google/wiki40b huggingface dataset:
כלאב

כלאב (נקרא גם דניאל) היה בנו השני של דוד המלך, בנה של אביגיל הכרמלית. הוא נולד בחברון, בתקופה בה מלך דוד בעיר.

שמו

בנו השני של דוד מוזכר בספר דברי הימים בשם דניאל, אך בספר שמואל הוא מוזכר בשם כלאב. בנוסף, בתרגום השבעים לפסוק בספר שמואל, הוא נקרא דלויה (Δαλουια).

בפשרו של ההבדל בין השמות דנו חכמים; בגמרא במסכת ברכות נאמר: 
תנא, לא מפיבושת שמו אלא איש בושת שמו, ולמה נקרא שמו מפיבושת? שהיה מבייש פני דוד בהלכה, לפיכך זכה דוד ויצא ממנו כלאב. ואמר רבי יוחנן, לא כלאב שמו אלא דניאל שמו, ולמה נקרא שמו כלאב? שהיה מכלים פני מפיבושת בהלכה.
— מסכת ברכות, דף ד', עמוד א' 
כלומר: לפי גמרא זו, השם הוא נוטריקון של המילים "מכלים אב", וזה היה כינויו.

פירוש מקובל אחר ניתן במדרש תנחומא: 
וישלח דוד וידבר באביגיל לקחתה לו לאשה, ולאחר שהביאה פירש דוד ממנה שלשה חדשים כדי לידע אם היתה מעוברת מן נבל ואם לאו, לאחר ג' חדשים בא עליה ונתעברה הימנו, והיו ליצני הדור מליצים ואומרים מן נבל היא מעוברת, מה עשה הקב"ה? צוה המלאך הממונה על יצירת הולד ועל צורתו ואמר לו לך וצר אותו בדמות דוד אביו כדי שיעידו הכל שדוד הוא אביו, מנין שכן כתיב (ספר שמואל ב', פרק ג', פסוקים ב'-ג'): 'ויהי בכורו אמנון לאחינועם היזרעאלית ומשנהו כלאב לאביגיל אשת נבל הכרמלי.' מה תלמוד לומר כלאב? שהיה כולו אב שכל הרואהו אומר דוד אביו של זה.
— מדרש תנחומא, פרשת תולדות, על פי דפוס ורשא
כלומר, גם לפי פירוש זה, דניאל הוא שמו האמיתי, וכלאב הוא כינויו: כאן, השם מרמז שהוא היה דומה מאד לאביו.

בסדר ירושת המלוכה

על אף שדניאל קדם לאבשלום בסדר הירושה, הוא לא תבע לעצמו את המלוכה. המפרשים מציעים לכך שתי סיבות אפשריות: ייתכן שכלאב נפטר בגיל צעיר; לחלופין, אפשר שהוא לא היה ראוי למלוך מסיבה כלשהי. בפרט, ניתן הסבר שעונה גם לשאלת כפילות השם: השם כלאב הוא הלחם של המילים "כלאיים" ו"אב", ובא לרמז על כך שלא היה ברור מיהו אביו של דניאל – נבל הכרמלי או דוד המלך – היות שמועד לידתו לא איפשר ידיעה ברורה לגבי זהות האב].

כלאב במדרשי חז"ל

על פי המדרש בתלמוד הבבלי, כלאב הוא אחד מארבעת האנשים שלא חטאו כל ימיהם ומתו רק בעטיו של נחש, לצד בנימין בן יעקב, עמרם אבי משה אהרן ומרים, וישי אבי דוד המלך. במסכת אבות נאמר כי כלאב יצא מהול, כלומר באופן ניסי נולד כבר נימול (אבות דרבי נתן הוספה ב לנוסחא א פרק ב). באוצר המדרשים נאמר כי תשעה נכנסו בחייהם לגן עדן ולא טעמו טעם מיתה, ביניהם כלאב בן דוד (אוצר מדרשים-אייזנשטיין, חופת אליהו). באוצר המדרשים נאמר גם כי בגן עדן שוכנים כל ראשי האומה ושם כלאב בן דוד עדיין חי (אוצר מדרשים-אייזנשטיין, יהושע בן לוי וכונן). נראה שבידי חז"ל הייתה מסורת על אופן מותו של כלאב, שלא שרדה לימינו אבל הייתה ידועה להם. רמז על כך מופיע בספר זכריה (יב, י-יד).
שמואל טאג'יר

