google/wiki40b huggingface dataset:
מינוטאורוס

המִינוֹטַאוּרוס (וכן המינטאור; ביוונית: Μῑνώταυρος) הוא מפלצת מן המיתולוגיה היוונית המתוארת כיצור כלאיים שחציו אדם וחציו שור. הוא שכן בלבירינת - מבוך נרחב ומשוכלל שנבנה עבור מינוס, מלך כרתים על ידי הממציא דדלוס, במטרה לכלוא את המפלצת. מִנְחה של שבעה עלמים ועלמות תשלח למינוטאורוס כל תשע שנים (או לפי גרסה אחרת, כל שנה) בצו המלך מינוס. המינוטאורוס הומת, בסופו של דבר, על ידי הגיבור היווני תסאוס.

המיתוס

לפני שמינוֹס היה למלך כרתים, הוא התפלל לאל פוסידון, וביקש סימן שיאשש שהוא זה שצריך לקבל את כס המלכות, ולא אחיו. בתמורה, הוא הבטיח להקריב לפוסידון את היצור שייצא מהים. פוסידון שלח לו פר לבן ויפהפה, אך מינוס, שרחמיו נכמרו על היצור המופלא, הקריב במקומו שור רגיל. פוסידון, נזעם מהפרת ההבטחה, גרם לפסיפאה אשתו של מינוס להזדווג עם הפר, וכתוצאה מכך נולד המינוטאורוס - יצור כלאיים של שור ואדם. זהו מקור המלה מינוטאורוס, שפירושה ביוונית: השור של מינוס.
המינוטאור היה יצור אכזר ופראי שהטיל את חיתתו על תושבי כרתים, ולכן מינוס, בעצתו של האורקל מדלפי, כלא אותו בלבירינת. 
באותה תקופה הכריז מינוס מלחמה על אתונה, כיוון שרצה לנקום באתונאים שרצחו את בנו. אתונה נוצחה במלחמה, וכעונש, נדרשה לשלוח, מדי תקופה קבועה, שבעה נערים ושבע נערות אל תוך הלבירינת, כדי שיהיו טרף עבור המינוטאורוס. בהמשך, תסאוס, בנו של מלך אתונה, התנדב להישלח אל תוך המבוך, במטרה לשים קץ ליצור ולהורגו. למרבה מזלו של תסאוס, לפני שהוא נשלח ללבירינת, אריאדנה, בתו של המלך מינוס, התאהבה בו וגמרה אומר לסייע לו להשמיד את המינוטאורוס. היא העניקה לו פקעת חוטים, כדי שיוכל לשוב על עקבותיו ולצאת מן המבוך. תסאוס אכן הרג את המינוטאורוס, והוביל את שאר האתונאים החוצה מן הלבירינת. 
מינוס, בזעמו על תסאוס שהצליח לברוח מן הלבירינת, החליט להעניש את דדלוס על כשלונו בבניית הלבירינת כמקום ללא מוצא, וכלא אותו ואת בנו איקרוס במבוך. עם זאת, בזכות תושייתו וכושר המצאתו של דדלוס, הצליחו השניים למצוא את דרכם מחוץ למבוך וניסו לברוח מהאי בעזרת כנפיים שבנו לעצמם מנוצות ושעווה. במהלך מעוף הבריחה של השניים, ניתכה השעווה בכנפיים שנשאו את איקרוס. הן קרסו והוא נפל למותו לנגד עיניו של אביו ,דדלוס.
המיתוס אודות המינוטאורוס וקטילתו על ידי תסאוס נושא, ככל הנראה, הדים לשינויים חברתיים, תרבותיים ופוליטיים. לפי פרשנות אחת, המינוטאורוס טורף האדם הוא סמל לפולחן דתי שכלל קורבנות אדם, שהתקיים בתקופות ברבריות (בדומה לעבודת המולך שנפוצה בכנען ובסביבותיה), אך הריגתו על ידי תסאוס מסמלת את ביטולו של הפולחן הדתי הספציפי הזה, ומעבר לציוויליזציה מתקדמת יותר. לפי פרשנות אחרת, שמתמקדת בהיבט הפוליטי, המיתוס מתייחס לשחרורם של האתונאים, או של היוונים ככלל, מעולם של הכרתים. 
אזכור שכיח למינוטאורוס נמצא בספרי פנטסיה שם מוזכרים המינוטאורים בדרך כלל כעם (ולא בדמות יחיד) גס, חסר תרבות ובעל כבוד מפוקפק, אך כיצורים חזקים מאוד ולוחמים מסורים. דמויות של מינוטאורים מופיעות, בין היתר, במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים" ובסדרת הספרים "נרניה". בספר פרסי ג'קסון וגנב הברק המינטואור רדף אחרי פרסי עד שהגיע למחנה החצויים בפעם הראשונה.
דמויות מצוירות של מינוטאורים מופיעות ביצירות רבות של פבלו פיקאסו, בעיקר משנות ה-30 של המאה העשרים. מספר תמונות מציגות את המינוטאורוס כאנס וכרוצח, אך תמונות אחרות דווקא מציגות אותו כמאהב ולא כמפלצת.
בל הליקופטר

