google/wiki40b huggingface dataset:
יורוסטאר

מהירות גבוהה 1

ב-6 בנובמבר 2007 חנכה אליזבת מלכת בריטניה את תחנת סנט פנקרס המחודשת ובכך למעשה חנכה את מסילת "מהירות גבוהה 1" באנגליה. החל מ-14 בנובמבר 2007, כל רכבות יורוסטאר באנגליה נעות על מסילות "מהירות גבוהה 1" מתחנת הקצה החדשה בלונדון, תחנת סנט פנקרס הבינלאומית. תחנת סנט פנקרס הוותיקה עברה שינוי והרחבה משמעותית, ורציפיה הוארכו כך שיוכלו לשרת את רכבות היורוסטאר שאורכן 394 מטר. בתחילה הכריזה חברת יורוסטאר כי בכוונתה להמשיך ולהגיע במידה מוגבלת לתחנת ווטרלו, אולם השרות לווטרלו בוטל עקב שיקולי עלות. שירות היורוסטאר לתחנת אשפורד הופסק, למרות מחאות המוניות של הקהילה המקומית.
החל מחודש נובמבר 2007, עם פתיחת המסילה המהירה באנגליה, מהירות הרכבת על אדמת אנגליה דומה לזו שבה היא נוסעת על אדמת צרפת ובלגיה, עד 300 קמ"ש.
משך הנסיעה מלונדון לפריז קוצר לשעתיים ו-15 דקות, ומלונדון לבריסל לשעתיים.
ב-4 בספטמבר 2007, בשעה 10:44, יצאה מגאר דה נורד בפריז רכבת מיוחדת אשר הגיעה לתחנת סנט פנקרס בלונדון ב-2 שעות, 3 דקות ו-39 שניות, שיא מהירות חדש לנסיעת רכבת בין שתי הערים. הרכבת המיוחדת הסיעה עיתונאי תחבורה ועובדי רכבת, כדי לציין את כניסת רכבת הנוסעים הראשונה לתחנת סנט פנקרס המחודשת. ב-20 בספטמבר 2007 נשבר שיא זמן הנסיעה בין בריסל ללונדון (שעה ו-43 דקות). רכבת זו נסעה במהירות 299 קמ"ש מחוף קנט ועד ללונדון.
עלות חידושה של תחנת סנט פנקרס בלונדון הסתכם ב-5.8 מיליארד ליש"ט. תחנת סנט פנקרס קושרה לאתר המשחקים האולימפיים בשנת 2012 בלונדון.
"מהירות גבוהה 1" משרתת לא רק את היורוסטאר, אלא גם את רכבות ה"יבלין" מבוססות השינקנסן. רכבות אלו לא עוברות את מנהרת התעלה, ומשום כך הן לא משרתות את צרפת ובלגיה אלא רק את לונדון ומחוז קנט. בניגוד לירוסטאר, רכבות היבלין, שיוצאות מאזור נפרד (לרכבות מהירות שאינן בינ"ל) בסנט פנקרס, עוצרות בתחנת ביניים בסטרטפורד שבמזרח לונדון.

נתיבי היורוסטאר

רשת רכבות היורוסטאר מפעילה 9-12 רכבות יומיות בין לונדון לפריז ובין לונדון לבריסל, ביניהן לפחות רכבת אחת ללא תחנות ביניים, מדי יום. רכבות אחרות בקו עוצרות בתחנות ליל-אירופה, קלה-פרטו, אשפורד, ואבספליט. בנוסף ל"שירות שלושת-ערי-הבירה", ליורוסטאר רכבת יומית לדיסנילנד-פריז ושתי רכבות עונתיות לדרום צרפת.
בחודשי הקיץ יוצאת רכבת יומית בקו לונדון-אשפורד-אביניון. בחודשי החורף יוצאות שתי רכבות מדי יום בקו לונדון-בור-סן-מוריס, בהרי האלפים. רכבות אלה, האחת בשעות היום והשנייה בלילה, מכונות "רכבות שלג" ומיועדות לחובבי ספורט הסקי.
פרשת הקורבנות

פרשת הקורבנות (לפעמים בקיצור רק "קורבנות") במקורה נועדה כדי ללמוד מספר קטעים מן המקרא המשנה והתלמוד לאחר ברכות התורה, היא הורחבה בידי מקובלי צפת והפכה להיות זכר לסדר העבודה היומי בבית המקדש.  יש קהילות אשכנז שלא קבלו הוספות אלו, ואומרות רק עיקר הקרבנות, דהיינו פרשת התמיד, פרק איזהו מקומן, וברייתא דרבי ישמעאל.
מלאנז'ה

השלטון הקולוניאלי

במאה ה-19 נוסדה מלאנז'ה על ידי מתיישבים פורטוגזים. סלילתה מסילת הברזל בין מלאנז'ה לבין הבירה לואנדה ברמות הפוריות, החלה ב-1885. בסביבת העיר השתרע אזור גידול הכותנה העיקרי של המושבה שהיה המניע להתפתחותה. העיר התפתחה באמצע המאה ה-19 כשוק פתוח ברמת אנגולה המרכזית. בהיותה בגובה של 1333 מטרים מעל פני הים, האקלים במלאנז'ה הוא טרופי יבשתי האידיאלי לסוגים מסוימים של גידולים חקלאיים. העיר התפתחה כמרכז חשוב לשירותי חקלאות, תעשייה ומסחר. ענפי היצור שלה הם: כותנה, טקסטיל, קפה, פירות ותירס. מבני הציבור בעיר כללו בית קולנוע, בית חולים, תחנת רכבת ושדה תעופה.

