבצל.
לצורך גידולו של הבצל יש להתאים את הזן לאורך היום שקיים באזור הגידול המיועד. זנים המגיבים ליום ארוך ומוצאם מאירופה עשויים לגדול בישראל כל השנה ולא ליצור בצל בכלל. אבל גם בתנאים השוררים בישראל ישנם זנים בכירים אותם מייצג הזן "אורי" מטיפוחו של צבי מיצ'ניק שמהווה את הזן המגיב ליום קצר יותר ולכן יוצר בצל ומבשיל ראשון בעוד שזנים מטיפוס גרנו מבשילים במהלך האביב וזנים אפילים יחסית בישראל מבשילים בחודש יולי. זני יום קצר זקוקים לכ-10 שעות יום כדי להתחיל בתהליכי התבצלות, בעוד שזני יום ארוך במושגי ישראל זקוקים לכ-12–13 שעות לצורך התבצלות.

השפעת טמפרטורה

לטמפרטורה השפעה על רב תהליכי התפתחות הבצל אבל השפעתה הקריטית היא על הפרגה - הופעת פריחה בעונת הגידול הראשונה. בצל שנחשף לטמפרטורות לילה נמוכות מכ-6–7 מעלות במשך מספר ימים כשעוביו יותר מעובי עיפרון - כ-7 עלים אמיתיים - יגיב בהופעת עמוד פריחה. בצל שפרח איכותו נחותה ולא ניתן לאכסנו לתקופה משמעותית. ולכן בנוסף להתייחסות לזן ולאורך היום יש להתייחס לטמפרטורות השוררות באזור הגידול המיועד בבחירת מועד השתילה והזן. כשיש לזכור כי קיים גם הבדל בין זנים ברגישותם להפרגה.

איכות הבצל

איכות הבצל מושפעת מהזן אבל גם מאזור הגידול ומהיכולת של החקלאי לשמור על עלוות הבצל עד הבשלתו המלאה.

גרימת הדמיעה

ידוע כי חיתוך בצלים גורם לדמיעה. הסיבה נעוצה בגז בשם syn-propanethial-S-oxide הנוצר כתוצאה מחיתוך תאי הבצל. סוגים שונים של בצל יוצרים כמויות שונות של גז זה בעת החיתוך, ולכן גורמים לדמיעה במידה שונה.
כשהבצל נחתך, נשברים תאי הבצל. לתאי בצל שני חלקים, אחד מהם מכיל אנזימים והאחר סולפידים שונים. האנזימים מפרקים את הסולפידים, ומתקבלות חומצות סולפידיות. החומצות אינן יציבות, והן מתפרקות כך שמתקבל הגז הנדיף syn-propanethial-S-oxide. הגז מתפזר באוויר, ומגיע לעיניים (בניגוד לדעה הנפוצה אך השגוייה, הגז לא מגיע דרך האף לעיניים). בעיניים מגיב הגז עם מים ונוצרת תמיסה דלילה של חומצה גופרתית. חומצה זו מגרה את קצוות העצבים בעין, וגורמת להם לצריבה. בתגובה לגירוי זה מייצרת בלוטת הדמעות דמעות, כדי לפנות את הגורם המפריע מהעין. יש שנוהגים להרטיב את הבצל או את סכין החיתוך כדי לצמצם או למנוע את הדמיעה. לעיסת מסטיק בעת חיתוך הבצל איננה משפיעה על הדמיעה, לעומת זאת, חבישת משקפי שחייה מונעת לחלוטין את הדמיעה משום שלגז אין דרך להגיע לעיניים.
חיל המשלוח הגרמני לקווקז

