google/wiki40b huggingface dataset:
האגודה למען טוהר המחנה

האגודה למען טוהר המחנה (מכונה גם הועד למען טוהר המחנה וגם משמרת הצניעות) היא ארגון חרדי הפועל למען הצניעות בחברה החרדית. יו"ר הארגון הוא הרב יצחק מאיר ספרנוביץ, חסיד גור.
מטרתה של האגודה, כעולה מפרסומיה, היא "לנהל להקים ולהחזיק, וועד לשמירת טוהר המידות בישראל, למנוע כל מעשה כיעור והדומה לו. לנהל להקים ולהחזיק, מערכת רבנים שיפקחו ויעוררו חנויות ומפעלים, פרסומות ומוצרים שיהיו כפי רוח היהדות".
האגודה פועלת למען הקפדה על לבוש צנוע, הפרדה מגדרית והסרת תמונות נשים מהמרחב הציבורי, הסדרת חופי רחצה נפרדים ומניעת הופעות זמרים. כחלק ממאבק זה קוראת האגודה להחרים זמרים שמשתמשים בסמארטפונים.
בנוסף פועלת האגודה לעידוד השימוש במכשירים סלולריים כשרים. ומניעת השימוש בטלפונים סלולריים לא כשרים.
האגודה פועלת לאתר עברייני מין חרדים הפוגעים בילדים וילדות. האגודה פונה לרשויות ולארגונים המקיימים אירועים שאינם תואמים לדעתה, באמצעות מודעות ברחוב החרדי, החתמת רבנים על פעולות הארגון וחוברות הסברה.
איש האגודה, אלחנן בוזגלו, ריצה מאסר של שלוש שנים בשל עבירות אלימות שביצע במסגרת פעילותו. לדבריו, האגודה פונה למשטרה רק במקרים נדירים מאוד, משום שכאשר מדובר במגזר החרדי פנייה כזאת גוררת אחריה נזק רב, לא רק לתוקף אלא גם לקרבן ולשתי המשפחות. על כן פועלת האגודה בכוחות עצמה. עוד העיד שפעילות האגודה מתבצעת בשיתוף רבנים ואנשי מקצוע. אנשיה מקפידים להזהיר את העבריין ולעודדו לקבל טיפול פסיכיאטרי. אם הוא מסרב - נוקטים כלפיו בעונשים, הכוללים אלימות. מנגד אמר איש האגודה משה קויתי שהיא מטפלת במקרים שאינם פליליים, וכאשר מתברר לאנשי הארגון שיש עליהם חובת דיווח הם פונים למשטרה.
בראשית 2017 הוציאה האגודה תקנון לאינטרנט קפה במגזר החרדי, שיעמדו תחת פיקוחה ויקבלו את אישורה לפעולתם, תחת מחלקה בשם חות"ם.
בפברואר 2017 נעצר פעיל האגודה משה קויתי, בחשד שהיה מעורב בהטמנת סמים במזוודה של זוג חרדי ששהו באוקראינה. החשד התברר כשגוי, וכנובע משקרים של עד מדינה באותה פרשה, אולם בחיפוש במשרדו של קויתי נמצאו פנקסים שהכילו מידע בדבר חשדות לעברייני מין מהמגזר החרדי, שטופלו על ידי אנשי האגודה וחלקם בלא לערב את משטרת ישראל והרשויות. על בסיס תוכן הפנקסים נעצרו בשלהי מרץ 2017 כ־20 חרדים בחשד לעבירות מין, אך רובם שוחררו. ביחס לחלק התברר כי מדובר במי שסיפקו מידע לאגודה או שהם קרבנות עבירה.
מכינה קדם-צבאית הנגב

מכינה קדם-צבאית הנגב על שם אלחנן ישי היא מכינה קדם-צבאית חילונית. והוקמה בשנת 2001. בראש המכינה עומד עידו עמר. השלוחה הראשונה ממוקמת בקיבוץ שדה בוקר והיא פועלת במסגרת "מדרשת שדה בוקר", בשיתוף המועצה האזורית רמת נגב והמכון למורשת בן-גוריון. נכון לשנת 2019, למכינה יש למעלה מ-600 בוגרים.
שלוחה נוספת ממוקמת בקיבוץ חולית שבחבל שלום.
הלימודים במכינה כוללים קורסים במחשבת ישראל, פילוסופיה, מחשבה ציונית, תנ"ך, כלכלה, פמיניזם וכו'. העשייה ההתנדבותית בשתי השלוחות מרוכזת ביום אחד במהלך השבוע. ההתנדבות בשלוחת שדה בוקר כוללת כ-20 מסגרות שונות הקשורות לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, עיירות הפיתוח (באר שבע, מצפה רמון וירוחם),  עבודה עם מבקשי מקלט (כלא סהרונים ובעבר גם מתקן חולות) ועבודה סביבתית עם רשות הטבע והגנים. החניכים בשלוחת חולית מתנדבים בעיקר בקיבוץ עצמו וביישובי עוטף עזה. ההכנה לקראת השירות הצבאי כוללת הרצאות ואימונים פיזיים.
המכינה קרויה על שם אלחנן ישי, אשר התגורר ופעל בשדה בוקר, ונפטר זמן קצר לפני הקמת המכינה.
דייוויד קוסטבייל