לאחר קבלת העצמאות

נסיגת הפורטוגלים מאנגולה, קבלת העצמאות ולאחר מכן מלחמת האזרחים באנגולה בשנים 1975–2002 הקשו מאוד על ייצור הכותנה, הקפה והתירס. מלאנז'ה נהרסה חלקית במהלך מלחמת האזרחים אך מאמצי בניה מחדש בשנים שלאחר סיום המלחמה הצליחו להניע תהליך של פיתוח העיר וסביבותיה.

אתרים חשובים

ליד העיר נמצא הפארק הלאומי קנגנדלה (Cangandala) שהוקם על ידי השלטונות הפורטגזים ב-1970 לצורך הגנתה של אנטילופת הסוס הענקית (תת-מין של אנטילופת סוס שחורה) שנתגלתה ב-1963. מבני דת מרכזיים הם הכנסייה האוונגלית ב קווסואה (Quêssua), קברה של המלכה נזינגה (Nzinga) מהמאה ה-17 וקברו של ז'וזה דו טלאדו (José do Telhado), שהיה מעין רובין הוד מקומי בתקופה הקולוניאלית.

תחבורה

בתקופה הקולוניאלית הוקם בעיר שדה תעופה שכיום מתקיימות בו טיסות אל עיר הבירה לואנדה. סלילתה של מסילת הברזל בין לואנדה למלאנז'ה החלה בשנת 1885. לאחר מלחמת האזרחים הוחל בשיקום הקו ההרוס.
הרי טרודוס

גאולוגיה

הרי טרודוס הם תוצאה של התנגשות שני לוחות טקטונים: הלוח האפריקאי והלוח האנטולי. הלוח האפריקאי נע צפונה ביחס ללוח האנטולי (וביחס ללוח האירואסייתי), וכתוצאה מההתנגשות התרומם האי קפריסין אל מעל גובה הים. תהליך ההתרוממות האיטי של רכס ההרים השאיר את תצורות הסלע האוקייניות כפי שהן וחשף אותן על פני השטח. כתוצאה מכך, הרי טרודוס מורכבים ממחשופים נרחבים של אופיוליט, קרום אוקייני הנחשף על פני השטח. אופיוליט זה ידוע בשם "אופיוליט טרודוס", ונחשפים בו, בין השאר, סלעי בזלת כרים הנוצרת מהתקררות בזלת מתחת לפני הים.
אהרן משה טויבש

הרב אהרן משה טויבש (תקמ"ז, 1787 - י"א בתמוז תרי"ב, 1852) היה רבה של יאס ומחבר הספרים "תועפות ראם" ו"קרני ראם" שעל שמו התפרסם.