שמואל טאג'יר (תג'ר) (10 בינואר 1868 – 13 ביולי 1957) היה ממייסדי תל אביב.
טאג'יר נולד בט"ו בטבת תרכ"ח בסופיה שבבולגריה, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית, ועלה לארץ ישראל ב-1879 עם הרב הראשי של עירו. אביו, חזקיה, הצטרף שנה אחר כך, והם התגוררו בירושלים. טאג'יר למד בבית הספר כי"ח בעיר.
ב-1890 נשא לאשה את סולטאנה בכר ישעיצ'י מהעיר העתיקה, שאביה ישעיה בכר שמואל היה גם הוא יליד סופיה. הזוג הצעיר התגורר בתחילה בעיר העתיקה, ואחר כך עבר לנחלת שבעה וליפו. ב-1909 היו בני הזוג טאג'יר בין המשפחות שנטלו חלק בהגרלת המגרשים של אחוזת בית, בעקבותיה בנו את ביתם בשדרות רוטשילד 3. לבני הזוג נולדו 10 ילדים, שניים מהם מתו בילדותם. בתם הבכורה היא הציירת ציונה תג'ר. בנה של ציונה הוא אברהם כ"ץ-עוז לשעבר חבר כנסת ושר החקלאות וממקימי קיבוץ נחל עוז.
נינם של בני הזוג טאג'יר הוא איש העסקים וחבר הכנסת אראל מרגלית.
טאג'יר עסק עם אחיו יעקב במסחר. הם ייבאו רהיטים מאירופה, ומכרו אותם בחנותם שביפו. בנוסף, היו שותפים בעסק של בורסקאות, במסגרתו רכשו עורות, שלחו אותם לעיבוד בטורקיה, ואת העורות המעובדים מכרו ליצרני נעליים בארץ.
טאג'יר עסק גם בפעילות ציבורית, והיה בין מייסדיהם של מספר בתי כנסת בתל אביב וביפו, ובהם בית הכנסת אוהל מועד.
נפטר בקיץ 1957, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
ביפו נקרא רחוב על שמו ושם אשתו לזכרם.
כושר וחסיס

כושר-וחסיס (כלומר: מיומן וחכם) היה אל האוּמנויות והטכנולוגיה הכנעני, היוצר דברים נפלאים. נחשב כאל חיובי העוזר לבעל, אל החיים. מקבילם של הפייסטוס היווני ווולקן הרומאי. בשירה האוגריתית הוא מכונה "חכם חרשים" ו"הין".
כמו מספר אלים זוטרים נוספים במיתולוגיה האוגריתית, שמו הוא שם כפול, ומראה על שני צדדים באישיותו.
באגדת אקהת מסופר עליו שיצר קשת מופלאה שאקהת הגיבור משתמש בה, וענת אלת המלחמה והציד חומדת אותה. בעלילות בעל וענת מסופר שהוא עוזר לבעל במלחמתו כנגד האל ים ויוצר עבור בעל כלי נשק מאגיים שמכריעים את ים לארץ. עוד מסופר עליו שם שהוא בנה את ארמונו המופלא של בעל בפסגת צפון במשך ששה ימים. כושר-וחסיס רצה ליצור לארמון חלונות וארובות, דבר שבעל התנגד לו, אך לאחר המעשה בעל השתכנע וביקש ממנו שיקרע בארמון חלונות.
עירא היאירי

עִירָא היָאִירִי היה בנו של עקש התקועי שהיה מגיבורי דוד. היה מקורב לדוד המלך ולבניו ושירת לפני בניית בית המקדש הראשון, על פי פשט הפסוקים ככהן, אך תרגום יונתן ומפרשים אחרים פירשו את תואר "כהן" כסימן לגדולה ולא דווקא כהונה ממש.
יש מי שפירש, שעירא ובני דוד עבדו יחדיו בכהונה. הפסוקים:"וּבְנֵי דָוִד, כֹּהֲנִים הָיוּ" . וכן "וְגַם, עִירָא הַיָּאִרִי, הָיָה כֹהֵן, לְדָוִד". פסוקים אלו "שוחזרו" על ידי הפרשן קלוסטרמן לפסוק: "ועירא ובני דוד היו כהנים לדוד". מספר אמוראים הגדירו את תפקידו של עירא כ"רבו של דוד שהיה מלמדו תורה." ככל הנראה הוא השתייך למשפחת היאירי שגרה בעבר הירדן המזרחי.
במסכת גיטין מבואר שהיה איש אשכולות אשר לא נראה כמוהו מימי משה רבנו איש אשר בו "תורה וגדולה במקום אחד".
במסכת עירובין מובא שדוד המלך היה נותן את כל מתנות כהונה שהיו לו לעירא רבו.
במדרש רבה שיר השירים מובא שדוד המלך לא הראה לציבור את ידיעותיו בתורה כל זמן שעירא רבו היה חי.
דייוויד ס. גויר

קורות חיים

גויר נולד לאם יהודיה ממוצא ליטאי שגידלה לבדה אותו ואת אחיו ג'ף. כשלמד בבית ספר מקומי אף נרדף על ידי חבריו ללימודים בשל יהדותו ("הרבה ילדים הכו אותי בתור ילד, והאשימו אותי שרצחתי את ישו... הבנתי שאני שונה מאוד... גדלתי עם תחושה שיש לי תג סימון"). לאחר מכן התחנך בבית ספר יהודי. כשהיה בן 10 עלתה אמו לזמן קצר לישראל וגרה עם שני בניה במשך כמה חודשים בירושלים, בטרם חזרו לארצות הברית. הוא בוגר אוניברסיטת דרום קליפורניה וסיים את המכללה לאמנויות הטלוויזיה והקולנוע בשנת 1988.

