google/wiki40b huggingface dataset:
שנאור כוגן

רקע משפחתי ושנות ילדותו

שנאור כוגן נולד במשפחה יהודית דתית בעיירה אורחיי (או אורהיי) בבסרביה, בימי שלטון האימפריה הרוסית, כיום בשטחה של רפובליקה מולדובה.
אביו, הרץ כהן או כוגן, היה סוחר בדגן וביין. ייתכן כי המשפחה הגיעה לבסרביה מליטא. קיבל בילדותו חינוך מסורתי יהודי ב"חדר". אחרי שהמשפחה עברה לגור בקישינב למד שם בגימנסיה עד שנת 1889.

לימודיו באודסה ובגרמניה

בהמשך נרשם ללימודי הנדסה באודסה אך עזב אותם כדי ללמוד יחד עם אחיו הצעיר, משה, בבית הספר לאמנויות בעיר. אחר כך נסע יחד עם משה על מנת להשלים את לימודיו באקדמיה המלכותית הבווארית לאמנויות במינכן שבגרמניה. שם היה בין השנים 1897-1903 תלמידו של האמן יוהאן קספר הרטריך. במינכן שני האחים פקדו את חוגי האמנים הרוסים הגולים - וסילי קנדינסקי, אלכסיי יבלנסקי ואחרים.

העלייה לארץ ישראל וחזרתו לבסרביה

כשבשנת 1910 החליט אחיו, משה, להתיישב בפריז, עלה שנאור כוגן לארץ ישראל ועבד בעיקר בעיצוב פסיפסים ששימשו לקישוט הבתים ראשונים של העיר תל אביב החדשה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 שב כוגן אל בית הוריו בקישינב. 
בבירת בסרביה פעל כוגן בעיר קישינב, כצייר, בעיקר בצבע מים, ולעיתים גם בצבעי שמן. הוא נודע גם בעבודתו הפדגוגית. בשנת 1915 הקים בקישינב בית ספר לאמנות משלו, שהתאחד ב-
1 במרץ 1919 עם בית הספר העירוני בניהולו של אלכסנדרו פלמדיאלה ויצר את בית הספר לאמנויות של קישינב, הנושא בימינו את שמו של אלכסנדרו פלמדיאלה. שנאור כוגן לימד במוסד זה עד סוף ימיו. רבים מן האמנים המקומיים היו תלמידיו, ביניהם משה (מקס) גמבורד (1954-1903) ואשתו, יבגניה גמבורד (1956-1913), מנדל מיכאיל ביירכמן (2005-1908), אולגה אולבי (ביאסלאי) (1990-1900) ואחרים.
ב-1917 היה שנאור כוגן מייסד ואחר כך יושב ראש של הארגון הראשון של אמני בסרביה. הוא אירגן את תערוכת הציורים הראשונה של אמני סברביה בקישינב. תחת השלטון הרומני (1919-1940) השתתף כוגן עם יצירות בסלוני האמנות בקישינב ובבוקרשט, בירת רומניה. בחסות החברה לאמנויות יפות של בסרביה התקיימו בין השנים 1919-1940 כ-11 תערוכות גדולות של האמנים המקומיים בקישינב ושתיים בבוקרשט. בהן השתתפו לצידו של כוגן, ציירים כמו אלכסנדרו פלמדיאלה, אוגוסט באייר, ולדימיר דונצ'ב, אלכסנדר טאראבוקין ואחרים. עבודות של כוגן נרכשו על ידי אוסף האמנות של רומניה ונמצאות כעת במוזיאון לאמנות בבוקרשט.
שנאור כוגן היה ידיד קרוב של הסופר והכומר הרומני גאלא גאלאקטיון.
שנאור כוגן הוא אחיו של הצייר משה כוגן אותו עודד בנעוריו לפתח את כישוריו האמנותיים. כאמור משה כוגן הצטרף אליו ללימודים באודסה ואחר כך במינכן.
אחד מבניו של שנאור כוגן, אנטולי שנרוביץ' כוגן (2003-1927), היה סופר ועיתונאי מבסרביה, שכתב בשפה הרומנית, בין היתר, רומנים היסטוריים (על תקופת שטפאן הגדול וכו'), בדיוניים וספר תיעודי על השואה בבסרביה.
דרושקופול

בשואה

ב-22 ביוני 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, ועם הגיעם, הוציאו להורג 5 יהודים באשמת קומוניזם. ב-10 ביולי מונה בעיירה יודנרט, ויהודי המקום צוו לענוד אות מזהה, ונלקחו לעבודות כפייה.
בתחילת אוקטובר 1941 גורשו כ-900 יהודי העיירה לגטו שהוקם בהורוכוב הסמוכה, שם שוכנו בתנאי צפיפות קשים (כ-20 איש בחדר), וסבלו מרעב. ב-8 בספטמבר 1942 שולחו כולם להשמדה.
רשידה דאטי