ביוגרפיה

נולד בלבוב לרבי יעקב, שהיה ממשפחה מיוחסת לב"ח, מהרש"ל, לבוש ועוד. למד אצל הרב צבי הירש הלר מחבר הספר "טיב גיטין". נישא ללאה בתו של העשיר יצחק אייזיק וואהל מפרמישלא והתגורר ליד חמיו מספר שנים. לאחר מכן חזר ללבוב שם למד אצל רבי יעקב משולם אורנשטיין ה"ישועות יעקב", יחד עם בנו של ה"ישועות יעקב", רבי מרדכי זאב אורנשטיין. כמו כן נהג לנסוע מדי חודש ללמוד אצל רבי שלמה קלוגר בקולקוב.
בשנת תק"פ בערך החל לכהן ברבנות סניאטין בגליציה. בין תלמידיו מתקופה זו היה הרב שלמה דרימר. בשנת תקצ"א היה מועמד לכהן כרבה של אובן ישן אך לא נבחר. בשנת תר"ב החל לכהן ברבנות יאס, על פי בקשת רב העיר הרב יוסף לנדא מחבר הספר "ברכת יוסף". לאחר תקופה נחלקו השניים בסוגיא הלכתית של מכירת חמץ כללית (כפי הנהוג כיום), כשדעתו של הרב טויבש הייתה שיש למכור את החמץ באופן פרטי. המחלוקת התרחבה לפולמוס עז, שני הרבנים הדפיסו חוברות להגנת דעתם, ואף גדולי הדור נדרשו לסוגיא. הרב לנדא הוציא את הקונטרס "סייג לתורה" (נדפס גם בשו"ת ברכת יוסף סימן ט"ו), כנגדו הדפיס הרב טויבש את הקונטרס "מודעה רבה", הרב לנדא השיב בקונטרס "משמרת לסייג" והרב טויבש השיב ב"הריסת משמרת" (הודפס גם בשו"ת אורי וישעי סימן קכ"א).
לאחר תקופה התפייסו הצדדים, כשהרב מתתיהו לנדא בנו של הרב לנדא (לימים רבה של פונזשט) נישא לנכדתו של הרב טויבש, בת בנו הרב יחיאל מיכל. מאז שיתפו פעולה הן בענייני העיר והן בליבון סוגיות הלכתיות. 
בהיותו ביאס התרחבה השפעתו לרחבי חבלי רומניה והונגריה ההיסטוריות, כשמכל אזורים אלו פנו אליו בשאלות הלכתיות. בפולמוס על השוחט מברדיצ'ב, חיווה דעתו כדעת הרב ענזיל צוזמיר מסטרי וכנגד דעת הרב שלמה קלוגר. הוא פעל לאיחוד בין המתנגדים לחסידים ביאסי, ונלחם כנגד המשכילים שניסו לפעול לאיסור על הלבוש המסורתי. הוא נלחם נגד בתי ספר של המיסיון ביאס. המיסיונרים הלשינו עליו לשלטונות אך הוא הצליח להיחלץ מהפרשה, בסיועו של הקונסול האוסטרי.
נפטר בגיל 65. בנו הדפיס הספדים עליו בקונטרס "אבל משה".
השאיר ארבעה בנים ושתי בנות. בנו הרב שמואל שמלקה כיהן כרבן של אברטין, שינאווא ויאס. היה חותנו של רבי מרדכי מנדבורנה. בן נוסף היה הרב יחיאל מיכל רבה של וסלוי. בן נוסף היה הרב יעקב, רבה של זידיטשוב ובהמשך של "גשר אדום"(ער') שביאס, חתנו של רבי יהודה צבי מראזלא.
דני רוטשילד

ביוגרפיה

רוטשילד נולד בראשון לציון. בשנת 1964 התגייס לצה"ל ועבר לשרת בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס חובשים. בהמשך עבר קורס קצינים ושירת כקצין מודיעין ביחידות שונות, ביניהם קמ"ן חטיבת גולני, חטיבה 217 במלחמת יום הכיפורים וקמ"ן פיקוד המרכז. בהמשך דרכו שימש כעוזר הרמטכ"ל משה לוי ומפקד יחידת הקישור ללבנון. בתפקידו הבא שימש ראש חטיבת המחקר, בין היתר במלחמת המפרץ. ב-1991 מונה למתאם פעולות הממשלה בשטחים ובמסגרת זו עמד בראש הצוות הישראלי למשא ומתן עם הרשות הפלסטינית לקראת הסכם אוסלו. היה מעורב גם בהסכם השלום עם ירדן. דני רוטשילד פרש מצה"ל ב-1995 ופנה לעסקים פרטיים.
בין השאר שימש כיו"ר המועצה לשלום ולביטחון; ראש המכון למדיניות ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה; חבר חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים; חבר המועצה הציבורית של ארגון אמון הציבור וחבר דירקטוריון בנק כללי. ב-2006 מונה למועצה המייעצת של בנק ישראל.
ב-2005, כחלק מהוויכוח הציבורי על תוכנית ההתנתקות, החתים מאות קציני מילואים על גילוי דעת, בו נאמר בין השאר: "ההתנתקות תאפשר את יכולת הפעולה של כוח הביטחון ותעניק לה לגיטימיות. היא תגרום לשינוי אסטרטגי מדיני ותפתח סיכוי להסדר, ההתנתקות חשובה לביטחון הלאומי."
מתגורר בהר אדר.
עדי טטרקו

עדי טטרקו (באנגלית: Adi Tatarko) היא יזמת היי-טק ישראלית-אמריקאית, מייסדת ומנכ"לית חברת האוז, אותה הקימה עם בעלה, אלון כהן בשנת 2009 בקליפורניה.
טטרקו דורגה ב-2017 בין 5 הראשונות ברשימת הנשים העשירות בארצות הברית, שצברו את הונן בעצמן, בתחום הטכנולוגיה. כתבו עליה בכלי תקשורת ובאתרים כלכליים מובילים כגון פורבס, פורצ'ן, TechCrunch, ועוד.

ביוגרפיה

טטרקו סיימה תואר ביחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית ב-1996.
את אלון כהן, בעלה לימים ושותפה לייסוד האוז, פגשה בטיול בתאילנד. כשחזרו לישראל פתחו יחד חברה לשירותי טכנולוגיה בשם PROmis. בשנת 1998 נישאו ועברו לגור בניו יורק. בשנת 2001 הגיעו לסיליקון ואלי, שם מצא כהן עבודה כמהנדס באיביי. בנם הראשון נולד בשנת 2002 והשני ב-2006.
לעדי אח, ו-3 ילדים.

