google/wiki40b huggingface dataset:
נוסאן

מקור ותפוצה

הנוסאן מצוי בסלעי יסוד אלקליים עניים בסיליקה, בעיקר בפונוליט.
הנוסאן מופיע לעיתים באבן החן לפיס לזולי יחד עם המינרלים האחרים בקבוצת הסודליט: לזוריט, האיאין וסודליט.
הנוסאן הוא מינרל נדיר למדי, אבל תפוצתו רחבה, ולכן ניתן למצוא אותו במקומות מגוונים כדוגמת איי האוקיינוס (לדוגמה טהיטי) ורכס הרי לאסאל שבמדינת יוטה שבארצות הברית.
מקומות נוספים בהם מוצאים נוסאן כוללים את שלקופף (Schellkopf), סמוך לברנק (Brenk) ובמקומות נוספים סביב לאגם לאך (Laacher See) במחוז אייפל במדינת ריינלנד-פפאלץ (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), ובמחצבה בהגאו (Hegau) במדינת באדן-וירטמברג בשבגרמניה; במסיף מון-דור (Mont-Dore massif) בחבל אוברן שבצרפת; בצוק וולף (Wolf Rock) שלחוף קורנוול באנגליה; בקובאו (Covao) שבאיי כף ורדה; ברכס בלק הילס שבמדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית ובחצי האי קולה שברוסיה.
יואכים סימון

יואכים סימון (שוּשוּ) (1919–1943) היה יהודי גרמני, ציוני. יחד עם אשתו ובסיוע המחתרת ההולנדית הבריח יהודים אל מחוץ להולנד כדי להצילם מהשמדה בתקופת השואה. שושו נתפס במהלך פעילותו בדרום הולנד והתאבד במעצרו.

תולדות חייו

יואכים סימון נולד בברלין ב-1919, אמו נפטרה זמן קצר לאחר לידתו. יואכים אימץ לעצמו את הכינוי "שוּשוּ" בילדותו. אביו גידל אותו ואת אחיו הגדול בעזרת בת משפחה, הדודה גרטה. אביו, פריץ סימון היה פעיל ציוני ולכן שושו הלך לבית ספר מיוחד שנוסד בידי קבוצת הורים ציונית. בבית הספר למד גם עברית מדוברת. באותה עת הצטרף לתנועת הנוער "קדימה", תנועה ציונית חלוצית בעלת קשרים עם תנועת הפועלים בארץ-ישראל. ב-1932 התחתן אביו בשנית. אחיו הבכור, יעקב, יצא להכשרה ציונית ושושו עבר לפרנקפורט לגור עם דודתו ועם סבתו. אביו נפטר ב-1935. ב-1936, בעקבות חוקי נירנברג, נאלץ שושו לעזוב את בית הספר, הוא חזר לברלין ללמוד בבית הספר היחיד שבו היה יכול ללמוד באותה עת – בית הספר החרדי "עדת ישראל". עם סיום לימודיו הוא ניסה לעלות לארץ ישראל, אך לא הצליח.
ב-9 בנובמבר 1938, ליל הבדולח, שושו נתפס בידי אנשי משטרה גרמנים ונשלח למעצר במחנה הריכוז בוכנוואלד, שם נכלא במשך חודש. לאחר מכן, כמעט חסר כל, עזב את גרמניה להולנד והצטרף להכשרה חקלאית אצל חקלאי הולנדי שארגנה תנועת הנוער הציונית "החלוץ". בהולנד החלוצים היו מפוזרים בכל מיני חוות ומשקים חקלאיים. הם השתייכו למרכז אזורי אליו הגיעו כדי ללמוד עברית ולקיים מפגשים חברתיים וחינוכיים. בינואר 1940 עבר שושו אל חוות הכשרה גדולה שנקראה "כפר העבודה" בצפון הולנד. בחווה היו כ-300 חניכים מגרמניה. שושו עבד בתור מורה לעברית והדריך את אחת הקבוצות. במאי 1940 פלשו הגרמנים להולנד.