קריירה

גויר מכר את תסריטו הראשון לסרט "בשליחות החוק", בו כיכב ז'אן-קלוד ואן דאם, בשנת 1989. לאחר מכן הוא כתב מספר תסריטים בהתבסס על חוברות קומיקס, ביניהם באטמן מתחיל, האביר האפל, פלאש, גוסט ריידר, העורב: עיר המלאכים, בלייד, בלייד 2, בלייד: טריניטי (אותו גם ביים), דוקטור סטריינג' וניק פיורי. הוא תרם את כשרונו בכתיבה למספר חוברות בסדרת חברת הצדק של אמריקה מבית DC קומיקס, שהחלה בהרצה באוגוסט 1999. הוא עזב לאחר חוברת מספר 51, ואותו החליף הכותב ג'ף ג'ונס. בשנת 1998, גויר עבד במשותף עם הבמאי אלכס פרויאס על התסריט ל"עיר אפלה".
כבמאי, גויר ביים את המותחן העל-טבעי "הנעלם" משנת 2007, ואת סרט האימה העל-טבעי "התאום" משנת 2009, אותו גם כתב.
יחד עם ברנון בראגה, גויר הוא יוצר הסדרה פלאש פורוורד, סדרת טלוויזיה מדע בדיונית ששודרה למשך עונה אחת מספטמבר 2009 עד מאי 2010 ברשת ABC. הוא נמנה בין הכותבים למשחקי המחשב "Call of Duty: Black Ops" משנת 2010 ו-"Call of Duty: Black Ops 2" משנת 2012.
נכון לשנת 2012, גויר סיים לעבוד על תסריטים לסרט ההמשך של גוסט ריידר, "גוסט ריידר: רוח הנקמה", לשלישי בסדרת סרטי באטמן של הבמאי כריסטופר נולאן, "עלייתו של האביר האפל", ועל התסריט לאתחול קולנועי מחודש לסרטי סופרמן, "איש הפלדה", שאותו נולאן מפיק. הוא מיועד לעבוד על עיבוד נוסף לספרו של הרברט ג'ורג' ולס, הרואה ואינו נראה, אתחול אמריקני לזיכיון גודזילה וכן סדרת הטלוויזיה "השדים של דה וינצ'י", שיתעדו את שנותיו המוקדמות של לאונרדו דה וינצ'י.
גיורא לב

ביוגרפיה

לב נולד בחיפה, ולמד בבית הספר החקלאי כדורי. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. בשריון עבר לב הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש במספר תפקידי פיקוד בחיל. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד גדוד 264 בחטיבה 421 (בפיקוד חיים ארז) שהשתייכה לאוגדת שרון. גדודו היה גדוד הטנקים הראשון שחצה את תעלת סואץ במבצע אבירי לב ופשט שם על בסיסי טילים מצריים. לאחר המלחמה שימש מפקד גדוד 195, סגן מפקד חטיבה 14 ומפקד חטיבה 460. במלחמת לבנון פיקד על אוגדה 90 שנלחמה בגזרה המזרחית. שירת כסגן מפקד גיס ושימש נספח צבאי בדרום אפריקה. לב השתחרר מצה"ל בדרגת תת-אלוף. 
ב-1989 נבחר לראשות העיר כשהוא מתמודד מטעם הליכוד וגובר על דב תבורי נציג מפלגת העבודה. בשנת 1995, בית המשפט זיכה אותו מכתב אישום שהגישה נגדו המדינה, בגין שוחד והפרת אמונים. בית המשפט העליון דחה את ערעורה של המדינה על הזיכוי וקבע כי ההאשמה היא חסרת בסיס. לב התמודד ב-1998 לקדנציה שלישית, אך הפסיד בבחירות ליצחק אוחיון, מועמד עצמאי המזוהה עם מפלגת העבודה.
גיורא לב גר בפתח תקווה. נישא לעדנה, שממנה התאלמן ב־2017, ואב לארבעה ילדים.
נניוס

ההיסטוריה בריטונום

ההיסטוריה בריטונום, אשר שרדה במספר עותקים עד ימינו, היא יצירה רבת השפעה, אשר היוותה את המקור לאגדות המלך ארתור הידועות כיום.
בחלק מעותקי היצירה ששרדו עד ימינו מצוין נניוס ככותב היצירה, אולם בדיקה סגנונית והשוואה בין גרסאות שונות ששרדו מעלה כי מדובר ביצירה אשר מורכבת ממספר יצירות שונות. בחלק מהגרסאות מופיע שמו של נניוס, ובחלק הוא אינו מוזכר. העובדה ששמו של נניוס מופיע בפרולוג ובאפילוג של היצירה, מהווה בסיס לסברה כי שיוך היצירה לניניוס הוא מאוחר, ואירע ככל הנראה במהלך המאה ה-12.

