google/wiki40b huggingface dataset:
פרנסואה דה מונמורנסי

ביוגרפיה

פרנסואה היה בנו בכורו של אן דה מונמורנסי, המפקד העליון של הצבא הצרפתי בתקופתם של פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי מלכי צרפת. במשך 15 שנה לחם פרנסואה לצד אביו, החל במערכה בחבל לורן נגד צבאו של קרל החמישי (1552) ועד קרב סן דני במלחמת הדת השנייה בצרפת, שבו נהרג אביו (1567).
ב-1553, בקרב טרואן (באזור התעלה שבצפון צרפת) נפל בשבי הספרדים. כאשר השתחרר משביו ב-1556, התמנה למושל פריז וחבל איל-דה-פראנס. באותה שנה נשלח לעזרתו של האפיפיור פאולוס הרביעי במערכה נגד הספרדים באיטליה. ב-1557 השתתף בקרב סן-קנטן (בחבל פיקרדי שבצפון צרפת), שבו נפל אביו בשבי הספרדים, וב-1558 השתתף בכיבוש העיר קאלה שלחופי התעלה.
ב-1559 השתתף בשיחות שהביאו לשלום קאטו-קמברסיס בין פליפה השני מלך ספרד לבין אנרי השני מלך צרפת. בהתאם להסכם זה נשארו בידי צרפת ערי המבצר לאורך הנהר סום (בצפון צרפת) והערים מץ, טול וורדן שבחבל לורן. אחרי מות אנרי השני נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי לוותר על התואר "גראנד מייטר" (ראש בית המלך) לטובת פרנסואה, דוכס גיז, אך השתתף באספת המעמדות הצרפתית שהתקיימה באורליאן ב-1560 - 1561.
פרנסואה דה מונמורנסי לחם לצד הקתולים בקרב דרה (19 בדצמבר 1562) שהיה הקרב הראשון במלחמות הדת בצרפת. אך היריבות בינו לבין בית גיז התגברה עד כדי דין ודברים וקרבות רחוב בפריז ב-1565 נגד שארל, קרדינל לורן, אחיו של פרנסואה, הדוכס מגיז. ב-1570, כמושל פריז, ניסה ללא הצלחה לשכנע את ההמון הפריזאי לתמוך בשלום סן-ז'רמן-אן-לה, שכלל ויתורים להוגנוטים.
ב-1572 נשלח אל אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה כדי לחתום על ברית בין ממלכת צרפת לבין ממלכת אנגליה, וקיבל שם את אות מסדר הבירית (מסדר אבירים אנגלי). כאשר שב לפריז היה מאוד לא פופולרי בעיני ההמון הפריזאי. באי יכולתו להשתלט על ההמון שהתקומם נגד נישואי אנרי מלך נווארה ההוגנוטי למרגריט דה ולואה הקתולית, נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי להתפטר מתפקידו כמושל פריז, מה שהותיר את שדה הפעולה בידי בית גיז. מאורעות אלה הביאו לטבח ליל ברתולומאוס הקדוש שהחל ב-24 באוגוסט 1572.
ב-1574, המלך שארל התשיעי איפשר לפרנסואה דה מונמורנסי לתפוס את מקומו בחצר המלכות, אך היריבות עם בית גיז גרמה לו לנטוש אותה שוב. משום שלא נותר לו דבר להפסיד, הצטרף לקשר של פרנסואה, דוכס אנז'ו, נגד בית המלוכה. הקשר נתגלה והוא נעצר ונכלא בבסטיליה.
הוא השתחרר מכלאו ב-1575, ומאז התגורר בארמונו שבו נפטר ב-1579. פרנסואה דה מונמורנסי נקבר בכנסיית סן מרטן דה מונמורנסי בחבל איל-דה-פראנס.
מני להמן (מדעי המחשב)

ביוגרפיה

מאיר להמן נולד בגרמניה למשפחה יהודית ב־24 בינואר 1925 והיגר עם משפחתו לאנגליה בשנת 1931. הוא למד תואר ראשון במתמטיקה במכללת אימפריאל קולג', והיה מעורב בתכנון היחידה האריתמטית למחשב הדיגיטלי של אימפריאל. ולאחר מכן עבד כשנה בחברת פרנטי בלונדון.
בשנת 1957 עלה לישראל, שם עבד עבור משרד ההגנה של ישראל במחלקה שלאחר מכן הפכה לחברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות עד 1964. בתקופה זאת הוא היה אחראי על תכנון ובניית SABRAC ("צבר קומפיוטר").
הSABRAK היה מחשב שנוצר תחת מגבלות תקציב כך שיהיה "מחשב עלות מינימלית" והיה המחשב הראשון שתוכנן באופן מלא בישראל, כאשר סימולציות הלוגיקה שלו התבצעה על מחשב הויצק במכון ויצמן למדע. בשל מגבלות תקציב בניית המחשב הסתיימה רק בשנת 1964, ומעט לאחר מכן הפרויקט בוטל.
בשנים 1964 - 1972 עבד במחלקת המחקר של יבמ ביורקטאון הייטס, ניו יורק, שם התחיל לפתח את הרעיונות לתאוריה של אבולוציית התוכנה ביחד עם לס בלדי. בשנת 1972 חזר לאימפריאל קולג' שם היה ראש המדור ובהמשך ראש המחלקה למדעי המחשב (1979–1984). להמן נשאר באימפריאל כשלושים שנה עד שנת 2002 כאשר עבר לבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת מידלסקס. לאחר שפרש ממידלס, עבר לירושלים, ישראל שם נפטר ב־29 בדצמבר 2010.
קריית החינוך דרור