תולדות חייה

דאטי נולדה בעיירה סן רמי, בחבל בורגון בצרפת. אביה, בנאי במקצועו, היגר לצרפת ממרוקו ואמה היגרה לצרפת מאלג'יריה. רשידה דאטי היא הבת השנייה מתוך 12 ילדים. לאחר שלמדה בבית ספר קתולי, החלה לעבוד בגיל 16 כעוזרת רפואית במרפאה פרטית. לאחר מות אמה, בטרם עת, היא נאלצה לטפל באחיה הצעירים, במקביל עבדה בהנהלת חשבונות בחברת הדלק הצרפתית אלף (Elf) ולמדה משפטים וכלכלה בלימודי ערב.
בשנת 1990 היא החלה לעבוד בקבוצת ביקורת פנים של חברת מטרה נורטל, חברת תעשייה גדולה העוסקת ביצור מוצרים לכלי רכב, מטוסים וכלי נשק. היא עבדה שנה אחת בלונדון בבנק האירופי לשיקום ולפיתוח במחלקת ניהול מסמכים וארכיון. בשנת 1994 עבדה בתפקיד מפקחת ביקורת ומזכירה כללית של לשכת מחקרי הפיתוח העירוני בתאגיד הצרפתי הבינלאומי סואץ, שעיקר עיסוקו בתשתיות. בין השנים 1995–1997 היא שימשה יועצת טכנית בחטיבת הניהול המשפטי של משרד החינוך הצרפתי.
בשנת 1997 התקבלה דאטי ללימודים בבית הספר הלאומי לשפיטה (בצרפתית: École Nationale de la Magistrature), מוסד ממשלתי יוקרתי להשכלה גבוהה שהוא חלק ממערכת הגראן אקול ואשר עוסק בהכשרת שופטים. בשנת 1999, לאחר שסיימה לימודיה, הייתה למבקרת משפטית בבית המשפט העליון בבוביניי (Bobigny). לאחר מכן התמנתה לשופטת בבית המשפט בעיר פרון ולבסוף כעוזרת לתובע הכללי של בית המשפט בעיר אברי. 
בשנת 2002 היא התמנתה יועצת של שר הפנים ניקולא סרקוזי ועבדה תחת ניהולו בפרויקט למניעת פשיעת נוער. בשנת 2006 היא הצטרפה למפלגת האיחוד למען תנועה עממית (בצרפתית: Union pour un Mouvement Populaire, ר"ת UMP). ב-14 בינואר 2007, היום שבו סרקוזי נבחר למועמד המפלגה לנשיאות, היא התמנתה לתפקיד הדוברת של המועמד. ב-6 במאי 2007 נבחר סרקוזי לנשיא צרפת וזמן קצר אחר כך הוא מינה אותה לשרת המשפטים. בתחילה היא זכתה לקבלת פנים צוננת מצד הקהילה המשפטית ושינויים שניסתה להכניס בעבודת המשרד עוררו הפגנות ציבוריות. דאטי אף ספגה ביקורת בשבועון הסאטירי "לה קנאר אנשנה" על שיטות עבודתה אשר תוארו כפזיזות וחסרות מעוף, על גישתה אשר תוארה כסמכותית יתר על המידה, וכן על נטייתה להתהדר בבגדים יקרים, רובם מבית האופנה כריסטיאן דיור.
אנרכיסטים נגד גדרות

"אנרכיסטים נגד גדרות" היא קבוצה המורכבת מפעילי שמאל רדיקלי ישראליים המתנגדים לבניית גדר ההפרדה ולהפקעת שטחים פלסטינים ואדמות גידול חקלאי.
בקבוצה אין חברות רשמית, אך נטען כי יש בה כמאה פעילים, העוסקים, בתיאום עם פלסטינים וקבוצות כגון תנועת הסולידריות הבינלאומית (ISM), בארגון פעולות ישירות, תהלוכות, פעולות של אי ציות אזרחי וכדומה. לעיתים פעולות אלה מתפתחות להפגנות אלימות הכוללות השחתת רכוש ויידוי אבנים שבהן נפגעים גם חיילי צה"ל.
בהודעה לתקשורת שנשלחה בשם הקבוצה ב-23 בפברואר 2004 תוארה הגדר כ"אחד מהאיומים הגדולים שידעה החברה הפלסטינית במאה האחרונה... אשר מטרתה לגרום לחיי הפלסטינים להיות כה בלתי נסבלים עד שהם ישארו עם ברירה אחת: לעזוב".

שם הקבוצה

קבוצת "אנרכיסטים נגד גדרות" צמחה מתוך שורות השמאל הרדיקלי בסוף שנת 2002. חבריה כינו את עצמם בתחילה בשם "הקואליציה נגד הגדר", והתמקדו בפעילות נגד הגדר בכפר זבובה ובכפר מסחה, ש-95% מאדמותיו נמצאות בצד הישראלי של הגדר. במהלך הפעילות התלבטו הפעילים בין השמות "יהודים נגד גטאות" או "אנרכיסטיות נגד החומה". לאחר תקרית בה נפצע קשה פעיל הקבוצה הם כונו בכלי התקשורת "אנרכיסטים נגד הגדר", והקבוצה החליטה לאמץ שם זה כ"מותג".

