google/wiki40b huggingface dataset:
ציקלואידה

ציקלואידה היא צורה גאומטרית המתארת את מסלולה של נקודה קבועה על גבי מעגל המתגלגל (ללא החלקה) על קו ישר. אורך העקומה הוא פי ארבעה מקוטר המעגל שיצר אותה, והשטח הכלוא בינה לבין ציר ה-x הוא פי שלושה משטח המעגל.
ציקלואידה הפוכה היא המסלול שפותר שתי בעיות ידועות העוסקות במציאת עקום גאומטרי תחת השפעת כבידה אחידה (ללא חיכוך):                                              את בעיית הברכיסטוכרון (הזמן הוא הקצר ביותר) וכן את בעיית הטאוטוכרון (הזמן איננו תלוי בנקודת ההתחלה).

שטח

השטח הכלוא תחת קשת ציקלואידה יחידה, מתקבל מהמשוואות שלמעלה על ידי:
השטח הכלוא מתחת לגרף הוא האינטגרל: 
התוצאה מתקבלת על ידי החלפת משתנים, לפי המשוואות שלמעלה: , נקבל:
קיבלנו כי שטחה של הציקלואידה הוא פי שלושה משטח המעגל היוצר אותה. 
תוצאה זו ניתן לקבל גם בעזרת עקרון קאוואליירי (שיטה דומה פותחה על ידי ז'יל פרסון דה רוברוואל).

אורך הקשת

הפיתוח למציאת אורך קשת הציקלואידה הוא:
מילוש ביקוביץ'

ביוגרפיה

מילוש ביקוביץ' נולד ב-13 בינואר 1988 בבלגרד. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בלגרד לאמנויות (הפקולטה לאומנות דרמטית).‎ מילוש מופיע בתיאטרון הלאומי של בלגרד.

קריירה

הוא השתתף בעיקר בסדרות טלוויזיה ובזיכיון מונטווידאו שזכה להצלחה רבה בסרביה.
ב-2013 הכיר את ניקיטה מיכאלקוב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה שליהק אותו לסרטו "מכת שמש". זמן קצר לאחר מכן קיבל הזמנות להשתתף בשלל סרטי קולנוע רוסיים והשתתף בשובר הקופות קרח, במיני-סדרה "כנפי האימפריה" ובסרטים "נטול נשמה 2", "מוסקבה פינת הוליווד", "מעבר למציאות", "הגבול הבלקני" ו"תרדמת". 
ב-2019 חזר לסרביה והוא נוטל חלק בהפקה הטלוויזיונית של חברת KINODANZ הרוסית והטלוויזיה הסרבית על חייו של ניקולה טסלה.

חייו האישיים

ב-2016 נפגש מילוש ביקוביץ' עם הדוגמנית הרוסייה סאשה לוס, אך הזוג נפרד. מאז שנת 2016, נפגש מילוש עם אגלאיה טראסובה - כוכבת הסרט "קרח" שבו היא כיכבה בצמד עם מילוש, אך בתחילת 2018 נפרדו בני הזוג. כרגע, מילוש מנהל יחסים עם הדוגמנית הסרבית ברברה טטאלוביץ'.
משה מלכא (רב)