הברחת יהודים

ביולי 1942 החליטו חברי "החלוץ" לרדת למחתרת על מנת למצוא דרכי מילוט לחברי התנועה. באותה עת קיבלו שושו וצוות המדריכים של חוות ההכשרה הודעה על כך שעומדים לגרש קבוצה ראשונה של חניכים. מציאת מסתור לקבוצה גדולה של נערים לא הייתה משימה קלה, בייחוד לנוכח העובדה שרובם לא היו הולנדים ולכן לא ידעו היטב את השפה. במשימה זו סייע להם חבר המחתרת ההולנדית, יופ וסטרויל, אדם בעל נטיות דתיות עמוקות, שפעל מתוך אהבת אדם ושנאה לעוול – כך נוצרה "קבוצת וסטרוויל", קבוצה שהעמידה עצמה לרשות המחתרת הציונית החלוצית. יחד הם שיתפו פעולה בשתי משימות עיקריות: מסתור ובריחה. עד מהרה נרקמו יחסי חברות קרובים בין שושו לבין יופ וסטרוויל.
החניכים של החווה הוסתרו, אבל היה ברור שמקום המסתור שלהם רחוק מלהיות בטוח. לכן, חיפש שושו דרכי מילוט לקבוצה. בלילה שבין ה-2 ל-3 באוקטובר 1942 חצה שושו יחד עם עדינה אשתו, שגם הייתה חברת מחתרת, את הגבול בין הולנד לבלגיה. שושו חיפש נתיבי בריחה ועדינה ניסתה להמשיך את דרכה לשווייץ כדי לסייע למחתרת בקשרים מן המדינה הניטראלית. שושו הצליח להגיע לצרפת והוא ניסה לבנות מסלול מילוט בין הולנד, בלגיה וצרפת. במשך חודשים ארוכים עסק שושו בהברחת יהודים. בינואר 1943 נתפס שושו בדרכו מבלגיה להולנד, כשבידו כסף ותעודות מזויפות שונות. הוא הועבר לבית סוהר ומשם עוד הצליח להבריח ידיעה על מעצרו: "נתפסתי. מסרו בזהירות לעדינה". כעבור יומיים הוא התאבד – גופתו נמסרה לנציגי הקהילה היהודית והוא נקבר בבית הקברות היהודי בעיר ברדה. לאחר המלחמה הקימו חבריו מצבה על קברו ועליה כתבו: "נתן את נפשו על נפש חבריו וקיום העם בימי המחתרת".
FPGA

שימושים

ה־FPGA התחיל את דרכו כמקביל ומתחרה ל־CPLD, אך ככל שהגודל, היכולות, ומהירות הפעולה של ה־FPGA גדלו, גדל גם נתח השוק של רכיבים מסוג זה, וכיום מקובל למצוא רכיבי FPGA כמערכת על שבב (SoC).
נהוג להשתמש ברכיבי FPGA עבור מעגלים שנועדו לבצע משימות בעלות אותו אופי, אך שונות אחת מהשנייה בלוגיקה הפנימית (ולא בממשקים החיצוניים), ואשר מיוצרים בכמויות קטנות. במעגלים אלו, העלות של התכנון והייצור של כל דגם היא גבוהה יחסית, ולכן יש היגיון לשאוף לפיתוח של מעגל חשמלי בעל ממשקים משותפים שיתאימו למספר מוצרים שונים, ובכך להגדיל את כמות המעגלים שמיוצרים (ולהפחית את ה־NRE למעגל כפי שקיים ב־ASIC, וכתוצאה מכך את העלות למעגל).
בזכות המבנה הפנימי של רכיבי ה־FPGA, הם שימושיים במיוחד בתחומים הדורשים עיבוד מקבילי, וניתן לבצע בהם כמות גדולה יחסית של פעולות וחישובים, אפילו כאשר קצב אות השעון נמוך יחסית. יכולת זו שימושית במיוחד בתחום פיצוח הצפנות, ואף פתחה אפשרות לסוג חדש של עיבוד, שבו רכיבי ה־FPGA מסייעים למעבד הראשי בביצוע פעולות מסוימות, לפעמים על פי הגדרת תצורה ספציפית, שנטען לתוך ה־FPGA מיד לפני ביצוע החישוב ב־FPGA.
המגבלה העיקרית בשילוב רכיבי FPGA במחשבים היא יכולת הביצועים מבחינת מהירות והספק חשמלי בהשוואה למעגלי VLSI בתכנון מלא וב־ASIC ומגבלת הסיבוכיות האפשרית הנמוכה ב־FPGA, בהשוואה לאפשרויות בתוכנה רגילה. אחת הדרכים להתמודד עם מגבלה זו היא להפחית את הדיוק היכן שניתן, על מנת לנצל את המקביליות של ה־FPGA. מגבלה נוספת היא זמן ההכנה הארוך יחסית (בהשוואה לתוכנה רגילה) מרגע שהוגדר שינוי מסוים בתצורת הטעינה של ה־FPGA, עד לרגע שניתן להשתמש בתצורה הזו.
טום אשלי

ביוגרפיה

אשלי החל לשוט בגיל 8, במפרשית מדגם אופטימיסט, ובגיל 11 זכה באליפות אוקלנד לילדים בדגם זה. מאוחר יותר עבר לגלוש על גלשן מדגם מיסטרל, ואף היה אלוף העולם לנוער בשנת 2002. בשנת 2004 סיים במקום השני בשבוע הייר, אך באולימפיאדת אתונה סיים רק במקום העשירי. בשנת 2005 החליט איגוד השיט הבינלאומי להחליף את המיסטרל בגלשן מדגם ניל פרייד. באליפות ניו זילנד הראשונה שנערכה בדגם זה בשנת 2006 זכה במקום הראשון, ומאוחר יותר זכה במקום השני באליפות העולם. ב-2007 סיים רק במקום ה-15 באליפות העולם, אך ב-2008 הוכתר כאלוף העולם.
באולימפיאדת בייג'ינג זכה אשלי במדליית הזהב. מאז המשחקים לא הצליח לשחזר את הישגיו. באליפויות העולם שנערכו בדנמרק ב-2010 ובפרת' ב-2011 סיים במקום השישי, ובאליפות העולם שנערכה בקדיס ב-2012 הגיע רק למקום ה-29.
מוחמד כהן