קריית חינוך תרבות וספורט ניסויית דרור היא בית הספר העל-יסודי הגדול ביותר במדינת ישראל (נכון לתשע"ה) והתיכון השש-שנתי העל-יסודי הגדול ביותר במועצה האזורית לב השרון. בית הספר נמצא ליד "מחלף דרור" ומהווה חלק מהמושב "בני דרור". כמו כן, ממקום בסמוך לבנייני המנהל של "מועצה אזורית לב השרון".
נכון לשנת תשע"ב, בבית הספר לומדים 2,294 תלמידים ב-77 כיתות בסה"כ. בכל שכבה 11-16 כיתות לימוד ובממוצע כ-384 תלמידים. מנהלת קריית החינוך היא גב' אריאלה בן ארי. 
צוות בית הספר כולל 191 מורים ו-36 עובדי מנהלה.
בית הספר הוקם בשנת 1995 על ידי המועצה האזורית ביישוב בני דרור כבית ספר ניסויי ייחודי מסוגו באזור. נקלטים בו תלמידים בכיתות ז'-י"ב המגיעים מ-18 יישובי המועצה האזורית, וכן מהיישוב פרדסיה, המהווה מועצה מקומית בפני עצמו. בנוסף, בית הספר הוא "בית ספר בניהול עצמי" מאחר שהוא פועל בעצמאות תקציבית ותפעולית של צוותי ההוראה וההנהלה.
בית הספר פועל בשיטה לצמצום פערים בין מצטיינים לחלשים באמצעות כיתות הטרוגניות בכל שכבות הגיל ז'-י"ב, היעדר מוחלט של הקבצות בשכבות ז'-ח' ומגוון רב של 24 מקצועות לבחירה להרכבת תעודת בגרות לפי בחירת התלמיד. בנוסף, בית הספר מוגדר כבית ספר מתקדם.

דרור כ"בית ספר לפיתוח מקצועי"

בית הספר הוא גם 'בית ספר לפיתוח מקצועי' (P.D.S - Professional Development School) המוגדר כ"בית ספר לפיתוח של מורים מתחילים", להמשך הפיתוח של מורים מנוסים ולמחקר ולפיתוח של מקצוע ההוראה" (הולמס, 1990). הוא נשען על שותפות משמעותית בין בית הספר לבין האקדמיה, כעיקרון מכונן ומעצב את ההכשרה להוראה ואת הפיתוח המקצועי של המורים בבית הספר גם יחד.
עשרות סטודנטים להוראה, לייעוץ חינוכי,  לפסיכולוגיה ולניהול ממכללת בית ברל, וסטודנטים לחינוך גופני ממכללת וינגייט – בלוויית המדריכים הפדגוגיים שלהם – משולבים יום בשבוע בחיי בית הספר. הם משתתפים בישיבות הצוותים המקצועיים ובתכנון מערכי הלמידה, מלמדים, חונכים תלמידים, יוזמים פעולות העשרה, ועוד. סגל המכללה משתתף בתכנון שנת הלימודים ב"דרור" ובהנחיית השתלמויות המתקיימות בבית הספר.
ג'ולי פאוול

ביוגרפיה

פאוול נולדה וגדלה באוסטין, טקסס. היא למדה באמרהסט קולג', וסיימה את לימודיה ב-1995, עם תואר ראשון בתיאטרון וכתיבה יוצרת.

ג'ולי וג'וליה

היא עבדה במוקד שירות שתומך בקורבנות פיגועי 11 בספטמבר. באוגוסט 2002 החלה פאוול את הפרויקט ג'ולי/ג'וליה, בלוג שתיעד את ניסיונה לבשל את כל המתכונים בספרה של ג'וליה צ'יילד "אמנות המטבח הצרפתי" (Mastering the Art of French Cooking). הבלוג זכה במהרה להצלחה רבה, ופאוול חתמה על חוזה לספר עם הוצאת ליטל, בראון אנד קומפני. הספר, Julie & Julia: 365 Days, 524 Recipes, 1 Tiny Apartment Kitchen, יצא לאור ב-2005. המהדורה בכריכה הרכה שינתה את שמה ל"ג'ולי וג'וליה: השנה בה בישלתי מסוכן" (Julie and Julia: My Year of Cooking Dangerously). נמסר שצ'יילד לא התרשמה מהבלוג של פאוול, והאמינה שנחישותה לבשל כל מתכון מספרה "אמנות הבישול הצרפתי" היה תעלול פרסומי. העורכת של צ'יילד, ג'ודית ג'ונס, אמרה בראיון: "לפלוט מילה בת ארבע אותיות כשמבשלים זה לא מושך אותי או את ג'וליה. מה שניכר מהבלוג זה שמישהו עשה את זה רק למען הפרסום של עצמו. היא לא מתארת אף פעם את התוצאה הסופית, כמה טעים זה היה, ומה היא למדה. ג'וליה לא אהבה את זה. היא לא סובלת שוטים, אם אתה יודע למה אני מתכוונת."