אלפבית נוניוס

כתב יד וולשי משנת 817 נכתב על ידי "נמניווס" או "נמניוס" ובו משיב אותו אדם למכתב אנגלו סקסי התוקף את העובדה שלוולשים אין אלפבית משלהם, בכך שהוא ממציא אלפבית וולשי. על פי מסמך זה ישנם חוקרים הסבורים כי נניוס הוא שהמציא את האלפבית הוולשי בהתבסס על כתב הרונות האנגלו-סקסי (שהגיע לאנגליה במהלך המאה החמישית ונעשה בו שימוש עד אמצע המאה ה-11).
צ'רקסקי מנקיז

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2003. בסיום עונת 2004/05 העפילה לראשונה לסופרליגה. בעונת הבכורה הגיעה הקבוצה למקום החמישי בעונה הסדירה, ולחצי גמר הפלייאוף, בו הפסידה לאזובמאש מאריופול. ובעונה שלאחר מכן, שוב חצי גמר ושוב הפסידה לאזובמאש.
בעונת 2008/09, הקבוצה הייתה בין עשר הקבוצות שהקימו ליגה בכירה נפרדת בשם הליגה האוקראינית, שהתאחדה לאחר עונה בודדת עם הסופרליגה.
בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה בחזרה לסופרליגה (לאחר עונה אחת בליגה השנייה), וזכתה בגביע הליגה השניה.
בעונת 2017/2018 זכתה באליפות ליגת העל האוקראינית בכדורסל, לראשונה בתולדותיה.

השתתפות באירופה

הקבוצה השתתפה ביורוקאפ צ'לנג' בעונת 2006/07. והגיעה עד לשלב רבע הגמר, בו הפסידה לקבוצה אוקראינית אחרת, בי.סי. דניפרו. ובעונת 2007/08 השתתפה ביורוצ'לנג', ולא עברה את שלב הבתים.
בעבר שיחקו בקבוצה הישראלים עמית תמיר ואילן קדוש. המועדון מפעיל מחלקת נוער גדולה של כל קבוצות הגילאים.
חואן אנטוניו סן אפיפניו

קריירה

סן אפיפניו, שנודע בפי כל בכינוי אפי, גדל בסרגוסה והחל לשחק במסגרת קבוצת הכדורסל המקומית, הליוס סרגוסה, ב-1973. הקבוצה שיחקה בליגה השלישית בחשיבותה בספרד באותו זמן. עם זאת, הוא שוחרר מהקבוצה כעבור כשנה וב-1974 הלך בעקבותיו של אחיו הגדול, הרניניו, וחתם יחד איתו בברצלונה. הוא שיפר במידה ניכרת את יכולות המשחק שלו במחלקת הנוער של ברצלונה וזומן גם לנבחרת הנוער של ספרד. 
ב-1977 ערך סן אפיפניו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ברצלונה. הוא הפך עד מהרה לשחקן המוביל של הקבוצה ובלט בקבוצה המצליחה של שנות ה-80, אשר שברה את השליטה ארוכת-השנים של ריאל מדריד בכדורסל האירופי והספרדי. השחקנים המצטיינים לצידו בברצלונה היו איגנסיו סולוזבל, חואן דה לה קרוז, אודי נוריס ואחרים. במהלך 18 עונתיו בקבוצה היה סן אפיפניו שותף לזכייה בשבע אליפויות ספרד (1981, 1983, 1987–1990 ו-1994), עשר פעמים בגביע המלך הספרדי, פעמיים בגביע ספורטה ובגביע קוראץ' ב-1987. הוא זכה בפרס מר אירופה לכדורסלן האירופי המצטיין של השנה ב-1984. על אף שהעפיל עם ברצלונה שלוש פעמים למשחק הגמר של גביע אירופה לאלופות, בשנים 1984, 1990 ו-1991, הוא לא זכה מעולם בתואר היוקרתי ביותר. סן אפיפניו נבחר על ידי ל'אקיפ לכדורסלן האירופי הטוב ביותר בשנות ה-80.
באותה שנה בה שיחק לראשונה בברצלונה החל סן אפיפניו לשחק גם בנבחרת ספרד. הוא מחזיק בשיא ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים עם 239 הופעות. הוא זכה עם הנבחרת במדליית כסף באולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984, והצליח עמה גם באליפויות אירופה עם זכייה במדליית הכסף ב-1983 ובמדליית הארד ב-1991. הוא השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים באליפות העולם בכדורסל. הוא היה האחרון שנשא את הלפיד האולימפי לקראת אולימפיאדת ברצלונה ב-1992. סן אפיפניו הודיע על פרישתו מכדורסל ב-1995.
בפברואר 2008 נבחר סן אפיפניו לאחד מ-50 התורמים הגדולים ביותר ליורוליג בכל הזמנים, לרגל יובל להקמת המפעל.
עמנואל מוזס

עמנואל מוזס (בצרפתית: Emmanuel Moses)
נולד ב-1959 בקזבלנקה, משורר וסופר צרפתי זוכה פרס השירה הצרפתית (1986) Prix de la vocation, Fondation Marcel Bleustein-Blanchet, פרס לתרגום ע"ש נלי זקש (1997), פרס טאופיל גוטייה של האקדמיה הצרפתית (2015) מדליית ברונזה ופרס לתרגום 2016 Alain Bosquet.