ביוגרפיה

נולד במקנס שבמרוקו לרב יעקב מלכא, ובצעירותו עלה לארץ ישראל והשתכן בירושלים. עם הגיעו לעיר, החל לשמש כמורה בתלמוד תורה ובישיבה של העדה המערבית, ובהמשך שימש כדרשן וכחזן.
נסע מספר פעמים לחו"ל כשד”ר מטעם הערים חברון וירושלים, ועד העדה הספרדית בירושלים ווועד העדה המערבית בעיר. בשנת 1865 יצא למסע ארוך בערי אירופה ובטורקיה כשד”ר מטעם וועד העדה המערבית, ובשנת 1871 (ה'תרל"א) הגיע להונגריה, וסיים בשנה זו את המסע. בנסיעתו זו, שמטרתה הייתה איסוף כספים לבניית שכונה לבני העדה המערבית, הפך לשד”ר הראשון מטעם הוועד שנסע לערים שמחוץ לצפון אפריקה.
בשנת 1873 (ה'תרל"ג) נסע כשד”ר למצרים מטעם וועד העדה המערבית, ולמדינות אירופה מטעם ועד העדה הספרדית. בחודש מאי 1874 (אייר ה'תרל"ד) נסע לאמסטרדם שבהולנד מטעם עניי חברון וירושלים, וחזר אליה בשנית בחודש אוגוסט (אלול) של אותה השנה. בעזרת הכספים שגייס בנסיעותיו, ייסד בין היתר מבני חסד ציבוריים, והוקמו בתי המחסה של העדה המערבית בירושלים, שני בתי כנסת בעיר העתיקה ירושלים ובית החולים משגב לדך.
בשל עיסוקיו בפעילות ציבורית, קמו לו מתנגדים שונים, והרבנים רפאל מאיר פאניז'ל ואברהם אשכנזי יצאו להגנתו, כשזה האחרון אף איים להטיל חרם על מי שידבר רעה נגדו.
בשנת 1886 (ה'תרמ"ו), לאחר פטירת רב העדה המערבית אלעזר בן טובו, מונה לשמש כאחד משבעה טובי העיר וגזבריו של ועד העדה המערבית, לצד הרב נחמן בטיטו, הרב מאיר עובדיה, הרב שלמה אבושדיד, הרב יצחק עמאר, הרב משה הכהן והרב משה בן סמחון.
לאחר פטירת הרב יששכר אצראף, נבחר בשנת 1892 (ה'תרנ"ב) לשמש כאב בית הדין וכמנהיג העדה המערבית בירושלים. לצידו, כיהן גם הרב נחמן בטיטו כמנהיג העדה, ומחלוקת שפרצה על כיסא הרבנות בעדה בשנת 1899 (ה'תרנ"ט), הביאה להתפלגות העדה לשתי סיעות: סיעה גדולה שתמכה ברב מלכא והתנגדה לרב בטיטו, וסיעה קטנה יותר שתמכה ברב בטיטו והתנגדה לרב מלכא. 
לאחר מאבק ממושך שכלל ההאשמות הדדיות מצד תומכי שני הרבנים, ולאחר התערבותו של הרב יעקב שאול אלישר (שצידד בעד הרב מלכא), בחודש מאי 1900 (אייר ה'תר"ס) הגיעו בעדה להסכמה, במסגרתה הושאר הרב מלכא כמנהיג היחיד של העדה. אחת מהסיבות להרגעת הרוחות הייתה פשרה של הרב אלישר, במסגרתה מונה חיים אהרון ולירו על חלוקת כספי הוועד לעניים, כאדם נייטרלי.
הלך לעולמו משבץ ב-19 באוגוסט 1900 (כ"ד באב ה'תר"ס) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
בתו שמחה נישאה לפעיל הציבור שלמה אשכנזי, בנו של הרב יצחק אשכנזי.
במשך שנים רבות לא נודע מקום קברו. במסגרת מבצע איתור קברים שעורך מדי תקופה "מרכז מידע הר הזיתים" נמצא קברו בחודש ספטמבר 2017, לאור ממצאים בשטח ותיאור ב"פנקסי פרנס", בו מצוין מקום קברו בצירוף המינוח "באב ג'דיד" ("השער החדש") המכונה כיום "שער הרש"ש". על קברו הונחה מצבה חדשה, והכיתוב עליה הורכב משבחים שנכתבו עליו במהלך חייו.
אנטואן בורנונביל

אנטואן בורנונביל (בצרפתית: Antoine Bournonville ‏ 19 במאי 1760 - 11 בינואר 1843) היה רקדן בלט וכוריאוגרף צרפתי, שעבד בבלט המלכותי השוודי ובבלט המלכותי הדני ועם הזמן התמנה למנהל בלט בזה האחרון. הוא מילא מקום חשוב בפיתוח הבלט בסקנדינביה. אנטואן היה אביו של אוגוסט בורנונביל.

ילדות ונעורים

בורנונביל היה בנם של השחקנים לואי-אמאבל בורנונביל וז'אן אברארד, אח תאום לגיום. בשנת 1769, בגיל תשע, החל ללמוד אצל ז'אן-ז'ורז' נובר, ובהמשך יצא למסעות הופעות בווינה, פריז ולונדון, עד 1782, אז הוזמן לעבוד בבלט המלכותי השוודי שליד האופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם עם אחותו ז'ולי אליקס דה לה פיי.

שוודיה

בורנונוויל היה רקדן ראשי ומדריך בלט באופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם עד 1792. בתקופת שהותו בשוודיה, תואר כיפה-תואר כאפולו: "הופעתו הייתה כשל אפולו לכל דבר. נוסף לכך, היה לו נוהג וירטואוזי בכל סוגי המחול, שבו השתמש בטעם המעודן והמשובח ביותר." גוסטב השלישי, מלך שוודיה התלהב פעם כל כך מאיכות הביצוע שלו ומיופיו, עד שקרא אליו להתיר את הסרט שעל שערו כדי שיוכל לראות את קווצות השיער מתנופפות תוך כדי הפירואט.
תלמידתו הנבחרת ובת-זוגו לריקוד בשוודיה הייתה שרלוטה שלוטסברג, שעמה יצר צמד מצליח בבלטים. הוא זה שביקש לצוות אותה אליו כבת-זוגו, לאחר שהכיר בכשרונה כאמנית; ב-1784 נתן לה ביוזמתו הוא תפקיד בבלט Les Meunieres Provencaux, שנחשב לראשית בגרותה האמיתית של סלוטסברג כאמנית.
בורנונביל היה פעיל גם כשחקן, זמר וכוריאוגרף. במהלך שנותיו בשוודיה כתב את הבלטים Les Meuniers provençaux ‏ (1785) ו- Les Pêcheurs ‏ (1789).