היסטוריה

קבוצת "אנרכיסטים נגד הגדר" התגבשה באפריל 2003 בכפר מסחה שבשומרון, בו נפגשו פעילי שמאל רדיקלי על מנת ליצור אוהל מחאה כנגד גדר ההפרדה. האוהל פעל כ-4 חודשים, במהלכם ביקרו בו אלפי ישראלים ואזרחים זרים. "אנרכיסטים נגד הגדר" המשיכו ליזום פעולות נגד הגדר בכפרים סאלם, עניין, זבאבוואה ועוד.
ב-26 בדצמבר 2003 במהלך הפגנה של הקבוצה ליד הכפר מסחה, ירה כוח צה"ל אש חיה לעבר חברי התנועה שניסו לפרק קטע בגדר ההפרדה. מהירי נפצע באורח קשה פעיל התנועה, ישראלי בן 21. המפגינים טענו כי הירי בוצע בשעה שהקבוצה ניסתה לפתוח שער בגדר שהיה נעול במשך 3 חודשים. בתחקיר האירוע במצ"ח, נתגלו ליקויים במוכנות הצבא להתמודד עם מפגינים בסיטואציות דומות, שהתבטאה בעיקר במחסור באמצעים לפיזור הפגנות. גורמים צבאיים טענו כי החיילים חשו שנשקפה סכנה לחייהם. במסיבת עיתונאים שנערכה לאחר האירוע, הציגו המפגינים צילומי וידאו מההפגנה המפריכים לטענתם את דברי הצבא. ב-2004 החליט הפרקליט הצבאי הראשי שלא להעמיד לדין פלילי את החיילים המעורבים בפרשה, אך לנקוט בצעדים משמעתיים כנגד החייל שירה בפעיל התנועה באשמת שימוש לא חוקי בנשק, וכנגד חייל נוסף שירה על הקרקע בחשד שפעל בניגוד להוראות הפתיחה באש. כמו כן הוחלט להעמיד לדין משמעתי את מפקד הפלוגה וסגנו, בחשד שהם התרשלו בהיערכות לאירוע זה.
ב-17 ביוני 2004 נחשף בכתבה של חדשות ערוץ 2 סרט המתעד מופע התרמה למען האנרכיסטים בו קרא סולן הלהקה שעל הבמה להרוג את אהוד ברק, את חברי מפלגת העבודה והליכוד ואת חיילי צה"ל המאיישים מחסומים. 
בשנת 2005 הקבוצה הייתה פעילה בעיקר בכפר בילעין, שם התקיימו הפגנות שבועיות כנגד גדר ההפרדה, המנתקת בין תושבי הכפר לבין חלק מאדמותיהם. ההפגנות ממשיכות לפחות עד 2012 בטענה שהחומה מספחת חלק מאדמות הכפר, אף על פי שחלק מאלו הוחזרו כאשר שונה בשנת 2011 תוואי הגדר. במהלך ההפגנות נפצעו הן חיילי צה"ל שנפגעו מאבנים שנזרקו על ידי מפגינים והן מפגינים שנפצעו ואחד שנהרג מאמצעי צה"ל לפיזור הפגנות - אלות, כדורי גומי ורימוני גז והלם. בנוסף לכך, מתקיימות הפגנות בעוד מספר כפרים ברחבי יהודה והשומרון, כדוגמת מעסרה, ניעלין, נבי סאלח ובית אומר בהן פעילים חברי הקבוצה.
סנדהיל רממורת'י

ביוגרפיה

רממורת'י נולד בשיקגו, אילינוי, וגדל בסן אנטוניו, טקסס. שני הוריו, שהיגרו מהודו, ואחותו היחידה הם רופאים. רממורת'י גמר את לימודיו בבית הספר "קיסטון" ב-1991. הוא החל ללמוד רפואה, אך שינה את דעתו והתחיל ללמוד משחק באקדמיה למשחק, ששם הוא סיים ב-1999. הוא נשוי לשחקנית אולגה סוסנובסקה ויש להם בת אחת, אלינה.

קריירה

רממורת'י השתתף בהצגות התיאטרון "מזרח הוא מזרח", "משרתם של שני אדונים" ו"דיו הודי". הוא השתתף בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "אלן", "נפטר", "אור מנחה", "יחידת קומנדו", "האנטומיה של גריי" ,"מספ7ים" ו"היפה והחיה". תפקידו החשוב ביותר עד כה הוא בסדרת הטלוויזיה "גיבורים", בה הוא גילם את מוהינדר סורש למשך 4 עונות מ-2006 עד 2010. ב-2006 שיחק בקומדיה הרומנטית "בליינד דייט" בכיכובו של כריס פיין, ובסרט הדרמה "אהבה ודיון" לצד אדם רודריגז. 
רממורת'י אוהב לשחק כדורגל. הוא הודיע שהוא לא מתכוון לשחק בתפקידים סטראוטיפיים של הודים אף על פי שהוצעו לו מספר תפקידים כאלה.
דוכסות בראבנט

