Ray of Light

היסטוריית האלבום

כשמדונה עבדה על האלבום (יחד עם ויליאם אורביט ופטריק לאונרד), הוא היה עתיד להיקרא "The Drowned World", שם שהושפע מג'יימס גראהם באלארד. כבר בתהליך העבודה היה ברור שאלבום זה הולך לכלול סגנונות מוזיקליים שמדונה לא נגעה בהם לפני כן, ושמילות השירים הולכות לעסוק באימהות, תהילה ורוחניות, תחומים שנגעו במדונה באותו זמן. בנוסף, עוצמת הקול של מדונה עלתה באלבום זה, זאת עקב אימונים שעברה במסגרת הצילומים לסרט "אוויטה".
מדונה החלה לכתוב את השירים לאלבום עם לאונרד ב-1997, וזו הפעם הראשונה שהשניים עבדו מאז כתבו את מילות השיר "I'll Remember" שלוש שנים קודם לכן. שלא כמו באלבומיה הקודמים, שיתוף הפעולה עם לאונרד הביא לכך שישנן נגיעות מצומצמות של קלטים בשירים (כלומר, רוב המוזיקה נעשתה על ידי כלי נגינה).
מדונה החלה לעבוד באופן מעשי על האלבום במאי 1997, יחד עם קנת אדמונדס, איתו עבדה על האלבום Bedtime Stories, שלוש שנים קודם לכן. השניים כתבו ביחד שני שירים. לאחר שסיימה לכתוב את אלה עם אדמונדס, מדונה פנתה למוזיקאי ריק נובלס, שכתב שירים בין היתר עם סלין דיון. שיתוף הפעולה שנוצר ביניהם הפיק שבעה שירים בשלושה ימים, אך עדיין לא חשף את הצד האלקטרוני באלבום. כשרצתה להפיק את השירים האלקטרוניים, פנתה למוזיקאי הבריטי ויליאם אורביט. מדונה העריצה את יצירותיו המוזיקליות, והחליטה כי הוא האדם המתאים לשיתוף פעולה. השניים החלו לעבוד לאחר שאורביט שלח אליה לחנים אותם עשה, להתרשמותה. מדונה האזינה להם, וגילתה כי הם אף מעוררים בה השראה לכתיבת מילים. לבסוף החליטה לצרף את הלחנים לאלבום, וכתבה להם מילים ביחד עם אורביט.
האלבום הוקלט במשך ארבעה חודשים וחצי באולפן הקלטות בלוס אנג'לס, משך הזמן הארוך ביותר שהקדישה מדונה עד כה להקלטת שירים. בתחילה, תהליך ההקלטות הוטרד מתקלות טכניות באולפן. אורביט העדיף שההקלטות הראשונות יהיו אינטימיות ככל האפשר, עם מדונה בלבד, ללא הצטרפות של נגנים (בזמן זה ניגן מוזיקה מן המחשב. את הלחנים של השירים הקליט רק בתום תקופת ההקלטות עם מדונה, וצירף אותם לשירתה מאוחר יותר). כמו כן, רק אורביט ושני אנשים נוספים צפו במדונה מקליטה את השירים באולפן.
באחד מן השירים מדונה שרה קטע בסנסקריט, ובמהלך ההקלטות היא נתקלה בבעיות בצורת ההגייה של המילים בשפה. אורביט החליט לא לוותר, וביקש מ-BBC לסדר לה שיעורי לשון (דרך הטלפון) עם ואגיש שאסטרי, דוקטור לבלשנות אשר דובר את השפה. בתום תקופת ההקלטות, המפיק המוזיקלי מריוס דבריס נתן נגיעות אחרונות ללחנים, ועזר לאורביט להפיק מספר שירים מן האלבום.
במסע ההופעות של האלבום, "Drowned World Tour", מדונה ביצעה את השירים "Drowned World", "Ray Of Light", "Candy Perfume Girl", "Sky Fits Heaven", "Frozen" ו"Mer Girl".

ביקורות ופרסים

עם צאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות ממגזיני המוזיקה הבינלאומיים. "Slant Magazine" תיאר את האלבום כ"אחת מיצירות המופת החשובות של הפופ של שנות ה-90... מדונה לא הצליחה לרגש כך מאז האלבום "Like a Prayer"." רוני סריג, בביקורת לאתר אמזון הצהיר כי ""Ray of Light" הוא האלבום העשיר ביותר שהיה למדונה." הוא גם ציין לשבח את עומק ובהירות הקול של מדונה בשירים. ערוץ E! דווקא לעג לעומק שבכתיבת השירים, שכביכול נגעו במדונה באותה תקופה; אך בסופו של דבר שיבח את היצירה הסופית באומרו: ""Ray of Light" הוא עמוק כמו גמישות ביוגה - יותר מבדרך-כלל. אם ספיריטואליזם אפנתי גורם למדונה לעשות פופ טוב, יישר כוח לה." הערוץ אף הדגיש את ההפקה של ויליאם אורביט, ובשקלול הביקורות הכללי הוא נתן לאלבום את הציון A, הציון הגבוה ביותר. הביקורת של רוב שפילד לעיתון רולינג סטון הייתה בעיקר חיובית, אך ציינה את חולשת הרושם הכללי, לפיהו, שנוצר מהאלבום. הוא כינה אותו "מבריק" בביקורת, אבל כשדיבר על הפקתו של אורביט אמר שהוא: "לא יודע לעשות מספיק "תכסיסים" על מנת למלא את כל הדיסק, אז הוא חוזר על עצמו בצורה נוראית." מבקר המוזיקה של אתר האינטרנט Allmusic, סטיבן תומאס, קרא לאלבום: "האלבום הנועז ביותר שהיה למדונה... יותר בוגר ומאופק.", ונתן לו ציון של ארבעה כוכבים מתוך חמישה.
ב-1999, האלבום זכה בשלושה פרסי גראמי בקטגוריות "אלבום הדאנס הטוב ביותר", "אלבום הפופ הטוב ביותר" ו"עטיפת האלבום הטובה ביותר" ואף היה מועמד לתואר "אלבום השנה", אך בו לא זכה. ב-2002, צופי הערוץ VH1 בבריטניה דרגו את "Ray of Light" במקום העשירי כאלבום הטוב ביותר בכל הזמנים. באותה שנה דרגו גם קוראי העיתון רולינג סטון את האלבום, הפעם במקום העשרים ותשעה כאלבום הטוב ביותר אי-פעם. מאוחר יותר, כשיצא מדור 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, העיתון דירג את האלבום במקום ה-363 במספר.