סיפור על נישואים, בשר ואובססיה

ספרה השני, Cleaving: a Story of Marriage, Meat, and Obsession, מתאר את השפעת הרומן שקיימה על נישואיה, לאחר פרסום ספרה הראשון, כמו גם את ניסיונה ללמוד קצבות, פורסם ב-30 בנובמבר 2009.

הסרט

העיבוד לסרט של ספרה הראשון, התבסס גם על האוטוביוגרפיה של ג'וליה צ'יילד, "חיי בצרפת" ( My Life in France), בבימויה של נורה אפרון ונקרא ג'ולי וג'וליה, יצא לבתי הקולנוע ב-7 באוגוסט 2009. איימי אדמס מגלמת את דמותה של פאוול ומריל סטריפ את ג'וליה צ'יילד.
קלימנט ארקדייביץ' טימיריאזב

ביוגרפיה

טימיריאזב נולד בסנקט פטרבורג ולמד באוניברסיטת פטרבורג. כבר בנעוריו היה מקורב לזרמים השמאלניים בחברה הרוסית, והשקפותיו הליברליות בענייני המשטר הביאוהו לידי התנגשויות עם שלטון הצאר. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19, קיבל עליו את התפישה הדארוויניסטית המקורית, זו המושתתת על ההנחה של הורשת התכונות הנרכשות (לאמארקיזם), ובה דבק כל ימיו. לפיכך, הוא לא נטל כל חלק בהתפתחות הנאו-דרוויניזם. הוא גם היה אחד מן הראשונים שהכריז במפורש על אי מדעיותה ועקרותה של תורת הפאנגנזה - תורת התורשה השגויה שהציע דרווין.
בשנת 1867 כשהיה במחוז סימבירק, התבונן בהכלאה בין שני מיני אספסת – אספסת תרבותית (Medicago sativa) עם אספסת צהובה (Medicago falcata), והסב את תשומת הלב לתועלת המרובה שאיכרי רוסיה יכולים להפיק מכך. משנת 1877 החל לכהן כפרופסור באוניברסיטת מוסקבה ותבע במפגין את החופש המדעי. הייתה זו תקופה שבה שיסו בניצני ההתפתחות המדעית גורמים שונים, ובהם הכמורה, בעלי האחוזות, המשטר והצנזורה. אלה תבעו לשעבד את המדע אך ורק לצרכיהם, ולא לאפשר למדענים חירות בבחירת מושא המחקר.
טימיריאזב היה מרצה פופולרי על תורת דרווין. חלק מהרצאותיו הועלו על הכתב ונתפרסמו בכתב העת "רוסקאיה מיסל" (המחשבה הרוסית). כמו כן חיבר ערכים בביולוגיה במילון האנציקלופדי של גאראנט. בשנת 1911 אולץ להתפטר מן האוניברסיטה, משום שהביע התנגדות מפורשת לקו של משרד ההשכלה. הוא הוחזר למשרתו לאחר הפיכת אוקטובר בשנת 1917, והיה מראשוני אנשי המדע שהשלימו עם המהפכה הרוסית.
טימיריאזב היה זה שהוכיח כי הכלורופיל הוא שותף פעיל בתהליך הפוטוסינתזה. הוא גילה התאמה בין קטעי הספקטרום שבהם חלים שיאי קליטת גלי האור בכלורופיל, ובין הקטעים הממריצים ביותר את הפוטוסינתזה. כמו כן, חישב את ניצול אנרגיית האור על ידי הצמח, וקבע שהאנרגיה המצטברת בצמח בצורת החומר האורגאני, מגיעה מקליטת אנרגיית האור, ומכאן שגם בתהליך הפוטוסינתזה מתקיים חוק שימור האנרגיה.
אבישלום דרורי

אבישלום דרורי (1915, תל אביב – 1985, תלמי אלעזר) היה הארצישראלי השני ללימודי טיִס, מלוחמי הקומנדו הבריטי במלחמת העולם השנייה ורוב ימיו מורה לשפה האנגלית; בשנותיו האחרונות נודע כעורך מופעי היפנוזה.