על הספר

גיבור הספר, מוחמד כהן, נולד וגדל בתוניסיה, בן לאב יהודי ולאם ערביה. מוחמד אינו נחשב ליהודי מאחר שאמו אינה יהודיה ובו בזמן אינו נחשב למוסלמי מכיוון שאביו אינו מוסלמי. 
כאשר אביו מחליט לקחת את משפחתו ולעלות לישראל, מוצא מוחמד כהן את עצמו לכוד בין תרבויות ונתון בקונפליקט זהות שאין ממנו מוצא. קלוד קיאט בחר לכנות את גיבור הספר בשם המבהיר את קונפליקט הזהות הזה: "מוחמד" הוא השם הפרטי הערבי הנפוץ ביותר, ואילו "כהן" הוא שם המשפחה היהודי הנפוץ ביותר. שמו המלא של הספר, בשוודית, צרפתית, ובשפות אחרות שאליהן תורגם, הוא "מוחמד כהן - סיפור של יהודי ערבי".
בדומה לגיבור סיפרו, קיאט השאיר מאחור את הוריו ואת אחיותיו, המתגוררים כיום בישראל. בחמישים השנה האחרונות קיאט חי בשוודיה ורואה עצמו חלק מהקהילה היהודית המקומית.
בקרוב יקרה לך משהו טוב

עלילה

הסרט מבוסס על סיפור באותו שם של עוזי וייל שהתפרסם בספרו "ביום שבו ירו בראש הממשלה". העלילה עוקבת אחר אילן (אדם הירש), ילד בן 14, אשר בורח ממושב ביתו בחיפוש אחר אחותו בת ה-22, דליה (טינקרבל), שמתגוררת בחיפה ועובדת כדיילת בספינת שעשועים. לאחר מציאתה מתגורר עמה האח ונוצרת ביניהם מערכת יחסים לא-מקובלת המבוססת על משיכה ובלבול. בזמן הפלגותיה של דליה מבלה אילן את זמנו עם אברהם (אסי דיין), לוחם קומוניסט לשעבר המתגורר בבניין נטוש בחיפה, ומפתח עמו קשר ייחודי. בין שלוש הדמויות נוצר קשר חם ומיוחד על רקע מציאות מסובכת.
בצל

בצל (Bulb) הוא איבר אגירה תת-קרקעי הקיים בצמחים מסוימים.
הבצל אוגר מים וחומרי מזון בעונה הגשומה, ומאפשר לצמח לנצלם במשך העונה היבשה. הבצל בנוי שכבות-שכבות של גלדים; הגלד הוא למעשה גלגול של עלה, שעבר התמחות לשמש כאיבר אגירה, התעבה ואיבד את הכלורופיל. בתחתית הבצל ישנו מבנה שטוח המכונה עוגת הבצל, שהוא למעשה גלגול של גבעול. מעוגת הבצל יוצאת כלפי מטה ציצת שורשים, דרכה הצמח סופג את המים והמלחים מהאדמה.
בישראל גדלים גאופיטים רבים בעלי בצל. רבים מהם מצטיינים בפרחים ססגוניים. בין צמחי הבצל בארץ ניתן למנות את השום, בצל הגינה, הנרקיס, השושן, והחצב.
חתול רוסי כחול

רוסי כחול הוא גזע של חתול הבית.

היסטוריה של הגזע

גזע זה הוא בין הבודדים שנוצרו ללא מגע אדם. הסברה הרווחת היא שהגזע הזה הגיע מערבות רוסיה, שכן חתולים דומים נמצאים גם כיום באזורים הקרים של רוסיה. הדעה המקובלת היא שחתולים אלו הובאו לאירופה באמצע המאה ה-19 על ידי מלחים רוסיים מנמל ארכנגלסק שבחופה הצפוני של רוסיה.
בעבר שרר בלבול באשר למוצאו של גזע זה, ובתחילה הוא נקרא בשם: "כחול ארכנגלסק". רק בשנות ה-40 של המאה ה-20 קיבל הגזע את שמו הנוכחי. החתול הרוסי הכחול הפך להיות מאוד פופולרי בבריטניה, והחל מ-1912 התקבל גם כגזע מוכר לתערוכות. הרוסי הכחול היה ידוע גם בארצות הברית, והחל משנת 1900 הוא מופיע שם בתערוכות תחת השם "חתול מלטזי".
בזמן מלחמת העולם השנייה נכחד הגזע בבריטניה כמעט לחלוטין, וכתוצאה מחוסר בחתולים טהורים מגזע זה השתמשו המגדלים לרבייה גם בחתולים בריטיים קצרי שיער כחולים, ובחתולים סיאמיים, בעלי מאפיינים דומים.
מ-1966 ואילך, התהפכה המגמה, והמגדלים חזרו לגדל את הגזע במתכונתו הטהורה. החל מראשית בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוכר החתול גם בארצות הברית בשם "רוסי כחול". העניין בחתול הרוסי הכחול גבר, ובשל חזותו המרשימה ואופיו הנוח במיוחד, הוא הפך לגזע מבוקש, וגידולו בכל העולם, נעשה כיום על ידי מגדלים רבים.