ייסוד האוז וההצלחה הכלכלית

טטרקו הקימה את "האוז" סביב אתר אינטרנט לשיתוף קהילתי, פורום משתמשים ואיתור אנשי מקצוע בתחומי העיצוב פנים, אדריכלות ועיצוב נוף, ללא הון אישי גבוה וללא משקיעים, הייתה להצלחה והפכה תוך מספר שנים לעסק מבטיח עם סניפים במדינות מפתח באירופה, אמריקה ואסיה.
הרעיון לייסוד האוז נבע מניסיונם של הזוג בעת שיפוץ ביתם. במהלך השיפוץ הופתעו מכך שאין שום שירות אינטרנטי המכסה את התחום. הם הקצו 2,000$ לצורך המשימה. כהן תכנת את האתר ממטבח ביתם וטטרקו הייתה אחראית על התוכן יחד עם חבר שהיה עורך במגזין "Sunset". בשנת 2009 עזב כהן את עבודתו באיביי לצורך פיתוח האתר.
שווי החברה הוערך בכ-4 מיליארד דולר והונה האישי בכ-300 מיליון דולר.
קרוב להפליא ורועש להחריד

תקציר העלילה

אוסקר של הוא בנו של תומאס, שנהרג בפיגוע התאומים. אוסקר הוא ילד בן תשע, אינטליגנטי ובעל דמיון מפותח. ביום הפיגוע הוא חזר הביתה ושמע את ההודעות האחרונות שהותיר אביו במשיבון, לפני שהבניין התמוטט. יום אחד, לאחר כשנתיים, הוא מוצא מפתח מסתורי שהיה שייך לאביו, ומחליט לחפש את המנעול התואם את המפתח הזה. בכל סוף שבוע הוא יוצא מהבית לבתים שונים בעיר ניו יורק, כדי לתשאול אנשים שאולי היו קשורים למפתח, ולבדוק אם הם יכולים לגלות דבר מה.
מלבד סיפורו של אוסקר, מסופר סיפורם של סבו וסבתו, שניהם מניצולי הפצצת בעלות הברית על דרזדן במלחמת העולם השנייה. הטראומה שעברה על הסב גרמה לו לחוסר יכולת לדבר, ולפחד מהחיים. במהלך הסיפור, הנפרש מבעד לעיניהם של השניים, נחשפים חיי אהבה פלאית אומללים.
הספר כתוב מנקודת מבטו של אוסקר, ובכך גם שפתו ומשלבו מתאימים לדמות. בנוסף, הספר נוקט במגוון אמצעים החורגים מהנורמה הספרותית הרגילה - מלבד שילוב תמונות רבות בין עמודיו, לעיתים מופיעים עמודים ובהם מספר מילים מועט - ציטוטים מיומנו של סבו של אוסקר - או מילים שבגלל אופן הדפסתן המכוון לא ניתן לפענח.

סרט

בשנת 2011 הופק, בהתבסס על הספר, סרט הקולנוע "קרוב להפליא ורועש להחריד" בבימויו של סטיבן דלדרי ובכיכובם של טום הנקס, סנדרה בולוק ומקס פון סידוב (שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילומו את תפקיד דייר המשנה השתקן). הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.
הנשיא מאוהב

עלילה

נשיא ארצות הברית אנדרו שפרד (בגילומו של מייקל דאגלס), אלמן המגדל את בתו היחידה, נהנה מתמיכה ציבורית ותקשורתית. שפרד מתאהב בסידני אלן וייד (בגילומה של אנט בנינג) לוביסטית יפהפייה ואינטליגנטית. או אז הוא נאלץ להתמודד עם ביקורת ציבורית ואישית מצד יריבו הפוליטי בוב ראמסון (בגילומו של ריצ'רד דרייפוס) ולהיאבק על זכותו לפרטיות. הסרט מציג, לצד חייו הפרטיים של הנשיא, את תחומי עיסוקו ובהם חקיקה, פיקוד על צבא ארצות הברית וההתמודדות בבחירות לנשיאות.
פרסוכוס

תיאור

זוחל זה הגיע לאורך 2.5 מטר, הגיע לגובה 35 סנטימטר והגיע לשקל 50-100 קילוגרם. מבנה לסתותיו הזכיר לסתות של גאביאל עם שיניים מובלטות מהלסת והחלק הקדמי של הלסת העליונה בלט כלפי מעלה, בצורה שנועדה לעזור לו לנשום במים. ככל הנראה היה לו ציפוי שריון דומה לזה של התנינים הקיימים.
על פי מבנה שיניו תנין זה היה אוכל דגים בדומה לגאביאל אך גם גיוון בזוחלים שהתקרבו למים כמו ארכוזאורים קטנים ואף דינוזאורים קטנים, להם הוא ארב במימי אגמים ונהרות בסוף הטריאס. אויביו היו תנינאים גדולים כמו הפוסטוסוכוס וייתכן שגם כמה תרופודים גדולים.
צבי טריגר