דנמרק

בורנונביל עזב את שוודיה בשנת 1792, לאחר ההתנקשות בחיי המלך גוסטב השלישי, והתקבל לעבודה בבלט המלכותי הדני בקופנהגן, לאחר הופעת אורח במקום. בת-הזוג שביהר להופעותיו בדנמרק הייתה מארי כריסטין ביורן. בשנים 1823-1816 כיהן כמנהל הבלט בבלט המלכותי הדני.

חייו האישיים

בורנונביל נישא בראשונה לרקדנית הדנית מריאן ינסן. בפעם השנייה נשא לאישה את סוכנת הבית השוודית שלו, לוויסה זונדברג (אמו של אוגוסט בורנונביל. כמו כן הביא לעולם ילד עם הרקדנית הדנית קארו אולסן.
רות אריון

ביוגרפיה

אריון נולדה כאוולינה גרינטל  בברסלאו שבגרמניה (כיום בפולין), בשנת 1912. אביה, ליאו גרינטל, היה מעצב אופנה ובעליו של בית אופנה בעיר. ב-1931 למדה אמנות באוניברסיטה בעירה, במקביל ללימודי רפואה.
בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, עלתה לארץ ישראל, בגיל 22. תחילה התגוררה בחיפה, שם למדה אצל הקרמיקאית הדוויג גרוסמן והפסל רודי להמן.  לאחר מכן הצטרפה לקיבוץ גשר, ומשם עברה לקיבוץ משמר העמק, ואחר-כך לחיפה ולירושלים. בשנים 1938–1948 השלימה את לימודי האמנות שלה באקדמיה לאמנות בצלאל בירושלים, שם למדה אצל לודוויג יונס, יעקב שטיינהרט ומרדכי ארדון. כמו כן למדה בירושלים אצל הצייר אדוארד מטושק.
החל מסוף שנות הארבעים התגוררה ביפו. ב-1948 למדה רישום אצל מרסל ינקו. בהשראת תפיסתו, לפיה אמנות צריכה להיות משולבת גם במלאכת האמנות, החלה ללמוד עבודה באמייל והייתה הראשונה בארץ לצייר ציורים אבסטרקטיים באמייל. עבודות האמייל שלה עיטרו מוסדות חינוך ברחבי הארץ.
אריון הייתה נשואה לעיתונאי והעורך חובב האמנות משה דגן (1909–1973) עד מותו.
בשנת 1958 הצטרפה לקבוצת האמנים בראשות מרסל ינקו שהקימה את כפר האמנים עין הוד, שם גרה עד יום מותה. ב-1960 השתלמה בעבודה תעשייתית עם אמייל במפעל גוסטבסברג שבשוודיה. ב-1970 נבחרה על ידי משרד החינוך להתארח ב-Cite Internationale des arts בפריז, שם למדה קליגרפיה וציור בשיטת סומי אצל האמן הקוריאני אונג-נו-לי.
אריון הציגה לאורך השנים בתערוכות יחיד רבות בישראל ומספר תערוכות ברחבי העולם. נפטרה בעין הוד ב-1998, בגיל 86.
ריאה סיהורן

ביוגרפיה

סיהורן נולדה בנורפוק, וירג'יניה, אך ילדותה עברה עליה גם בין יפן, אריזונה, ווושינגטון. היא למדה ציור וארכיטקטורה, בעקבות אביה וסבתה. היא המשיכה באמנות החזותית, אך הייתה לה תשוקה גוברת לקולנוע ולתיאטרון. היא בעלת תואר ראשון באמנות ובאמנות סטודיו, מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון .
קריירת המשחק שלה כוללת שלל תפקידים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. בשנת 1998, היא שיחקה את תפקידה הראשון, בסרט "מקרה נגד קארן".
בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "רומי ומישל: ההתחלה" לצד קתרין הייגל, הסרט אשר שודר בABC Family מהווה פריקוול לסרט "רומי ומישל - פגישת מחזור" משנת 1997.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הפשע הביוגרפית "הפשע: ג'יפסי רוז" ב-Hulu, לצידן של פטרישה ארקט וג'ואי קינג, ובסדרת האימה האנתולוגית "אזור הדמדומים".
ארץ ישראל שלנו