קורות חייו

עמנואל מוזס העביר את ילדותו בפריז. הוריו היגרו לישראל בהיותו בן 9. למד היסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. 
בשנת 1986, חזר לצרפת. פרסומיו הראשונים היו ספרי שירה, ובעקבותיהם החל לפרסם רומנים. 
מוזס הוא גם מתרגם, בין השאר, מצרפתית לעברית מודרנית. אביו היה הפילוסוף הצרפתי-ישראלי סטפן מוזס. אימו היא הציירת ליליאן קלאפיש. הוא נינו של הסופר הגרמני היינריך קורציג (1865–1946). 
ספריו פורסמו, בין השאר, בהוצאות הספרים גלימאר, גרסה, פלמריון, דנואל ואובסידיאן. 
מחזותיו לרדיו שודרו בערוץ הרדיו פרנס קולטור.
תרגם מעברית לצרפתית מיצירותיהם של ש"י עגנון, יהודה עמיחי, דויד גרוסמן, דויד ווגל ואנה-מארי רביצקי.
יצחק זיגר

משפחתו

יצחק מרדכי זיגר הוא בנו של ישראל זיגר שנבחר בשנת ה'תרס"ז, 1909, למוכתר הראשון של המושבה ראשון לציון. יצחק מרדכי זיגר נישא לדליה. לזוג שלושה ילדים: ארז ישראל (על שם הסב), אייל וימימה (על שם סבתא, אשתו של ישראל זיגר).
אבא שמעון

אַבָּא שִׁמְעוֹן הוא שיר ביהודית-תימנית, שבוצע בין היתר על ידי הזמר ציון גולן, מתוך התקליט "אבוס עיינכּ" שיצא לאור בשנת 1990. מילות השיר נכתבו על ידי נעמי עמרני, ומקורו שאוב מפיוט שנכתב על ידי הפייטן רבי שלום שבזי, המופיע ב"דיוואנים" - ספרים המאגדים שירה יהודית תימנית.
"אבא שמעון" הוא רבי שלום שבזי, שהיה ידוע בכינוי "אבו שמעון", בגלל שמו של בנו הבכור, שמעון, כנהוג במדינות דוברות ערבית. לפי המסורת התימנית, הסיבה לכך הייתה ששמעון זה היה חכם וגאון בתורה, וכשאביו היה עובר ברחוב, היו אומרים הנה "אבו שמעון", אבי שמעון.
קומלינה זקופה

מאפיינים

עלי הקומלינה הזקופה ארוכים, בעלי שפה תמימה ומסורגים. מגעם דביק מעט כתוצאה מעשרות שערות דקיקות המאפשרות לעלה להיצמד לצמחים סובבים. פרחיו בעלי שלושה חפים (סוג של עלי כותרת) בעלי גוון כחול בהיר ובולט, שניים מהם בולטים וגדלים בזווית של כ-120 מעלות ביניהם, חלקם העליון חופף קלות. החף השלישי מנוון. ביניהם קבוצה של אבקנים צהובים ומתחת להם לשונות השחלה. הוא פורח אך ורק בצל, ולכן ניתן לראות את פריחתו מוקדם בבוקר. בצהריים חפיו מתכווצים והפרח הבולט נעלם לתוך תרמיל מיוחד, עד למחרת.

תפוצה

המין מקומי באמריקה הצפונית והדרומית, כולל מקסיקו, ארגנטינה וארצות הברית. כמין שורד היטב, הוא התפשט בקלות ופלש לאזורים נוספים, שם הוא נחשב לעיתים כעשב שוטה.

בארץ

הקומלינה הזקופה היא מין פולש בארץ. נפוץ בגינות מושקות, ולרוב נחשב לטפיל. צומח פעמים רבות בסמוך לחמציצים או במדשאות, ובעל יכולת לטפס על צמחים אחרים. קרוי לעיתים בטעות "היהודי הנודד", אף על פי ששם זה שייך לקומלינה אחרת במשפחתו, בעלת שלושה עלי כותרת.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי אמקולה

פסטיבל הסרטים הבינלאומי אמקולה הוא פסטיבל סרטים שנתי המתקיים בקמפלה, בירת אוגנדה שבאפריקה. הפסטיבל נוסד שנת 2004 על ידי ההיסטוריונית הקולנועית ההולנדית אליס סמיטס והיוצרת האמריקאית לי אליקסון. פסטיבל זה הוא פסטיבל הסרטים הוותיק ביותר של אוגנדה.

היסטוריה

הפסטיבל הבינלאומי הראשון של אמקולה נערך בקמפלה ב-21 במאי 2004. בפסטיבל הוקרנו סרטים עכשווים מרחבי העולם.
הפסטיבל מורכב מתחרויות, דיונים, סדנאות, סמינרים ומופיעים רב תחומיים נוספים.

הורדת והחזרת הפסטיבל

הפסטיבל יצא להפסקה בשנת 2012, אשר על פי מקורות מסוימים היה בגלל סיבות כלכליות. ב-16 במרץ 2016, הפסטיבל חזר והמשיך בניהול "קרן התרבות ביימבה".
חכמי פרובנס

חכמי פרובנס (נקראו גם חכמי פרובינציה) הם קבוצת תלמידי חכמים שחיו במשך מספר דורות בפרובנס בחלקה אשר ממערב לנהר הרון, כולל חלק ממחוז לנגדוק. החל מראשית  המאה ה-9. מרכזם של חכמי פרובנס התקיים בעיר נרבונה והוא התנהל בדומה למוסד ראש הגולה שבבבל. תורתם ופסקי ההלכה של חכמי פרובנס הופצו בכל אירופה וצפון אפריקה, וגאונותם הייתה לשם דבר בקרב חכמי ישראל של אותה תקופה. במקביל למרכז שבנרבונה היו חיי תורה מאורגנים גם בארלדי, לוניל ובהר. חכמי פרובנס נודעו כתומכי הפילוסופיה בעת פולמוס הרבנים אודות לימוד הפילוסופיה.