קורות חייו

צבי טריגר נולד בחולון.
טריגר הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, שם גם למד כתיבה דרמטית ודרמטורגיה בחוג לתיאטרון. לאחר השלמת לימודי המשפטים התמחה בבית-המשפט העליון בירושלים. לאחר מכן השלים תואר שני ודוקטורט בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק (NYU).
ב-1998 ערך (יחד עם הבמאית מאשה נמירובסקי) את הקברט 'למה שיזכירו את שמי?' ושיחק בו. הקברט הוקדש ליצירתו של ברטולד ברכט במלאת מאה שנים להולדתו, והועלה על ידי החוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת 'תספיס', הפסטיבל הבינלאומי החמישי לתיאטרון אוניברסיטאי בירושלים, ובפסטיבלי תיאטרון-סטודנטים בלייז', בלגיה, ובסטרסבורג, צרפת.
מ-2004 מלמד וחוקר במסגרת המסלול האקדמי המכללה למינהל בראשון לציון, בתחומים דיני משפחה, דיני חוזים, פמיניזם ומשפט ותרבות. פרסומיו האקדמיים עוסקים בביקורת פמיניסטית וקווירית של דיני המשפחה הישראליים. פרסומיו כוללים, בין היתר, ראיון עם הפסיכולוגית האמריקאית קרול גיליגן על הקשר בין משפט ואהבה, ומאמר על ההיסטוריה של אימוץ הדין הדתי בישראל, שכותרתו "יש מדינה לאהבה: נישואין וגירושין בין יהודים בישראל" (שניהם הופיעו בספר "משפטים על אהבה"). ב-2011 פרסם מאמר משותף עם גאיה ברנשטיין מאוניברסיטת סיטון-הול בארצות הברית, בשם "הורות-יתר", שנסקר בכתבי עת ועיתונים רבים בארצות הברית ובישראל.
בשנים 2009–2011 ערך את כתב העת "המשפט".
בנוסף למחקריו וכתיבתו האקדמית, טריגר מפרסם טורים ודעות, רומנים וסיפורת. הוא מחבר הרומן "מקרה של אזעקת אמת" (הוצאת חרגול, 2005), והספר "ללא מילים: התרבות הישראלית בראי השפה" שכתב עם עמליה רוזנבלום (הוצאת דביר, 2007). פרסם סיפורים קצרים בכתב העת "מסמרים" ובאנתולוגיה "כשמדלין סטו בוכה: סיפורים קצרים על קולנוע" (גלורי, 2007). פרסם ביקורות ספרים בעיתון "הארץ" וב"Time Out תל אביב", ורשימות בענייני מזון וביקורת מסעדות במסגרת טורו השבועי "מי שאוכל לבד" באתר "וואלה!".
טריגר זכה באות החוקר מצטיין לשנת תש"ע (2010) של בית הספר למשפטים של המכללה למינהל. ב-2012 זכה בפרס צלטנר לחקר המשפט לחוקר צעיר מטעם ארגון רוטרי ואוניברסיטת תל אביב.
טריגר התחתן עם אסף אוחיון בניו יורק והוא אב לבת. אחיו הוא העיתונאי אפי טריגר.
יעקב אושמן

יעקב אושמן (נולד ב-4 בנובמבר 1953) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל שטחי המחקר שלו הם שיערוך, זיהוי והיתוך מידע (information fusion), עם יישומים להנחיה, ניווט ובקרה במערכות אוויר-חלל.

ביוגרפיה

יעקב אושמן נולד ב-4 בנובמבר 1953. הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה בהנדסת אווירונאוטיקה בטכניון בשנת 1975 ותואר דוקטורט למדעים במוסד בשנת 1986. שירת כמהנדס בלהק ציוד בחיל האוויר בין השנים 1975 ל-1981. היה עמית-מחקר ופרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק בבאפאלו בשנים 1988-1987. עבד במרכז טיסות החלל גודרד של נאס"א בשנים 1998-1996. משנת 1989 הוא פרופסור בסגל הפקולטה לאווירונאוטיקה וחלל בטכניון.
בשנת 2004 זכה בפרס על-שם פרופ' מאיר חנין בגין עבודת מחקר מצטיינת בתחום האווירונאוטיקה והחלל. בין השנים 2013-2014 היה דיקן הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון. הוא עמית (Fellow) באגודה האמריקאית לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה (AIAA) וכן באיגוד הבינלאומי למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE).
ארטם בסדין

קריירה

בסדין שיחק בכמה קבוצות נערים בעיר הולדתו חרקוב. בשנת 2012 התקבל לקבוצת הנערים של המועדון מטאליסט חרקוב. בעת משחקיו בקבוצה נצפה על ידי ציידי הכישרונות ממועדון דינמו קייב וקיבל הצעה לעבור לקייב. בקיץ 2013 החל לשחק בקבוצה הצעירה (עד גיל 19) של דינמו קייב. במקביל למשחקו בקבוצת הנוער שותף גם במשחקי קבוצת המילואים של דינמו קייב. בשנת 2015 הושאל לקבוצת מטאליסט חרקוב למשך 10 חודשים. לאחר חזרתו לדינמו - שולב בהרכב של הקבוצה הבוגרת.