קורות חייו

נולד בתל אביב לשולמית ולדב דרורי (בר-דרורא). למד בגימנסיה "הרצליה" ובאוניברסיטה האמריקנית בביירות שבלבנון.
בסתיו 1935 ירד מצרימה ללימודי טיִס בבית הספר לטיסה אל-מאזה (קהיר) בהמרצת חברתו שולמית גורנגוט ובתמיכת תנועת בית"ר. השניים חזרו ארצה מסיבות שונות בטרם טיסת ה"סולו" וההסמכה לטיִס. אבישלום שימש תקופת מה כמדריך בקלוב הארצישראלי לתעופה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי. בקשותיו לשרת בחיל האוויר המלכותי הבריטי נדחו, וכרבים מבני היישוב העברי גויס ליחידת הקומנדו 51. בקיץ 1941 השתתף בפעולות מיוחדות במערכה על שפך הליטני בלבנון. בשל ידיעת הערבית צורף בסתיו 1941 ליחידת קומנדו 11 ("הסקוטי") כמתורגמן ולקח חלק בפשיטה מעבר לקווי האויב בצפון אפריקה (מבצע פליפר). המבצע, שנועד ללכידת הגנרל הגרמני ארווין רומל, לא השיג את מטרתו והלוחמים ברובם נלכדו בידי כוח שיטור איטלקי. עד חודש יוני 1942 נחשב לנעדר. אבישלום שהה בשבי שלוש וחצי שנים, תחילה בדרום איטליה, ואחרי פלישת בעלות הברית לשם בספטמבר 1943 הועבר לשבי הגרמני.
בשובו ארצה בתום המלחמה התיישב, כאחותו ואחיו לפניו, בפרדס חנה. אבישלום עסק בהוראת השפה האנגלית בבתי ספר בפרדס חנה ובחדרה. בתחילת שנות השישים למד בחוג לספרות אנגלית באוניברסיטה העברית. במסגרת הוראת האנגלית קידם שיטה ללימוד שפות במצב של טראנס היפנוטי. את הטכניקה למד, לדבריו, מרופא פולני במחנה השבויים בגרמניה. דרורי נהג לשאת הרצאות לציבור בנושא מקומה של ההיפנוזה בלמידה. לנוכח הצלחותיו גם ערך מופעי היפנוט, שבמהלך האחרון בהם (ביוני 1975) לא הצליח בעצמו להעיר את הנערה יפה סויסה מתרדמתה אלא בסיועו של ד"ר מוריס קליינהאוז. התאונה הוליכה לחקיקת "חוק ההיפנוזה" (1984) שהסדיר את ההסמכה ואת ההרשאות לטיפולים בהיפנוזה והיה הראשון מסוגו בעולם. שיטת ההוראה בהשפעת היפנוזה עדיין מופעלת במקומות שונים בחו"ל. האירוע גרם לאבישלום דרורי שברון לב ובריאותו הידרדרה.
בלכתו הותיר אחריו את רעייתו אסתר ואת בנותיו, איה, אילת ואסנת. בתו אורית מתה בינקותה. בנו אריק נפל בעת שרותו הצבאי.
עולם האצילות

תיאור עולם האצילות

בסדר ארבעת העולמות הרוחניים המרכזיים המשתלשלים מטה אל העולם הזה, העולם הגשמי - עולמות אבי"ע (אצילות, בריאה, יצירה, עשייה) - עולם האצילות נמצא כגבוה ביותר (תחת דרגת אדם קדמון שהוא הדרגה שלפני העולמות). הוא קרוי בשם הזה מפני שהוא נאצל מהבורא, "ויאצל מן הרוח", וכן משום שהוא מצוי אצלו, והוא היחיד המקבל מאור אינסוף. בעולם זה ניכר יחודו של הבורא באופן מוחלט, ולכן עולם זה הוא אלוהות גמורה, כולו טוב ואין בו ישות נפרדת לנבראים. בלשון הזוהר מכונה מצב זה "איהו וחיוהי חד איהו וגרמוהי חד"  כלומר איהו - הוא הבורא, וחיוהי - החיות הנשפעת ממנו באמצעות הספירות, וגרמוהי - הכלים המכילים את הספירות, חד - אחד. שם הקדוש ברוך הוא ותורתו ונבראיו חד הם. במדרגת אצילות מושלמת רכישת תרי"ג רצונות ההשפעה, הן תכונות הבורא הטוב והמטיב. על 'תורה דאצילות' נאמר: "תורת ה' תמימה'" (תהילים יט, ח), כלומר היא חתומה ומסוגרת בטבעה האלוהי ועודנה בתומתה הראשונית כפי שהיה לפני שנעשה בה שימוש כלשהו." בעולם האצילות, מושלם מעשה הרכבת נשמת אדם הראשון אשר נשברה והתפזרה בין העולמות, ומושלמת התפתחות הנברא, ה'אני הרוחני', לכדי אחדות ודבקות עם הבורא, ללא הסתר ומרחק.

שורש עולם האצילות

כבכל עולם ועולם, לעולם האצילות יש שורש בעולמות עליוניים יותר. עולם אצילות מצוי תחת עולם אדם קדמון בסדר ההשתלשלות הבסיסי, מטה לעולם הזה, ומהווה עולם של גילוי שני, עבור הרצון השואף לתיקון והכרת הבורא.