רקע

במחצית המאה ה-8 נכבשה פרובנס על ידי האימפריה הפרנקית מידיהם של המורים. מצבם של היהודים שהיה גרוע בימי שלטון המורים המוסלמים, ועוד לפני כן בתקופת שלטונם של הוויזיגותים גרם להם לסייע לפרנקים בהשתלטותם על פרובנס, ומלכי השושלת הקרולינגית ששלטו אז בפרנקים, זכרו ליהודים חסד זה והטיבו עמם. ההגבלות שהגבילו הווזיגותים בוטלו, ואף הוענקו ליהודים זכויות מסוימות. הם חזרו לעסוק במסחר, ומתוקף היותם פוליגלוטים התאפשר להם לשמש כמתווכים בעניינים מדיניים, בין קרל הגדול, לבין החליפות המוסלמית. ישנם חוקרים המבקשים לומר כי יצחק היהודי שיצא עם משלחתו של קרל הגדול להארון א-ראשיד בבגדאד היה מפרובנס.

נרבונה

העלייה ברמת החיים עוררה אצל היהודים רצון לפתח גם חיי תורה, והם הקימו את מוסד הנשיאות בנרבונה. המסורת מספרת כי יצחק היהודי שחזר מבבל לאחר שראה את מוסד ראש הגולה, החליט ליישם אותו בארצו, ועשה זאת בעזרתו של קרל, שנטל מהשליטים המקומיים ובמיוחד מהבישופים את סמכות השיפוט על היהודים.
הנשיאים עמדו בראש יהדות נרבונה, והם אלו שייצגו אותה בפני המלך. בנוסף כמקבילה למה שהיה בממסד הבבלי, היו בנרבונה גם ראשי ישיבה, והם היו כפופים לנשיאים כמו ראשי הישיבות שבבבל.
חכמי נרבונה נחשבו גאונים, לא רק במסגרת הפנימית של חכמי פרובנס, אלא גם בין חכמי צרפת וחכמי ספרד. הכינוי גאונים לא היה, כבימינו, רק לתפארת המליצה, אלא משמעותו הייתה שהם כגאוני סורא ופומבדיתא].
רבנו תם נכדו של רש"י שהיה צרפתי במכתב לרבי משולם יליד נרבונה שחי במֶלוּן, גוער בו על כל מיני הקלות בדין שהוא נוהג, ונוקט לשון איום, ושם ברשימה אחת את גאוני נרבונה עם גאוני סורא ופומבדיתא. וכך אומר ר"ת: "גם אשלח לחכמי עירך, אם יודו לקולותיך ולגרסותיך, ולמה שאתה, אינך בקי בדברי גאוני מלכותך, ומלכות כל מקומות ישראל, ורב יהודאי, ורב עמרם, ורב שר שלום, ור' אחאי, ופירוש רבנו חננאל, ומסכת סופרים, ופרקי דר' אליעזר, ורבנן סבוראי, כי ידעתי כי אם היית בקי בהם, לא מלאך לבך להתריס כנגדם, ואחרי שהורית, בוש אתה לחזור".
לעומתו רבי אברהם אבן דאוד שהיה ספרדי, בעוד שאת רבנו תם הוא מכנה בשמו בלבד "ר' יעקב הב"ה ישמרהו", לשמם של ראשי הישיבה של נרבונה הוא מוסיף את התואר "הגאון" "הרב הגאון ר' משה בר יוסף ז"ל והרב הגאון ר' אברהם בר יצחק ז"ל והרב הגאון ר' מאיר  בר יוסף ז"ל בנרבונא".
קרחון גוסיראן

היסטוריה

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והוא נקרא על שם סגן ס. ד. גוסיראן (C.D. Gaussiran) - טייס בצי ארצות הברית בטייסת VXE-6, שחנתה במחנה קרחון דרווין בין השנים  1978-1979.
שדה לבן

שדה לבן בשפת חז"ל הוא שדה המיועד לגידולים נמוכי קומה ולא לעצים. השדה נקרא "לבן" בגלל היותו נקי מצל שחור, או משום שהגידולים בו בעלי צבע בהיר יחסית . 
שדה לבן שונה מ"שדה אילן" מבחינה הלכתית בזמנים בהם מותר לזרוע בו בשנה שישית, ובפעולות החקלאיות שמותר לעשות בו בחול המועד.
בנוסף שדה לבן אינו מושקה אלא מסתפק בגשם בשונה מבית השלחים.

מקורות

בתנ"ך שדה לבן נקרא 'שדמה': 
כִּי תְאֵנָה לֹא תִפְרָח וְאֵין יְבוּל בַּגְּפָנִים כִּחֵשׁ מַעֲשֵׂה זַיִת וּשְׁדֵמוֹת לֹא עָשָׂה אֹכֶל גָּזַר מִמִּכְלָה צֹאן וְאֵין בָּקָר בָּרְפָתִים
— ספר חבקוק, פרק ג', פסוק י"ז
רש"י מפרש: שדמה - שדה לבן
המונח שדה לבן מוזכר במשנה: "עד אימתי חורשין בשדה הלבן ערב שביעית?" (מסכת שביעית, פרק ב', משנה א'), ובתוספתא.
מונטורן

מונטורן (בהולנדית: Munttoren - מגדל המטבעה) או בקיצור "מונט" (Munt) הוא מגדל הניצב בכיכר מונטפליין במרכז אמסטרדם שבהולנד. המגדל ממוקם בסמוך לשוק הפרחים, ולרחוב הקניות קלוורסטראט, וכן בסמוך למפגש נהר האמסטל עם תעלת סינגל.