היסטוריה

המפלגה הוקמה ב-11 בנובמבר 2008 לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה על ידי הרב וולפא, מראשי המטה העולמי להצלת העם והארץ, וברוך מרזל ממפלגת חזית יהודית לאומית שהתמודדה ללא הצלחה בבחירות 2006. כוונת המקימים הייתה לרוץ לכנסת בנפרד, אולם סמוך למועד הגשת הרשימות לוועדת הבחירות, בעקבות התפרקות רשימת הבית היהודי למרכיביה החליטו אנשיה להצטרף לרשימת האיחוד הלאומי שכללה גם את מפלגות מולדת, תקומה והתקווה. נציגי הרשימה הוצבו במקום הרביעי (הרב ד"ר מיכאל בן-ארי, שהיה קודם לכן מועמד מטעם חזית יהודית לאומית וחרות) ובמקום האחד עשר (שבתי ויינטראוב, עיתונאי המוכר בשם העט שי גפן, מנכ"ל המפלגה).
בבחירות עצמן זכתה הרשימה המשותפת בארבעה מנדטים, ובן ארי נבחר לכנסת השמונה עשרה, ויחד עם שאר חברי הסיעה היה חבר באופוזיציה לממשלת נתניהו.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה עזב ד"ר מיכאל בן-ארי יחד עם ברוך מרזל את המפלגה עקב סכסוך כספי עם הרב וולפא ושב למפלגת חזית יהודית לאומית. בעקבות כך, ארץ ישראל שלנו נותרה ללא ייצוג בכנסת. המפלגה ניסתה לרוץ במשותף עם מפלגת תקומה או עם חבר הכנסת יעקב כץ (כצל'ה) אך המגעים נכשלו והמפלגה החליטה לא להתמודד בבחירות. בהמשך הודיע הרב וולפא על תמיכתו בנפתלי בנט. רבני המפלגה הרבנים גדליהו אקסלרוד, יעקב יוסף, דב ליאור, ודוד מאיר דרוקמן הודיעו על פרישתם מהמפלגה. בבחירות לכנסת העשרים תמכה התנועה במפלגת יחד (אלי ישי).
הארגון הוציא לאור בשנים 2008–2015 עלון שבת בשם "ארץ ישראל שלנו", שהופץ בקרב הציבור החרדי והדתי.

הבחירות לכנסת העשרים ואחת

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת במרץ 2019 שימשה המפלגה כמפלגת מדף לטובת רשימה בראשות רפי לבנגרונד שבתו נרצחה ב-2018 בפיגוע ירי באזור התעשייה ברקן. הרשימה ביקשה להתמודד תחת הכינוי "למען אזרחים סוג ב'" אבל לבסוף אושר לה הכינוי "ארץ ישראל שלנו".
ב-4 באפריל, 5 ימים לפני הבחירות, הודיע לבנגרונד על פרישה ותמיכה במפלגת מגן, אך מועמדי המפלגה לא פרשו רשמית והרשימה זכתה ב-701 קולות בבחירות.

הבחירות לכנסת העשרים ושתיים

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים בספטמבר 2019 שימשה המפלגה כמפלגת מדף לרשימת "צדק בראשות אבי ילאו".
נונאטאק ולקאם

מקור השם

שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת מינסוטה שחקרה את האזור בין השנים 1964–1963. 
מקור שמו של הנונאטאק ("ולקאם" באנגלית "ברוך הבא") מאחר שבהגיעם ממסעות המחקר כאשר הם ראו את הנונאטאק הם ידעו כי הם סמוכים למחנה המחקר.

לקריאה נוספת

• Damien Gildea, Ellsworth Moutains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide
מבשם אוויר

מְבַשֵׂם-אֲוִיר הוא מוצר שתכליתו לבשם אוויר, לשם שיפור הריח או לשם דחיית ריחות רעים. מבשמי אוויר מצויים בחדרי שירותים, ברכבים, במשרדים, בדירות, בארונות ומקומות אחסון שונים. לעיתים קרובות קיים בלבול בין "מבשם אוויר" ובין "מטהר אוויר" שהוא מוצר אחר לחלוטין (ראו פיסקה להלן).

מבשם אוויר והשלכותיו הבריאותיות

לעיתים קרובות קיים בלבול בין "מבשם אוויר" ובין "מטהר אוויר" שהוא מוצר אחר לחלוטין ואשר בשונה ממבשם אוויר, מטהר אויר הוא מכשיר שתפקידו לסלק חלקיקים שונים מהאוויר כמו מולקולות, אלרגנים, נגיפים וחיידקים. מכירה של מבשם אוויר בשם 'מטהר אוויר' גובלת בהטעיה של הצרכנים בשל העובדה שברוב הפעמים תכשירים אלה מזהמי אוויר ואינם מטהרי אוויר, אך רבו הצרכנים אינם מודעים לכך. באנגלית קיימת אבחנה ברורה בין מבשמי אוויר (air fresheners) ובין מטהרי אוויר (air purifiers) אך בעברית הבלבול בין המושגים עדיין רווח בשל חוסר מודעות. 
באוניברסיטת בריסטול שבאנגליה נעשה מחקר גדול בו השתתפו כארבע עשר אלף תינוקות וילדים וממצאיו העלו כי רבים מהתכשירים המכונים בטעות 'מטהרי אוויר' שהם למעשה מבשמי אוויר, עלולים לגרום לשלשולים והקאות אצל תינוקות ולכאבי ראש או דיכאון אצל אמהותיהם. מחקר בריטי גילה שחומרים כימיים שמשחררים מטהרי אוויר ותרסיסים שונים לאוויר הבית, עלולים לגרום להקאות ושלשולים אצל תינוקות, ולכאבי ראש וגם דיכאון אצל אמותיהם. מחקרים שנעשו בעבר הראו שמטהרי אוויר ותרסיסים אחרים אחראים לרמות גבוהות של תרכובות אורגניות נדיפות (VOC) בבתים.
קיימות דעות הנוקטות במשנה זהירות לגבי מבשמי אוויר שונים, כגון נרות ריחניים: 
"החומר המבשם מכיל VOC- חומרים נדיפים אורגניים. לפי עדויות של ה-FDA האמריקני ומחקרים נוספים, החומרים האלה יכולים לגרום לאסתמה, בעיות נשימה, בעיות בריאות וחלקם אפילו לסרטן", אומר ד"ר יהושע מאור, פרמקולוג וטוקסיקולוג באוניברסיטה העברית רחובות ובהדסה עין כרם. "החומרים האלה לא נמצאים רק בנרות ריחניים, אלא גם במטהרי אוויר למיניהם. אלו הם אותם הדברים בדיוק, רק בתוך שעווה. מה שכן, הדאגה היא שברגע שיש את השריפה אנחנו גורמים לחומרים האלה להיות נדיפים יותר"
.
מדור 31

ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", מדור 31 הוא ארגון אוטונומי למודיעין ולהגנה. הוא מוצג כמבצע ביטחוני מיוחד, מאויש על ידי אזרחי הפדרציה, שאיננו כפוף למגבלות הרגילות של הקודים האתיים של צי הכוכבים. מדור 31 מופיע או מוזכר בשמונה מפרקי "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בתשעה מפרקי "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ובכמה מפרקי "מסע בין כוכבים: דיסקברי".

סקירה

בקווי העלילה של "מסע בין כוכבים", מדור 31 קיים מחוץ להשפעת צי הכוכבים והוא עוסק באיומים על כדור הארץ, ומאוחר יותר - בביטחונה של הפדרציה. מטרתו - לשמר את אורח החיים של הפדרציה בכל מחיר. קבוצת צללים זו מצדיקה את פעילויותיה הבלתי חוקית, תוך שימוש בטקטיקות חד-צדדיות, בטענה כי הדבר חיוני לצורך המשך קיומה של הפדרציה. סמכויותיו לפעול נובעות מסעיף באמנת צי הכוכבים, פרק 14, סעיף 31 (ומכאן גם שמו), אשר מתיר "לכופף את החוקים" בתקופות של איומים בלתי רגילים בצורה קיצונית.
שלא כמו ארגונים אחרים של משטרה חשאית ביקום של "מסע בין כוכבים", כמו הטאל שיאר הרומולאני או מסדר אובסידיאן הקרדאסי, מדור 31 איננו שלוחה של אף גוף ממשלתי. המדור אינו נותן דין וחשבון לאיש, מתמקד באיומים חיצוניים, ופועל כנגד אלו שהוא מזהה, בכל אמצעי שימצא לנכון.
מעט מאוד מההיסטוריה של מדור 31 נחשף על המסך. רוב האזכורים של הארגון מופיעים בפרקים של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", למרות שמדור 31 מופיע גם ב-"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז".

נושאים שנויים במחלוקת

ההשלכות של מדור 31 תוארו "מטרידות" ומטרותיו ושיטותיו "מפוקפקות מאוד". שיטות המדור כוללת שטיפת מוח, עינויים, התנקשויות וכן, כפי שמתגלה בסוף הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" - גם רצח עם, הפשע שלו קיימת ההתנגדות הרבה ביותר בקרב הפדרציה. ביצוע רצח העם כרוך ביצירה, על ידי מדור 31, של וירוס שנועד להרוג מין אחד בלבד - המייסדים - במטרה להרוס את הדומיניון. מדור 31 במכוון הדביק את אודו בוירוס זה, בידיעה שהוא יפיץ אותו למייסדים אחרים.
לאורך כל הסדרה, מספר מקציני תחנת החלל חלל עמוק 9, לרבות ד"ר ג'וליאן באשיר, חדרו למדור 31. אחת מהמטרות שלהם הייתה להשיג תרופה לוירוס שמאיים על חייו של אודו, אולם על פי הוראותיו של קפטן סיסקו, הם בסופו של דבר שיתפו פעולה בהסתרת הפשע. זהו רק חלק מדפוס של אובדן אמינות מוסרית של צי הכוכבים, בהשוואה למה שהיה בסדרה המקורית ובדור הבא. סדרת "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", וכן סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המרד" - שניהם "מעמידים את רשויות צי הכוכבים באור מפוקפק מאוד".

סדרת טלוויזיה

בשנת 2019 הודיע המפיק הראשי של זיכיון מסע בין כוכבים, אלכס קורצמן, כי סדרת בת בשם "מסע בין כוכבים: מדור 31" עתידה לצאת למסך הקטן בתום העונה השלישית של "מסע בין כוכבים: דיסקברי". בסדרה עתידה לככב מישל יאו בתפקיד הקיסרית פיליפה ג'ורג'יו מיקום המראה.
שבר ג'ונס

אבחון

אדם שסובל משבר ג'ונס לא תמיד מודע לקיומו של השבר, ולכן האבחון עלול להיות קשה. האבחון בדרך כלל מבוסס על הסימפטומים של התופעה, ומאושר על ידי צילומי רנטגן ובדיקה גופנית.
יש להבדיל בין שבר ג'ונס לבין בליטות עצם התפתחותיות שקורות בתקופת ההתבגרות באותו אזור, אפשר להבחין בהבדל על ידי סימנים כמו היעדרות טרשת של קצוות השבר (במקרים חמורים), כמו כן, בשברי ג'ונס ישנה נטייה רוחבית של 90 מעלות בקו השיפוע של כף הרגל מהציר של עצמות המסרק, אך בבליטות עצם הנטייה מקבילה לציר עצם המטטרסל. אבחוני רנטגן כוללים מבט קדמי-אחורי, אלכסוני, רוחבי וצידי על הרגל בעת שהיא כפופה.