על פי הקבלה שורשו של עולם האצילות בעולם הנקודים: לאחר יציאת עשרת הכלים, הכנסות אורותיהם ושבירת הכלים, התחיל תהליך התיקון ההופך את עולם הנקודים לעולם האצילות. כל פרצוף באצילות מורכב משילוב של מ"ה וב"ן של אדם קדמון (א"ק), כאשר שם ב"ן יוצא מעיני אדם קדמון (ובנקודים יצאו רק המלכויות דב"ן, ותשע הספירות האחרות יוצאות רק במהלך התיקון) ושם מ"ה ממצח של אדם קדמון.
העולם המערבי

העולם המערבי או "המערב" הוא מושג המשמש במדע המדינה, ביחסים הבינלאומיים, בתרבות ובכלכלה לאפיון חלקים מהעולם, שלהם מכנים משותפים כלשהם בתחומים אלו. הגדרתו המדויקת של המושג משתנה לפי ההקשר, ומדינה יכולה להיכלל בו רק בהקשרים מסוימים אך לא באחרים. בהקשר התרבותי מציין המושג את המדינות שתרבותן התפתחה מתוך תרבות מערב אירופה, ובאופן רחב זו שהתפתחה, ושואבת, מתרבות יוון העתיקה. בהקשר הכלכלי והפוליטי מציין המושג מדינות דמוקרטיות בעלות כלכלה מפותחת וקפיטליסטית או סוציאל-דמוקרטית. בנוסף על כך, בהיבט החברתי והתרבותי, מדינות מוגדרות מערביות כאשר הן מקיימות בתוכן רף מסוים של זכויות אדם.

מיהו מערבי

התנאים להכלתה של מדינה בהגדרה "מדינה מערבית" משתנים לפי התקופה בהיסטוריה ולעיתים גם לפי המתבונן אך באופן עקרוני לפי הפיתוח והמודרניות של המדינה. בתקופת המלחמה הקרה ציין המושג את בעלות בריתה העיקריות של ארצות הברית (כולל אלה שלא היו דמוקרטיות). במקרים רבים המונח בא לציין, בפשטות, הבחנה מהעולם השלישי וארצות מתפתחות.
מבחינה דמוגרפית רוב בני העולם המערבי הם ממוצא אירופי ומשתייכים לדת הנוצרית.
דוגמאות למדינות שנחשבות כיום לחלק מהמערב: קנדה וארצות הברית באמריקה הצפונית, אוסטרליה וניו זילנד באוקיאניה, ישראל, קוריאה הדרומית, טאיוון, סינגפור ויפן באסיה, ומדינות מערב אירופה (אלה שלא היו כלולות בברית ורשה בימי קיומה של ברית המועצות). לאחר שעברו תהפוכות ורפורמות, והצטרפו לאיחוד האירופי בראשיתה של המאה ה-21, צפויות כמה ממדינות מזרח אירופה, ובראשן פולין וצ'כיה (אך גם אסטוניה וסלובניה), להפוך לחלק בלתי נפרד מהמערב.
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 התקיים עימות בין העולם המערבי לישויות כברית המועצות וגרורותיה בעולם (מזרח אירופה, וייטנאם וקובה), העולם השלישי (מדינות עניות באסיה, באפריקה ובאמריקה הלטינית) והעולם המוסלמי. אחדים מעימותים אלה נמשכים גם במאה ה-21.

המערב כציוויליזציה

לדעתו של החוקר סמואל הנטינגטון, המערב כולל את האומות הנוצריות הקתוליות-פרוטסטנטיות, והוא ציוויליזציה בפני עצמה. על פי הגדרה זו, המערב אינו כולל את יפן (אותה הוא מחשיב כציוויליזציה בפני עצמה) ואת העמים האירופיים האורתודוקסיים, ובכללם יוון. מצד שני, הוא מכליל בציוויליזציה זו, כשחקניות משנה, את מדינות אמריקה הדרומית הקתוליות בעיקרן, ואת אוסטרליה וניו זילנד, חרף ריחוקן הגאוגרפי מרוב שאר ארצות המערב. ציוויליזציה זו עומדת לדעתו בקונפליקט עם הציוויליזציה הסינית, הכוללת את סין וגרורותיה במזרח אסיה, הציוויליזציה האורתודוקסית שבמרכזה רוסיה, והציוויליזציה המוסלמית. לדעתו של הנטיגטון, ניסיונה של אוסטרליה להשתלב במרחב האסיאתי הקרוב אליה נדון לכישלון, משום שמדובר בשתי ציוויליזציות נפרדות. הנטינגטון פרסם תאוריה זו במאמרו "התנגשות הציביליזציות", ומאוחר יותר בספר באותו שם.
אפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב

תוכניות מיוחדות

אפקה SMART UP- תוכנית המצטיינים SMART UP היא תוכנית תלת שנתית, אליה נבחרים הסטודנטים המצטיינים ביותר במכללה החל מהשנה השנייה ללימודיהם. מטרת תוכנית ייחודית זו היא טיפוח המצוינות האישית והקבוצתית, עידוד סקרנות, יצירתיות ויזמות תוך הקפדה על מצוינות אקדמית, חשיבה מערכתית ומעורבות בתעשייה ובקהילה.
AFEX- תוכנית היזמות של הסטודנטים באפקה- היחידה מסייעת לסטודנטים, המעוניינים לקדם יזמות בעלת בסיס טכנולוגי במהלך לימודיהם ולהוציאה לפועל. על ידי לימוד ויישום של עקרונות היזמות, באמצעות ליווי מקצועי וסביבה יזמית-חברתית תומכת.

