google/wiki40b huggingface dataset:
הקופסה הכחולה

הקופסה הכחולה הוא כינוין של קופות איסוף תרומות עבור הקרן הקיימת לישראל, אשר שימשו הן אמצעי מעשי לגיוס כספים והן כלי חינוכי להטמעת האידאולוגיה הציונית. הקופסה הכחולה הייתה ברבות השנים לסמל ולמותג של הקרן הקיימת לישראל ושל הציונות.
הקק"ל נוסדה בקונגרס הציוני החמישי ב־1901, כשיעודה איסוף כספים מיהודים לשם קניית קרקעות בארץ ישראל והכשרתן להתיישבות יהודית. שני האמצעים העיקריים לאיסוף הכספים היו הקופסה הכחולה ובולי קק"ל (שהונפקו החל משנת 1902).
הפרופסור והרב צבי הרמן שפירא, אבי רעיון הקרן הלאומית, הציע לעמיתיו כבר בשנת 1884 את השימוש ב"פושקע" (יידיש: קופסת פח) להתרמה לטובת הקרן. שפירא הציג את רעיון הקרן בקונגרס הציוני הראשון, ב-1897, אך נפטר ב-1898, בטרם זכה לראות בהתממשותו.
גם חיים קליינמן מגליציה הציע שיטה זו לאיסוף התרומות. במכתבו לעיתון הציוני "די ולט" הוא סיפר כי בעקבות פרסום ההחלטה על הקמת הקק"ל הציב בבנק בו עבד קופסת התרמה ל"קרן לאומית" ויוזמתו זכתה להיענות רבה.
החל משנת 1904 יוצרו קופסאות שנשלחו לקהילות ברחבי העולם היהודי, ונפוצו ברבים מהבתים וממוסדות החינוך היהודיים. השימוש בקופסה הכחולה התקבל והתפשט במהרה, גם משום היותה בת דמותה של קופת הצדקה המקובלת מדורי דורות בתרבות היהודית. עד מלחמת העולם השנייה הופצו באירופה כמיליון קופסאות.
בשלושת העשורים הראשונים לקיומה לא היה עיצובה של הקופסה אחיד. קופסאות רבות נשאו מגן דוד ואת הכיתוב "קרן קיימת לישראל" על רקע כחול, אך בשלל עיצובים וגוונים. היו גם קופות בצבעים אחרים, למשל לבן או נחושת. מלבד קופסאות פח יוצרו גם קופסאות בציפוי עור (בגרמניה) ואף קופסאות נייר מתקפלות (במרכז אירופה). בשנות השלושים עוצבה "הקופסה החדשה" - הקופסה הרשמית בעיצוב המוכר - קופסת פח שמצידה האחד מגן דוד, מצידה השני מפת ארץ ישראל בצבע לבן על רקע כחול, השטחים שנרכשו על ידי הקק"ל מסומנים על גבי המפה, והכיתוב "קרן קיימת לישראל" בתחתיתה.
בבתים ובמוסדות חינוך רבים נוהל טקס שבועי סביב הקופסה הכחולה, כאשר ילדים עודדו לתרום חלק מדמי הכיס שלהם, תוך השתתפות פעילה של הוריהם ומחנכיהם. מנהג זה חינך להשפעה ישירה של כל יהודי על עתיד העם בארצו ותרם תרומה עצומה לחיזוק הקשר בין יהודי הגלויות השונות לארץ ישראל. הקופסה הייתה לסמלו של קשר זה, התגלמות התאחדותו של העם הפזור סביב תקוות הגאולה במולדת.
גם בארץ ישראל ניצבה הקופסה בכל כיתה, וטקס התרומות השבועי נמשך גם לאחר קום המדינה.
שיר הילדים הפופולרי "דונם פה ודונם שם" שחיבר המחנך העברי יהושע פרידמן על פועלה של הקק"ל ("אספר לך הילדה, וגם לך הילד, איך בארץ ישראל אדמה נגאלת: דונם פה ודונם שם, רגב אחר רגב – כך נגאל אדמת העם מצפון עד נגב"), בלחנו של מנשה רבינא, הושר בבתי הספר ובגני הילדים במשך עשרות שנים. "על־פי המנהג, בימי שישי, בטקס קבלת שבת, ובערבי חגים וראש חודש היו הילדים ניגשים בזה אחר זה ביראת קודש לשולחן שעליו עמדה הקופסה הכחולה, משלשלים את מעותיהם ושרים את שירו של י' פרידמן".
ברבות השנים ועם התבססותה של מדינת ישראל דעך המנהג והקופסאות הכחולות נעלמו מהנוף החינוכי. בשנות ה-2000 הקק"ל מנסה להחיות את המותג ומאפשרת רכישת קופסאות כחולות במחיר סמלי.
באוקטובר 2006 התקיימה בשדרות רוטשילד בתל אביב תערוכת "קופסה בשדרה" - דגמי קופסאות כחולות בממדי ענק, אשר עוצבו על ידי אמנים שונים, ויועדו למכירה שהכנסותיה יופנו לשיקום היערות בצפון הארץ שניזוקו משריפות בעת מלחמת לבנון השנייה בקיץ 2006.
קופסאות כחולות מקוריות מוצגות בתצוגת קבע במוזיאון מועצת העם ומינהלתה אשר בבית קק"ל בתל אביב.
מיכל צור שלו

ד"ר מיכל צור שלו (נולדה בשנת 1973) היא יזמת היי-טק ומנהלת ישראלית. מייסדת משותפת של חברת סאיוטה ומייסדת משותפת, ונשיאת קלטורה. מכונה "אשת הברזל של הסטארטאפים בישראל". הישראלית שעשתה את האקזיט הגדול ביותר.