נבחרת

בסדין שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. בתחילת 2011 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר 5 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה.
הוא שיחק בנבחרת הנוער במשך שנתיים. שותף ב15 משחקים והבקיע 3 שערים. מנבחרת הנוער המשיך בסדין לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 9 משחקים, הבקיע 4 שערים.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק בסדין מאז נובמבר 2016. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק הידידות מול סרביה. את שערו הראשון הבקיע ביוני 2017 בעת משחק מול פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018
מפרץ זימן

מקור השם

המפרץ נקרא על שם הכפר זימן (בבולגרית: Зимен), במחוז בורגס, שבדרום מזרח בולגריה.
בית חולים צבאי

בית חולים צבאי הוא מתקן אשפוז, הכולל את כל שרותי הרפואה הנילווים, בניהולו ובאחריותו של הצבא. בבית החולים הצבאי משרתים רופאים (ברובם מומחים לכירורגיה לסוגיה, טראומטולוגיה, הרדמה, טיפול נמרץ, פנימית), אחיות ואנשי צוות פרה-רפואי, ומינהלתי ממערך הסדיר, הקבע והמילואים.

במלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה היו פרושים ברחבי אירופה מאות בתי חולים צבאיים אשר סיפקו בדרך - כלל שירותי רפואה לחיילים וגם לאזרחים הפצועים.
בתקופה זו, במזרח התיכון הצבא הבריטי פיקד על בית חולים צבאי בקנטרה שבראשו עמד ד"ר אל"ם (colonel) רפאל גז'בין.

בתי החולים בארץ בשנים האחרונות

משרד הביטחון וחיל הרפואה ביטלו לאחר מלחמת העצמאות את בתי החולים הצבאיים, שהפכו לבתי חולים אזרחים. מאז רוכש צה"ל עבור חייליו שירותי רפואה (שרותי אשפוז לסוגיו, שרותי ניתוחים אלקטיבים, מרפאות אמבולטוריות, שירותי מעבדה) מבתי החולים שבמדינה (ממשלתיים, עירונים ובתי חולים של קופת חולים כללית), לפי תעריפים שנקבעו בין משרד הבריאות למשרד הביטחון.

בתי החולים הצבאיים בארצות הברית

בצבא ארצות הברית, למערך היבשה, האוויר והצי בתי חולים צבאיים רבים מאד. המפורסמים שבהם : המרכז הרפואי האזורי לנדשטול, המרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד, ובעיראק בית החולים אבן סינא.
בראש בתי החולים הצבאיים בארצות הברית עומד קצין בכיר, רופא במקצועו בדרגת קולונל עד בריגדיר גנרל, (תת-אלוף).
לאחרונה נתמנתה אחות בדרגת קולונל לעמוד בראש בית חולים צבאי של הצבא האמריקאי.
היכל הבונים החופשיים של סנטה קרוס דה טנריפה

היכל הבונים החופשיים של סנטה קרוס דה טנריפה (בספרדית: Templo Masónico de Santa Cruz de Tenerife) הוא לשכת בונים חופשיים בעיר סנטה קרוס דה טנריפה שבאיים הקנריים (השייכים לספרד). ההיכל נמצא ברחוב סן לוקאס. הבניין נבנה לשימוש על ידי הלשכה המקומית בשנים 1899–1902. הוא נחשב לאחד מהיכלי הבונים החופשיים העיקריים בספרד, והראשון באיים הקנריים.
ההיכל נחשב למייצג היכלי הבונים החופשיים בספרד.
איסידורוס מכאראקס