שכר לימוד

שכר הלימוד במכללת אפקה הוא שכר לימוד אוניברסיטאי, מסובסד. עוד מציעה מכללת אפקה מלגות סיוע, ומלגות למועמדים בעלי נתוני קבלה גבוהים.

מחקר

המכללה מעודדת מחקר באמצעות רשות מחקר ומרכזי מחקר הפועלים תחתיה. המרכזים המכונים "Afeka Centers", שואפים להוות מוקד ידע וייעוץ לטובת התעשייה ובתוך כך מובילים מחקרים, כנסים וימי עיון בתחומי ההתמחות שלהם.

אגודת הסטודנטים

מטרת האגודה לפעול למען רווחת הסטודנטים וטובתם ולשמור על מעמדם האקדמי בתוך הקמפוס ומחוצה לו. האגודה מציעה מגוון רחב של פעילויות ושירותים לחברים בה, החל מנושאים אקדמיים וכלה במבצעים אטרקטיביים, פעילויות, מסיבות ועוד.
הדקדוק הפנימי

עלילה

עלילת הסרט מתמקדת באהרון קליינפלד (רואי אלסברג), ילד ירושלמי אשר לו בעיות גדילה. לאהרן אמא ניצולת שואה (אורלי זילברשץ) ואבא פרטיזן (יהודה אלמגור), מה שיוצר משמעות רבה לשואה בתוך המשפחה.
אהרן הוא נער מתבודד מאוד, אשר רב רבות עם בני הנוער שמסביבו. חברו הטוב של אהרן הוא גדעון (עדן לוטנברג). בניגוד לאהרן, לגדעון יש גוף מפותח ונורמלי. במהלך הסרט מתאהב אהרן ביעל (רוני טל), נערה בת גילו, אך בסוף הסרט נרמז כי היא מפתחת מערכת יחסים עם גדעון.
גם בתוך משפחתו של אהרון יש קונפליקטים הבאים לידי ביטוי בסרט: הראשון שבהם עוסק באמו הזקנה והסנילית של משה וסבתו של אהרון, המתגוררת בבית משפחת קליינפלד. הינדה, אמו של אהרון, מתקשה לדאוג לזקנה הסנילית, ולכן שולחת אותה לבית חולים סיעודי, דבר הגורם נזק לאהרן ולאחותו, אשר קשורים באופן רגשי לסבתם.

הסכסוך השני שקשור למשפחת קליינפלד הוא הרומן שבין משה, אביו של הרון, לבין עדנה בלום, שכנתם המסתורית של בני המשפחה. עדנה בלום שכרה את שירותיו של משה במטרה שיעזור לה בשיפוצי ביתה, ונאמר באופן מפורש במהלך הסרט כי הם מנהלים רומן, למורת רוחה של הינדה, אשר דואגת להפריד ביניהם. פרידתם לבסוף מובילה לעזיבתה של עדנה בסוף הסרט בלי מתן הסברים.

פרסים

הסרט זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע בשנת 2010 ובפרס "סאקורה" (פרס ראשון) בפסטיבל טוקיו לקולנוע לשנת 2010, והוסיף לזכיות אלו גם מועמדות לפרס התסריט באוסקר האסיאתי לשנת 2010 ו-12 מועמדויות לפרס אופיר 2010 (ביניהן גם לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר).
Pentagramma mirificum

Pentagramma mirificum (בעברית: הפנטגרם המופלא) הוא מצולע כוכבי על פני ספירה, המורכב מחמש קשתות מעגלים גדולים, כך שכל קשת חותכת את הקשת הסמוכה לה בזווית ישרה. צורה זו תוארה על ידי ג'ון נפייר בספרו מ-1614 Mirifici logarithmorum canonis descriptio ( תיאור החוקיות המופלאה של הלוגריתמים) יחד עם הכללים ("כללי נפייר") שקושרים יחד את הערכים של הפונקציות הטריגונומטריות של חמשת החלקים של משולש כדורי ישר-זווית. תכונותיו של הפנטגרם המופלא נחקרו, בין היתר, על ידי קרל פרידריך גאוס.

נוסחאות גאוס

גאוס הציג את המינוח:
באמצעות המינוח החדש הזה הוא פירש מחדש את כללי נפייר, והראה שהזהויות הבאות, המאפשרות לקבוע כל שלושה מהערכים האלו בהינתן השניים הנותרים, מתקיימות:
גאוס הוכיח את "המשוואה היפה" (schöne Gleichung) הבאה:
ונתן דוגמה למספרים שמקיימים זאת:  - אשר מכפלתם  שווה ל-.
גאוס הוכיח גם את הקשר:
כאשר .