היסטוריה

המגדל נבנה במקורו כחלק מהרחולירספורט (Regulierspoort), השער הראשי של העיר אמסטרדם בימי הביניים. שער זה נבנה בין השנים 1480–1487 וכלל שני שערים ובית משמר.
מבנה השער ואחד המגדלים נהרסו בשריפה בשנת 1618 ורק המגדל המערבי וחלק מבית המשמר נותרו. המגדל שופץ בסגנון הרנסאנס של אמסטרדם בין השנים 1619–1620, ונוסף לראשו צריח בתכנונו של הנדריק דה קייסר ובו ארבע שעונים. בשנת 1668 הותקן במגדל קרילון מעשה ידי פיטר המוני. בשנת 1873 הוסרו מקשי הקרילון על מנת להתקין מנגנוני שעון חדשים.
בין השנים 1885–1887 שופץ המגדל ולמעשה נבנה מחדש בסגנון נאו-רנסאנס.
בשנת 1960 הותקנו מחדש מקשי הקרילון, ובין השנים 1959–1993 הוחלפו חלק מהפעמונים שניזוקו במהלך השנים. הפעמונים שהוסרו מהקרילון מוצגים כיום במוזיאון ההיסטורי של אמסטרדם. הקרילון הנוכחי כולל 38 פעמונים (2 פעמונים יותר מאשר היו בקרילון המקורי).
המגדל נקרא על שם מטבעה שפעלה בבית המשמר במהלך המאה ה-17: בשנת 1672, בשל מלחמה של אנגליה וצרפת על הרפובליקה ההולנדית, לא יכלה הולנד להוביל מטבעות לדורדרכט ולאנקהאוזן שם פעלו המטבעות של הולנד, ולכן נאלצו לטבוע את המטבעות באמסטרדם.
מחשש לפגיעה ביסודות הבניין בשל עבודות חפירת קו חדש עבור הרכבת התחתית של אמסטרדם הקצתה העיר אמסטרדם 1.9 מיליון אירו בשנת 2006 לחיזוק יסודות המגדל.
המגדל הפך לאחד הסמלים של העיר אמסטרדם, ודגם שלו מופיע במדורודם שבהאג ובמיני-אירופה שבבריסל.
סברי ג'ריס

סברי אליאס ג'ריס (בערבית: صبري جريس, תעתיק מדויק: צברי ג'ריס) (נולד ב-1938) הוא עורך דין ערבי-ישראלי ופעיל פוליטי, אשר היה בכיר באש"ף וחבר במועצה הלאומית הפלסטינית.

אודות

ג'ריס נולד בכפר פסוטה ב-1938 למשפחה ערבית-נוצרית. למד בבית הספר טרה סנטה בנצרת. בגיל 19 יצא ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית. הוא היה פעיל בוועד הסטודנטים הערבים והיה ממייסדי ומנהיגי תנועת "אל-ארד", תנועה ערבית לאומית עם אוריינטציה נאצריסטית פאן-ערבית שהוצאה מהחוק כעבור כמה שנים. עם סיום לימודיו עבר לחיפה ועבד במשרד עורכי הדין נקארה-וקסמן.
בשנת 1966 פרסם את המחקר "הערבים בישראל", הספר הראשון בעברית שעסק במצבם של ערביי ישראל ותיאר את יחס השלטונות כלפיהם. הספר תורגם למספר שפות, בהן אנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית ושוודית.
בשנים 1964–1970 הוחזק 7 פעמים במעצר מנהלי בכלא והוטלו עליו מגבלות שונות. 
בשנת 1970, עזב את ישראל לביירות עם אשתו, בתיאום עם השלטונות בארץ. בלבנון היה לפעיל מרכזי באש"ף. והחל לשמש כחוקר במכון למחקרים פלסטיניים של אש"ף במחלקה הישראלית. ג'ריס הפך לראש המחלקה הישראלית במכון ומשנת 1978 עמד בראש המכון. בנוסף היה עורך של ירחון אש"ף. במהלך שנות השמונים והתשעים שימש כיועץ לערפאת לענייני ישראל.
לאחר גירוש אש"ף מהעיר, הוא נשאר בלבנון עם אשתו ושני ילדיו והמשיך לנהל את המכון. ב-5 בפברואר 1983 התפוצצה מכונית תופת מול משרדי המכון בביירות. בין 19 ההרוגים נמנתה אשתו של ג'ריס, האני שאהין. ג'ריס עזב לתוניס, שם נישא לאחות אשתו, ומשם עבר עם המשפחה לניקוסיה, משם ניהל את המכון. ב-1994 במסגרת הסכם אוסלו חזר לישראל. 
בשנת 2006 ייצג בבית המשפט את אחיו ג'ריס ג'ריס שהורשע לבסוף במגע עם סוכן איראני.
גוטליב פון היזלר

תחילת דרכו

היזלר נולד ב-18 בינואר 1836 בעיר פוטסדאם שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. הוריו היו אלקסיס פון היזלר ואלברטינה פון שרנמרק. משפחתו הייתה משפחה אריסטוקרטית שמוצאה ממגדבורג. הוא למד באקדמיות יוקרתיות בברנדנבורג ובהאלה, ובשנת 1853 התגייס כצוער לצבא הפרוסי.