רקע

בתקופה הרומית השתייכו אזורים אלו לפרובינקיות גאליה בלגיקה וגרמניה תחתית, וישבו בהם בני שבטים קלטיים. במהלך נדידת העמים, התיישבו באזורים אלו שבטים גרמאניים אשר שמו קץ לשלטון רומא באזור. 
השימוש הראשון בשם בראבנט לציון ישות באזורים אלו מופיע בתקופת השושלת הקרולינגית, כאשר השטח שבין הנהרות דיילה וסכלדה מכונה pagus Bracbatensis. בחלוקתה האחרונה של דוכסות לותרינגיה בשנת 959 הפך אזור בראבנט לפייף של בראבנט, ישות פאודלית בשלטון לאנדגרף (רוזן כפרי). הפייף השתייכה לפרנקיה התיכונה ובכך הייתה חלק מהקיסרות הרומית הקדושה. הפייף הקיסרי ניתן לרוזן הנדריק (או אנרי) השלישי מלוון בשנת 1085 או 1086, אחרי מותו של השליט הקודם, רוזן ההיכל הרמן השני מלותרינגיה.

דוכסות בראבנט

דוכסות בראבנט נוסדה באופן רשמי ב-1183–1184, והתואר העובר בירושה "דוכס בראבנט" נוצר על ידי הקיסר הגרמני פרידריך ברברוסה עבור הנדריק הראשון, דוכס בראבנט, בנו של גודפרי השלישי מלוון, דוכס לורן התחתית. אף על פי שהשטח המקורי היה קטן למדי (בין הנהרות דנדר וסן, ממערב לבריסל), הרי שהשם "בראבנט" שימש לכל השטח שבשליטת הדוכסים מהמאה ה-13 ואילך. 
ב-1190, אחרי מותו של גודפרי השלישי, הפך הנדריק גם לדוכס לורן התחתית, תואר שבפועל לא נלוותה לו סמכות על שטח אדמה. על כל פנים, כל יורשיו נקראו "דוכסי בראבנט ולותרינגיה תחתית", עד שמאוחר יותר הוחלף השם בשם "לותייה" (Lothier) או בהולנדית "לוטריק", מונח המתייחס לאזור מצומצם בהרבה.
לאחר קרב וורינגן בשנת 1288 עברה גם דוכסות לימבורג לרשות דוכסי בראבנט. ב-1354 הוענק כתב זכויות לאזרחי בראבנט מדוכס בראבנט, יאן השלישי. ב-1430 עברו דוכסויות בראבנט ולימבורג בירושה לפיליפ הטוב מבורגונדיה (ראו ארצות השפלה הבורגונדיות). ב-1477 הן צורפו לאימפריה ההאבסבורגית כנדוניה שהביאה איתה מארי מבורגונדיה. מכאן ואילך ההיסטוריה של בראבנט שלובה בהיסטוריה של שאר שבעה-עשר המחוזות.

מלחמת שמונים השנים

מלחמת שמונים השנה (1568–1648) הביאה בכנפיה עצמאות לשבעת המחוזות הצפוניים, שהשתחררו כך מעול שלטונו של הענף הספרדי של בית האבסבורג. בעקבות שלום וסטפליה ב-1648 אושרה באופן רשמי שליטתה של הרפובליקה ההולנדית בחלקה הצפוני של בראבנט (שכבר הייתה תחת כיבוש הצבא ההולנדי), והאזור נמסר לרפובליקה תחת השם Staats-Brabant; הקידומת staats בהקשר זה פירושה כי האזור לא היה מיוצג במועצת המחוזות (staten-generaal) אלא נשלט ישירות על ידה, ללא ייצוג. סטאטס-בראבנט הפכה בסופו של דבר למחוז צפון-בראבנט בהולנד של ימינו.

לאחר מכן

חלקה הדרומי של הדוכסות נותר חלק מארצות השפלה הדרומיות, ואיתן עבר לשליטת הענף האוסטרי של בית האבסבורג ב-1714. במהלך הכיבוש הצרפתי של ארצות השפלה הדרומיות החל מ-1795 פורקה הדוכסות. הצרפתים חילקו מחדש את הארץ למחוזות, ושטחה של בראבנט חולק לשניים: מחוז Deux-Nèthes (כיום מחוז אנטוורפן בבלגיה) ומחוז Dyle (מאוחר יותר מחוז בראבנט בבלגיה; מחוז זה חולק בעת הפדרליזציה של בלגיה ב-1995 למחוזות בראבנט הפלמית ובראבנט הוולונית, כאשר בריסל נותרה אזור עצמאי ונפרד).
מסך עשן