היסטוריה

החברה נוסדה ב-10 ביולי 1935, בשם "חברת בל כלי טיס" (בל איירקראפט) על ידי לורנס דייל בל  בבאפלו שבמדינת ניו יורק. החברה התמקדה בתכנון ובנית מטוסי קרב. מטוסי הקרב הראשונים שלה היו ה-XFM-1 Airacuda, מטוס קרב דו-מנועי שיועד לתקיפת מפציצים וה- P-39 Airacobra. ה-P-59 Airacomet (מטוס הקרב הסילוני האמריקאי הראשון) וה- P-63 Kingcobra (יוֹרשם של ה- P-39 וה- X-1) היו גם הם מוצרים של חברת בל.
בשנת 1941, שכרה בל לשורותיה את הממציא הכשרוני ארתור מ. יונג, כדי לרכוש לעצמה מומחיות בתחום מחקר ופיתוח מסוקים. צעד זה היווה את היסוד למה שבל קיוותה שיהיה בסיס כלכלי נרחב יותר לחברה, שלא הייתה תלויה בחוזי ממשל. בל-30 היה מסוקה הראשון של החברה בגודל-מלא (טס לראשונה ב-29 בדצמבר 1942). ה- בל-47 שפוּתח ממנו, היה למסוק הראשון בעולם שעבר בחינה והערכה על ידי רשות תעופה אזרחית, והפך להיות הצלחה אזרחית וצבאית.
טקסטרון רכשה את "בל ארוספייס" בשנת 1960. "בל ארוספייס" הייתה מורכבת משלוש מחלקות של "חברת בל כלי טיס", כולל את מחלקת המסוקים שלה, שהפכה להיות מחלקתה היחידה שעדיין יצרה כלי טיס בשלמותו. שמה של "מחלקת המסוקים" שונה ל- "חברת בל הליקופטר", ובתוך מספר שנים, עם הצלחתו של המסוק UH-1 במהלך מלחמת וייטנאם, ביססה עצמה החברה כמחלקתה הגדולה ביותר של טקסטרון. בינואר 1976, שינתה טקסטרון את שמה של החברה שוב, והפעם ל- "בל הליקופטר טקסטרון".

היום

לבל שיתוף פעולה צמוד עם "אגוסטה-ווסטלאנד" (AgustaWestland). השותפוּת עם אַגוּסטה החלה בהסכמי ייצור וטכנולוגיה (לייצור בל 47 ובל 206) ובתת-הסכם עם ווסטלאנד דרך אגוסטה (לייצור בל 47). כששתי
החברות הארופאיות התמזגו, נמשכה השותפות, למעט ייצור ה- AB139, הידוע עכשיו כ- AW139 ומיוצר בלעדית על ידי "אגוסטה-ווסטלאנד".
Purpose World Tour

ביקורות

דילן רופרט ממגזין בילבורד, שיבח את קולו של ביבר, הנשמע "חלק מאי פעם", וציין כי הופעת השיר "Company" הייתה "אחד הרגעים המרגשים ביותר בהופעה", ושיבח את החלק האקוסטי. מארק סנטיקר מאנטרטיינמנט ויקלי קרא להופעה "הופעה שמראה כי, מאחורי הצללים של הספק, ביבר חזר..." אנדרו מטסון ממגזין הרולינג סטון כתב ביקורת מאוד חיובית, ואמר כי "ההופעה הייתה עילוי ווקאליסטי, ויזואלי ומוזיקלי.." "ביבר שר בצורה אמיתית, ניגן בפסנתר, גיטרה אקוסטית, הדהים עם התופים, בצורה מדהימה, ורקד עם אפס טעויות."
גיחות הרעשה מעל קהיר במלחמת ההתשה