קריירה צבאית

היזלר החל את דרכו ברגימנט ההוסרים ה-3 "פון זייטן" (הברנדנבורגי), בדרגת לוטננט שני. בשנת 1860 התמנה לשלישו האישי של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה, שהיה אז מפקד הקורפוס ה-3.  בשנת 1864 הוא השתתף במלחמת שלזוויג השנייה, ובשנת 1886 השתתף במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ומונה למפקד גדוד ברגימנט ההוסרים ה-15. בשנת 1867 הוא הועלה לדרגת מיור. בין 1870-1871 לחם במלחמת צרפת-פרוסיה, ולאחר שנחתם הסכם השלום מונה לאפסנאי הראשי של כוח הכיבוש הפרוסי שהוצב בצרפת.  
בין 1873-1879 פיקד על רגימנט האולאנים ה-11, והחל מ-1879 עמד בראש החוג להיסטוריה צבאית במטכ"ל הקיסרי. בשנת 1880 הוא מונה למפקד בריגדת הפרשים ה-12, ובשנת 1881 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בשנת 1883 הועבר לפקד על בריגדת הפרשים ה-31, ובשנת 1886 הועלה לדרגת גנרלוטננט. בין 4 בדצמבר 1886 ל-14 בינואר 1887 פיקד על הדיוויזיה ה-20, ולאחר מכן הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-6 עליה פיקד עד 21 במרץ 1889. בשנת 1889 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ובין 24 במרץ 1890 ל-17 במאי 1903 פיקד על הקורפוס ה-16 אשר הוצב במץ.
ב-1903 פרש מהצבא בדרגת גנרל-אוברסט, לאחר חמישים שנות שירות. הוא פרש לאחוזותיו, אולם המשיך בפעילותו הציבורית כחבר בפרלמנט הפרוסי, ובין היתר ניהל מסע לפיתוח בתי ספר מקצועיים ותמך בהכנסת תנועת הצופים לגרמניה מתוך אמונה שישנו פער גדול מדי בין בתי הספר לגיל השירות הצבאי. בשנת 1905 ניתנה לו דרגת גנרל-פלדמרשל. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שב והתגייס לצבא הקיסרות הגרמנית. בשל גילו המבוגר, לא ניתן לו תפקיד פעיל, והוא הוצב כמשקיף בקורפוס ה-16 עליו פיקד בעבר.

אחריתו

עם סיום המלחמה בשנת 1918, פרש מהצבא בשנית. הוא נפטר בעיר וירצן ב-25 באוקטובר 1919, בגיל 83.
אלן רודולף

תולדות חייו ויצירתו

בנו של אוסקר רודולף, במאי טלוויזיה ושחקן קולנוע. היה תלמידו של רוברט אלטמן והיה עוזר במאי שלו בסרטו נאשוויל.
סרטו הראשון כבמאי היה "פרומושן" מ-1972, לאחריו באו עוד שבעה סרטים שנכשלו בקופות לפני סרטו המצליח הראשון, "בחר בי" משנת 1984. הסרט דן ביחסים מיניים בקרב חבורה משולי החברה ובה פרוצה לשעבר הפותחת בר משקאות על שמה (בגילומה של לסלי אן וורן), מארחת תוכנית-שיח עצורה (ז'נבייב בוז'ולד) ומטורף טוב-לב (קית' קרדין). סרטו הבא, בעקבות הכרך ( Trouble in Mind ; 1985), הוצג בפסטיבל ברלין וזכה לשבחים. בסרט מככבים לצד בוז'ולד וקרדין גם כריס כריסטופרסון, לורי סינגר ואישיות הדראג קווין דיוויין.
סרטו "המודרניים" הוא סרט תקופתי המתרחש בפריז ב-1926 ובו אמריקאי החי בפריז (קרדין) מבקש את אהבתה של אשתו לשעבר (לינדה פיורנטינו), הנשואה לאספן אמנות גס ובור (בגילומו של ג'ון לון). סרטים נוספים משלו הם "זיווג משמיים" (1987), קומדיית פנטזיה עם אלן בארקין, "אהבה במעקב" (1990) מותחן בלשי קומי שנון בכיכובו של טום ברנג'ר, "מחשבות קטלניות" (1991) בכיכובה של דמי מור, "תאומים ושונים" ( Equinox; 1992) בכיכובו של מת'יו מודין בתפקיד כפול, "גברת פרקר והחוג המרושע" (1994) בכיכובה של ג'ניפר ג'ייסון לי כדורותי פרקר ועיבוד של ספרו של קורט וונגוט "ארוחת בוקר של אלופים" (1999) בכיכובם של ברוס ויליס, ניק נולטה ואלברט פיני.