איסידורוס מכאראקס (ביוונית עתיקה: Ἰσίδωρος Χαρακηνός, בלטינית: Isidorus Characenus) היה גאוגרף יווני בן המאה ה-1 לפנה"ס/המאה ה-1 לספירה. כל שאנו יודעים אודותיו, מלבד שמו, כי חיבר ספר ממנו השתמרו לימינו פרגמנטים בלבד.
וילפרד הֶרווי שׁוֹף, שפרסם ב-1914 מהדורה מוערת של הקטעים ששרדו מספרו של איסידורוס, סבור כי שמו מרמז על מוצאו - העיר כאראקס בממלכת כאראקנה, בקצה הצפוני של המפרץ הפרסי של ימינו. אולם הדבר אינו ודאי, שכן היו בעת העתיקה כמה ערים מבוצרות שנשאו את השם "כאראקס", שפירושו ביוונית "גדר כלונסאות".
שם ספרו היחיד של איסידורוס המוכר לנו נקרא בלטינית Mansiones Parthicae – "תחנות דרכים בפרתיה". זהו אִיטִינֶרארְיוּם  להדרכת הנוסעים בנתיב הסחר היבשתי מאנטיוכיה אל הודו, ומתאר במיוחד את האכסניות לשיירות סוחרים שהופעלו על ידי הממשל של האימפריה הפרתית. הספר נכתב קרוב לוודאי זמן מה אחרי שנת 26 לפנה"ס, שכן איסידורוס מזכיר בו את מרד טירידטס השני נגד פְרָאַטֵס הרביעי שאירע באותה שנה. החיבור, בצורה בה שרד לימינו, נראה כתקציר של חיבור גדול  יותר. ציטוט אצל אתנאיוס מעלה את האפשרות כי שם הספר הגדול יותר היה "מסע סביב פרתיה" (פַּרְתִיאַס פֶּרִיאֶגֶטִיקוֹס). הקטע המצוטט אצל אתנאיוס, שאינו נכלל בכתב היד הקיים של "תחנות דרכים בפרתיה", מתאר שליית פנינים.
פליניוס הזקן, הפוליהיסטור הרומי בן המאה ה-1 לספירה, מזכיר חיבור בשם "תיאור העולם" שכתב "דיוניסיוס" מכאראקס, ומוסיף כי הלה "נשלח על ידי הקיסר המנוח אוגוסטוס כדי לאסוף במזרח את כל המידע הדרוש כאשר עמד בנו בכורו לצאת לארמניה על מנת ליטול את הפיקוד על הלחימה נגד הפרתים והערבים". פליניוס נוקב אומנם בשם "דיוניסיוס", אך קרוב לוודאי שזו טעות והכוונה לאיסידורוס. השם "איסידורוס" נזכר פעמים אחדות בספרו של פליניוס כאסמכתא לנתוני מרחקים גאוגרפיים אחדים.
אסופה של הפרגמנטים השונים המיוחסים לאיסידורוס מכאראקס בתרגום לאנגלית ובצירוף הערות פורסמו, כאמור, ב-1914 על ידי וילפרד הרווי שׁוֹף בספרון בן 46 עמודים. התרגום של "תחנות דרכים בפרתיה" הנכלל בספרון זה נעשה על ידי קרל מילר ופורסם בפריז ב-1853.
יצחק קוסובסקי

תולדות חייו

בנו של הרב שאול קוסובסקי-שחור (בנו של חיים לייב שחור ממיר, גיסו של הנצי"ב מוולוז'ין). בצעירותו למד בישיבת טלז אצל הרב שמעון שקופ. נישא לבתו של הרב דוד שלמה גרודזנסקי (אביו של הרב חיים עוזר גרודזנסקי מווילנא) שהיה רב באיוויה שבליטא. בשנת תרס"ד, אחרי פטירת חותנו, נבחר למלא את מקומו. בנו שנולד שנה לאחר מכן, נקרא דוד שלמה על שם החותן, ביום ברית המילה נפטרה אשתו היולדת.
בשנת תרע"ו התמנה לרב במאריופול שברוסיה. בשנת תרפ"ב עבר לכהן כרב באוגוסטוב. בשנת תרפ"ה החליף ברבנות העיר וולקוביסק את הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב שעלה לארץ ישראל.
בסוף שנת תרצ"ג התמנה לראב"ד יוהנסבורג.
על שמו נקראת ישיבת נחלים "נחל יצחק". אחותו ליפשה נישאה לבן דודו הרב יוסף דוד שחור.
מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה ילדים, דבורה שנישאה לרב יהודה לייב קאגאן, חוה שנישאה לרב ישראל ליוואוויץ ונספתה עם כל משפחתה בשואה, והרב דוד שלמה שהיה עורך דין בתל אביב.
אחרי מות אשתו הראשונה נישא בשנית ונולדו לו ממנה שלושה ילדים, הרב יחיאל מיכל קוסובסקי שהיה רב בוולקוביסק ואחרי מלחמת העולם השנייה בדרום אפריקה, עו"ד חיים קוסובסקי שחור מת"א ותאומתו לאה חגי שחייתה בניו יורק.
כריסטיאן אנדראס דופלר