גיחות הרעשה מעל קהיר היו סדרה של גיחות של מטוסי קרב ישראליים שביצעו בומים על קוליים מעל קהיר כאמצעי לחץ נוסף על הציבור המצרי והשלטון המצרי במהלך מלחמת ההתשה. הגיחות גרמו לנזק למבנים בעיקר ברובעי היוקרה של קהיר ולזעם ותסכול של ההנהגה המצרית.
במהלך מלחמת ההתשה שאפה מצרים לשחוק את כוחות צה"ל ולהביא לנפגעים רבים ככל האפשר בעיקר באמצעות תקיפות ארטילריה לעבר קו בר לב ולעבר מטרות במערב סיני. בתגובה נהגה ישראל לתקוף כוחות מצריים בצידה המערבי של תעלת סואץ באמצעות הפצצות חיל האוויר ובפעולות קרקעיות. הימשכותה של המלחמה, והגידול במספר החיילים הנפגעים לצה"ל הביא להחרפת תגובותיו, שהחל לתקוף גם כוחות בעומק מצרים וכן מטרות תשתית אזרחית ומטרות כלכליות. התקיפות בוצעו בין היתר באמצעות כוחות חי"ר מוסק. חלק מההתקפות העמוקות הביאו לרגיעה בחזית למשך מספר שבועות או חודשים מאחר שדרשו מהמצרים הקצאת משאבים לשמירה על עורפם באמצעות כוחות שמירה על מתקנים שנקראו המיליציות העממיות.
ב-17 ביוני 1969 במהלך גיחת צילום של שדות תעופה צבאיים בסביבת קהיר ושל הכור הגרעיני באינשאס של שני זוגות מטוסי מיראז' 3 מטייסת 119, הגביר אחד המטוסים מהירותו כדי לחבור לבן זוגו ובטעות עבר את מהירות הקול כשהוא בגובה נמוך של 800 רגל מעל לשכונותיה של קהיר. הבום העל קולי שנוצר גרם להרס, ניפץ זגוגיות בשכונת היוקרה הליופוליס שבה ארמון הנשיא ובמפקדת ההגנה האווירית המצרית. אמצעי התקשורת בעולם דיווחו על ההרעשה הישראלית בקהיר והביכו את ההנהגה המצרית.
נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר זעם על ביצוע הבום העל קולי מעל בירת מצרים ולאחר דיון עם המפקדי הצבא, הדיח את מפקד חיל האוויר מוסטאפה שאלבי אל חינאווי שהספיק לכהן כשמונה חודשים בלבד ומינה במקומו את עלי מוסטפא בגדאדי. כן הדיח את מפקדים נוספים ובהם מפקד ההגנה האווירית חסאן כאמל והעניש אחרים.
מפקד חיל האוויר הישראלי, מוטי הוד ביקש לברר את נסיבות המקרה וראה בו כאמצעי נוסף להפעלת לחץ על המצרים. כתוצאה מכך, בהמשך המלחמה הזניקה ישראל מטוסי קרב לביצוע בומים על קוליים מעל שכונות היוקרה של קהיר. במטרה להגביר את עוצמת הפיצוץ והנזק למבנים, בוצעו הבומים במטוסי הפנטום שהיו גדולים יותר מהמיראז'ים ולכן גרמו להדף חזק יותר וביצעו פס נזק לאורך העיר. אחת הגיחות המשפיעות בוצעה ב-4 באוקטובר 1969, שבו טסו זוג מטוסי פנטום בין היתר מעל ארמון הנשיא ומעל כיכר תחריר כשהם מזעזעים את המבנים מנפצים שמשות וזורעים הרס רב.
גיחות ההרעשה היו גורם נוסף שהביא את נאצר לדרוש מבני בריתו הסובייטים לשלוח חיל משלוח להגנה על שמי ארצו.
מודל (סטטיסטיקה)

בסטטיסטיקה, מודל הוא תיאור מתמטי של תהליך הסתברותי שממנו התקבל מדגם, המגלם בתוכו אוסף של הנחות לגבי התהליך. במקרים רבים, המודל הסטטיסטי מייצג את התהליך שייצר את הנתונים במידה ניכרת של הפשטה.
המודל הסטטיסטי מורכב ממשפחה של התפלגויות הסתברות התואמות להנחות המגולמות בו, מתוך הנחה שלפחות חלק מההתפלגויות דומות מספיק להתפלגות שממנה נדגמו הנתונים. התפלגויות ההסתברות הכרוכות במודלים סטטיסטיים הן מה שמבדיל בין מודלים סטטיסטיים לבין מודלים מתמטיים אחרים, שאינם סטטיסטיים.
המודל הסטטיסטי מוגדר בדרך כלל על ידי משוואות מתמטיות שמעורב בהם משתנה מקרי אחד או יותר ואולי גם משתנים שאינם מקריים. מתוך כך אומרים לפעמים כי המודל הסטטיסטי הוא "ייצוג פורמלי של תאוריה"
מודל סטטיסטי עומד בבסיסה של כל בדיקת השערות וכל אמידה סטטיסטית. באופן כללי יותר, מודלים סטטיסטיים הם אחד מיסודותיה של ההסקה הסטטיסטית.

הגדרה

באופן פורמלי, מקובל להגדיר מודל כזוג הסדור , כאשר   הוא מרחב כל התצפיות האפשריות (או: מרחב הנתונים), ו- הוא אוסף התפלגויות הסתברות על . בהקשרים מסוימים, עשויים לוותר על הציון המפורש של , וקוראים מודל סטטיסטי לאוסף .
האינטואיציה מאחורי הגדרה זו היא כדלקמן: ההנחה היא שיש התפלגות הסתברות "אמיתית" המשויכת לתהליך זה, אשר יוצרת את הנתונים המתקבלים בו. מסמנים ב- קבוצה (של התפלגויות) אשר מכילה התפלגות שהיא קירוב מספיק טוב של ההתפלגות האמיתית.  לא חייבת בהכרח להכיל את ההתפלגות האמיתית, ובפועל היא מכילה אותה רק לעיתים נדירות. אכן, כפי שטענו ברנהם ואנדרסון, "מודל הוא הפשטה או קירוב של המציאות, ולכן איננו משקף את כלל המציאות" – ומכאן מגיעה גם האמרה: "כל המודלים שגויים".
לקבוצה  כמעט תמיד יש פרמטר סטטיסטי שמשמש לה כאינדקס: . הקבוצה  מגדירה את הפרמטרים האפשריים של המודל. בדרך כלל, דורשים מהפרמטריזציה של  שתהיה חד-חד-ערכית: כל זוג פרמטרים השונים זה מזה מהווים אינדקס להתפלגויות שונות. כלומר, בהכרח . במקרה כזה אומרים שהמודל ניתן לזיהוי.