ביוגרפיה

קוסטבייל נולד בוושינגטון הבירה, להורים ממוצא איטלקי. לאחר סיום לימודי התיכון ב-1985, החל ללמוד באוניברסיטת טאפטס, וסיים את לימודיו באוניברסיטת ניו יורק בתוכנית מיוחדת ללימודי משחק ב-1998. החל להופיע בברודוויי והשתתף בין השאר במחזמר "טיטניק" ב-1997 ו"הסערה" ב-1995. בשנת 2005 הופיע בתור לאנס ב"שני אדונים מוורונה".
קוסטבייל ידוע בעיקר בזכות תפקידיו הטלוויזיוניים ב"הסמויה" (בתור תומאס קלאבנוב, העורך הראשי של "בולטימור סאן"), "טיסת הקונקורד" (בתור דאג), "Suits" (בתור דניאל הרדמן, לשעבר שותף בכיר במשרד עורכי הדין של פירסון הרדמן), ו"שובר שורות"(כגיל בוטישר). בנוסף שיחק קוסטבייל באחד התפקידים הראשיים בסדרה "מיליארדים" בתור מייק "ואגס" וגנר.
קוסטבייל הופיע בתפקידי משנה בסדרות רבות.
הוא הופיע גם במספר פרסומות טלוויזיה, כולל מודעות עבור מיקרוסופט ו-FedEx. 
קוסטבייל שיחק ב-2009 תפקיד חשוב בסרט "אדם בודד", בתור גארי, בעלה של ג'נה פישר. הוא שיחק עם ג'ניפר אניסטון בשנת 2010 בסרט "אקסית במצור". ב-2012 הופיע בסרט "לינקולן" בתור הנציג הרפובליקני, ג'יימס אשלי. ב-2013 הופיע בסרט "תופעות לוואי" בתור קארל מילבאנק, וב-2016 גילם את צ'יף ב"13 שעות: החיילים הסודיים של בנגאזי".

חיים אישיים

ב-2012, נישא לאלייזה באלדי. לזוג שתי בנות, והם גרים בניו יורק.
בויאן בוטוליה

תחילת דרכו

בויאן בוטוליה גדל במועדון הנוער של פרטיזן בלגרד, והיה נחשב לאחד הכשרונות הגדולים של מחלקת הנוער הסרבית. בשנת 1999 הועלה בוטוליה לקבוצת הבוגרים של פרטיזן בלגרד.

אחרי פרטיזן בלגרד

בשנת 2005, החליט בוטוליה שהוא עוזב את פרטיזן בלגרד לטובת הקבוצה הרומנית היצ'ם קונסטנה. בוטוליה שיחק שנתיים בקבוצה הרומנית וגביע האתגר, אך אחרי שנתיים החליט כי הגיע זמנו לעזוב לאחר שלא זכה בכלל בקרדיט וכבש רק שער אחד. לאחר שעזב את היצ'ם קונסטנה, חתם בוטוליה בספורט רטיסטה, גם היא מרומניה. 
בוטוליה התקדם מאוד וכבש 134 שערים. עם ספורט רטיסטה שיחק בוטוליה בגביע האתגר ובגביע איצ'ף. כעבור 3 שנים בספורט רטיסטה, הבין בוטוליה שמעמדו קטן והוא צריך לפנות לקבוצה יותר גדולה. בוטוליה החליט לחזור לפרטיזן בלגרד ושיחק שם שנתיים וכבש 34 שערים בסה"כ.
בוטוליה זכה עם באליפות רומניה עם קונסנטה, ב-3 גביעי האתגר ו-2 גביעים עם רטיסטה. בעונת 2011 זכה בוטוליה עם פרטיזן בלגרד בליגה הסרבית.

בישראל

לאחר שנתיים בקבוצת מוצאו, פרטיזן בלגרד, בוטוליה עבר להפועל ראשון לציון ובכך העלה את מעמדו לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. בוטוליה מחזיק בממוצע של 12 שערים למשחק והוא הכובש המצטיין של ליגת העל. ב-28 במאי 2012, נבחר בויאן בוטוליה לנבחרת העונה של ליגת העל בכדוריד. בעונת 2012/2013, זכה בוטוליה בתואר השחקן המצטיין של העונה, וזכה עם קבוצתו, הפועל ראשון לציון, באליפות המדינה. שבועיים לאחר סיום העונה, חתם בוטוליה במכבי תל אביב.