מבנה כללי

מבנה הגוף - ראש קצר בצורת יתד (ראש משולש), האף באורך בינוני. העיניים שקדיות בצבע ירוק בהיר, והן מרוחקות האחת מרעותה. גוף החתול ארוך ודק בעל מבנה קל אך שרירי, וזנב ארוך. הרגלים ארוכות ודקות, עם כפות רגלים קטנות ומעוגלות, כאשר הרגליים האחוריות, ארוכות מעט מהקדמיות.
פרווה - קצרה, קטיפתית, וכפולה, רכה מאד, ובעלת גוון אחיד ללא כל דיגום.
צבע הפרווה - אפור תכלת, ולעיתים גם קצות השער בוהקות בגוון כסוף.

אופי

חתול רוסי כחול ידוע כשקט, ביישן, פעלתן ועדין. חתולים מגזע זה מסתדרים על פי רוב היטב בחברת בני אדם. הם אינם נוהגים להשיר פרווה ומעדיפים על פי רוב מקומות ביתיים על פני שוטטות בחוץ.
יסכה ליבוביץ

יסכה ליבוביץ (נולדה ב-1947) היא משפטנית ישראלית, לשעבר פרקליטת מחוז הדרום.

ביוגרפיה

יסכה ליבוביץ היא בתם הצעירה של גרטה ופרופ' ישעיהו ליבוביץ. היא מילאה שורה של תפקידים בפרקליטות המדינה, בין השאר כאחת התובעות במשפט המחתרת היהודית וכמנהלת בפועל של המחלקה הפלילית במשרד המשפטים. בסוף שנות ה-80 ניהלה את התביעה נגד רפאל לוי ממשרד הפנים שהורשע בקבלת שוחד. בשנת 1995 נבחרה לפרקליטת מחוז דרום. בין שאר הנושאים שטיפלה בהם בתפקידה: אסון פסטיבל ערד, דרישת רוצחי הנער דני כץ למשפט חוזר, כתב האישום נגד ראש עיריית באר שבע יצחק רגר ועוד.
בספטמבר 2009, לאחר 14 שנים כפרקליטת מחוז דרום, פרשה מתפקידה. בעבר עלה שמה כמועמדת לתפקיד פרקליט המדינה. ליבוביץ התפרסמה כבעלת דעות עצמאיות ובין היתר יצאה כנגד היועץ המשפטי לשעבר, אליקים רובינשטיין, על החלטתו להדיח את ניצב משה מזרחי.
הגישה כתב אישום נגד שי דרומי באשמת רצח בשנת 2007. בעקבות זאת נחקק חוק דרומי.
ליסכה 5 אחים ואחיות: פרופ' אורי ליבוביץ, רופא, נוירולוג,
שנפטר ממחלת הסרטן. בנו של אורי הוא הפסיכיאטר פרופ' יורם יובל. פרופ' אלחנן ליבוביץ, מתמטיקאי-פיזיקאי ומרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שנפטר מתופעות לוואי של הרדמה בניתוח. בנו הוא עורך הדין שמאי ליבוביץ. ד"ר יוסי יובל, כימאי. פרופ' אליה ליבוביץ, אסטרופיזיקאי. וד"ר מירה עופרן, פיזיקאית המתמחה בהוראת מדעים.
אפרים דרעי

ביוגרפיה

דרעי נולד בכפר יונה, והתחנך בבית הספר "בר-אילן" שבנתניה. את שירותו בצבא עשה בנח"ל, שם היה קצין. הוא למד חינוך גופני במכון וינגייט, ובעת שנתו השלישית ללימודים, ב-1977, הוא הצליח להדיח את זכאי סימן טוב מראשות המועצה של כפר יונה, ומיד לאחר מכן נבחר במקומו.
דרעי התמודד לראשות המועצה בכל הבחירות לרשויות המקומיות, וזכה לרוב גדול בבחירות של 2008 ו-2013. כחלק מפועלו במועצה, הוא ליווה את תהליך הכרזתה כעיר ב-2014. בנוסף, הוא נאלץ להתמודד עם ענני שחיתות סביב עבודתו, ובמיוחד מתחקיר שפורסם ב-2017 והצביע על כך שהוא פעל לטובת תחנת דלק של חברו.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-2018, לאחר 41 שנים בתפקידו, דרעי הודח על ידי יריבתו שושי כחלון-כידור.
מוניבה מזארי

תחילת דרכה

מזארי היא ממוצא בלוצ'י. ב-2007, היא הייתה בתאונת דרכים, בה ספג פציעות מרובות, כולל פגיעה לחוט השדרה אשר הותירה אותה משותקת. מזארי המשיכה בקריירה שלה בדוגמנות גם אחרי פציעתה, ובנוסף לפעילות החברתית והפילנתרופית שהיא משקיעה בה, היא הקימה מותג  אמנותי בשם Muniba's Canvas, אשר ססמתו היא "תנו לקירות ללבוש צבע".