מודל רגרסיה

מודל שמטרתו לזהות יחס בין קבוצת משתנים ("מסבירים") למשתנה אחר ("מוסבר") נקרא מודל רגרסיה. לרגרסיה צורות רבות, אבל הנפוצה והמפורסמת מביניהן היא רגרסיה ליניארית (ראו דוגמה לעיל), שמניחה שהמשתנה המוסבר הוא פונקציה ליניארית של המשתנים המסבירים.
פירמונט

גאוגרפיה

פירמונט מצוי שני ק"מ מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני, ומקיף את דרלינג הרבור, אחד המפרצים הבולטים במפרץ ג'קסון. פירמונט הוא נמל מסחר פעיל וחשוב, וכולל מזחים, מעגנים, מבדוקים יבשים, מפעלים וחנויות טקסטיל.

היסטוריה

בפירמונט נובע מעיין מים מינרלים צוננים, שדומה למעיין בד פירמונט הסמוך להנובר, גרמניה, על שמו הוא קרוי. ב-1864 נבנתה בפרוור הכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה באזור סידני. לאחר שהקהילה ששורתה שם גדלה מעבר לקיבולת הכנסייה, התפלגה הקהילה לשתיים וחלקה עבר לכנסייה סמוכה, באולטימו.
טרם ההתיישבות האירופאית, האבורג'ינים שישבו במקום קראו לו פיראמה. הכביש בקצהו של פירמונט עדיין נקרא בשם זה, לזכר ההתיישבות הילידית במקום. שטר הקניין הראשון על פירמונט הוענק ב-1795, והשטח חולק ונמכר בשנית ב-1799 בעבור גלון אחד של רום לקפטן ג'ון מקארת'ור. אזור פירמונט הוקצה למכרות אבן חול, מחצב ששימש כחומר בנייה למרבית הבתים סביב סידני במאה ה-19. ב-1900 גרו בפרוור כ-30,000 איש, אך במרוצת המאה ה-20 הוא הפך לאזור תעשייתי וכמות התושבים שבו הייתה נמוכה, עד שהגיעה לפחות מ-900 ב-1991; בתחילת המאה ה-21 חלה חזרה של תושבי העיר למגורים בפירמונט.

תרבות

בפירמונט נמצא הקזינו הגדול באזור סידני, סטאר סיטי קזינו, המשקיף על דרלינג הרבור. קזינו זה כולל שתי קומות משחקי הימורים, שמונה פאבים, שבע מסעדות ו-350 חדרי אירוח. כמו כן מצוי בפרוור שוק הדגים של סידני, בצדו של בלקוואטל ביי. שוק זה הוא הגדול מסוגו בסידני ומושך קהל מקומי וקהל תיירים, ולטובת תעבורת הנוסעים הרבה נבנתה תחנת רכבת קלה הקרויה על שמו בסמוך.
אסבל קיפרופ