ביוגרפיה

מיכל צור נולדה בירושלים לנעמי צור, פעילה ציבורית בתחום איכות הסביבה בישראל, סגנית ראש עיריית ירושלים לשעבר; ולחיים צור, מפיק ועורך תוכניות בקול ישראל, כנר, מלחין ומורה לנגינה בכינור. צור שלו היא השנייה בין ארבעה אחים.
גדלה שכונת ימין משה בירושלים ולמדה בתיכון ליד האוניברסיטה. השתתפה בנבחרת השחייה של אס"א ירושלים. בוגרת משפטים וכלכלה באוניברסיטה העברית ובעלת דוקטורט במשפטים מאוניברסיטת ניו יורק. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ביישום של תורת המשחקים בתחומים כלכליים ומשפטיים.
בשנת 1999 הקימה עם נפתלי בנט, בן אנוש וליאור גולן את סאיוטה (Cyota), חברת הזנק שהתמחתה בתוכנות ושירותים לאבטחת בנקאות מקוונת ולאבטחת עסקאות בכרטיסי אשראי באינטרנט. החברה נמכרה בשנת 2005 תמורת 145 מיליון דולר לחברת RSA.
בשנת 2006 נמכרה RSA לחברת EMC (שהפכה בשנת 2016 ל-DELL EMC) וצור-שלו עזבה את החברה והקימה באותה שנה יחד עם ד"ר שי דוד, רון יקותיאל וערן איתם, את חברת "קלטורה". החברה מפתחת פלטפורמה המשמשת ללקוחותיה הגדלת התפוקה הכספית מפרסומות תוך שיתוף תכנים וצבירת קהל רחב יותר, והורדת עלויות הקשורות בשידור וידאו.
התגוררה במשך שנים בניו יורק וכיום (2018) מתגוררת בזכרון יעקב.
נשואה לפרופסור ערן שלו, ראש החוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת חיפה והיא כלתה של פרופסור גבריאלה שלו, לשעבר שגרירת ישראל באו"ם ונשיאת המועצה האקדמית העליונה של הקריה האקדמית אונו. אם לשלושה.
אטרופיה נרתיקית

אטרופיה נרתיקית (Atrophic vaginitis) היא מין דלקת הנובעת מהעדר ההורמון אסטרוגן ברקמת הנרתיק. היא מופיעה אצל 45% מהנשים בגיל המעבר. הסיבה היא רמות נמוכות של הורמון האסטרוגן אחרי הפסקת הפעילות של השחלות. בתקופת הפוריות, השחלות מפרישות את הורמון האסטראדיול שאחראי על שמירת הנרתיק רך ובריא. בגיל המעבר, כאשר רמת האסטרדיול יורדת מתחילים השינויים בדופן נרתיק שנעשה מדולל, דק ויבש.

אטיולוגיה

סביב גיל המעבר מתרחשת הירידה ברמת האסטרוגן המופרש על ידי השחלות ודבר זה משפיע על המערכת האורו-גניטאלית הכולל את הנרתיק, שלפוחית השתן והאגן. ההשפעה על הנרתיק מתבטאת בכך שדופן של הנרתיק נעשה דק ומאבד את האלסטיות שלו והאורך שלו מתקצר. בנוסף לכך ההפרשות מהנרתיק פוחתות בגלל הירידה ברמת הריכוך שלו. שינויים אלה עלולים לגרום לכאבים בזמן קיום יחסי מין, ולהימנעות מקיום יחסי מין. בנוסף, לשנויים המתרחשים במערכת השתן כתוצאה מרמות נמוכות של אסטרוגן לתקופה ממושכת.

סימנים

סימנים וסימפטומים של אטרופיה נרתיקית מצד אחד קשורים לתפקוד המיני ומצד שני יכולים לערב גם סימפטומים הקשורים למערכת השתן. סימפטומים המרכזיים: יובש בנרתיק, תחושת עקצוץ, גרד, כאבים בזמן קיום יחסי מין, דחיפות במתן שתן, השתנת יתר, אי שליטה במתן שתן. התופעות האלו משתנות בדרגתן ובחומרתן מאישה לאחרת.