קריירה

מזארי משרתת כשגרירת פקיסטן בארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים, וגם משמשת כדוברת להעלאת מוטיבציה בכנסים ופורומים. הביקוש לדוברות שלה פרח לאחר שנבחרה כאחת הנואמות באירוע TEDx איסלאמאבאד. היא הייתה אחת משתי פקיסטניות שנכללו ברשימת "100 הנשים מעוררות ההשראה" של ה-BBC לשנת 2015. היא לעיתים משמשת כמגישת חדשות בערוץ PTV. בנוסף, היא הדוגמנית-דוברת של חברת הספרות ותכשירי השיער Toni&Guy בפקיסטן. היא נכללה ברשימת פורבס "30 מתחת ל-30" ב-2016.

מחלוקות

מזארי מצאה עצמה במרכז מחלוקת ציבורית, לאחר שהואשמה בגניבת קניין רוחני של אמנית אחרת, ליילה באיג.
תנועת זכויות הנכים של פקיסטן הרחיקה עצמה ממזארי, שהייתה פעילה בה. על פי מוחמד אטיף שייח', הנשיא ארגון STEP (לקידום אנשים עם מוגבלויות), "מוניבה מציגה דוגמה אמפתית כשגרירה. אנחנו לא רוצים לציין שמות או לעכב את מאמציה, אבל היא לא עושה שום דבר עבור תנועת הנכות, היא רק צוברת הון סימבולי בשל נכותה. היא מנסה למשוך תשומת לב באמצעות מודל הצדקה של נכות, שזה לגמרי לא נכון, ולא מה שנציג נכים צריך לעשות. היא לא צריכה להיות שגרירה של כל ארגון נכות, כי שגרירים שלנו צריכים לקדם את זכויותינו על בסיס שוויון, ולא על סמך רחמים. נכות היא חלק מאורח חיים מגוון, לא מאבק אמיץ."
טקסטילשצ'יק איוואנובו

היסטוריה

המועדון הוקם לראשונה בשנת 1937 במקום קבוצת דינמו איוואנובו שהתקיימה קודם ויונקת את שורשיה ממועדוני הכדורגל הראשונים בעיר שהוקמו עוד ב-1912. המועדון נשא את השם "ספרטק איוואנובו" ושיתף פעולה עם מועדון ספרטק מוסקבה. בשנים 1938—1940 המועדון נקרא זמנית בשם "אוסנובה" וזכה בגביע רוסיה הסובייטית בכדורגל, אחרי שגברה על טורפדו מוסקבה במשחק הגמר בתוצאה 4:2.
לאחר מלחמת העולם השנייה המועדון נקרא בשם "דינמו", על שם המועדון הישן אך ב-1947 שינה שמו ל"קרסנאיה זנאמיה" ("הדגל האדום") ובעונת 1950 העפיל לליגה הסובייטית השנייה. 
ב-1958 הקבוצה מקבלת את שמה הנוכחי "טקסטילשצ'יק" וב-1964 העפילה לליגת המשנה הסובייטית כך שבשנים 1965—1974 התמודדה בליגה השנייה בחשיבותה במערך הליגות בברית מועצות. הישג השיא שלה היה מקום 4 בעונת 1965 אך לא הצליחה לחזור ולהתמודד על צמרת הטבלה ומעולם לא העפילה לליגת העל הסובייטית בכדורגל.
ב-1974 סיימה במקום 20 והאחרון וירדה לליגה הסובייטית השנייה אחרי 8 עונות בליגת המשנה. ב-1983 חזרה למשך עונה אחת לליגת המשנה וב-1986 אף זכתה בגביע רוסיה הסובייטית בכדורגל עבור קבוצות הליגה השנייה אך היא הצליחה לשוב לליגת המשנה רק כעבור ארבע שנים, כשהעפילה לליגת המשנה הרוסית בעונת 1990.
הקבוצה התמודדה בליגת המשנה בשנים 1992, 1993. בשנים 1999—2000 הקבוצה נקראה "איוואנובו" והתמודדה בליגת הכדורגל החובבנית. ב-2001 שוב נקראה בשם "טקסטילשצ'יק" ושנה לאחר מכן חזרה לליגה השנייה.
ב-2003 שוב התמודדה בליגה המקצוענית וסיימה במקום 14 מתוך 19 וייצגה את מחוז איוואנובו בליגה.
בשנת 2006 המועדון ניצב על סף קריסה עקב קשיים כלכליים, ברם הוא זכה באליפות המרכז של הליגה השנייה והעפיל חזרה לליגת המשנה. אך עונת 2007 לא הייתה מוצלחת והקבוצה חזרה לליגה השלישית. ב-2009 הקבוצה החלה בשיפוץ האצטדיון העירוני.
החל מעונת 2011/2012 הקבוצה המשיכה להתמודד בליגה השנייה עד עונת 2018/2019 כשנצמדה לצמרת טבלת הליגה באליפות המרכז בכל אחת מהשנים הללו (כאשר בעונת 2012 אימן אותה דמיטרי פרפיונוב, שבהמשך זכה בגביע הלאומי עם טוסנו) ובתום עונת 2018/2019 אף העפילה לליגת המשנה הרוסית בכדורגל לראשונה מזה 2 עשורים.