משפחה

בויאן בוטוליה נישא בשנת 2009 ל-אלינה, אזרחית רומניה. לשניים יש ילדה בשם סריאנה. ולו בן אחד מנישואיו הראשונים לבת עמו.
אברהם רגלסון

קורות חיים

רגלסון היגר כילד עם משפחתו לארצות הברית כשהיה בן 9. למד ב"חדר" בניו יורק, ובבתי-ספר עירוניים. לא השלים לימודים פורמליים אך היה אוטודידקט, שבילה שעות רבות בספריות. התפרנס כספרן ומורה לעברית תחילה, והחל לפרסם שירים, אגדות ותרגומים בכתבי עת עבריים שונים בארצות הברית ובארץ. עלה לארץ בפעם הראשונה בשנת 1933, התקבל למערכת העיתון היומי "דבר", ואף היה בין מייסדי המוסף לילדים "דבר לילדים", שם הופיע לראשונה, בפרקים שבועיים, ספרו לילדים הקלאסי והאהוב "מסע הבובות לארץ-ישראל". אחרי שלוש שנים חזר לארצות הברית עם משפחתו, עקב מחלת המלריה שסיכנה את חיי שניים מילדיו, ולאחר ששכל תינוק (לזכרו פרסם ב"דבר לילדים" את שירו ביאליק ואחי הקטן). בניו יורק התפרנס בכתיבה בעתונות ביידיש, והמשיך להוציא לאור את כתביו בעברית בשתי הארצות.
שנה לאחר הקמת המדינה, בשנת 1949 חזר לארץ. עבד בהוצאת "עם עובד", והשתתף במערכת העיתון היומי "על המשמר" בו היה לו מדור קבוע. בשנת 1964 זכה בפרס ברנר, ב-1972 היה חתן פרס ביאליק על יצירתו הספרותית, ובשנת 1976 זכה בפרס ניומן מטעם המחלקה לעברית של אוניברסיטת ניו יורק על תרומתו לספרות העברית.
יצירותיו של אברהם רגלסון נפתחו בשנת 2003 לקהל קוראי האינטרנט באורח חופשי באתר פרויקט בן יהודה. וכן הוקם לזכרו אתר שבו ניתן למצוא את פרטי חייו ויצירתו ומאמרים על כתיבתו.
ספר ובו מאות משיריו המקוריים העבריים פורסם בשנת 2013 (תשע"ד) במוסד ביאליק. 
ספר נוסף, ובו מאות תרגומים ("עברורים" בלשונו) מן השירה האנגלית, האמריקנית והאידישאית, יפורסם בעתיד בהוצאה זו.

שמות עט

רגלסון פרסם גם בשמות העט הבאים: בן-הנגר, סידרופל, נ. מהרבא, עוקצי-צדק, אמריה בן-אוני.
CodeMonkey (משחק תכנות)

מאפייני המשחק

המשחק אינו דורש ניסיון קודם בתכנות והוא מיועד לילדים מגיל 8. הוא מאפשר למשתמש לעשות את צעדיו הראשונים בתכנות אך מתקדם גם אל נושאים מתקדמים יותר. שיטת הלימוד היא חווייתית, בהתאם לעקרונות המשחוק: הילדים שולטים בדמויות של חיות ומכוונים אותה לאסוף בננות, תוך התגברות על מכשולים שונים. אחד מהמאפיינים הבולטים במשחק הוא שהוא דורש כתיבת קוד טקסטואלי בפועל, בניגוד למשחקים העובדים בשיטה המייצגת פקודות באמצעות בלוקים גרפיים.

שפת התכנות הנלמדת

שפת התכנות הנלמדת היא CoffeeScript. הקוד הנכתב בשפה זו, עובר הידור לשפת JavaScript (מן המוצא של ה-HTML), מן השפות הפופולריות בעולם המשמשת בעיקר ליישומוני אינטרנט. שפה זו נבחרה עקב התחביר הידידותי שלה.

שילוב המשחק בבתי הספר

המשחק מיועד לשימוש בכיתות בתי ספר. תוכנית הלימודים מותאמת ללמידה מרובת שלבים הנעשית צעד אחר צעד. התוכנית כוללת 20 מערכי שיעור, כל שיעור מיועד ל-45 דקות. השיעורים בנויים משלושה חלקים: מבוא, זמן למשחק ותיקון. המורים מקבלים כלים על מנת שירגישו נוח בתהליך ההוראה. הם יכולים לעקוב אחר התקדמות התלמידים בזמן אמת. המורים פותרים גם כן את השלבים (מלבד בשלבי התחרות הארציים ) ואף מקבלים תמיכה טכנית.