אבחון ומעקב

נשים הסובלות מאטרופיה נרתיקית נדרשות להיות במעקב אצל רופא נשים ולעבור בדיקה גינקולוגית על ידי ספקולום בנוסף לבדיקה של השפתיים הגדולות והקטנות בגלל רגישותן לרמות האסטרוגן. הבדיקה החיצונית תחפש סימני גירוי, והבדיקה של צוואר הרחם תתמקד בשינוי בצבע, יובש, ארתימה וסמני דלקת.
בדיקה נוספת היא על ידי בדיקת רמת החומציות בעזרת סטיק מיוחד המודד את רמת החומציות בצוואר הרחם.

גורמי סיכון

רמות נמוכות של אסטרוגן אשר גורמות לאטרופיה נרתיקית מתרחשים במצבים האלה:
גיל המעבר, הנקה, כריתת שחלות לפני גיל המעבר, נטילת תרופות שגורמות לירידה ברמת האסטרוגן כמו Tamoxufen. גם עישון קשור עם שינויים של התאים בנרתיק ומוריד את רמות האסטרוגן ומשפיע על אספקת הדם לנרתיק.

אבחון

קביעת האבחנה של אטרופיה וגינאלית מתבססת על הגיל של המטופלת, התלונות וההיסטוריה הרפואית.
על מנת לאשר את האבחנה דרושה בדיקה נרתיקית של צוואר הרחם על מנת לחפש סמנים של יובש וגירוי.

טיפול

כאשר הסיפטומים מפריעים לאיכות החיים של המטופלת מקובל לתת טיפול הורמונאלי. יש מספר שיטות לטיפול זה כמו טיפול בגלולות דרך הפה או טיפול עם השפעה מקומית על צוואר הרחם כמו: טבליות, נרות או משחות.
כל השיטות האלה יעילות באותה מידה ויש אפשרות לשלב טיפול מקומי ביחד עם טיפול דרך הפה.
הטיפול של אטרופיה מתבסס על מתן הורמון האסטרוגן אשר מגביר את זרימת הדם לצוואר הרחם ומשמר את העובי שלו. עם זאת נשים אשר מטופלות בתכשירים בעלי השפעה מקומית על צוואר הרחם מדווחות על פחות הרגשת עקצוץ וגירוי, ופחות כאבים בזמן קיום יחסי מין. בנוסף, נשים אלו מוסרות בדרך כלל על שיפור בתפקודן המיני ובאיכות חייהן.
שש עם

היסטוריה

עד אמצע שנות התשעים הובילה בנתוני המדרוג התוכנית "ערב חדש", המשודרת בשעה 17:00. לפיכך, לערוץ 2 נרשם אחוז צפייה קטן. לחברת החדשות הצטרף באותה התקופה רפי רשף וחדשות 2 החליטו לשבצו בשעה 17:00 לתוכנית חדשה. התוכנית שזכתה לשם "חמש עם" הגיעה ליותר מעשרים אחוזי מדרוג.
רשף עזב את הגשת התוכנית לקראת סוף שנות התשעים. מחליפו היה גדי סוקניק ובהנחייתו התוכנית הפכה לפופולרית עוד יותר. סוקניק הגיש את התוכנית עד לשנת 2001, עת נבחר להיות מגיש המהדורה המרכזית של החברה לצידה של מיקי חיימוביץ'. עם עזיבתו של סוקניק את הגשת התוכנית, התחלקו שלי יחימוביץ' ועודד בן-עמי בהגשתה. ב-2002 הרגישו חדשות 2 צורך בשיפור התוכנית המוכרת והסטנדרטית, בעוד רשף כבר החל לשדר בערוץ 10, ולפיכך, שינו את "חמש עם" ל"שש עם". עודד-בן עמי הרבה להגיש את התוכנית ולפיכך "חמש עם גדי סוקניק" שונה ל"שש עם עודד בן-עמי".
את נעימת הפתיחה של התוכנית ליוותה נעימת חדשות של (CBS KYW (News 3.
את שלי יחימוביץ' שהפכה לפוליטיקאית בשנת 2005, החליפה סיון רהב-מאיר. אל צוות המנחים של התוכנית הצטרפו בהמשך רינה מצליח וערד ניר. בשנת 2017, מעט לאחר פיצול ערוץ 2, הצטרף לצוות ההנחיה של התוכנית כתב חברת החדשות עמית סגל.
בנו גיטר

ברנהרד (בנו) גיטר (8 במאי 1919 - 6 בדצמבר 2004) היה איש עסקים ישראלי, מייסד קונצרן כלל ויועץ אישי לשלושה שרי אוצר.