מסך עשן הוא אמצעי לחימה העושה שימוש בעשן המשוחרר בכוונה לאוויר כדי למסך תנועה, פעילות או מיקום של כוח צבאי כגון חיל רגלים, שריון, מטוסים או ספינות. הביטוי מסך עשן הפך בהשאלה למטבע לשון המתאר פעילות הסחה מכוונת. 
העשן נוצר מחמרים כימיים שונים הארוזים במכל מתאים לשילוח או לשימוש במקום. בשימוש נרחב רימונים המושלכים ידנית או בעזרת מטול רימונים, וכן ירי ארטילרי של פגזים. הרימון או הפגז משחרר לסביבה ענן של עשן כבד שמתפזר באיטיות גם בנוכחות רוחות חלשות. כלי רכב קרבי משוריין רבים כוללים מדוכות עשן, זהו התקן היורה רימוני עשן ויוצר מסך עשן באופן מיידי. טנקים רבים יכולים ליצור מסך עשן גם באמצעות המנוע, על ידי הזרמה וטפטוף סולר על גביי צינור פליטת הגזים של המנוע, מה שגורם לו להתעבות ולהפוך לעשן סמיך. בדרך כלל יצירת עשן בדרך זו איטית יותר מאשר שימוש ברימוני עשן על בסיס זרחן לבן. בעבר מסך העשן שימש בעיקר כדי למסך את ראייתם של כוחות האויב. כיום, כתגובה לשימוש בטכנולוגיות מתקדמות בשדה הקרב, מסך העשן משמש גם כחסם לאמצעים לראיית לילה שונים, כמו הגברת אור כוכבים או קרינת תת-אדום לזיהוי תרמי של כוחות לוחמים. מסכי עשן כבד במיוחד יכולים לחסום קרני לייזר המשמשות את האויב לאומדן המרחק בינם לבין הכוח הממסך.
כדי לכסות שטחים גדולים באזורים מוגדרים משתמשים בגנרטור עשן. זהו מתקן המנדף שמן ומזרים אויר קר דרך האדים. ויסות קצב אידוי השמן, קצב הזרמת האוויר והטמפרטורה שלו משפיעים על גודל טיפות הערפל שנוצר. בדרך זו ניתן למסך בזול ובמהירות (נמוכה יחסית לשיטות הפירוטכניות) שטחים גדולים מאוד. גרסה פשוטה של שיטה זו היו מגדלים בהם מבעירים דלק או שמן באיכות ירודה או עצים טבולים בשמן שהיו מעלים עשן כבד בעת בעירתם. דוגמאות לשימוש כזה במיסוך עשן היו במפרץ חיפה בעת מלחמת העולם השנייה על מנת להגן על בתי הזיקוק לנפט וחוות מכלי הדלק מהתקפת מטוסים, וכן ליד מצודת הטגארט של עתלית. 
כיום רוב צבאות העולם משתמשים בחימוש על בסיס זרחן לבן ליצירת מיסוך עשן באופן מיידי ובכמות רבה. ביקורת נמתחה על השימוש בזרחן לבן בטענה שפצצת הזרחן היא פצצת תבערה שכן כאשר הזרחן פוגע בבני אדם הוא גורם להם לכוויות חמורות. לכן היו קריאות להוציא את השימוש בפצצות זרחן, גם לצורכי מיסוך בלבד, אל מחוץ לחוק הבינלאומי.
שנות ה-20 של המאה ה-1

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
קומדיית מבוכה

קומדיית מבוכה (מאנגלית: Cringe Comedy, בתרגום חופשי לעברית: "קומדיית התכווצות", שנקראת כך בשל התחושה שהיא מעוררת בצופה) היא ז'אנר של קומדיה הנפוץ בסדרות טלוויזיה.

מאפייני הז'אנר

בקומדיות מבוכה ההומור נובע מסיטואציות חברתיות מביכות, לרוב כאשר דמות ראשית שוברת נורמות חברתיות או לא מקפידה על תקינות פוליטית. ברוב המקרים הדמות הראשית אינה מודעת לעצמה ואינה יכולה לראות כיצד היא נתפשת בעיני הדמויות האחרות ובעיני הצופה, דבר המונע מהדמות להשתנות ומוסיף לאלמנט הקומי שבסיטואציה. לעיתים רבות, קומדיית מבוכה תהיה מוקומנטרית ותציג סיטואציות מציאותיות, למשל משרד או מקום עבודה אחר, וללא צחוק מוקלט.
השריר מצדיד הזרת (כף רגל)

השריר מצדיד הזרת (TA: Musculus abductor digiti minimi pedis) הוא אחד משרירי כף הרגל. הוא ממוקם בשכבה השטחית של שרירי החלק התחתון של כף הרגל, לאורך החלק הצידי של כף הרגל. כיווץ השריר בצורה מבודדת מכופף את האצבע החמישית (הקטנה) וכן מרחיק אותה הצידה לכיוון צידי. כחלק מקבוצת שרירי השכבה השטחית של כף הרגל, השריר תומך בקשתות כף הרגל ומשמר את צורתן, בעיקר את הקשת האורכית הצידית.

תיאור

תחילתו של השריר מצדיד הזרת בגבשושית התיכונה ובגבשושית הצידית של גבשוש העקב של עצם העקב, באלל כף הרגל (Aponeurosis plantaris) ובחיץ הבין שרירי שבינו לבין השריר כופף האצבעות הקצר. חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האצבע החמישית.