אבחנה מבדלת

ישנם שברים נוספים שמתרחשים בעצם המסרק החמישית, אך אינם חמורים כמו שבר ג'ונס. כדי ששבר יחשב לשבר ג'ונס עליו להתרחש במפרק הבין-מטטרסלי. אם, לעומת זאת, הוא מתרחש במפרק הטרה-מטטרסלי, אז מדובר בשבר תלישה, שלעיתים גם נקרא שבר ג'ונס מדומה (פסאודו-ג'ונס).

גבס

בדרך כלל, הטיפול הראשוני נעשה באמצעות תחבושת גבס, והימנעות מהליכה ודריכה בעזרת כף הרגל. במקרים בהם השבר לא מתאחה, מומלץ להישאר עם גבס למשך שישה שבועות נוספים. בגלל אספקת דם לקויה באזור זה, לעיתים השבר לא מתאחה בעזרת גבס, ונדרש ניתוח. במקרים של שברי ג'ונס אצל ספורטאים, או במקרים שבהם חתיכות העצם נפרדות לגמרי, נשקלת אופציית הניתוח כבר בשלבים מוקדמים השבר תואר לראשונה בשנת 1902 על ידי אורתופד בשם רוברט ג'ונס, שנפצע וסבל משבר ג'ונס תוך כדי שרקד.

ניתוח

בשברי ג'ונס אצל ספורטאים, במקרים בהם רוחב השבר עולה על 2 מ"מ או כאשר השבר לא התאחה בטיפול גבס של 12 שבועות, הרופא יכול לשקול ביצוע ניתוח.

פרוגנוזה

מסיבות שונות, שבר ג'ונס עלול לא להתאחות מכיוון שהדיאפיזה (גוף העצם), האזור שבו מתרחש השבר (אזור II), הוא אזור שאספקת הדם בו מעוטה. בנוסף, ישנם גידים שונים, כמו השריר השוקיתי הקצר, השריר השוקיתי השלישי ושני השרירים המחוברים לעצם שעלולים למשוך את שני צדדי השבר ולמנוע אותו מלהתאחה.
החיבור בין האזורים I ו-III הוא אמנם יחסית חזק, אך הוא מגביל את התנועה בצורה מעוטה. מצד שני, אזור II השני אינו מחובר באופן חזק, וכתוצאה מכך, ישנה הסכמה כללית ששברים באזור זה נחשבים כסוג של אימוביליזציה פנימית.
הבחנה בין אזורים אלה הוא דבר חשוב מבחינה קלינית, וניתן לעשות אותו באופן אנטומי וגם באמצעות קרני רנטגן. לעיתים התערבות כירורגית כרוכה בסיבוכים, ולא תמיד מובילה להחלמת והתאחות השבר. דעות שמרניות, מעדיפות טיפול ללא ניתוח בשברי ג'ונס אצל אנשים שאינם ספורטאים.
בריסטול F.2

עיצוב ופיתוח

במרץ 1916 ערך פרנק בארנוול (Frank Barnwell) מחקר כדי לעצב מטוס קרב הדומה ל-R.E.8. הדגמים שהוצעו על ידו היו ה-R.2A וה-R.2B, המצוידים במנועים בעלי הספק של 160 כוח סוס ו-150 כוח סוס בהתאמה, אף אחד מהדגמים לא יוצר בשל הופעת מנועי הרולס-רויס פאלקון החדשים בעלי כוח של 190 כוח סוס (הספק של 142 קילו-וואט), אך המחקר היווה את הבסיס לדגם החדש שברנוול עיצב, ה-Type 12 F.2A. הדגם החדש עוצב מראש כמטוס דו-מושבי והיה קטן יותר ממטוסים אחרים בקטגוריה שלו, חימושו היה סטנדרטי למטוסי קרב בריטיים דו-מושביים וכלל מקלע ויקרס מקובע המכוון קדימה, ומקלע לואיס מתכוונן המורכב בתא האחורי. כ-52 מטוסים מדגם F.2A הורכבו עד שפס הייצור עבר לדגם העיקרי, ה-F.2B.