הטלה גנומונית

התמונה של המחומש הכדורי  תחת פעולת ההטלה הגנומונית (הטלה ממרכז הספירה) אל כל מישור שמשיק לספירה יוצרת מחומש (שכן ההטלה הגנומונית מעתיקה מעגלים גדולים לקווים ישרים). חמשת הקודקודים שלו  מגדירים חתך חרוט יחיד שעובר דרכם; במקרה זה - אליפסה. גאוס הוכיח שכל חמשת הגבהים של המחומש  (ישרים שעוברים דרך הקודקודים וניצבים לצלעות המחומש הנגדיות להן) נחתכים בנקודה אחת , שהיא התמונה של נקודת ההשקה של המישור לספירה.
דינמו מוסקבה (בנדי)

היסטוריה

קבוצת הבנדי של דינמו הוקמה כחלק מאגודת הספורט דינמו בדצמבר 1923.
הקבוצה זכתה באליפות הסובייטית הראשונה בעונת 1936 והפכה לקבוצת הבנדי המצליחה ביותר במדינה כשזכתה באליפות עוד 14 פעמים נוספות. 
לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה בבית נתקלה בקשיים פיננסיים והתקשתה לזכות שוב באליפות הלאומית עד לפתיחת המאה ה-21 ובעונת 2001 אף נשרה לליגת המשנה ופורקה.
בשנת 2004 הקבוצה הוקמה מחדש וחזרה שוב לליגת העל ובעונת 2005/2006 זכתה לראשונה מזה 28 שנה באליפות הלאומית ובאותה עונה גם זכתה בגביע הרוסי. 
עונת 2006/2007 הייתה המוצלחת ביותר בתולדותיה לאחר שזכתה בכל אחד מהטורנירים בהם השתתפה: אליפות רוסיה, גביע רוסיה, גביע העולם למועדונים, גביע אדסביון וגביע אלופות אירופה. 
בעונת 2013 זכתה באליפות הרוסית בפעם השביעית.

תארים

דינמו נחשבת למועדון הבנדי המעוטר ביותר ברוסיה והיא מחזיקה בשיא אליפויות לאומיות (22). זוהי הקבוצה הרוסית היחידה שהצליחה לזכות בכל התארים בהם השתתפה בעונה אחת (בעונת 2007/2008). הקבוצה גם נחשבת לאחת הקבוצות הרוסיות המצליחות ביותר בזירה האירופית לאחר שזכתה 6 פעמים בגביע האירופי.
פיצוחים

פיצוחים הוא כינוי למגוון סוגי אגוזים וזרעים קלויים הנאכלים כחטיף. שמם נובע מכך שחלקם בעלי קליפה המפוצחת כדי לאכלם. בין הפיצוחים הפופולריים והעממיים מצויים "גרעינים שחורים" - גרעיני חמנית; גרעינים לבנים - זרעי דלעת; גרעיני אבטיח - זרעי אבטיח ובוטנים, שמחירם זול יחסית. ה"גרעינים" מקובלים מאוד כפיצוחים באצטדיוני הכדורגל. פיצוחים יקרים יותר, שחלקם נחשבים גם יוקרתיים יותר, הם פיסטוקים, אגוזי ברזיל, אגוזי קשיו, שקדים ועוד.
משרד הבריאות הישראלי ממליץ לא לאפשר לילדים מתחת לגיל חמש לצרוך פיצוחים, בשל סכנת חנק. בנוסף, צריכת כמות גדולה של גרעינים ללא הסרת הקליפה עלולה לגרום לסתימה במעי.
פיצוחים נמכרים ארוזים מראש בשקיות פלסטיק, או בתפזורת בפיצוחייה - קיוסק הכולל דוכן פיצוחים. בפיצוחיות נמכרים פיצוחים חמים, לאחר קלייה, המתומחרים לפי משקלם ונארזים לרוב בשקיות נייר חום.
בקרב חלק מעדות המזרח, ובפרט אצל התימנים, מקובל להגיש פיצוחים לאחר סעודות השבת. מנהג זה מכונה "ג'עלה".
תלמי התשיעי