עצבוב

השריר מצדיד הזרת מעוצבב על ידי שורשי העצב השני והשלישי של העצה (S2, S3) דרך עצב כף הרגל הצידי (Nervus plantaris lateralis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis)
ברוטוס מטרויה

ה"היסטוריה בריטונום"

ההיסטוריה בריטונום מציין כי מקור שמו של האי "בריטניה" בשמו של ברוטוס, קונסול רומאי אשר כבש את ספרד ואת בריטניה. על פי גרסה אחרת, הכיבוש התבצע לפני ייסוד רומא על ידי נכדו של אניאס.
גרסה זו מתבססת על מקורות רומיים כמו ליוויוס וורגיליוס המספרים על ייסוד רומא על ידי אניאס לאחר מלחמת טרויה. האגדה מספרת כי נכדו של אניאס, ברוטוס, הרג בטעות את אביו בחץ ועל כן גורש מאיטליה, ונדד דרך גאליה (בה ייסד את העיר טור), ולבסוף הגיע לבריטניה וקרא לה על שמו. ההיסטוריה בריטונום מתארך את הגעתו לבריטניה לתקופת כהונתו של הכהן הגדול עלי.
גרסה אחרת של ההיסטוריה בריטונום טוענת כי ברוטוס הוא בנו של סילוויוס בנו השני של אניאס (במקום אסכניוס), ועוקבת אחר הגניאולוגיה שלו עד חם (ולפי גרסה אחרת ליפת) בנו של נח.

ה"היסטוריה רגום בריטניה"

ג'פרי ממונמות' מספר בספרו סיפור דומה, אולם מוסיף פרטים רבים. בגירסת ה"היסטוריה רגום בריטניה" ברוטוס הוא נכדו של אסקאניוס ולא בנו. בדומה ל"היסטוריה בריטניום" גם בגרסה זו מגורש ברוטוס מאיטליה לאחר שהרג את אביו, אולם הוא מגיע ליוון, פוגש קבוצת עבדים ניצולי טרויה, משחרר אותם והופך למנהיגם, ויחד עם צבא זה מפליג מערבה. הם מגיעים לאי בודד ומגלים בו מקדש לאלה דיאנה. לאחר שהם מקריבים לה קורבנות רואה ברוטוס מול פסל האלה חיזיון המלמד אותו אודות קיומו של אי באוקיינוס בו מתגוררים רק ענקים.
ברוטוס וצבאו מפליגים מערבה, נלחמים בסירנות, ומגיעים לגאליה שם נלחם ברוטוס בגופאריוס פיקטוס, מלך אקיטן. במהלך הקרבות נהרג אחיינו של ברוטוס, טורונוס, ובמקום קבורתו מייסד ברוטוס את העיר טור הקרויה על שמו. מגאליה מפליג ברוטוס לאלביון (הוא האי בריטניה) שם מביס ברוטוס את הענקים, קורא לאי על שמו שלו, והופך למלך הראשון של האי. כמו כן ברוטוס מייסד עיר על נהר התמזה וקורא לה "טרויה נובה" (טרויה החדשה) - הממוקמת במקום בו מצוי כיום בניין הגילדהול בסיטי של לונדון, וקתדרלת סנט פול. על פי ההיסטוריה רגום, נקבר ברוטוס בגבעת מצודת לונדון, ולאחר מותו חולקה הממלכה בן שלושת בניו לוקרינוס (מלך אנגליה), אלבאנאקטוס (מלך סקוטלנד) וקאמבר (מלך ויילס).
PET-CT

PET-CT, היא בדיקת דימות רפואי המשלבת את טכנולוגיית הטומוגרפיה הממוחשבת והטכנולוגיה ברפואה גרעינית הידועה כטומוגרפיית פליטת פוזיטרונים.
השילוב של שתי השיטות האלה במכשיר אחד הביא לפריצת דרך בדימות הרפואי בעיקר בשטח האונקולוגיה שם יש חשיבות ראשונית של קביעת שלב המחלה (Staging) כדי לקבוע את האבחנה, הטיפול המתאים ומעקב של התגובה לטיפול. בדיקות הדימות השונות כמו צילום רנטגן, טומוגרפיה ממוחשבת, דימות תהודה מגנטית ובדיקת אולטרה סאונד רפואית מאפשרות לגלות את הגרורות רק כאשר הן שונות במרקמן מהרקמות שסביבן ובגודל מסוים.
הטומוגרפיה הממוחשבת נותנת תוצאה אנטומית וה-PET נותן תוצאה תפקודית. החומר הנפוץ ביותר בבדיקות PET הוא פלואורו-דאוקסי-גלוקוז (fluorodeoxyglucose, או בראשי תיבות: FDG), שהוא אנלוג של מולקולת גלוקוז שבו אחת מקבוצות ההידרוקסיל הוחלפה באיזוטופ הרדיואקטיבי פלואור-18. ההנחה היא שאזורים פעילים בגוף, ובמיוחד גידולים סרטניים, צורכים כמויות גדולות של גלוקוז ובשל כך צפויות להתרחש בסביבתם פליטות גמא רבות.
השילוב של שתי השיטות נותן תוצאה מדויקת יותר משתי השיטות לחוד. החיסרון בשיטה היא הקרינה הרבה, הרנטגנית והגרעינית, עלות השיטה (ה-FDG הוא יקר וזמן מחצית החיים שלו הוא קצר). למרות זאת השיטה נמצאת במקום ראשון באונקולוגיה. אפשר להשתמש גם ב-MRI במקום ה-CT כדי להקטין את הקרינה.
בגלל שבדיקת ה-PET מתבססת על המטבוליזם של הגלוקוז יש לבצע אותה עם ערכי גלוקוז פחות מ-150 מ"ג/ד"ל. הנבדק מגיע לאחר 6 שעות צום, ולכל הפחות 4 שעות. ה-FDG מוזרק לווריד ולאחר כ-60 דקות הוא מוכנס למכשיר ההיברידי של ה-CT וה-PET ומבוצעת בו-זמנית סריקה רדיוגרפית וגרעינית.
אלי רבי