מפתחי המשחק

המשחק פותח על ידי שלשה מהנדסי תוכנה מחיפה: האחים יונתן ועידו שור וישי פינצ'ובר. השלשה הקימו חברת סטארט-אפ הנתמכת על ידי המרכז לטכנולוגיה חינוכית. בהתאם לצורך בפיתוח לימוד עקרונות התכנות לילדים צעירים במערכת החינוך. המשחק הושק במאי 2014 והוא זמין ב-14 שפות.
אמיל פוסט

ביוגרפיה

פוסט נולד למשפחה יהודית-פולנית אשר היגרה לארצות הברית בעודו ילד והתיישבה בניו-יורק.
פוסט סיים תואר דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת קולומביה, וקיבל משרת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. בפרינסטון, הגיע לגילוי הפגמים שב"Principia Mathematica", שהוכיח בהמשך קורט גדל ב-1931. אך חשש מלפרסם את תגליתו. בהמשך עבד פוסט כמורה למתמטיקה בבית ספר תיכון בניו יורק, וב-1936 מונה למרצה במתמטיקה בסיטי קולג' של ניו יורק, שם עבד עד מותו.
נישא לגרטרוד זינגר, ולהם בת אחת. נראה כי פוסט סבל במהלך חייו הבוגרים מהפרעה דו-קוטבית.

תורת הרקורסיה

ב-1936 פיתח פוסט, בנפרד מאלן טיורינג, מודל מתמטי של חישובים אשר בבסיסו היה זהה למכונת טיורינג. אי היכולת לפתור את בעיית ההתאמה של פוסט הובילה בדיוק לתוצאות הבלתי פתירות בחישוביות לפי טיורינג וכן בתאוריה של שפות פורמליות.
לילי המכשפה

עלילה

לילי הנערה, יוצאת בזמן עם חברה הקטור הדרקון במסע לימודי ופוגשים אנשים שהיו אחראים להשראה גדולה בהיסטוריה של העולם.
סטפן מנדל

סטפן מנדל (נולד בשנת 1940) הוא ישראלי-אוסטרלי יליד רומניה, שידוע בכך שארגן קבוצות וזכה 14 פעמים בפרס הראשון בלוטו במספר מדינות, המספר הרב ביותר של זכיות בעולם לאדם אחד. נחשב עבריין נמלט מישראל.

ביוגרפיה

סטפן מנדל נולד ברומניה להורים יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-60 בתקופת השלטון הקומוניסטי ברומניה ביקש לעלות לישראל. על מנת שיותר לו לעלות היה על מנדל שמשכורתו עמדה אז על 88 דולר בחודש, לגייס סכום גדול של כסף. לשם כך פיתח תבנית שתכסה את כלל הקומבינציות שיכולות לעלות בהגרלת הלוטו ברומניה, ומאפשרת זכייה בטוחה בפרס הראשון. בשיתוף עם קבוצת חברים שלח טפסים שהבטיחו את זכייתם בפרס הראשון, שעמד על 72,783 ליי שהיה שווה ל-18 שנה של משכורת.
לאחר הזכייה עלה לישראל עם אשתו וילדיו. בהמשך עבר להתגורר באוסטרליה. מנדל שכלל שם את השיטה שהבטיחה את זכייתו. בשנות ה-80, בשיתוף עם משקיעים רכש כרטיסי לוטו וזכה בפרס הראשון 12 פעמים. שכלול השיטה כלל פיתוח אלגוריתם לכיסוי כלל אפשרויות ההימור בלוטו המקומי, והשקעת סכום שיאפשר לו זכייה בטוחה בפרס הראשון. בעקבות שינויים בחוקי ההימור בלוטו באוסטרליה, לא היה עוד ההימור משתלם למנדל במדינה זו. הוא החליט לעבור לשחק בארצות הברית בחפשו פרס ראשון משתלם מספיק כדי להשתתף בהגרלה. מנדל זכה שוב באותה בשיטה בפרס הראשון בלוטו של מדינת וירג'יניה בארצות הברית. בזכייה זו הדפיס מראש כרטיסי לוטו בבית דפוס, צעד חוקי אז, ושלח אותם. סכום הזכייה היה 27 מיליון דולר בפרס הראשון, ועוד 900,000 דולר בפרסי המשנה. לאחר מכן החליט להפסיק את פועלו בתחום ושב לישראל. בעקבות זכייתו נאסר בארצות הברית להדפיס כרטיסי לוטו מראש. באוסטרליה נחקק חוק נגדו שנקרא "חוק סטפן מנדל" אשר אוסר על אדם אחד לכסות את כל האפשרויות בהימור.
בישראל נפתחה נגדו חקירה של הרשות לניירות ערך בעקבות מיזם שהוביל למכירת אדמות באי ונואטו לישראלים. הוא הועמד לדין, אך שהה מחוץ לישראל (ברח ממשמורת חוקית על פי התביעה) ולא הגיע למשפט. על מנדל נגזרו בשנת 2004 עשרה חודשי מאסר בפועל וקנס של 100,000 אלף שקלים על הצעה לציבור לרכוש ניירות ערך מבלי לפרסם תשקיף.
מנדל הגיש בקשה למשפט חוזר לבית המשפט העליון אך זו נדחתה בידי השופט חנן מלצר  באוגוסט 2019 מכיון שנמלט מישראל. מאידך אישר לסטפן מנדל לשוב לישראל מבלי שייאסר למשך 30 יום כיון שעונש המאסר הוטל עליו שלא בפניו.