חיל המשלוח הגרמני לקווקז היה חיל משלוח שנשלח על ידי האימפריה הגרמנית לעבר הקווקז הרוסי דאז, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשמטרתו הראשונה הייתה הבטחת אספקת הנפט לגרמניה וייצוב המדינה הפרו-גרמנית החדשה, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.
הכוח מנה כ-3,000 חיילים, בהנהגת מייג'ור ג'נרל קרס פון קרסנשטיין, והורכב כמעט כולו מחיילים בווארים. הכוח כלל את בריגדת הפרשים הבווארית השביעית, מתוגברת ברגימנט החי"ר הבווארי ה-29 (הגדודים ה-7 וה-9), הגדוד העשירי ("סערה"), פלוגה אחת עם מכונות ירייה, והפלוגה הממונעת ה-176. הגנרל אריך לודנדורף היה מעורב בפיקוח וארגון המשלחת, הוא פגש באופן אישי את הנציגים הגאורגים בברלין והתלווה אליהם בפגישתם עם הקיסר הגרמני, וילהלם השני.
ב-8 ביוני 1918 נחת הכוח, שהועבר בים מחצי האי קרים, בנמל פותי שלחוף הים השחור. לאחר מכן תוגבר הכוח בחיילים גרמנים שנשלחו מסוריה ואוקראינה לשרת בגאורגיה. ב-10 ביוני של אותה שנה הגיע הכוח הגרמני לטביליסי, בירת גאורגיה, והצטרף למצעד הצבאי הגאורגי-גרמני שנערך בשדרות רוסתוולי. תוך זמן קצר הצטרפה המשלחת הגרמנית לשבויי המלחמה לשעבר הגרמנים מרוסיה, ולמתיישבים שהועברו מוירטמברג, והתיישבו בגאורגיה באמצע המאה ה-19. חיל-מצב משולב גאורגי-גרמני הוצב במספר מחוזות גאורגיה: פותי, אוצ'מצ'ירה, כותאיסי ובורצ'לו. גאורגיה, שחתמה עם גרמניה, ב-28 במאי 1918, על הסכם פותי הזמני, קיבלה בברכה את המשלחת, היות שהגרמנים הגנו על גאורגיה מפני האנדרלמוסיה של הפוסט-מהפכת אוקטובר וכוונות ההתפשטות העות'מאנית במערכה הקווקזית.
רבים מקציני וחיילי המשלחת הגרמנית זכו בעיטור תמר המלכה, שהונפק במיוחד עבור הסגל הגרמני, ועבור אותם גאורגים ששירתו בלגיון הגאורגי בצבא האימפריה הגרמנית.
הגעת החיילים הגרמנים לגאורגיה חפפה לתחרות הגרמנית-עות'מאנית המתחזקת להשפעה ושליטה במשאבים בקווקז, במיוחד שדות הנפט שבבאקו שברפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן, וצינור הנפט ומסילת הברזל המקבילות מהים הכספי לבתומי שלחוף הים השחור. מוקדם, בתחילת 1918, הצבא העות'מאני תחת פיקודו של הגנרל העות'מאני והיפ פשה (Kaçı Vehip Pasha) חידש את המתקפה שלו על הכביש הראשי לטביליסי, והתעמת עם הכוח הגרמני-גאורגי המשולב. ב-10 ביוני של אותה שנה, ערכו העות'מאנים מתקפה בה שבו שבויים רבים, דבר שהוביל להסכם רשמי עם ברלין על נסיגת החיילים העות'מאנים, ולתמיכה עות'מאנית בכוח החדש. הממשלה העות'מאנית נאלצה לוותר בעקבות הלחץ הגרמני, ועצרה, לפי שעה, התקדמות נוספת לתוך גאורגיה, כשהיא מפנה את התמקדותה האסטרטגית לכיוון אזרבייג'ן ואיראן.
שתי דיוויזיות גרמניות הועברו, בו זמנית, לבלקן ולאוקראינה כדי להתקדם לבאקו. באותו הזמן, פנתה גרמניה לרפובליקה הסובייטית הסוציאל-הפדרטיבית של רוסיה (РСФСР) והציעה לעצור את העות'מאנים ובתמורה להבטיח גישה לנפט של באקו. בהתאם להסכם מה-27 באוגוסט 1918 בין רוסיה לגרמניה, קיבלה האחרונה רבע מתפוקת הנפט של באקו. הממשלה הגרמנית ביקשה מהעות'מאנים לדחות את המתקפה על אזרבייג'ן, אבל הבקשה נדחתה, וב-15 בספטמבר 1918, נכנס הצבא העות'מאני לבאקו ופינה משם את הכוחות הבריטים. למחרת היום, הם הצטרפו למשלחת צבאית גדולה למדי שהונהגה על ידי הקולונל פרידריך ון דר הולץ. למרות זאת, משברים פוליטיים חריפים בגרמניה, שהחלו מאוחר יותר באותו חודש, הביאו לסיום תפקידה של המשלחת הגרמנית בקווקז. ב-21 באוקטובר של אותה שנה הורתה הממשלה הגרמנית לכל חייליה לסגת מהאזור. החייל הגרמני האחרון של המשלחת עלה על הסיפון בפותי בדצמבר 1918. וכך, זו הייתה המשלחת הצבאית הגרמנית האחרונה שחזרה לביתה משירות פעיל במלחמת העולם הראשונה, באפריל 1919.
זאב אברמוביץ (פועלי ציון)

זאב (חפץ) אברמוביץ (16 בדצמבר 1891 - 2 באפריל 1970) היה פעיל ציוני-סוציאליסט וממנהיגי התנועות הציוניות פועלי ציון ופועלי ציון שמאל. עיתונאי וסופר.