אליהו רבי (נולד ב-18 בינואר 1968) הוא מאמן כדורסל ישראלי.
רבי החל את קריירת האימון באגודת בני יהודה, שם שימש כמאמן קבוצת הנשים למשך 9 עונות, ובעונת 2001/02 הוביל את הקבוצה לגמר הפלייאוף ולגמר גביע המדינה. לאחר שעזב את אגודת בני יהודה עבר רבי לאמן את קבוצת מכבי רמת חן, אותה אימן למשך 5 עונות, ובשתיים מהן הוביל אותה לגמר הפלייאוף. לאחר מכן, במהלך עונת 05/06, עבר לאמן את אליצור רמלה, ששיחקה אז בליגה לאומית ב', ובסופה של עונה זו העפילה הקבוצה לליגה הבכירה בכדורסל נשים בארץ, ליגת העל. את עונת 06/07, עונתו השנייה של רבי בקבוצה, סיימה אליצור רמלה עם אליפות וגביע המדינה.
בעונת 2009/10 אימן את קבוצת הגברים הפועל עפולה. ב-2 בפברואר 2011 חתם בעירוני אשקלון במקום אריאל בית הלחמי שפוטר.
שימש גם כמאמן נבחרת תיכון בליך, ובנוסף על אלו, שימש רבי בתפקיד מאמן נבחרת הנערות של ישראל ונבחרת העתודה של הנשים, ומאז עונת 05/06 אימן את נבחרת ישראל לבוגרות.
בתחילת עונת 2013/14 חתם בקבוצת מ.ס. אשדוד מליגת העל נשים.
בסיום עונת 2014/15 הודיע רבי על כוונתו לפרוש מאימון ולהתרכז בניהול ומונה כמנהל מקצועי בקבוצת מכבי גני תקווה.
במהלך עונת 2016/17 חזר לאימון ומונה כמאמן קבוצת הפועל פתח תקווה שאיתה הגיע לגמר גביע המדינה.
בקיץ 2017 לאחר עליית אליצור רמלה בחזרה לליגת העל לנשים, רבי שב לקדנציה שנייה כמאמן  הקבוצה.
סק הנרי

נעוריו וקריירת הקולג' שלו

הנרי למד בבית ספר בלוס אנג'לס שבקליפורניה. שיחק בליגת המכללות בקבוצת אוניברסיטת נברסקה.
בשנה הראשונה שלו בנברסקה, הנרי שיחק ב-33 משחקים ועם ממוצע של 7.5 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים לכול משחק.

קריירה מקצועית

ב-2010 התחיל את הקריירה המקצועית שלו בתור שחקן כדורסל בקבוצת אקיטה צפון האפינטס.
בשנת 2012, הנרי חתם עם הקבוצה הפולנית א.ז.ס קוסזלין על חוזה לעונת 2012-13. במהלך העונה, הנרי עזר לקוסזלין להגיע לגמר גביע פולין 2013. ביום 15 באוגוסט 2013, חתם הנרי על חוזה שבו הוא ישחק עוד שנה אחת עם קוסזלין. בעונה השנייה שלו עם קוסזלין, הנרי שיחק 18 משחקים עם ממוצע של 15.7 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק.
ב-20 ביוני 2014, חתם הנרי על חוזה עם קבוצת ניו באסקט ברינדיזי לעונת 2014-15. עם זאת, ב-21 בנובמבר 2014, הנרי נפרד מברינדיזי וחתם חוזה עם אורלנדינה באסקט למשך שאר העונה, במקום ג'וני פלין שהצטרף במקומו לברינדיזי.
ב-4 באוגוסט 2015, חתם הנרי על חוזה עם הקבוצה הספרדית סרגוסה באסקט לעונת 2015-16. במהלך אותה עונה, הנרי עזר לסרגוסה להגיע לשמינית גמר היורוקאפ.
ב-21 בספטמבר 2016, חתם הנרי על חוזה קצר טווח עם הקבוצה הצרפתית פו אורטז עקב פציעה של יאניק בוקולו. הנרי שיחק 7 משחקים עבור פו אורטז עם ממוצע של 11.2 נקודות ו-2.8 אסיסטים למשחק. ב-3 בנובמבר 2016 נפרד הנרי מאורטז וחתם על חוזה עם גראבלין דנקירק למשך כל העונה.
ב-16 ביולי 2017, חתם הנרי על חוזה עם מכבי אשדוד לעונת 2017-18. ב-29 באוקטובר 2017, הנרי רשם 26 נקודות, וקלע 7 מ-8 מהשדה בניצחון 86-74 על הפועל ירושלים. יומיים לאחר מכן, הנרי נבחר לשחקן הסיבוב הרביעי של הליגה הישראלית, לצד חברו לקבוצה, דייוויד לאורי. בעונה זו נבחר ככדורסלן העונה.
ב-28 ביולי 2018, עזב את ישראל וחתם בפינאר קרשיאקה הטורקית.