קורות חיים

תלמי התשיעי היה בנם של שליטי מצרים תלמי השמיני וקלאופטרה השלישית. בשנת 116 לפנה"ס, לאחר מות אביו, בחרה אותו אימו למלוך לצידה על מצרים. קלאופטרה נאלצה לבחור בו בשל לחץ ציבורי רב מקרב תושבי אלכסנדריה.
בשנת 118/119 בהיותו נסיך נשא לאישה את אחותו קלאופטרה הרביעית, ייתכן ומנישואים אלה נולד להם בן אחד תלמי השנים עשר (שאולי היה בנו של תלמי התשיעי מפילגש לא ידועה). לאחר מכן נשא לאישה את אחותו קלאופטרה סלנה, ונולדה להם בת אחת ברניקי השלישית.
לאחר שניסה לרצוח את אימו, בספטמבר או אוקטובר בשנת 107 לפנה"ס, הדיחה אותו קלאופטרה השלישית, והמליכה במקומו את בנה הצעיר, תלמי העשירי. בעקבות זאת, תלמי התשיעי נמלט או גורש לקפריסין בשנת 105 לפנה"ס.
בשנת 103 לפנה"ס הוא פלש לארץ ישראל ונחת בחוף שקמונה, לאחר שאלכסנדר ינאי צר על עכו וניסה לכובשה, וחלק מאנשי עכו קראו לו לעזרה. אלכסנדר ינאי יצא לקראתו והם כרתו ברית שבה ינאי יוכל לכבוש את כל שפלת החוף, בתמורה לתמיכה בתלמי במסעו לכיבוש מצרים. ינאי גם שילם לו 400 כיכרות כסף. אך לאחר שתלמי שמע שינאי ניהל במקביל משא ומתן עם אמו קלאופטרה השלישית, הוא פרץ לגליל ופעל בעיקר באזור בקעת בית נטופה: כבש את שיחין, וניסה לכבוש את ציפורי אך נכשל, ופנה לעבר הירדן ונע דרומה, כנראה כדי להגיע למצרים באיגוף. ליד העיר צפון חיכה לו ינאי ושם התנהל הקרב המכריע שבו הפסיד ינאי תבוסה מוחצת. לאחר תבוסה זו קרא ינאי לעזרתה של קלאופטרה שהגיעה לארץ וגירשה את תלמי בחזרה לקפריסין.
תלמי העשירי הודח בשנת 88 לפנה"ס על ידי תושבי אלכסנדריה לאחר שבזז את קברו של אלכסנדר הגדול ותלמי התשיעי חזר להיות השליט.
לאחר מותו של תלמי התשיעי, עלתה לשלטון בתו ברניקי השלישית, שנאלצה להינשא לבנה החורג אלכסנדר - לימים תלמי האחד עשר. תלמי האחד עשר רצח את ברניקי 19 ימים לאחר עלייתו לשלטון.
מרדכי מנו

מרדכי מנו (1923 – 1969) היה מחלוצי הספנות העברית, בן למשפחת ספנים מסלוניקי.

ביוגרפיה

מנו נולד ב-1922 בסלוניקי שביוון, ועלה לארץ ישראל בשנת 1932 בטרם מלאו לו עשר שנים, עם גל העלייה מסלוניקי שאורגן על ידי אבא חושי מהסוכנות היהודית, לחזק את העבודה העברית בנמל חיפה.
את הידע בעולם הספנות ירש מאביו, שמואל מנו (1880 - 1962), אשר עסק בתחום הספנות בסלוניקי לפני עלייתם לארץ ישראל. האב ואחיו הבכור מוריס עבדו בנמל חיפה עד הפרישה לגמלאות כמו חלק גדול ממשפחת מנו.
תחילת דרכו המקצועית של מנו הייתה בעבודה כשליח ופקיד נמל בסוכנות האוניות "ניסים משולם" ומאוחר יותר בחברת הספנות "עתיד" (שהוקמה בשנת 1934 מיסודה של משפחת בורכרד) שם למד את רזי המקצוע.
מרדכי מנו דיבר ברהיטות 7 שפות (כולל טורקית וערבית), דבר אשר סייע לו ביצירת קשרי עבודה. בשנת 1943 הקים סוכנות אוניות עצמאית בשם "מרדכי מנו סוכני אוניות". הסוכנות טיפלה באוניות הסחר החופשי שפקדו את נמל חיפה ובשלב מאוחר יותר אף רכש את האוניה הראשונה, אוניית עץ קטנה שעיקר עיסוקה היה בייבוא מוצרי מזון מטורקיה בשיתוף פעולה עם סוכנות האוניות "ישראל גוטסמן ובנו", שעסקו אף הם בסחר מוצרי מזון בימי הצנע של תחילת שנות ה-50.
בשנת 1956 הוקמה חברת הספנות "נתיבי הים התיכון בע"מ" כאשר מרדכי מנו מנהל ושותף בכיר בה. החברה רכשה מספר אוניות בנוסף לאוניה "כרמלה" והאוניה "מלכה" (ע"ש שתי בנותיו), האוניה "אייל", האוניה "ליאורה" וכלים נוספים. החברה הפכה במהרה ל"ליינר" מוביל בתנועת המטענים לישראל בים התיכון במיוחד מהים האדריאטי.
בשנת 1956, "מבצע קדש,, ארגן מרדכי מנו, ביוזמת ממשלת ישראל, מעבר ניסיוני של מטענים ישראליים - העברת מלט מנמל חיפה לנמל אילת דרך תעלת סואץ באמצעות האוניה "פאנגיאה", אך המצרים מנעו את מעבר האונייה, ועיכבו אותה במשך כארבעה חודשים. 
בשנת 1965 פוצלה השותפות של "נתיבי הים התיכון בע"מ" ומרדכי מנו הקים את חברתו המשפחתית החדשה בשם "מנו נתיבי ים". לחברה זו הועברו חלק מאוניות "נתיבי הים התיכון" ובנוסף הופעלו מספר אוניות חכורות. החברה עסקה בניהול אוניות, בעלות וסוכנות בנמלי חיפה ואשדוד.
מנו נפטר בתחילת שנת 1969, השאיר אחריו אישה, שתי בנות, שני בנים, ונכד. בנו הבכור שמואל מנו ייסד את חברת סי-גל ספנות, משה מנו ייסד את חברת מנו ספנות.
נכדו, עו"ד דן מנו, התפרסם כשהשתתף בתוכנית "הישרדות".