חיים אישיים

למנדל שני ילדים. בעקבות צו מעצר בינלאומי שהוצא נגדו ומחשש שייעצר, מתגורר במדינת האיים ונואטו (נכון ל-2019).
מיק פורד

ביוגרפיה

פורד נולד בקרוידון שבמחוז סארי. הוא למד בבית הספר ג'ון ראסקין בקרוידון, והיה חבר בתיאטרון הלאומי לנוער. במהלך הקריירה שלו הופיע בסדרות דרמה בטלוויזיה, בהפקות תיאטרון, בקריינות ובמערכות פרסום. הוא השתתף בתפקיד קבוע בסדרות הדרמה "עדות אילמת" ו-"Fish", ובסדרה הקומית "Big Bad World". פורד הופיע בהצגות הבכורה של המחזה "The Secret Rapture". עוד גילם את צ'יקו ברנס בסדרת הטלוויזיה המבוססת על ספרי המתח מאת דיק פרנסיס.
פורד כתב דרמות לטלוויזיה שזכו לשבחי הביקורת בהם הסדרה "The Passion" והדרמה הרומנטית "ויליאם ומרי". הוא כתב את התסריט למיני-סדרה "אב יחיד" בכיכובו של דייוויד טננט, ועיבוד לרומן "The Last Weekend" מאת בלייק מוריסון.
ב-1979 שיחק פורד בסרט "שפוטים" במוסד לעבריינים צעירים (borstal). הוא גילם את ארצ'ר, צעיר צמחוני עושה צרות שרק רוצה לעבור את תקופת המאסר שלו. תפקיד זה זיכה אותו בתשומת לב התקשורת. עוד באותה שנה הופיע בסרט הטלוויזיה "The Knowledge" ושר את שיר הפתיחה. בסרט הוא מגלם דמות של מחוסר עבודה שפונה לקבל רישיון למונית. ב-1981 הופיע בסרט "Light Years Away" לצדו של טרוור הווארד. ב-1987 שיחק בסרט "הפרוטוקול הרביעי", וב-1989 הופיע בסרט "How to Get Ahead in Advertising".

חיים אישיים

פורד היה נשוי לרות רוברטס שנפטרה ב-2010. אחר כך התחתן עם השחקנית רודי דייוויס, בתה של הסופרת בריל ביינברידג'.
רפי מלניק

פרופסור רפי מלניק (נולד ב-24 במרץ 1947 בסנטיאגו דה צ'ילה בצ'ילה) הוא כלכלן ישראלי. פיתח את "מדד מלניק", מדד להערכת מצב המשק הישראלי, המאבחן בזמן אמת את רמת הפעילות ואת התפניות בפעילות המשקית בישראל. כיום הוא פרופסור בבית בספר לכלכלה ובבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה. לשעבר כיהן כדיקן בית הספר לאודר לממשל וכמשנה לנשיא לעניינים אקדמיים במרכז הבינתחומי הרצליה, היה חבר בוועדה המייעצת למועצה הכלכלית-חברתית, משרד ראש הממשלה וחבר בוועדה מייעצת לשר האוצר. באוגוסט 2011 מונה לחבר בוועדת טרכטנברג שקמה בעקבות מחאת האוהלים, במטרה לבחון ולהציע פתרונות למצוקת יוקר המחיה במדינת ישראל.  מאוקטובר 2011 עד לאוקטובר 2014 כהן כחבר נציג ציבור בוועדה המוניטרית של בנק ישראל, אשר קובעת מדי חודש את הריבית במשק.