ביוגרפיה

קיפרופ נולד במערב קניה, אביו היה אתלט שייצג את קניה בריצות למרחקים בינוניים. ב-2007 זכה במדליית זהב בריצת 8 ק"מ בקטגוריית נוער, באליפות העולם במירוצי שדה שהתקיימה במומבסה. באותה שנה סיים במקום הרביעי בריצת 1500 מטר, באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה באוסקה, בתוצאה של 3:35.24 דקות. 
ב-2008 סיים במקום הרביעי בריצת 1500 מטר באליפות אפריקה באתלטיקה וזכה במדליית ארד בריצת 800 מטר. בתחרויות ליגת הזהב באותה שנה זכה במקום הראשון ברומא ובמקום השני בפריז בריצת 1500 מטר. הוא ייצג את קניה באולימפיאדת בייג'ינג וסיים שני אחרי רשיד רמזי בתוצאה של 3:33.11 דקות. בעקבות הרשעתו של רמזי בשימוש בסמים במהלך התחרות, נשללה ממנו המדליה והוענקה לקיפרופ בנובמבר 2009. 
האליפות העולם באתלטיקה 2009 סיים קיפרופ במקום הרביעי בריצת 1500 מטר ולא העפיל לגמר בריצת 800 מטר. בתחרויות ליגת הזהב ב-2009 ניצח בריצת 1500 מטר ברומא וסיים שלישי בציריך. 
ב-2010 זכה במדליית זהב באליפות אפריקה בניירובי בריצת 1500 מטר, כשהוא קובע שיא אליפות חדש בתוצאה של 3:36.19 דקות. באותה שנה זכה בתחרות ליגת היהלום כשניצח בתחרויות ריצת המייל ו-1500 מטר ביוג'ין, באוסלו ובגייטסהד וסיים שני בשנגחאי. כמו כן סיים שני בתחרות ריצת 800 מטר ברומא. 
ב-2011 זכה באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בטגו בתוצאה של 3:35.69 דקות. בתחרויות ליגת היהלום ניצח בריצת 1500 מטר באוסלו וסיים שני בשנגחאי, פריז וסטוקהולם. בריצת 800 מטר זכה בדוחה. 
ב-2012 זכה בתחרויות ליגת היהלום ביוג'ין, אוסלו ומונקו (ריצות מייל ו-1500 מטר) וסיים שני בדוחה. בתחרות במונקו קבע בריצת 1500 מטר תוצאה של 3:28.88 דקות, שיא אישי שדירג אותו חמישי בכל הזמנים. באולימפיאדת לונדון סיים במקום ה-12 בלבד.
במסגרת ליגת היהלום שנערכה במונקו ב-19 ביולי 2013 קבע קיפרופ בריצת 1500 מטר, שיא אישי חדש של 3:27:72 דקות.
באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה ב-2013 במוסקבה זכה קיפרופ במדליית זהב בריצת 1500 מטר, בתוצאה של 3:36.28 דקות, לפני מתיו צנטרוביץ' מארצות הברית (3:36.78 דקות) ויוהאן קרוניה מדרום אפריקה (3:36.83 דקות)
בתחרות ליגת היהלום במונקו ביולי 2015 ניצח בריצת 1500 מטר ושיפר את שיאו האישי ל 3:26.69 דקות. הוא מדורג במקום השלישי בכל הזמנים ריצה זו.
באליפות העולם ב-2015 שהתקיימה בבייג'ינג זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בפעם השלישית ברציפות בתוצאה של 3.34.40 דקות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים במקום השישי בתוצאה של 3:50.87 דקות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 לא הצליח לשמור על תוארו וסיים במקום התשיעי בתוצאה של 3:37.24 דקות.

אמרוץ

אסבל קיפרופ נודע כמי שנלחם בשימוש בחומרים ממריצים באתלטיקה, ואף דרש להחמיר את העונשים למי שנתפס. 
בנובמבר 2017 נמצא שהשתמש ב-EPO לשיפור הביצועים. לטענתו, הבודקים ביקשו ממנו כסף, ומפני שהוא לא נתן להם מספיק, הם החליטו "להעניש" אותו ולפגוע בדגימות שמסר. בנוסף, הוא טוען כי אין סיבה שסם מסוג זה ימצא בגופו בחודש נובמבר, מפני שסם זה לא עוזר לטווח הארוך, אלא רק לזמן קצר, ואין סיבה שישתמש בו בתקופה הזו בשנה, בה אין תחרויות. באפריל 2019 החליטה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית להשעותו לארבע שנים, כשכל התוצאות שהשיג מ-27 בנובמבר 2017 ועד לתאריך ההשעיה בוטלו.
מריצה

מריצה היא עגלה בעלת גלגל אחד המונעת על ידי אדם ומשמשת לנשיאת משאות למרחקים קצרים. לבד מהגלגל, למריצה יש שתי ידיות אחיזה, שתי רגליות ומשטח נשיאת משאות קעור. כאשר אדם מתחיל להניע אותה, הוא מרים את ידיות האחיזה ומנתק את המגע בין הרגליות לבין הקרקע, כך שחלק ממשקל המריצה נתמך על ידי גופו וחלק על ידי הגלגל.
המריצה היא מנוף מהסוג השני כיוון שהגלגל הוא נקודת המשען והמשא מועמס בין נקודת הפעלת הכוח (ידית האחיזה) לנקודת המשען.  
מקובל להשתמש במריצות כדי לשאת עפר בעת עבודת הגינה וכדי לשאת חומרי בניין אבקתיים (חול, מלט וכדומה) וחצץ בתוך אתרי בניה.

יש המשערים כי המריצה הייתה ידועה ליוונים כבר במאה הרביעית לפני הספירה אך התיעוד הודאי הראשון של שימוש במריצה הוא מתקופת שושלת האן בסין: ציור קבר שתוארך לסביבות שנת 150 לפני הספירה מראה מריצה בעלת גלגל אחד להעברת משא.
איזומר

טאוטומרים

טאוטומרים (Tautomers) הם איזומרים מבניים הנבדלים זה מזה במיקומו של אטום מימן בודד. טאוטומרים נמצאים בדרך-כלל בשיווי משקל כימי בין שתי צורות מרחביות; המעבר בין שתי הצורות המרחביות נקרא טאוטומריה או טאוטומריזם.
אנולים נמצאים בטאוטומריה עם קטונים, תופעה הקרויה טאוטומריית קטו-אנול.