אצטדיון הקבוצה

אצטדיון הקבוצה הוא אצטדיון טקסטילשצ'יק איוואנובו, המכיל 9,565 מושבים ושימש כמגרש, הבית לאורך כל שנותיה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. 
לאחר שהעפילה לליגה הלאומית, בעונת 2018/2018, לא אושר לה לארח באצטדיונה באיוואנובו ובמקום זאת היא תארח באצטדיון ספרטק ע"ש פיודור צ'רנקוב, המכיל 2,700 מושבים וממוקם בסוקולניקי שבמוסקבה.
אופוזיציה

אוֹפּוֹזִיצְיָה במובנה הרחב היא כלל העמדות, הארגונים והתנועות המתנגדים פוליטית או אידאולוגית לממשל או לעמדתו. בהקשר הפרלמנטרי-מדיני, אופוזיציה (בעברית: נֶגְדָּה) היא כלל המפלגות שאינן חברות בקואליציה, כלומר שלא התאגדו עם מפלגת השלטון והמפלגות שתומכות בה (אשר נציגיהן חברים בממשלה) לשיתוף פעולה ברשות המבצעת.
מטרת האופוזיציה היא לייצג בפרלמנט את דעות המיעוט שלא זכו לייצוג בממשלה, לבקר את הממשל, להציג חלופה לדרכו ואף לנסות להדיחו בהתאם לחוק. במשטר פרלמנטרי-יחסי כמקובל בישראל, חברי האופוזיציה מהווים מיעוט בקרב חברי הרשות המחוקקת, מכיוון שחברותם של רוב חברי הפרלמנט בקואליציה הכרחית ליציבותה. לעיתים נקבע בחוק או בנוהג שנציג של האופוזיציה יהיה נוכח תמיד בוועדות, על מנת לתת יצוג למיעוט. למשל, בישראל נקבע בחוק שברשויות המקומיות יינתן לאופוזיציה ייצוג בכל אחת מוועדות החובה של הרשות המקומית.
בישראל, בממלכה המאוחדת ובמשטרים פרלמנטריים דומים, מקובל שראש האופוזיציה הוא יושב ראש המפלגה הגדולה מבין המפלגות החברות באופוזיציה. בישראל עד שנת 2000, "ראש האופוזיציה" היה תפקיד ללא משמעות שנקבעה בחוק כלשהו. בשנת 2000 נחקק תיקון לחוק שהסדיר את מעמדו, סמכויותיו, שכרו וכדומה. בין היתר חויב ראש הממשלה למסור לו עדכונים בענייני המדינה. כמו כן נחשב ראש האופוזיציה כ"סמל מדינה" וזכאי לאבטחה כראש ממשלה ונשיא.
נעילת דלת בפני לווים

נעילת דלת בפני לווים הוא טעם הלכתי המובא בתלמוד לתקנות שמטרתן היא מניעת מצבים בהם קיים חשש שאנשים יימנעו מלהלוות כסף לחבריהם.

דין פרוזבול

אחד הדוגמאות הבולטות לתקנת חכמים שנתקנה מטעם 'נעילת דלת בפני לווים' הוא דין פרוזבול. בשנת השמיטה כל חוב שהגיע זמנו להיפרע נשמט ומתבטל (דין זה נקרא 'שמיטת כספים'). לאחר חורבן בית המקדש, דין שמיטת כספים הפך למצווה מדרבנן. כאשר ראו חכמים שאנשים נמענים להלוואת כסף לעניים, מחשש שהחובות ישמטו בשנת השמיטה ועל ידי כך עוברים על איסור תורה - שלא למנוע הלוואה לעני, תיקן הלל הזקן דין פרוזבול. תקנה זו, מאפשרת להעביר את בעלות החוב לבית הדין ובכך לגרום לחוב לא להשתמט. המקור לתקנת הלל מופיע במשנה במסכת שביעית:
פרוזבול אינו משמט. זה אחד מן הדברים שהתקין הלל הזקן, כשראה שנמנעו העם מלהלוות זה את זה, ועוברין על מה שכתוב בתורה: השמר לך פן יהיה דבר עם לבבך בליעל וגו'. התקין הלל לפרוזבול.
— שביעית פרק י משנה ג