אודות

גיטר נולד בשנת 1919 באמסטרדם למשפחה שהיגרה מפולין ועשתה את הונה בעסקי עורות ופרוות. הוא סיים בהולנד לימודי תיכון ולימודי הכשרה מקצועית ובשנת 1938 הצטרף לעסק המשפחתי. ביולי 1942 נמלט לארגנטינה, שם שהה אביו עוד בטרם המלחמה. בארגנטינה הצטרף לעסקי התעשייה והמסחר המשפחתיים. בשנת 1954 עלתה משפחת גיטר לישראל והייתה מעורבת בהשקעות בתחומים שונים בהם תיירות ומסחר. 
בשנת 1959 ייסד את הבנק לפיתוח ולמשכנתאות בשותפות עם בנק דיסקונט. גיטר שימש כיו"ר חבר המנהלים של חברת דלק ושל מפעלי נייר אמריקאיים בחדרה וסגן יו"ר בנק לפתוח התעשייה בישראל.
גיטר היה המייסד של קונצרן כלל ושימש כנשיאו הראשון. גיטר הוביל את כלל להיות חברה ההשקעות הגדולה ביותר בארץ בתחומי התעשייה, היצוא, המסחר והנדל"ן. גיטר כיהן כיו"ר הוועד המנהל ולאחר מכן כיו"ר מועצת המנהלים של החברה. גיטר שימש כיועץ אישי של שרי האוצר פנחס ספיר, שמחה ארליך ויגאל הורוביץ.
בשנת 1986 ייסד גיטר יחד עם אהרון דוברת את חברת ישא"ל - חברת השקעות ישראל-אמריקה הלטינית. החברה רכשה נדל"ן וקרקעות, בין השאר קרקעות במתחם הקאנטרי קלאב ליד מחלף גלילות.
גיטר פעל גם בתחומי הפילנתרופיה, במיוחד בנושא ההשכלה הגבוהה. הוא היה חבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית, הטכניון ומכון ויצמן. בשנת 1979 נבחר ליו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת תל אביב ובשנת 1990 נבחר ליו"ר חבר הנאמנים הבינלאומי של האוניברסיטה וכיהן בתפקיד זה עד למותו. הוא הקים את "קרן נתן בן שמשון" (הקרויה על שם אביו) אשר מעניקה מלגות למחקר לסטודנטים ולבניית מבנים רבים בתחומי החינוך, התרבות, הרפואה והרווחה. בשנת 2000 הוענק לו תואר ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב.
בתו, אריאלה גיטר, נפטרה בשנת 1972, כשהיא בת ארבע עשרה. הוא הנציח את זכרה על ידי העמדת תרומה גדולה להקמת בית אריאלה, הספרייה הציבורית הגדולה של תל אביב.
בשנת 1997 יצא בהוצאת שוקן ספרו האוטוביוגרפי "סיפור חיים (אוטוביוגרפיה)" (בשיתוף עם הסופרת יהודית רותם).
גיטר התגורר בצפון תל אביב. אחיו, שמעון גיטר, היה פרופסור לרפואה ומהמייסדים של הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. השאיר אחריו שתי בנות.
לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט

ביוגרפיה

לאופולד נולד ב-1 באוקטובר 1794 בדסאו, לפרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו ואמליה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג וקרולינה, נסיכת הסן-דרמשטדט.
בשנת 1817 מת סבו לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ובמקומו עלה לאופולד לשלטון. בשנת 1847 מת היינריך, דוכס אנהלט-קתן ללא יורשים, ולאופולד ירש את נחלתו, ובשנת 1853 איחד את הנחלות לדוכסות אנהלט-דסאו-קתן. במהלך מהפכות אביב העמים נאלץ לאופולד לתת חוקה חדשה לנתיניו, אולם לאחר מכן ביטל אותה, ובשנת 1859 נתן חוקה אחרת לדוכסות. בשנת 1863 מת אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג ללא יורשים, ולאופולד ירש אותו, ובעקבות כך אוחדו כל נחלות בית אנהלט לדוכסות אנהלט המאוחדת.
בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות לאופולד לפרוסיה במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת פרוסיה-צרפת, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1871 מת לאופולד, ובנו פרידריך הראשון, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו.
מודעות עצמית

מודעות-עצמית משמעה תשומת לב של האדם או הקבוצה אל עצמיותו: רגשותיו, מחשבותיו, צרכיו ותשוקותיו. 
המודעות העצמית מלווה את האדם ברוב הפעולות הקשורות לחיי היום יום. על פי תפיסתו של פרויד חלקים נרחבים מהנפש שלנו נמצאים בלא-מודע, וישנן דרכים שונות בהם אנו יכולים להעלות לפחות את חלקן למודע.  
לפי המשמעויות המקובלות בשפה המדוברת ובספרות, המודעות העצמית כוללת משמעויות נוספות, כגון היכולת לאינטרוספקציה, והיכולת של האינדיבידואל להבדיל עצמו מהסביבה ומאינדיבידואלים אחרים. מודעות-עצמית דומה בתפיסה ליכולת חישה וכוללת חוויה של העצמי. 
מודעות-עצמית היא שאלה פילוסופית הקשורה לתודעת האדם.