קונפיגורציה מוחלטת

לא ניתן לחזות את כיוון הסטת האור של אננטיומרים שונים לפי סדר הופעת האטומים בהם. נבחן, לדוגמה, את האננטיומר הימני של ברומוכלורופלואורומתאן (בתמונה). נניח שאננטיומר זה מסיט את האור עם כיוון השעון; אם משנים אחד ממתמיריו (למשל, נחליף את אטום המימן בקבוצת הידרוקסיל, OH), ייתכן שעתה תסיט המולקולה את האור כנגד כיוון השעון - זאת אף על פי שקונפיגורציית האטומים נותרה ללא שינוי.
לאור זאת המציאו הכימאים שיטה להגדרת הקונפיגורציה המוחלטת של אננטיומרים. הקונפיגורציה מגדירה את סדר המתמירים סביב אטום הפחמן האסימטרי, ואינה קשורה, כאמור, לכיוון הסטת האור המקוטב. אם המתמירים מסודרים סביב אטום הפחמן עם כיוון השעון (בהמשך תוסבר משמעות העניין), המולקולה מסומנת באות R (קיצור של Rectus, "ימין" בלטינית); אם המתמירים מסודרים כנגד כיוון השעון, המולקולה מסומנת באות S (קיצור של Sinister, "שמאל" בלטינית). אם במולקולה קיימים יותר מאטום פחמן אסימטרי אחד, מצוין S או R עבור כל אחד מהם, בתוספת ספרה המציינת את הפחמן הרלוונטי. לצד סימון הקונפיגורציה המוחלטת ניתן לציין גם את כיוון הסטת האור, זאת כזכור בעזרת מינוס או פלוס. לדוגמה: (2R,3S)-(+)ברומוכלורובוטאן. במולקולה זו 2 פחמנים אסימטריים – לאחד קונפיגורציה מוחלטת R (הפחמן השני בשרשרת) ולשני – S (הפחמן השלישי). המולקולה מסיטה את האור עם כיוון השעון.
סול פרלמוטר

קורות חיים

פרלמוטר נולד למשפחה יהודית בשמפיין בת חמש נפשות. אביו הוא הכימאי דניאל פרלמוטר, אמו הסוציולוגית פליס פרלמוטר. שתי אחיותיו הן שירה וטובה.
מוקצה מחמת חסרון כיס

בהלכות שבת, מוקצה מחמת חיסרון כיס, הוא אחד מסוגי המוקצה האוסרים בטלטול בשבת, ופירושו הוא חפץ שמחמת ערכו היקר האדם מייחד לו מקום מסוים, ואסרו חז"ל לטלטל חפץ זה בשבת וביום טוב.
מוקצה זה הוא החמור מבין סוגי המוקצה.

מקור האיסור

מוקצה מחמת חסרון כיס נזכר בתלמוד במסכת שבת. במשנה הובא בשם רבי יוסי שאמר שמותר לטלטל את כל הכלים בשבת מלבד מסר הגדול ויתד של מחרישה. והטעם מחמת שכלים אלו יקרים ואדם מקצה אותם ומייחד להם מקום.
בגמרא הוסיפו עוד סוגי כלים שנכללים במוקצה זה: רב נחמן הוסיף גם 'אוכלא דקצרי', לדעת רש"י הכוונה ל'נפה של נחושת' שהיו משתמשים בה הכובסים כדי לזלף מים על הבגדים, או שמניחים תחתיו מוגמר ובתוכו בגדים על מנת שיקבלו ריח.
אביי הוסיף עוד שלושה כלים - 'חרבא דאושכפי', 'סכינא דאשכבתא' ו'חצינא דנגרי', שגם הם מוקצים מחמת חסרון כיס. בפירוש מהותם של שלושה כלים אלו נחלקו הראשונים. לדעת רש"י מדובר בסוגי סכינים שונים המשמשים לרצענות וכדומה,. אך לדעת תוספות מדובר בסכין של שוחטים שמקפיד עליה שלא תיפגם,ובפירוש הרא"ש הוסיף גם סכין של מילה ואיזמל של ספרים וסכין של סופרים, מאחר שכל אותם הסכינים אדם מקפיד שלא ייעשה בהם שימוש אחר מלבד השימוש הרגיל שלו.

גדר המוקצה

במסכת שבת מכנה הגמרא את סיבת האיסור "דכיון דקפיד עלייהו מייחד להו מקום", ורש"י מפרש "דקפיד עלייהו" - האומן שלא יתלכלכו ושלא יתעקמו. מייחד להם מקום - מקצה להן בידיים. ומכאן ייתכן לפרש, שהקצאת מוקצה מחמת חיסרון כיס היא כאשר ההקצאה נעשית על ידי שמייחד מקום מיוחד לכלי היקר, אך ייתכן שהעיקר היא ההקפדה ולא יחוד המקום.
הסיבה לחומרה המיוחדת של מוקצה זה, הוא מפני שהקצאתו של הדבר משימוש האדם, נעשית מרצונו ודעתו של האדם, בכך שהקצה אותם ודחה אותם מלהשתמש בהם, בניגוד למוקצה מחמת איסור - שההקצאה נעשית בעל כורחו מחמת האיסור השתמשות, ובניגוד למוקצה מחמת גופו - שהוקצה מחמת שאינו ראוי לשימוש, אך גם לא הוקצה מלכתחילה על ידי האדם.