דין גביית חובות מקרקעות

אחת הדרכים של המלווה לגבות את חובו היא מן קרקעות הלווה. הגמרא מציינת שלושה סוגים של קרקעות: עידית (קרקע משובחת), בינונית וזיבורית (קרקע גרועה). חכמים תיקנו שהמלווה יכול לגבות את חובו רק מן הקרקע הבנונית, הסיבה לכך מופיע במסכת גיטין:
אמר ר' שמעון: מפני מה אמרו בעל חוב בבינונית? כדי שלא יראה אדם לחבירו שדה נאה ודירה נאה, ויאמר: אקפוץ ואלונו כדי שאגבנו בחובי, לפיכך אמרו בעל חוב בבינונית. אלא מעתה, יהא בזיבורית? אם כן, אתה נועל דלת בפני לווין... אמר עולא: דבר תורה בעל חוב בזיבורית, שנאמר: "בחוץ תעמוד והאיש אשר אתה נושה בו יוציא אליך את העבוט החוצה", מה דרכו של איש להוציא? פחות שבכלים. ומה טעם אמרו בעל חוב בבינונית? כדי שלא תנעול דלת בפני לווין.
— גיטין, מט ע"ב- נ ע"א
מתוך דברי הגמרא ניתן לראות דילמה שהאמוראים מתחבטים בה: מחד גיסא קיים חשש שהמלווים ינצלו את חולשת הלווים וייקחו את קרקעותיהם המשובחות ומאידך גיסא, עולא טוען שאם למלווה לא יהיה עדיפות בהלוואה ייווצר מצב בו תינעל דלת בפני הלווים. לכן בסופו של דבר הגמרא מגיעה למסקנה שבעלי חובות גובים מן הקרקעות הבינוניות.

דין דרישה וחקירה

על-פי חוקי משפט התורה, יש מצווה על הדיינים לחקור את העדים המובאים בפניהם על-פי קריטריונים מסוימים. אותם מאפייני חקירה מכונים 'מצוות דרישה וחקירה'. במקורה מחייבת הלכת הדרישה-וחקירה בדיונים אזרחיים ופליליים, אך כדי שלא לנעול דלת בפני לווים - דהיינו, למנוע מצב שאנשים ימנעו מלהלוות כספים בשל דרישות מחמירות לקבלת עדות בבית הדין - תקנו חז"ל שבתחום האזרחי אין צורך בדרישה וחקירה.

הסבר למהות המשפט

הרב יהושע ויצמן מביא הסבר לטעם 'שלא תנעול דלת בפני לווים', בעניין דיני ממונות:
רצון התורה הוא לפתוח דלת ולהרבות חסד מצד אל צד, והדין עניינו הגבלת החסד, ולכן כאן יש למעט את הדין: "דיני ממונות" בסתם אינו כולל הלואות שהם היפך הדין. על כן אומר ר' אבהו ש"דיני ממונות בשלושה" אינו כולל הלוואה, משום נעילת דלת, שכן הדין הוא הגורם לנעילת דלת.
הצהרת טרזין

הצהרת טרזין (Terezin Declaration) היא אמנה בינלאומית העוסקת בהשבת נכסים אשר הוחרמו בתקופת מלחמת העולם השנייה על ידי גרמניה הנאצית ומדינות אחרות וכן ברווחת ניצולי שואה. 
האמנה נחתמה ב-30 ביוני 2009 באתר מחנה הריכוז טרזין, על ידי נציגיהן הרשמיים של 46 מדינות, בראשות ראש ממשלת הרפובליקה הצ'כית יאן פישר. ב-9 ביוני 2010 חתמו 43 מדינות על מסמך "הנחיות ונהלים מועדפים להשבה ולפיצוי של נִכְסֵי דְלָא נָיְדֵי" (מקרקעין) אשר הוחרמו או נתפסו באופן לא חוקי על ידי הנאצים, הפשיסטים ומשתפי הפעולה עימם בתקופת השואה בין השנים 1933-1945, כולל תקופת מלחמת העולם השנייה" (באנגלית:Guidelines and Best Practices for the Restitution and Compensation of Immovable (Real) Property Confiscated or Otherwise Wrongfully Seized by the Nazis, Fascists and Their Collaborators during the Holocaust (Shoah) Era between 1933-1945, Including the Period of World War II). 
אף שמסמך זה אינו מחייב מבחינה משפטית את המדינות החותמות, הרי שהוא כולל המלצות מעשיות, הנגזרות מהצהרת טרזין, באשר לנהלים הרצויים בתביעות השבת רכוש במדינות החותמות. הנהלים קובעים כי תביעות השבת רכוש שהוחרם, או נתפס, בתקופת השואה צריכות להתנהל באופן הנגיש לכל, בשקיפות, בפשטות, במהירות, באופן שאינו מפלה, ובדרך המתגברת על מחסומים של אזרחות ותושבות של היורשים החוקיים של הרכוש. הנהלים קובעים כי יש לאפשר למבקשים את השבת רכוש משפחתם גישה חופשית לארכיונים לאומיים, אזוריים ומקומיים, כולל במדינות זרות, כדי להקל על הוכחת זכויות הקניין של המבקשים. הנהלים אף קובעים כי יש להכריע בבקשות השבה במהירות ובליווי הסבר ממצה של ההכרעה. השבת נדל"ן חייבת להיות האפשרות המועדפת, כולל רישום הבעלים החוקיים בספרי האחוזה וזכות השימוש בקרקע, רק לחלופין, יש לפצות את הבעלים החוקיים בפיצוי מלא והוגן. הנהלים קוראים לכל המדינות החותמות לבסס נוהלי השבה על יסוד עקרונות אלה.
בין המדינות החותמות על הצהרת טרזין ומסמך נוהלי ההשבה המומלצים נמנית אף מדינת ישראל. רכוש רב הוחרם בארץ ישראל על ידי הממונה על רכוש אויב מטעם המנדט הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה, בתוכו רכוש של יהודים אשר הוכרזו "אויב" בהיותם נתיני גרמניה הנאצית ומדינות שהיו תחת שליטת גרמניה הנאצית. חלק ניכר מבעלי רכוש זה היו יהודים שניספו בשואה. עם הקמת מדינת ישראל עבר הרכוש לניהול הממונה על רכוש אויב בממשלת ישראל ובשנות ה-60 הועבר לידי האפוטרופוס הכללי.
הנס ליאו האסלר