היסטוריה מבצעית

כאשר הופעל הבריסטול F.2 לראשונה, כללה תורת הלחימה המקובלת עבור מטוסים מסוגו טיסה במבנה צמוד כאשר התותחנים האחוריים אמורים להתמודד עם המיירטים. טקטיקה זו לא הוכיחה את עצמה, וטקטיקות אחרות פותחו כדי לאפשר למטוס להתמודד בצורה יעילה יותר בקרבות האויר. את תורת הלחימה ההגנתית החליפו טקטיקות אגרסיביות יותר, והטייסים גילו שאת ה-F.2 ניתן להטיס בדומה למטוס קרב, כאשר התותחן האחורי, שהוסיף כוח ירי לשעה שש (אחורי המטוס), וזריזותו של המטוס אפשרו להתמודד מול מטוסי קרב קטנים וקלים בהרבה.
ב-1917 יצא מכרז עבור 1,600 מטוסים ובסוף המלחמה שירתו 1,583 מהם בגיס התעופה המלכותי (שהפך ב-1 באפריל 1918 לחיל האוויר המלכותי). סך הכל נבנו 5,329 יחידות מדגם זה והם שירתו ב-15 חילות אויר עד 1935.
ב-1920 רכשה פולין 107 מטוסי בריסטול F.2, וכ-40 מהם הספיקו לשרת במלחמת פולין-רוסיה. אחרוני המטוסים הפולנים יצאו משירות ב-1932.
נחל תבור

נַחַל תָּבוֹר (בערבית: ואדי אל-בִּירָה) הוא נחל בגליל התחתון, שמוצאו באזור הרי נצרת, עוקף את הר תבור מדרום, לכיוון דרום-מזרח אליו מתנקז נחל השבעה ממזרח להר תבור וממשיך עד לנקודת המפגש שלו עם נהר הירדן סמוך לקיבוץ גשר, כ-3 ק"מ מדרום לנהריים. לאורך הנחל נובעים שלושה מעיינות: עין רכש, עין זאב ועין שחל הנובעים בקטע התחתון שלו, המהווה נחל איתן ונכלל בתחום שמורת הטבע "נחל תבור".
טומאן

טוֹמאן (בפרסית: تومان) היה מטבע זהב איראני, אשר במקורו היה שווה ערך לדוקט. מקור המילה בשפות האלטאיות, ומובנה "עשרת אלפים". הוא נחלק ל-10 קראן, ומשקלו החוקי היה 3.376 גרם. הוא שימש באיראן עד שנת 1932, כאשר הוחלף על ידי הריאל, לפי מפתח של 1 טומאן = 10 ריאל.
חצר סנט ג'יימס

חצר סנט ג'יימס (באנגלית: Court of St. James's) הוא כינויו של בית המלוכה של בריטניה.
מיקום בית המלוכה הוא במקום שבו נמצא בפועל המולך, כלומר חצר המלוכה נמצאת בכל רגע נתון במקום שבו נמצאת המלכה אליזבת השנייה. מקום זה עשוי להיות ארמון בקינגהאם, טירת וינדזור (בעיקר בחג הפסחא), ארמון הולירוד (בעיקר בחג המולד) וטירת בלמורל (בעיקר בקיץ).
שגרירים זרים הבאים להציג את כתב האמנתם למלכה באים באופן רשמי ל"חצר סנט ג'יימס".
לעומתם נציגים של חבר העמים הבריטי מואמנים ל"ממלכה המאוחדת" ולא לבית המלוכה.

מקור הכינוי

מקור הכינוי בתקופה שבה התגוררה משפחת המלוכה בארמון סנט ג'יימס (בין השנים 1702–1837) ובו היה המרכז האדמיניסטרטיבי של הממלכה.
מריה, נסיכת נסאו

ביוגרפיה

מריה נולדה בביטריך ב-29 בינואר 1825, לוילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו.
ב-20 ביוני 1842 התחתנה מריה עם הרמן, נסיך ויד, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בשנת 1864 מת בעלה, ולאחר מותו קיימה מריה מערכת יחסים עם הפוליטיקאי פרנץ פון רוגנבאך. ב-24 במרץ 1902 מתה הלנה בביתה בנויוויד, והיא בת 77 שנים.
אננדייל

גאוגרפיה

אננדייל מצוי כחמישה ק"מ מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני, והוא הפרוור המערבי ביותר תחת שליטת עיריית סידני. מצדו המזרחי הוא גובל בפורסט לודג' וגליב, מצדו הדרומי בקמפרדאון וסטנמור, מצדו הצפוני ברוזל ומצדו המערבי בלייכהרט ופיטרשהם. ארבעת הפרוורים האחרונים שייכים לאזור המערב הקרוב.

היסטוריה

מייג'ור ג'ורג' ג'ונסטון היה חלק מצוות הצי הראשון שנשלח לאזור סידני, עם מטען אסירים למושבת העונשין. הוא זכה לקבל נחלה בגודל 0.4 קמ"ר (כ-100 אקרים) מערבית לנמל, לה קרא בתחילה ג'ונסטונס בוש ולאחר מכן אננדייל לזכר מקום הולדתו, אנן בדרום סקוטלנד. בשנת 1799 הקים ג'ונסטון יחד עם משפחתו את בית אננדייל, שנהרס ב-1905. שרידים מבית הכניסה לאחוזה נותרו על שטח בית הספר היסודי בפרוור. רחוב ג'ונסטון, מהרחובות הראשיים בפרוור, קרוי על שמו. 
בנו של ג'ונסטון מכר את האדמה ב-1877 לג'ון יאנג, איש עסקים וראש העיר דאז. זה פיתח את הפרוור ובנה בתי מגורים מפוארים, ואף השכיר אחד מהם לראש ממשלת ניו סאות' ויילס הנרי פארקס. בתים ספורים בפרוור קושטו בגגות עגולים ומחודדים, שזכו לשם "כובעי מכשפה".