חיים אישיים

אביו, ראס מייקל, הוא זמר ג'מייקני.
פ.ס.וו פרנקפורט

היסטוריה

המועדון עוד הוקם בתקופת האימפריה הגרמנית. הקבוצה הבוגרת של המועדון שיחקה בנורדקרייס ליגה, והייתה בין הקבוצות הראשונות בליגה זאת.
ב-1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה מה שגרם לליגות הכדורגל בגרמניה לחדול מפעילות. לקראת סיום המלחמה ב-1917 חודשה פעילות הליגות, ופרנקפורט FSV זכתה באליפות הליגה.
לאחר המלחמה עברה פרנקפורט לשחק בקרייגסליגה נורדמיין ששם זכתה מספר פעמים באליפות.
רגע השיא של הקבוצה היה בשנת 1938 כאשר הגיעה לגמר הטסשאמרפוקל (כיום הDFB פוקל), אך הפסידה בו בתוצאה 3-1 לראפיד וינה, (ראפיד וינה היא קבוצה אוסטרית אך המשחק נערך לאחר אנשלוס, בזמן סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית).
בשנת 1975 שיחקה הקבוצה בהבונדסליגה השנייה (דרום), עת הייתה הליגה מחולקת למחוזות. עם איחוד הליגות המחוזיות לליגה אחת ב-1981, הודחה פרנקפורט FSV להליגה השלישית בגרמניה לאחר שדורגה בתחתית הליגה.
בעונת 1982/1983 עלתה פרנקפורט לבונדסליגה השנייה, אך ירדה עונה לאחר מכן. לאחר 7 עונות בליגה הגרמנית השלישית ובליגה האזורית וזכייה בהליגה השלישית, העפילה פרנקפורט בעונת 2008/2009 לבונדסליגה השנייה. בתום עונת 2015/2016 נשרה הקבוצה לליגה השלישית. כעבור עונה נוספת נשרה הקבוצה לליגה האזורית, הרביעית בהייררכיית הליגות.

קבוצת המילואים

לפרנקפורט FSV הייתה קבוצת מילואים אשר שיחקה תחת השם FSV Frankfurt II, היא שיחקה מ-2010 ועד 2013 באהסנליגה (הליגה החמישית בחשיבותה) ורליגיונליגה הדרומית (הליגה הרביעית בחשיבותה).
משפט מנהלי

משפט מנהלי הוא הענף המשפטי המסדיר את אופן פעולתם של גופים שלטוניים המצויים תחת הרשות המבצעת, המהווים רשויות מנהליות.

מאפיינים

המשפט המנהלי שייך לתחום המשפט הציבורי, ומהווה את דיני המינהל הציבורי. המשפט המנהלי עוסק בסמכותן של הרשויות המנהליות, בהליך המנהלי החל על עבודתן ובהפעלת שיקול הדעת המנהלי בהחלטות ובמעשים המתבצעים על ידן. כללי המשפט המנהלי מסדירים את המבנה ואת היחסים הפנימיים של המנהל הציבורי, למשל, היחסים בין הממשלה לשר פלוני, או היחסים בין שר לבין הדרג המקצועי במשרד עליו הוא ממונה. בנוסף, המשפט המנהלי מסדיר את היחסים שבין הרשות המנהלית לפרט (האזרח), ובין הרשות המנהלית לעסקים ולתאגידים. בעוד שבעבר התמקד המשפט המנהלי במערכת היחסים שבין המדינה לאזרח, כיום חלק הארי שלו עוסק בהסדרת פעילותם של עסקים ושל תאגידים פרטיים, במסגרת תהליך הרגולציה.
משפט מנהלי אינו מאפשר לתובע לקבל פיצוי כספי על עוול שנגרם לו. ההליך נועד לספק תגובה או פתרון. כמו כן, פרק הזמן בו ניתן לפעול במסגרת הליך מנהלי מוגבל, שכן שיהוי יכול להוביל לביטול ההליך ופסילתו.
התחום הקרוב ביותר למשפט המנהלי הוא המשפט החוקתי, אך בעוד שהמשפט החוקתי מגדיר את שיטת המשטר והיחסים בין שלוש הרשויות, המשפט המנהלי עוסק באופן פעולתה של הרשות המבצעת (הגדולה מבין שלוש הרשויות). על כן, המשפט המנהלי מבטא עקרונות דמוקרטיים (כמו הבטחת הגינות ושוויון), לצד כללים פורמליים דוגמת היקף התשתית העובדתית הנדרשת לקבלת החלטה מנהלית. בעוד שהמשפט החוקתי מתמקד בזכויות אדם המשפט המנהלי רחב הרבה יותר: הוא מגן על אינטרסים של יחידים ושל קבוצות חברתיות גם כאשר אלו אינם מוגנים כזכויות.