וינצ'סטר (עיר)

התקופה הפרהיסטורית והרומאית

ההתיישבות באזור וינצ'סטר התחילה כבר בתקופה הפרהיסטורית, מאוחר יותר, בתקופת עידן הברזל המאוחרת, העיר הפכה לאופידום. אחרי שבריטניה נכבשה על ידי רומא, העיר נהייתה עיר הבירה של השבט המקומי, הידועים בתור הבלג'ים, עם גרמני-גאלי שחי בצפון גאליה על גדות נהר הריין שכבש חלקים נרחבים מדרום בריטניה.
העיר הייתה ידועה בשם ונטה בלגרום (Venta Belgarum), מה שאולי אומר "שוק" (Market) או "מקום המפגש של הבלג'ים". בתחילת המאה השלישית נבנו חומות אבן סביב וינצ'סטר.
בתקופה זו העיר השתרעה על שטח של 144 דונם, מה שהפך אותה לעיר החמישית בגודלה מבחינת שטח בבריטניה הרומאית.

התקופה האנגלו-סקסונית

בשנת 686 הוחלפה וינצ'סטר כעיר הבירה של מחוז וסקס בכפר דורצ'סטר על התמזה (דה פקטו). הקדוש סויטהאן היה הבישוף של וינצ'סטר באמצע המאה התשיעית. הוא פוטר על ידי הדנים בשנת 860.
תוכנית הרחובות הסקסוניים שנקבעה על ידי אלפרד הגדול עדיין ניכרת: מערכת רחובות בצורת צלב, שמתאים לסטנדרטי בניית העיירות של היום.
העיר הייתה חלק מסדרה של ביצורים לאורך החוף הדרומי, שנבנו על ידי אלפרד הגדול להגן על הממלכה. חומות העיר מימי הביניים, שנבנו על החומות הרומיות העתיקות, נראות במקומות.
רק חלק אחד מהחומה הרומית המקורית נשמר. ארבעה שערים הוצבו בצפון, דרום, מזרח ומערב.
וינצ'סטר נשארה עיר הבירה של וסקס, ולאחר מכן של כל אנגליה, עד שקצת אחרי הכיבוש הנורמני על אנגליה, תואר הבירה נלקח מווינצ'סטר וניתן לעיר לונדון, שלימים הפכה לבירתה של כל הממלכה המאוחדת.
ספר יום הדין נערך בשלהי שלטונו של ויליאם הכובש, אך לא כיסה את העיר עצמה.

ימי הביניים וזמנים מאוחרים יותר

בשנת 1141 פרצה בעיר שרפה קשה. אולם, ויליאם בישוף וינצ'סטר (1320-1404), שיחק תפקיד חשוב בשיקומה של העיר.
כבישוף של וינצ'סטר הוא היה אחראי לחלק גדול מהמבנה הנוכחי של קתדרלת וינצ'סטר, והוא ייסד את בית הספר שידוע בשמו- הקולג' של וינצ'סטר. בימי הביניים, העיר הייתה מרכז חשוב של סחר הצמר, לפני שהתחום נכנס לירידה איטית.
פעמון העוצר במגדל הפעמון עדיין נשמע ב-20:00 כל ערב. העוצר היה הזמן לכבות את כל מנורות הבית עד הבוקר.
צומת העיר (הבטרקרוס של העיר) נבנתה במאה ה-15, וכוללת 12 פסלים של מריה הקדושה, ביחד עם קדושים אחרים בנצרות ואישים היסטוריים אחרים. כמה פסלים הוספו לאורך ההיסטוריה של המבנה.
בשנת 1770, תומאס דומר רכש את הבטרקרוס מאיגוד וינצ'סטר, מתוך כוונה להקים אותו מחדש בפארק קרנברי. כאשר פועליו של דומר הגיעו כדי לפרק את הבטרקרוס, אנשי העיר מנעו מהם מלעשות זאת, כש-"ארגנו מהומות במקום" על פי אנשיו של דומר.
הבטרקרוס עצמו שוחזר על ידי ג.ג. סקוט בשנת 1865, ועדיין עומד ברחוב הראשי. עכשיו הוא מונומנט רשום.
הסופרת ג'יין אוסטן מתה בוינצ'סטר ב-18 ביולי 1817 ונקברה בקתדרלה. המשורר הרומנטי ג'ון קיטס נשאר לגור בוינצ'סטר מאמצע אוגוסט ועד אוקטובר 1819.
קיטס כתב בוינצ'סטר את "Isabella", "St. Agnes' Eve", "To Autumn" ו-"Lamia". חלקים של "היפריון" והטרגדיה הפיוטית "אוטו הגדול" נכתבו גם הם בוינצ'סטר.

ממשל

וינצ'סטר מיוצגת בבית הנבחרים על ידי סטיב בריין ממפלגת השמרנים. בבחירות הכלליות של 2010 ניצח בריין את מרטין טוד ממפלגת הליבור ב-5.4% יותר קולות בלבד.

טירת וולוסי

טירת וולוסי הייתה ארמונו של הבישוף הנורמני משנת 1110, אבל עמד באתר מבנה מהתקופה האנגלוסקסית הקודמת יותר. הארמון שופר על ידי הנרי דה בלואה בזמן שלטון האנרכיה של אחיו סטפן, מלך אנגליה. הטירה הייתה תחת מצור במשך כמה ימים. במאה ה-16, המלכה מארי טיודור ופיליפ השני, מלך ספרד שהו בטירה לפני חתונתם בקתדרלת וינצ'סטר. הטירה הרוסה כעת לחלוטין, אך מתוחזקת על ידי רשות המורשת האנגלית. הקפלה של הטירה שולבה בארמון חדש שנבנה ב-1680.

בית החולים סנט קרוס

בית החולים הוקם על ידי הנרי דה בלואה בשנת 1130. הוא התחיל לפעול במאה ה-14 ועדיין פעיל. בית החולים נמצא בדרך הצליינית העתיקה לקנטרברי.

מבנים אחרים

מבנים היסטוריים אחרים בוינצ'סטר הם: בניין העירייה שנבנה בשנת 1871 בסגנון גותי, בית החולים המלכותי של המפשייר שעוצב על ידי ויליאם בטרפילד וטחנת המים של וינצ'סטר שהונעה באמצעות נהר איצ'ן. הטחנה נהרסה ושוחזרה בשנת 2004, וכעת היא שייכת לקרן הלאומית.
על אף שוינצ'סטר נשארה ללא פגע אחרי הבליץ במלחמת העולם השנייה, כשלושים אחוזים מהעיר העתיקה נהרסו כדי לפנות מקום לבניינים מתאימים יותר לדרישות משרד מודרניות. מאז סוף שנת 1980 העיר ראתה החלפה הדרגתית של מבנים ברוטליים לאחר המלחמה למבנים מודרניים יותר.