חשיבות

תהליך שליפת המידע מהזיכרון האירועי, מחייב מצב של מודעות עצמית משום שהוא כולל זכרונות אישיים בעלי אופי אוטוביוגרפי.
פיתוח מודעות עצמית היא הדרך העיקרית להבניית תפיסה מוסרית בשלה. זאת משום שהיא מאפשרת אימוץ התנהגות שאינה צייתנית ואינה מושפעת מדברי אחרים. בכך היא מונעת התנהגות קונפורמית הגוררת את האדם להתנהגות של עדר.
מודעות עצמית עשויה להוביל את האדם להבין את חולשותיו ולגרום לו לפשפש במעשיו ולהימנע מלהיגרר להתנהגויות שאינן הולמות, וגם להבין את הסיבות האמיתיות המודחקות שמשפיעות על מצב רוחו. באופן זה, היכולת של האדם לשאוב תגמול מעצמו ולא להיות תלוי בתגובות ובתגמולים של אחרים, היא המאפשרת לו בשלות מוסרית.

מודעות עצמית וחווית הזרימה

חווית הזרימה מאופיינת בריכוז של כל משאבי הקשב וההכרה אל עבר הפעילות המבוצעת. כתוצאה מכך התודעה של האדם מתאחדת עם הפעילות. מצב זה גורם לאובדן זמני של המודעות העצמית, אשר בעקבותיו נוצרת תחושת חופש המאפשרת לאדם לפרוץ את גבולות הדימוי העצמי שלו.
קְשיבוּת, או, מודעות קשובה  (Mindfullness) מביאה את האדם להתרכז בכאן ועכשיו של הפעולה או החוויה של ההווה.
שמואל בורשטין

ביוגרפיה

נולד בשנת תר"כ (1860) לאסתר ולרב שמחה כהנא רבה של פרומפיל, מחוז פודולוסק. בערך בשנת 1887 התמנה כרבה של שאטאבה, תפקיד בו כיהן כשלושים שנה עד פטירתו.
חיבר סדרת ספרי הלכה על סדר הספר הפופולרי קיצור שולחן ערוך של הרב שלמה גאנצפריד. סדרה זו זכתה להסכמותיהם של גדולי הפוסקים בדור, כמו המהרש"ם מברז'אן, רבי חיים חזקיהו מדיני מחבר "שדי חמד", ואחרים.
לאחר פטירתו בשנת תרע"ז (1917), התמנה תחתיו לרבנות שטובה, בנו בן ה-15, רבי מאיר בורשטין (תרס"ב-תשל"ט) מחבר "חלקת מאיר".
סכין יפנית

סכין יפנית היא סכין בעלת להב דק שניתן להחלפה. כל להב מחולק למספר חלקים לאורכו וניתן לשבור אחד או יותר מהם כאשר הראשון כבר אינו חד כדי לעבור ולהשתמש בשני.
עיצוב הסכין הוצג לראשונה בשנת 1956 על ידי חברת "אולפה" היפנית, ומכאן גם מקור הכינוי בישראל (באנגלית הסכין קרויה Olfa cutter). הרעיון לסכין נולד אצל שני אחים יפנים שעבדו בתעשיית הדפוס ונזקקו לסכין לחיתוך נייר. הם נזכרו בסיפורים אודות שימוש שנעשה בעבר ביפן בשבר זכוכית לחיתוך נייר, תוך כדי שבירתו מחדש בעת שקהה ובשבירת טבלאות השוקולד שהגישו להם חיילי צבא ארצות הברית לאחר כיבוש יפן במלחמת העולם השנייה, ושילבו את שני הרעיונות לכדי סכין חיתוך חדש.
הסכינים והלהבים מיוצרים כיום על ידי יצרנים רבים בעולם, בשני גדלים סטנדרטיים: 9 ו-18 מילימטר.
מסכת מועד קטן

מַסֶּכֶת מוֹעֵד קָטָן היא מסכת במשנה ובתלמוד העוסקת בדיני חול המועד ובדיני אבלות. דיני האבלות שבה הם מהדברים הבודדים המותרים ללימוד בתשעה באב. 
על מנת להבדיל את המסכת מכלל סדר מועד, נקראה המסכת "מועד קטן", כיוון שרובה עוסק בחולו של מועד. רוב הראשונים והגאונים קוראים לה מסכת משקין על פי המילה הראשונה של המסכת. 
בתלמוד בבלי יש למסכת זו 29 דפים.

מיקומה של המסכת בסדר מועד

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, המסכת היא מסכת האחת עשרה בסדר מועד שבמשנה ובתלמוד. וכך הוא מקומה על פי סדר התלמוד הבבלי שבידינו. הרמב"ם מציין כי רבי "סידר אחר מגילה מועד קטן, מפני שיש בינו ובין ימי פורים הצטרפות, שבשניהם אסור התענית וההספד".
לעומת זאת מדברי רש"י ותוספות בסוף המסכת נראה שיש להם סדר אחר בסידור המסכתות ומסכת זו היא אחרונה בסדר מועד, ולאחריה באה מסכת יבמות שהיא הראשונה מסדר נשים. וכך הוא מקומה בתלמוד הירושלמי שבידינו.