חייו

כיום מניחים כי האסלר החל ללמוד מוזיקה בילדותו אצל אביו, שהיה נגן עוגב. בשנת 1584, כמו הרבה מלחינים גרמנים בתקופתו, נסע לאיטליה להמשיך בלימודיו; הוא הגיע לוונציה בשיא הפעילות של האסכולה הוונציאנית, המלחינים שכתבו בסגנון הפוליכוראלי המפואר, שהפופולריות שלו פשטה עד מהרה בכל רחבי אירופה. האסלר הספיק להתוודע אל המוזיקה הזו, שהופצה בתדפיסים רבים בגרמניה הודות לעניין שגילה בה לאונרד לכנר, מיודעו של אורלנדו לאסוס ממינכן.
בתקופת שהותו בוונציה התיידד האסלר עם ג'ובאני גבריאלי; השניים למדו יחד אצל אנדריאה גבריאלי, דודו של ג'ובאני.
האסלר חזר לגרמניה ב-1586 וקבע את מושבו באאוגסבורג, שם שירת כנגן עוגב בחצר אוקטביאן השני פוגר, אציל מקומי. השנים באאוגסבורג היו יצירתיות לאין שיעור עבור האסלר; נוסף לכך, יצא לו שם רב בתקופה זו כמלחין ונגן עוגב, אף כי השפעתו הייתה מוגבלת בגלל היותו פרוטסטנטי באזור שהיה אז עדיין קתולי מובהק. בהמשך עבר לנירנברג ומשם לאולם; בערך בתקופה זו חלה בשחפת, שהתבררה כקטלנית, אף כי הספיק עוד לכהן תקופה קצרה כנגן העוגב בקאפלה בדרזדן, שם חיבר את יצירותיו האחרונות. אחרי מותו תפסו מיכאל פרטוריוס והיינריך שיץ את מקומו.

סגנונו

האסלר היה בין הראשונים שהביאו את חידושי הסגנון הוונציאני אל מעבר להרי האלפים. אף כי מוזיקאים ברמתו של לאסוס עבדו בגרמניה במשך שנים, הם ייצגו את האסכולה הישנה, ה"פרימה פראטיקה", הסגנון הפוליפוני המפותח במלואו, מזוקק ומעודן, של הרנסאנס; באיטליה צצו ועלו מגמות חדשות, שהיו עתידות להגדיר את מה שיכונה בשנים הבאות תקופת הבארוק. מוזיקאים כמו האסלר, ואחריו שיץ, הביאו את סגנון הקונצ'רטאטו, הרעיון הפוליכוראלי והביטוי האמוציונלי החופשי של הוונציאנים אל התרבות הגרמנית ובכך יצרו את הפיתוח הבארוקי הראשון והחשוב ביותר מחוץ לאיטליה.
מוזיקת הקודש של האסלר מיועדת הן לכנסייה הקתולית והן ללותרנית. מבחינה סגנונית, המוזיקה המוקדמת שלו מתקדמת יותר מן המאוחרת: טכניקות פוליכוראליות, ניגודי מרקם ומידה מסוימת של כרומאטיות הופיעו במוזיקה שכתב אחרי שובו מאיטליה; אבל רוב המוזיקה הדתית שלו שמרנית ומשתמשת בפוליפוניה ליניארית בדרכו של ג'ובאני פלסטרינה. במוזיקה החילונית שלו - מדריגלים, קאנצונטות ושירים במוזיקה הווקאלית, וריצ'רקארי, קאנצונות, מזמורים וטוקאטות במוזיקה האינסטרומנטאלית - מופיעות הרבה מן הטכניקות המתקדמות של שני הגבריאלי באיטליה, אבל אופיין מאופק יותר, במידת מה, וניכרת בו תמיד תשומת לב קפדנית למלאכת המחשבת המוזיקלית וליפי הצליל.