תרבות

בתים עתיקים רבים נותרו על כנם בפרוור בפתח המאה ה-21, ומציגים סגנונות ארכיטקטוניים מגוונים ומקוריים. אחד הבולטים הוא האבי (The Abbey, מילולית המנזר), בית אחוזה גותי שנבנה על ידי ג'ון יאנג. יאנג כלל בתכנון הבית מגדלים, גרגולים, אפריזים וצריח עם חיפוי נחושת, אלמנטים שנלקחו ברובם מבתי אחוזה סקוטיים. אגדה אורבנית טענה כי חלק מהצריח של האבי נגנב מקתדרלת סיינט מרי בסידני. האבי נבנה ב-1882 ושרד מעל שתי מאות, וכיום נועד לשימור כנכס ממשלת ניו סאות' ויילס.
באננדייל מצוי אולפן ההקלטות של תקליטי טרפלגר, כמו גם מספר חברות מוזיקה נוספות. מלון אננדייל מחזיק באולם הופעות חיות, ובו הוקלט אלבום ההופעה "Live at the Annandale" של להקת הפאנק (Punk) האמריקאית הברונקס.
במהלך שהותו באוסטרליה, הסופר מארק טוויין התארח בביתו של הנרי פארקס, ברחוב ג'ונסטון באננדייל.
וינסנט ויולה

ביוגרפיה

ויולה נולד וגדל בניו יורק למשפחת מהגרים מאיטליה. אביו לחם בשורות צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא עצמו בחר להתגייס לצבא לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בברוקלין. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1977 והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס סיירים והסמכה כצנחן. מילר שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיה המוטסת ה-101 ולאחר מכן במספר תפקידי מטה. לאחר מכן השתחרר מן הצבא אולם הוסיף לשרת במילואים ועלה לדרגת מייג'ור. בשנת 2003 הקים את המרכז ללוחמה בטרור בווסט פוינט.
לאחר שחרורו פנה ללימודי משפטים והוא בעל דוקטורט בתחום מטעם בית הספר למשפטים של ניו-יורק. בהמשך פנה לעסקים והקים את חברת ההשקעות "וירטו", המוערכת בשווי של 1.8 מיליארד דולרים. בנוסף הוא בעליה של קבוצת ההוקי פלורידה פנתרס.
ויולה היה מועמדו של הנשיא דונלד טראמפ לתפקיד מזכיר הצבא של ארצות הברית, אך נאלץ לפרוש לאחר שעלו דאגות אתיות ממינויו.
ויולה, נשוי ואב לשלושה בנים.
עתניאל שנלר

ביוגרפיה

שנלר נולד בירושלים, התחנך בקיבוץ הדתי והיה חבר בתנועת הנוער בני עקיבא, שם גם מילא תפקידים אחדים, לאחר שירותו הצבאי. שירת בצה"ל כקצין בחטיבת הצנחנים והגיע לדרגת אלוף-משנה. בשירות המילואים שימש בתפקיד ראש מטה אוגדת יהודה ושומרון, עד להתמנותו לחבר הכנסת. 
כיהן כמזכ"ל מועצת יש"ע בשנים 1983-1986. כיהן כמנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה בשנים 1986-1996. פעל מטעם ממשלתו של יצחק רבין ב-1994 לתאם את נושאי התחבורה בהסכמים עם הפלסטינים ועם ירדן. 
כיהן כחבר בכנסת ה-17 מטעם מפלגת קדימה, ושימש כסגן יושב ראש הכנסת. במהלך כהונתו בכנסת יזם שנלר מספר חוקים, ובהם חוק מוות מוחי-נשימתי, וכן תיקון לחוק השיפוט הצבאי המאפשר הגשת קבילה לנציב קבילות החיילים גם לפני הגיוס לצה"ל. הגיע למקום ה-27 ברשימת קדימה לכנסת ה-18 וכיהן בכנסת זו מטעמה. שנלר התבטא בחריפות נגד מנהיגת מפלגתו ציפי לבני ואמר כי מתנהל בקדימה "שלטון בולשביקי שבו חופש הדעה, הביטוי וההתייחסות הם אך ורק תחת הנחיות הקומיסר" וכי "יועצים שידם קלה על הפייסבוק מנהיגים את המפלגה". בנוסף, הוא כינה את ההתנהלות של מנגנון המפלגה "התנהלות סיציליאנית".
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה עזב את מפלגת קדימה.
שנלר מתגורר במעלה מכמש, נשוי ואב לארבעה ילדים וסב ל-9 נכדים.