פירוש רש"י

פירוש רש"י המודפס על המסכת איננו מרש"י, אלא מורכב ברובו הגדול מפירוש רגמ"ה, ורק פחות מעשרים אחוז ממנו נלקחו מפירוש רש"י. בעל דקדוקי סופרים כבר שיער כי הפירוש המודפס על הדף הוא מרבנו גרשום מאור הגולה, ובמקומות בהם לא פירש, הוסיפו המדפיסים מפירושו של רש"י. פירוש רש"י למסכת פורסם על ידי אפרים קופפר (בשנת תשכ"א) מתוך כתב יד שנמצא בספריית האסקוריאל בספרד (ודפים בודדים מתלמוד בבלי מועד קטן עם פירוש רש"י דפוס ראשון שבספרד (ואדי אלחאגרא, ה'רמ"ב)). ועם הוספות (על פי השוואה להכתב יד, ודפים נוספים מדפוס ספרד שהגיעו לידינו בינתיים, ועין יעקב דפוס ראשון (פיזרו, רע"ו), ועל פי השוואה לחיבורי הראשונים (ובראשם הנלקט מרש"י על הרי"ף) והאחרונים המעתיקים מפירוש רש"י) על ידי יוסף יצחק קעלער (בשנת תשס"ז), והפירוש הזה מיוחס לרש"י (על פי השוואת נוסח הכתב יד לנוסח דפוס ספרד והעתקות הראשונים וראשוני האחרונים שהשתמשו בפירוש רש"י שבכתבי יד או דפוס ספרד (רבינו עובדי' ברטנורא, ר' אייזיק שטיין בביאורו על הסמ"ג, רבינו יעקב בן חביב בעין יעקב (דפוס ראשון), ורבינו שלמה שירליאו (מפרש הירושלמי)]. פירוש רש"י המודפס סביב פסקי הרי"ף (בסוף המסכת), נאמן כמעט לחלוטין לפירוש רש"י האמיתי (שבכתב יד אסקוריאל), והוא משמש כעד נוסח נוסף. אמנם, ברוב המסכתות פירוש רש"י להלכות הרי"ף איננו אלא עיבוד דברי רש"י, ואין הוא נאמן למקור, אולם במסכתות מועד קטן וסוכה מדובר בהעתקה מדויקת על פי רוב של פירוש רש"י לתלמוד.

התוספות

פירוש התוספות על המסכת הוא מרבנו שמואל בן רבנו אלחנן נכדו של ר"י הזקן (ובדף ב ע"ב ד"ה קא מרפויי נלקח מפירוש רשב"ם שנעתק על ידי האור זרוע בהלכות שבת מלאכת חורש).
חיבור נוסף על המסכת הוא שיטה לתלמיד רבנו יחיאל מפריז המיוחס ככל הנראה לרבנו ידידיה בן ישראל מנירנבורג, תלמיד חבר של המהר"ם מרוטנבורג.

נימוקי יוסף

החיבור המודפס סביב הרי"ף בכותרת פירוש רבינו נסים (=הר"ן) איננו פירוש הר"ן אלא החיבור נימוקי יוסף מרבינו יוסף ן' חביבא. וכבר עמדו על כך מדפיסי ש"ס וילנא וציינו את שני המחברים, בצורה הבאה: (רבנו ניסים) [נמוקי יוסף].
הלהקה הצבאית הארצית

הלהקה הצבאית הארצית (נקראה גם: הלהקה הצבאית המרכזית) הייתה להקה צבאית שפעלה בזמן מלחמת העצמאות.

היסטוריה

הלהקה נוסדה באפריל 1948 על ידי המחת"ר (מחלקת התרבות של צה"ל), כשהמטרה הייתה לאחד את כל הלהקות וצוותי הבידור שפעלו באותה עת בנפרד ללהקה אחת מרכזית, על מנת שהמחת"ר יוכל לשלוט עליה ולנתבה בהתאם לצורך. לצורך כך איחדו שלושה גופים: להקת הצ'יזבטרון של הפלמ"ח שקמה שלושה חודשים קודם לכן, להקת "המשמרת הצעירה" של מפא"י ובוגרי בית הספר הדרמטי של הבימה.
לאחר פרישת הבמאי יוסף מילוא תוך כדי ההכנות לתוכנית הראשונה, התמנו חברי הלהקה שרגא פרידמן לבמאי ושמוליק סגל למנהל הארגוני. איתם הופיעו גם שושנה רביד, מישה אשרוב, ישראל בקר, רות גלר, שלמה בר שביט ובתחילה גם חברי הצ'יזבטרון נעמי פולני ושייקה אופיר ועוד.
במאי 1948 החל מופע הבכורה של הלהקה ("תוכנית א'"), שהורכבה מקטעים מוכרים אותם קיבצו שחקני הלהקה, והם החלו להופיע בהצלחה רבה בקרב החיילים הלוחמים ברחבי הארץ. לאחר כחודשיים וכ-80 הופעות הלהקה התפצלה. חברי הצ'יזבטרון עזבו אותה והקימו מחדש את להקתם, ואילו חברי "המשמרת הצעירה" הקימו במטה חזית המרכז את להקת איילון. מי שנותר הם צעירי "הבימה" שאליהם הצטרפו אמנים נוספים.
תוכניתה השנייה של הלהקה, בבימויה של פאני לוביץ' נקראה "אין ספק". בתוכנית זו בוצע לראשונה השיר "דודו" של חיים חפר שהפך לשיר זיכרון ידוע. הלהקה התפצלה בהופעותיה לשתי חוליות שפעלו בעיקר בנפרד, אך גם התאחדו בחלק מההופעות. חולייה ב' העלתה את התוכנית "השיירה העליזה" שהצליחה מאוד.
במרץ 1949 העלתה הלהקה הצגה בשם "ארבעה שיצאו" שעסקה בעולים חדשים שמגיעים לישראל. ההצגה נחלה כישלון והובילה, יחד עם עזיבת כמה משחקני "הבימה" לטובת ההצגה "בערבות הנגב", להתפרקותה של הלהקה הארצית.
אולכסנדר אלייב