חייו

דופלר נולד בעיר זלצבורג באוסטריה, ומשפחתו ייעדה לו להמשיך את המסורת המשפחתית ולהיות כמו אביו איש עסקים בתחום הבנייה, אך בריאותו הלקויה לא איפשרה לו לעסוק בתחום זה.
דופלר למד בבית ספר יסודי בזלצבורג ובבית ספר תיכון בעיר לינץ, ולאחר התייעצות של הוריו עם פרופסור למתמטיקה מתיכון זלצבורג (Salzburg Lyceum) הם שלחו אותו בשנת 1822 ללמוד מתמטיקה במוסד הפוליטכני החדש בווינה שנוסד ב-1815.
לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה בשנת 1825 עבר לזמן קצר לאוניברסיטת זלצבורג שימש כאסיסטנט ולקח קורסים בפילוסופיה. בהמשך חזר ללמוד במוסד הפוליטכני בווינה לימודי המשך במתמטיקה, מכניקה ואסטרונומיה. עם סיום לימודיו שימש כאסיסטנט לפרופסור בורג במוסד הפוליטכני בווינה.
דופלר התקשה מאוד לקבל תואר פרופסור ואף שקל להגר לארצות הברית על מנת לשפר את סיכוייו. הוא פרסם עשרות מאמרים חשובים במתמטיקה, בפיזיקה ובאסטרונומיה, וב-1841 מונה לפרופסור למתמטיקה ופיזיקה במוסד הפוליטכני של פראג. 
בשנת 1842 גילה דופלר את תגליתו החשובה: אפקט דופלר, שמשמעותו: כאשר יש תנועה יחסית בין מקור גל (משדר) לקולט הגל (מקלט) הגל נקלט בתדירות שונה מזו שבה הוא שודר (באופן יחסי לאורך הגל ולמהירות היחסית בין המשדר למקלט).
ב-11 בדצמבר 1847 הוא עבר עם אשתו וחמשת ילדיו לשצ'מניץ בה הוא זכה במשרת פרופסור למתמטיקה, פיזיקה ומכניקה באקדמיה שלה לכרייה. בנוסף הוא נשא בתואר יועץ כרייה, ככל הפרופסורים באקדמיה לכרייה. משכורתו עם ההטבות הנלוות גדלה בכ-25% יחסית לזו שקיבל בפראג.
בשנת 1850 הגיע דופלר לשיא הקריירה שלו כשנבחר לשמש כמנהל הראשון של המכון החדש לפיזיקה באוניברסיטת וינה.
בנובמבר 1852 חלה הרעה במצב בריאותו, ודופלר עבר להתגורר בוונציה בתקווה שמזג האוויר החמים יותר ישפר את מצב בריאותו והוא יחזור במהרה לווינה לעבודתו ולמשפחתו (אשתו אותה נשא לאשה ב-1836 וחמשת ילדיהם).
ב-17 במרץ 1853 נפטר כריסטיאן דופלר בוונציה ממחלת ריאות ונקבר בבית הקברות סן מיקלה.
תרומתו החשובה למדע ניכרת כיום בתחומים רבים בעיקר בתחומי המכ"ם והאסטרונומיה.
אתר הנופש דיסני שאנגחאי

היסטוריה

שמועות בדבר כוונה על הקמת הפארק החלו בשנת 2000, אולם הוכחשו על ידי חברת וולט דיסני. אולם רק ב-5 בדצמבר 2007 דווח רשמית על הקמת הפארק וב-8 במרץ 2008 דווח על בחירת המיקום לבניית האתר - בפודונג שבשנגחאי.
תוכניות הפרויקט אושרו על ידי הרשויות העירוניות של שנגחאי בנובמבר 2009. 
ב-8 באפריל 2011 דווח על תחילת עבודות הבנייה בשטח. האתר נפתח לציבור הרחב ב-16 ביוני 2016.

תחבורה

קו 11 של הרכבת התחתית של שאנגחאי מקשר את העיר אל אתר הנופש.
שחף שנהב

מאפיינים

שחף השנהב הוא קרוב רחוק של הריסה, שחף ממוזלג זנב ושחף רוס. הוא בעל גולגולת ואגן צרים יותר.
אורכו הממוצע 43 ס"מ והוא מזכיר מאוד יונה לבנה במראהו. המקור צר ומעוקל וכתום מעט בקצה והרגליים בעלות קרום שחייה. הנוצות לבנות כמעט לחלוטין כמו רוב יצורי הקוטב והגב איננו כהה. הצעירים יותר כהים מהפרטים הבוגרים והגוף שלהם מנומר בנוצות שחורות. אין הבדלים גדולים בטווחים הגאוגרפים של המין.
שחפים אלה מקננים על פני צוקים ארקטיים בלהקות גדולות. המושבה הגדולה ביותר היא באי סיימור שליד נונאווט שבקנדה. עוד מושבות גדולות נצפו באיים: אלסמיר, דבון והאי קורנווילס וכן בצפון האי באפין. כנראה שיש עוד כמה מושבות פחות נצפות.
בחורפים הם נוטים לשהות בלגונות פתוחות או לעוף לים הפתוח. חלק מהאוכלוסיות נודדות דרומה עד לקליפורניה, בריטניה או גאורגיה וחוזרים בקיץ צפונה. עם זאת רובם נשארים במקומם.
השחפים הם אוכלי כל הניזונים מדגים, סרטנים, נבלות, מכרסמים, ביצים ועופות ים צעירים. בין השאר, הם עוקבים אחרי דובי קוטב כדי לאכול את שרידי טרפם.