כלי שמלאכתו להיתר

באחרונים דנו האם מוקצה מחמת חסרון כיס הוא דווקא בדבר שעיקר מלאכתו הוא בדבר האסור בשבת, וכיון שהחפץ מיועד (מוקצה) למלאכה זו אסרו חז"ל להשתמש בו אפילו לצורך מלאכת היתר בשבת, אבל בכלי שעומד למלאכה שמותרת בשבת כגון גביע יקר ערך, אף שהוא מקצה אותו רק לזמנים מיוחדים, מכל מקום אינו מחשב מחמת זה כמוקצה מחמת חסרון כיס, ואכן הדוגמאות המובאות בפוסקים ובשולחן ערוך ורמב"ם, הם של חפצים העומדים לשימוש האסור בשבת, כמו סכין של שחיטה ושל ברית מילה, קנה העומד לכתיבה, וכן גם פסק החזון איש בפשטות.

כלי שאינו מיועד לטלטול כלל

המשנה ברורה פוסק שכלי שמחמת מחירו הגבוה מקפידים שלא לטלטלו כלל, הוא מוקצה מחמת חיסרון כיס גם אם נועד לשימוש שאינו אסור בשבת.
רבי מאיר ברנסדורפר מסביר שאף לדעות שבכלי המיועד למלאכת היתר אין איסור מחמת חסרון כיס, אך כאן מאחר שהכלי אינו עומד כלל לטלטול אף למלאכת היתר, נחשב הכלי כמוקצה מחמת חסרון כיס.
ז'איר אמאדור

קריירה

ז'איר התחיל את הקריירה שלו בוינובנסה הספרדית. בקיץ 2008 הושאל להרנאן קורטס בה שיחק שנתיים. בשנת 2011 הושאל למיחאס בה שיחק עונה וחצי. בינואר 2013 חזר לווינובנסה, בה הפך להיות שחקן הרכב.
בקיץ 2015 חתם באתלטיקו לבאנטה. במהלך העונה, שיחק 36 משחקים וקיבל 8 כרטיסים צהובים.
ב-1 ביולי 2016 חתם בוסקה מליגת המשנה בספרד. בעונת 2017/2018 היה השחקן היחיד ששיחק הדקות של אותה עונה בליגה והיה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הראשונה לראשונה בתולדותיה.
ב-7 ביוני 2018 חתם במכבי תל אביב על חוזה לשלוש שנים.

חיים אישיים

ז'איר נולד בליסבון לזוג מהגרים מכף ורדה, אך ננטש על ידי הוריו כאשר היה תינוק ומעולם לא ראה אותם. כשהיה בן שש, אומץ על ידי משפחה ספרדית ממחוז בדחוס.
ז'איר הצהיר בראיון, כי פפה משמש כמודל לחיקוי עבורו.
אוריה החתי

אוּרִיָּה הַחִתִּי, דמות מקראית, היה אחד משלושים ושבעת גיבורי דוד, ובעלה הראשון של בת שבע, אימו לעתיד של שלמה המלך.
יובב כץ