קריירה

אלייב גדל במחלקת הנוער של הקבוצה הרוסית ספרטק מוסקבה, ובשנת 1999, עבר מסיבות כלכליות למחלקת הנוער של הקבוצה האוקראינית דינמו קייב. בגיל 16 הושאל לקבוצת בוריספן בוריספול מהליגה האוקראינית השנייה וכעבור שנה חזר לדינמו קייב. הוא שיחק תחילה במסגרת קבוצת המילואים של דינמו ובהמשך עלה להרכב הקבוע של הקבוצה, אך שותף רק במשחקים מעטים של הקבוצה ואף הושאל למשך עונה אחת לקבוצת מטאלורג זפורוז'יה. בשנת 2010 החליט אלייב לעזוב את דינמו קייב.
הוא חתם חוזה לעונה אחת בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה מהליגה הרוסית. בתום עונת 2010\2011 חזר לדינמו קייב וחתם על חוזה חדש לשלוש שנים. התקופה השנייה שלו בדינמו התאפיינה שוב בעיקר בישיבה על ספסל. בשנת 2012 הושאל אלייב לחצי עונה לקבוצת דניפרו. בינואר 2014 נמכר כרטיס השחקן של אלייב לקבוצת אנז'י מחצ'קלה הרוסית. אלייב שיחק בשורות אנז'י במשך שנה אחת, היה בין אלו שהצליחו להוביל את הקבוצה עד להגעה לשלב שמינית הגמר בליגה האירופית.
בהמשך שיחק אלייב בקבוצות חובבים. בשנת 2016 חתם על חוזה לשנה בקבוצה הקזחית טאראז, אך עזב אותה כעבור כחצי שנה. בשנת 2018 פרש אלייב ממשחק פעיל.

נבחרת

אלייב שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. בנובמבר 2001 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר 8 משחרים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה.
מנבחרת הנוער המשיך אלייב לנבחרת הצעירה ובשורותיה שיחק 30 משחקים והבקיע 8 שערים. נכון ל-2019, אלייב הוא שיאן ההופעות של הנבחרת הצעירה. בשנת 2006 היה בסגל הנבחרת באליפות אירופה לנבחרות צעירות. בתחרות זו זכה עם הנבחרת במקום השני.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה שיחק אלייב בשנים 2010–2012. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק מול בלארוס במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. אלייב היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012. הוא השתתף באחד מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות. היה גם זה משחקו האחרון במדי הנבחרת.
נמל התעופה הבינלאומי דובאי

היסטוריה

ביולי 1937 החלה חברת התעופה הבריטית אימפיריאל איירווייז בטיסות לשדה התעופה. בפברואר 1938 היו לחברה ארבע טיסות בשבוע מלונדון לנמל, באותה התקופה המסלול היה מחול דחוס.
בשנת 1940 החלה חברת התעופה British Overseas Airways Corporation לעצור לחניית ביניים בנמל, בטיסותיה לסידני.
בניית נמל התעופה החלה בשנת 1959 הוא נפתח בשנת 1963 ולו מסלול אספלט באורך של 2,804 מטר מצויד במערכת נחיתת מכשירים, במחצית השנייה של שנות השישים הורחב הטרמינל משמעותית.
בשנות השבעים הורחב המסלול ל-3,810 מטר כדי שיוכל לקלוט את מטוסי הבואינג 747 וקונקורד.
עד שנות השמונים היה הנמל נקודת עצירה חשובה לחברות תעופה רבות בטיסות בין אסיה לאירופה. השימוש בנמל לעצירות תדלוק פסק עם כניסתם לשירות של מטוסים לטיסות ארוכות טווח. 
טרמינל 2 נפתח בשנת 1998. בנייתו של טרמינל 3 החלה בשנת 2004 בעלות של 4,550,000,000 דולר. הבנייה, שהייתה אמורה להסתיים בשנת 2006, הסתיימה בסופו של דבר במאי 2008. 
לקראת כניסתו לשירות של מטוס האיירבוס A380, הורחב הנמל בסכום של 230,000,000 דולר כדי שיוכל להתמודד עם מטוסים רבים מדגם זה (חברת אמירטס לבדה הזמינה 140 מטוסים).