ביוגרפיה

מלניק הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, תואר שני בכלכלה באוניברסיטה העברית ותואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. 
בשנים 1991-1998 שימש כמשנה למנהל מחלקת המחקר בבנק ישראל. בזמן עבודתו במחלקת המחקר פיתח מדד למצב המשק, מדד הנותן תמונה עדכנית של מצב המשק על פי מספר רכיבים. במקביל היה מרצה באוניברסיטה העברית ומרצה אורח באוניברסיטאות בוסטון וקליפורניה בדייוויס. ב-1998 הצטרף מלניק לסגל האקדמי הקבוע של המרכז הבינתחומי הרצליה. בתפקידיו הקודמים במרכז הבינתחומי שימש כדיקן בית הספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה וכפרופסור לכלכלה בבית הספר אריסון למנהל עסקים. 
עבודות המחקר ופרסומיו עוסקים בתחומי כלכלה מוניטרית, כלכלת ישראל, אקונומטריקה יישומית וכלכלת טרור. בעבר כיהן כיו"ר ועדת ההשקעות של חברת הביטוח "מגדל". כמו כן שימש בעבר כיועץ לבנק לאומי, וכחבר דירקטוריון של חברת "פסגות אופק" וחבר בוועדת ההשקעות שלה, והיה חבר ועדת השקעות של "המגן חברת ביטוח" ועמית מחקר במרכז ללימודי מחקר למדיניות חברתית בישראל. 
רפי מלניק פיתח את מדד מלניק - מדד למצב המשק הישראלי. המדד מאבחן בזמן אמת את רמת הפעילות ואת התפניות בפעילות המשקית בישראל. מדד מלניק מורכב מנתונים בסיסיים, שמתפרסמים על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. המדד פורסם לראשונה ברבעון לכלכלה, ביוני 2002, במסגרת מחקרו של מלניק "מחזורי עסקים בישראל".
חיים משה אלישר

קורות חיים

נולד בירושלים לרב יעקב שאול אלישר, התחנך בתלמוד תורה מקומי והצטיין בלימודיו. בהמשך למד תורה מאביו, ומהרב יוסף בורלא, שכיהן כראב"ד בעיר.
בגיל 14 נישא לוידה, בתו של הראשון לציון הרב רפאל מאיר פאניז'ל. לאחר נישואיו עסק במסחר כדי לא להתפרנס מהרבנות, ובמקביל המשיך בלימוד התורה. התפרסם בגדלותו בתורה ובצניעותו, בארץ ובחוץ לארץ, ונשלחו אליו שאלות הלכתיות רבות. הוא שלט במספר שפות, כולל ערבית וטורקית.
עם מינוי אביו למשרת הראשון לציון בשנת ה'תרנ"ג (1893), נתמנה הרב חיים משה אלישר לנציגו וממלא מקומו במג'ליס אדארה - מועצת הפלך, בה ישבו ראשי הדתות, ובה כיהן 13 שנה תוך דאגה רבה ליהודי הארץ. הרב אלישר סיפק מזון לחיילי הממלכה הטורקית בארץ. היה ממקימי ופעילי מוסדות הציבור בירושלים ביניהם בתי החולים שערי צדק ומשגב לדך. הוא עמד שנים רבות בראש הרבנות הראשית בירושלים עוד לפני שנוסד משרד הרבנות, תמך באספת הנבחרים, והכל בהתנדבות.
לאחר מות אביו בשנת ה'תרס"ו, פרצה מחלוקת בין תומכיו למשרת הראשון לציון, לתומכי הרב יעקב מאיר. הרב מאיר נתמנה לבסוף אך התפטר, והתפקיד התגלגל בין ארבעה רבנים נוספים, עד שהוא נתמנה בסוף ימיו.
בשנת ה'תרע"ח (1918) נוסד 'ועד הרבנים לירושלים' שאיחד את גדולי הרבנים האשכנזים והספרדים, תחת גוף גג אחד. לנשיאות הוועד נתמנו הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב אלישר, ואילו הרב ישראל פורת התמנה למזכיר הכבוד. אולם הוועד לא האריך ימים, ובמקומו נוסד "משרד הרבנות לעדת ישראל בירושלים", וגם בו שימש הרב אלישר כנשיא. משרד זה היה הבסיס להקמת הרבנות הראשית לישראל.
בין השנים ה'תרע"ט (1919) - ה'תרפ"א (1921), כשנתיים, כיהן הוא כראשון לציון וראש הרבנים לעדת הספרדים בירושלים. אחריו כיהן בתפקיד, הפעם במסגרת הרבנות הראשית לישראל, הרב יעקב מאיר.
הרב אלישר נפטר בד' בשבט ה'תרפ"ד, ונקבר בחלקת הרבנים שבבית הקברות בהר הזיתים, בחלקת משפחת אלישר.