קורות חיים

נולד וגדל בקיבוץ נען לציפורה ופרץ, ממייסדי הקיבוץ. בקיץ 1954 התגייס לצה"ל לחיל השריון ולחם כקצין במבצע קדש. השתחרר משירותו הצבאי בשנת 1957, נשא לאישה את כרמית, אותה הכיר במהלך השירות. לאחר נישואיו התגורר בקיבוץ נען, עבד בענף הפלחה והיה פעיל בחיי התרבות, השתתף בקורס במאים והיה לבמאי היישוב.
בשנת 1961 עזב עם משפחתו את הקיבוץ ועבר לחבל הבשור, שם ניהל תחנת טרקטורים של הסוכנות היהודית. בשנת 1963 עבר עם משפחתו לאילת, בה הקים להקות הומור וסאטירה שאת תוכניותיהן כתב וביים לקראת חגיגות אילת, ביים הצגות עם ילדים, נוער ובוגרים וניהל את אגף התרבות המשותף לעירייה ולמועצת הפועלים. בשנת 1965 עבר עם משפחתו לראשון לציון, החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב בחוגים לתיאטרון ופילוסופיה ופעל כבמאי בתיאטרון הקהילתי.
במלחמת ששת הימים לחם כמפקד סיירת ג'יפים בסיני במסגרת אוגדת שרון. בעקבותיה החל לכתוב פזמונים, בהם גם שהפכו להיטים, דוגמת "מלכות החרמון", "בתי את בוכה או צוחקת", "סיגל", "צלילי הלילה", "לאהוב את החיים".
בשנת 1968 הוזמן לביים את להקת פיקוד הדרום בתוכניתה "זמר בדרום", כתב את מערכוניה ואת חלק משיריה. אחד מחברי הלהקה היה מתי כספי שהלחין שניים מהם, וחבר אחר היה דני גרנות שביצע כסולן את שירו של כץ "לאהוב את החיים".
בשנת 1969 התקבל לעבודה בקול ישראל כמפיק, עורך ומנחה, וערך מגוון תוכניות בתחומי התרבות, הבידור והאקטואליה. ערך והנחה, בין יתר התוכניות, את "אלה הם חייך", "מה דעתך", "רדיו-עשרה", "מועדון עשרה", "גל לסטודנט", "קרן אור אל קרן זווית" ו"פונדק הרוחות" (כמה מהן עם חברו לעבודה נתן שילה). כמו כן, ערך את התוכניות "בירה ומצב רוח" בהנחיית יעקב אגמון ו"בין שישי לשבת" בהנחיית יצחק לבני.
במלחמת יום הכיפורים השתתף כקצין שריון בחזית סיני ובשטח מצרים ממערב לתעלת סואץ. בשנת 1975 יצא עם משפחתו לשליחות ציונית בניו זילנד, שהסתיימה בסוף 1977. הוא חזר לעבודה בקול ישראל ועשה פריצת דרך מקצועית בהשראת מנהלת החטיבה שלו ברדיו - דרורה בן אב"י, כשיצר את מודל השידורים שמציע ייעוץ פסיכולוגי ברדיו, בשידור חי, שראשיתו בתוכנית "שנינו יחד וכל אחד לחוד".
בשנת 1981 החל לפרסם מדור שבועי ב"סוף שבוע" של העיתון "מעריב" במשך כ-14 חודשים. יצר, עם דלית אורמיאן, את תוכנית-הרדיו "חלומות באספמיה", אשר שודרה בלילות (בין 23:00 ל-01:00 לפנות בוקר) ברשת א', במשך מספר שנים בשנות השמונים ובה סיפרו מאזינים על חלומותיהם (ללא כוונה, מצד השדרים או העורכים, לפרש את החלומות). 
בשנות ה-90 למד מדעי ההתנהגות והוסמך כמגשר, וכן ביים והנחה קבוצות תיאטרון אימפרוביזציה, הפיק והנחה סופי שבוע תרבותיים במסגרת עמותת "במות". בשנת 1991 יצר בקול ישראל את התוכנית "מועדון הלילה השלישי". ב-29 באוגוסט 2012 שודר פרק האלף במספר של התוכנית.
בשנת 2001 פרש לגמלאות מרשות השידור אך התבקש להמשיך ולשדר את תוכניותיו - "שנינו יחד וכל אחד לחוד" ו"מועדון הלילה השלישי" כגמלאי. כמו כן הוזמן להרצות בחוגים לתקשורת של אוניברסיטת תל אביב והמרכז הבינתחומי הרצליה.
ב-2015 התפרסם ספרו, "בתי את בוכה או צוחקת", בהוצאת אופיר ביכורים.
לאורך שנות עבודתו ברדיו הוא כותב שירי זמר, כותב ומביים אירועי חג ותיאטרון בערים, קיבוצים, מושבים ובמרכז ההדרכה.
נשוי לכרמית (מיתי), מורה ומטפלת באמנות, ולהם שתי בנות.
שטרסבורג IG

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1929. בשנת 1938 החל להשתתף בליגה הבכירה. בעונת 1948/49 הקבוצה ירדה לליגה השנייה. בעונת 1960/61 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל. מאז החלה היסטוריה של עליות וירידות מהליגה הראשונה לשנייה. בעונת 1993/94 העפילה לליגה הבכירה תוך שהיא מגיעה גם לגמר הגביע הצרפתי ומפסידה בו לקבוצת אנז'ה 49.
בעונת 2004/05 (עם הישראלי אפיק ניסים) זכתה הקבוצה באליפות צרפת לאחר ניצחון 68-72 במשחק הגמר מול קבוצת נאנסי. בעונת 2012/13 הגיעה לסדרת גמר האליפות והפסידה לקבוצת נאנטר 3-1. בעונת 2013/14 הפסידה בגמר הסופרקאפ הצרפתי 77-69 לקבוצת גראבלין דנקירק. בנוסף הפסידה שוב את האליפות, הפעם לקבוצת לימוז' לאחר 3-0 בסדרת הגמר. בעונת 2014/2015 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון 70:68 על לה מאן.

במסגרת אירופאית

הקבוצה השתתפה במפעלים היבשתיים במסגרת גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב, היורוצ'לנג' והיורוקאפ. ההישג הגדול ביותר של הקבוצה היה בהגעה לגמר היורוקאפ בעונת 2015/2016, בו הפסידה לגלאטסראיי. עונת 2013/2014 הייתה העונה הראשונה והיחידה של הקבוצה בשלב הבתים של היורוליג עד כה.
הקבוצה מארחת בהיכל רנוס ספורט המכיל 6,200 מקומות ישיבה.