חברות תעופה ויעדים

בנמל פועלות 140 חברות תעופה הטסות ל-270 יעדים באירופה, אוקיאניה, אסיה, אפריקה, צפון ודרום אמריקה.
הנמל משמש כבסיסן של מספר חברות תעופה: אמירטס, אמירטס סקיי קרגו, ופליי דובאי. וכבסיסם המשני של פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס, אייר בלו (Airblue), ואייר אינדיה.
אלדד לידור

ביוגרפיה

נולד בשם אלדד לדרמן ברמת גן. ב-1977 סיים את לימודיו במגמה לקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה בירושלים, משם המשיך ללימודים בפריז - השתלמות במוזיקה קונקרטית. ב-1979 התחיל לעבוד כמוזיקאי במחלקת הדרמה של קול ישראל ותוך כך היה אחראי על מוזיקה מקורית ועיצוב הסאונד בתסכיתים.
בשנת 1986 פתח לידור את אולפני קיו סאונד, שבהם נתן שירותי הפקות מוזיקה ופוסט פרודקשן לסרטים.
בשנת 2001 זכה לידור בפרס מאיר מרגלית על המוזיקה להצגה "נשיקת אשת העכביש".
בשנת 2005 החל לידור ללמד בסמינר הקיבוצים. הוא מלמד במאים קורס בשם עיצוב מוזיקה. בעבר לימד גם בחוג תיאטרון.
בשנת 2012 קיבל מלגת השתלמות בת חצי שנה ב"סיטה" לאמנויות בפריז.

סרטים

הלחין בין היתר מוזיקה לסרטים הבאים: אש צולבת, חברות הכי טובות, יומני נחמני, חילמי שושן מת מעצמו, הנעלם, אישה באפור, 7 ימים באלול, צה"ל שנות החמישים, הצוללת דקר נמצאת כאן, מבצע שלמה, חיילים ללא גבולות (זוכה פסטיבל סרטי תעודה איטליה). קמפיין, אני היא אתה שאינך, אמיל חביבי, חרדת הבמאי.

חיים אישיים

לידור מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים.
חטיפת מטוס קיש אייר

חטיפת מטוס קיש אייר הייתה אירוע שהתרחש ב-19 בספטמבר 1995, שבמהלכו נחטף מטוס בואינג 707 של חברת התעופה האיראנית סאהא אייר, שהיה בטיסת שכר של חברת התעופה קיש אייר.
על המטוס היו 174 נוסעים ואנשי צוות, והוא הוביל נוסעים מטהרן לאי כיש שבמפרץ הפרסי. במהלך הטיסה חטף את המטוס אחד הדיילים, רזא ג'ברי (Reza Jabari).
ג'ברי ניסה להטיס את המטוס לאירופה, אך במטוס לא היה די דלק לשם כך. הוא ביקש רשות לנחיתה מערב הסעודית וירדן אך הם סירבו לאפשר לו לנחות. 
ג'ברי פנה לישראל וביקש לנחות בנתב"ג. תחילה נענה בשלילה, אולם לאחר מכן הופנה לנמל התעופה עובדה.
ראש הממשלה יצחק רבין טען לאחר מכן שנמסר לו שלא נותר דלק רב במטוס, ושהוא לא היה מוכן להיות שותף או לשאת באחריות להתרסקות של מטוס מלא בנוסעים.
במהלך שהותם של נוסעי המטוס בארץ פגשה אותם אמו של החייל החטוף רון ארד. הנוסעים שוחררו לאחר שהייה של 24 שעות בישראל.
רזא ג'ברי נעצר, נשפט על עבירה של שוד אווירי, נידון לשמונה שנות מאסר, ומתוכן ריצה בפועל ארבע וחצי שנים. 
בשנת 2006 טען אתר חדשות איראני כי הוא נתפס בגבול טורקיה איראן לאחר שנשלח לשם על ידי המוסד, אך לא כך היה.
ג'ברי התגייר בשנת 2008 ונכון ל-2019 הוא מתגורר באילת.
N

היסטוריה

מקורה של האות באות היוונית נו, שמקורה באות הפיניקית "נ" אשר ייצגה את הצליל "נ" ואת המילה "נחש".
פרסביטריאניזם

שורשי הכנסייה

המונח "פרסביטריאניזם" מקורו בתואר הכבוד היווני "פרסביטרוס" (presbýteros, πρεσβύτερος), "זקן", המבוסס על רעיון מן הברית החדשה. הגישה הפרסביטריאנית בנצרות תוארה לראשונה בפרוטרוט על ידי הרפורמיסט בן המאה ה-16 מרטין ברוסר משטרסבורג, אשר האמין כי הכנסייה הנוצרית הקדומה יישמה את עקרונות ההנהגה הפרסביטריאנית. יישום מודרני של עקרונות הפרסביטריאניזם נמצא בכנסיית ז'נבה תחת הנהגתו של ז'אן קלווין בשנת 1541.
הכנסיות המונחות על ידי גישה זו מכונות בדרך כלל "רפורמיות".