משפחתו

לרבי חיים משה ששה בנים ושלוש בנות, ביניהם היו אף הם אנשי מסחר ועסקים חשובים, ופעילי ציבור:
בניו - הרב יוסף שאול אלישר, ויצחק שמעיה אלישר.
נכדיו - העסקן הירושלמי אלעזר אלישר, בנו של הרב יוסף. וחבר הכנסת אליהו אלישר, בנו של יצחק שמעיה.
כמו כן נכדיו וניניו היו רבנים, אנשי ציבור ומסחר מצליחים וידועים.
Sandboxie

רישיון

סנדבוקסי בעלת תאימות מלאה למערכת ההפעלה חלונות, החל מגרסת חלונות XP וזמינה בשפות שונות.
התוכנה מופצת תחת רישיון קנייני למשתמשי קצה (EULA) וזמינה בחינם עבור משתמשים ביתיים, עם זאת לאחר 30 יום מציגה הודעות רישום שנעלמות לאחר מספר שניות.
זנון, קיסר האימפריה הביזנטית

מקורותיו ועלייתו לשלטון

זנון (שנקרא Tarasicodissa במקור) היה מפקד בצבא הביזנטי באזור מולדתו איסאוריה עד שקודם על ידי לאו הראשון כדי לשמש משקל נגד למפקד הבכיר אספאר ממוצא גרמני שצבר השפעה רבה.
הוא הוביל לגיונות צבא במסעות מלחמה במזרח ומול הגותים בבלקן ובשנת 466 או 467 נישא לבתו של הקיסר לאו הראשון - אריאדנה ושינה את שמו לשם היווני זנון כדי להתקבל בחוגי השלטון.
ב-469 מונה לקונסול ומפקד כל הצבא. כאשר מת לאו הראשון ב-474, הוכתר בנם בן ה-7 של זנון ואריאדנה, לאו השני לקיסר. הילד לא האריך ימים ומת לפני תום שנת 474 קצת אחרי שמינה את זנון לקיסר משותף.

תקופת שלטונו

זנון הצליח להשיג הסכם שלום עם הונדלים באפריקה, אך נתקל בתככי חצר מצד ורינה, אלמנתו של לאו הראשון, אחיה בסיליסקוס ומפקדי צבא שבגדו בו.
הוא נאלץ לברוח מהבירה קונסטנטינופול לאיסאוריה שם צרו עליו מפקדי צבא המורדים. הוא הצליח לשמור על מעמדו וגייסותיו ועל האוצר הקיסרי אבל
בסיליסקוס הכתיר את עצמו לקיסר, ושלח כוחות לרדוף אחרי זנון. בשנת 476 הצליח זנון לנצל את חוסר הפופולריות של בסיליסקוס וסכסוכים בקרב המורדים
שהדיחו אותו ולכבוש מחדש את קונסנטינופול. הוא הוציא להורג את בסיליסקוס והכתיר את עצמו מחדש לקיסר.
גם בהמשך שלטונו זנון נאלץ להתמודד עם מרידות תכופות בראשם הגנרל האיסאורי אילוס ואלמנתו של לאו הראשון ורינה, מרקיאנוס בעלה של לאונטיה
בתו השנייה של לאו הראשון ותאודוריק סטראבו האוסטרוגותי.
במקביל נאלץ להתמודד עם מרידות רבות מצד השבטים האוסטרוגותים בתראקיה ובבלקן.
הוא הצליח לדכא את המרידות הפנימיות ולהיפטר מיריביו הרבים ולהסיר את האיום האוסטרוגותי על המזרח על ידי מינויו של מנהיגם תאודוריק הגדול למלך איטליה במקום אודואקר בשנת 489.
הוא דיכא מרד של השומרונים בשכם ובקיסריה וסילק אותם מהר גריזים.
במהלך שלטונו התחזקה המחלוקת הדתית עם הכת המונופיזיטית בנצרות שהאמינה שלישו היה טבע אחד אנושי ואלוהי (monophysis) והייתה חזקה במיוחד בסוריה ובמצרים.
זנון אהד את המונופיסיטים וניסה לפשר בינם לבין העמדה האורתודוקסית (דואופיסיטית) של הפטריארך בקונסטנטינופול והאפיפיור ברומא. הוא פרסם ב-482 את מסמך ההנוטיקון (האיחוד) שהתקבל יפה
במזרח המונופיזיטי אבל חולל תסיסה בחוגים האורתודוקסיים ויצר קרע עם האפיפיור ברומא (שנמשך עד שנת 519).
הוא נפטר בשנת 491 ממחלה בלי להשאיר יורשים (בנו השני שנקרא גם זנון, נפטר בחצר המלוכה לפני מותו).
אשתו אריאדנה בחרה להינשא למפקד המשמר הקיסרי אנסטסיוס שהוכתר לקיסר כיורשו של זנון.
ג'ון אוארבך

ג'ון אוארבך (John Auerbach;‏ 8 בספטמבר 1922 – 12 בנובמבר 2002) היה ימאי וסופר ישראלי שכתב את כל ספריו באנגלית.

חייו

אוארבך נולד בשנת 1922 בוורשה בירת פולין. בתחילת מלחמת העולם השנייה שירת בצבא הפולני. לאחר שהצליח להימלט מגטו ורשה, נפל בשבי הגרמני, ונשלח לעבודות כפייה כמסיק וכמכונאי על אונייה גרמנית, בזהות מזויפת של שבוי פולני. אוארבך ניסה להימלט לשוודיה בספינה גנובה, אך נתפס ונכלא על ידי הנאצים במחנה הריכוז שטוטהוף. לאחר המלחמה שירת על סיפונן של אוניות שוודיות, הצטרף לפעילי המוסד לעלייה ב', ובשנים 1945 עד 1947 היה בין מבריחי המעפילים ארצה. באחת ההפלגות נתפס על ידי הבריטים, נכלא במחנות המעצר בקפריסין, וישב בהם כשנתיים.
לאחר עלייתו ארצה, בשנת 1949, הצטרף אוארבך לקיבוץ שדות ים, הקים בו את משפחתו, והיה רב חובל באניות הדייג של הקיבוץ. בראשית שנות החמישים עבר השתלמות קציני ים בעכו, הצטרף לצי הסוחר הישראלי כמכונאי ראשי, ושירת בו כחמש עשרה שנה. בנו הבכור, סרן אדם אוארבך (1950–1974), קצין בחיל האוויר, נפל בתאונת מסוקים במחניים. אחרי מלחמת יום הכיפורים. בעקבות נפילת בנו נטש אוארבך את צי הסוחר, פרש לקיבוצו והתמסר לכתיבה ולהוצאת ספריו. אברהם יבין וישראל מאיר תרגמו את כל ספריו לעברית, והכניסו את יצירתו למחזור החיים של הספרות העברית. לאחר פטירת אשתו הראשונה נשא לאישה את הבמאית נולה צ'ילטון.
סיפורו של אוארבך 'הינשוף' ("The Owl") זכה בשנת 1993 בפרס פא"ן ואונסק"ו לסיפור הקצר. הסופר היהודי-אמריקאי סול בלו העריך מאוד את כתיבתו של אוארבך, וכינה אותו, במאמר בשבועון 'טיים', "המינגווי הישראלי". (אורבוך זוכה לפרק שלם בספרו של בלו "לירושלים וחזרה") ב-2003 יצאו בהוצאת 'טובי פרס' הירושלמית שני קובצי סיפורים של אוארבך במקור האנגלי, 'הינשוף וסיפורים אחרים', ו'סיפורי גראבובסקי', עם הקדמה מאת סול בלו.
אמרה ג'אן

קריירה

ג'אן נולד בפרנקפורט להורים טורקים. בגיל 6 הצטרף לקבוצת הנוער המקומית של העיר פרנקפורט, בגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של הקבוצה הבכירה בעיר איינטרכט פרנקפורט. בגיל 14 עבר למחלקת הנוער של באיירן מינכן. ב-2011 החל לשחק בקבוצה המילואים של באיירן. ב-12 באוגוסט 2012 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–2 על בורוסיה דורטמונד בהסופר קאפ הגרמני. ב-13 באפריל 2013 ערך את הופעתו הבכורה בהבונדסליגה בניצחון 0–4 על נירנברג. בסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות גרמניה, הגביע הגרמני, וליגת האלופות.
ב-2 באוגוסט 2013 חתם לארבע שנים בבאייר לברקוזן, בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה הבקיע ארבע שערים, ובישל ארבעה שערים. יכולתו של ג'אן עוררה עניין בליברפול, ביניהן בהופעתו בהפסד 2–4 למנצ'סטר יונייטד.
ב-3 ביולי 2014 חתם בליברפול מהפרמייר ליג עבור 12 מיליון אירו. ב-25 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 1–3 נגד מנצ'סטר סיטי. ב-8 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–2 לצ'לסי. בעונתו השנייה בקבוצה העפיל עמה לגמר הליגה האירופית 2016, ופתח בהרכב בהפסד קבוצתו 3-1 לסביליה.
ב-21 ביוני 2018 חתם ביובנטוס מהסרייה א' בהעברה חופשית.

נבחרת גרמניה

ג'אן זומן לכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ב-28 באוגוסט 2015 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן יואכים לב לקראת משחקי מוקדמות יורו 2016. ב-4 בספטמבר 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 1–3 על פולין. ב-8 באוקטובר 2018 כבש את שערו הראשון בנבחרת הבוגרת בניצחון 5–1 על אזרבייג'ן במסגרת מונדיאל 2018.