google/wiki40b huggingface dataset:
בומבו לגוארו

תיאור אורגנולוגי

הבומבו שייך למשפחת הממברנופוניים, מורכב משתי ממברנות עשויות עור- לרוב עם השערות עליהן, המתוחות על גבי גליל עשוי עץ - לרוב פלטת עץ מעוגלת וסגורה לצורת גליל.
מתופפים בעזרת שני מקלות תיפוף מעץ המכוסים עור בקצותיהם ואשר נקראים פאלוס (palos) או פאליז'וס (palillos), כאשר התיפוף מתבצע על ממברנת העור (להפקת קולות עמוקים) על שולי העץ של הבומבו (להפקת קולות נקישה חדים), וגם זה בזה.

גוף הבומבו

גוף הבומבו (Caja, Cuerpo, או Carcasa) עשוי מגזע חלול, לרוב מעץ סייבו (ceibo, שם מדעי: Erythrina crista-galli ובעברית: אלמוגן כרבולתי - העץ הלאומי של ארגנטינה ואורוגוואי). העץ מיובש בדרך כלל, דבר המבטיח את איכות הצליל ועמידות הבומבו, אך יש המשתמשים בעץ לא מיובש ופוגעים בכך באיכות הכלי.
תופי בומבו העשויים מסייבו נחשבים לנדירים ויקרים, מכיוון שלוקח שנים רבות עד שהעץ מגיע לקוטר המבוקש, ולכן בעלי מלאכה רבים מייצרים אותם ממספר שכבות של דיקטים מכופפים מעצים אחרים, אך הצליל שלהם אינו זהה.

הממברנה

הממברנה (Membrana או Parche de Cuero) עשויה מעור כבש או עז, ולפעמים גם מבהמות אחרות; ובדגמים קטנים ולא תקניים - גם מעור של חיות בר.
מומלץ להשתמש בשתי ממברנות שונות - מעור כבש ומעור עז - כדי להצליח להפיק צלילים שונים.

החישוקים

שני חישוקים עץ מחזיקים את הממברנות מתוחות על גבי גליל העץ, ומשמשות לכיוון גובה הצליל המופק מהממברנות ואיכותו. בנוסף- ניתן לתופף אף עליהן, עם גוף מקלות התיפוף, כדי לקבל צלילים חדים יותר.

הרפידות

לכל אחד ממקלות התיפוף רפידת עור בקצה. התיפוף על הממברנה מתבצע לרוב ברפידות, ועל החישוקים או זה בזה - בגוף העץ של המקלות. במקרים מסוימים הבומביסטו יעדיף לתופף בחלקו החשוף של מקל התיפוף.

כיוון הבומבו

לאחר הרכבת הבומבו יש צורך לכוון אותו, ולחזור על כך מדי פעם תוך כדי שימוש שוטף: העור והעץ מתייבשים ומתלחלחים בשל שינויים במזג האוויר, וגם עצם השימוש משפיע עליהם.
מתיחת הממברנות נעשית בעזרת שרוכים המחברים ביניהן לסירוגין, והחישוקים משמשים לקיבוען.

שונות

לבומבו היו שימושים נוספים בצפון ארגנטינה כמו העברת מידע באמצעות התיפוף, או ציון מרחקים - הגאוצ'וס לא התרחקו מעבר למרחק בו נשמע הבומבו (בתנאים אופטימליים במרחבי הפמפה - למעלה משתי ליגות).
הבומבו משמש ככלי ליווי בהרכבים הפולקלוריים במוזיקה הארגנטינאית, כשבחלק מהמקרים הליווי מינימלי ונועד להדגיש את הסינקופות, ובמקרים אחרים הליווי דומיננטי יותר.
את הבומבו מקובל להחזיק מתחת לבית השחי כשהוא תלוי על השכם, אך לעיתים גם במאונך על הארץ או על מעמד מתאים.
הזמרת מרסדס סוסה ליוותה את עצמה בבומבו בתחילת דרכה כזמרת.
איגי - ארגון נוער גאה

מאפיינים של נוער גאה

גיל ההתבגרות הוא שלב מעבר מורכב, שבו מפתחים בני הנוער את זהותם, ונמצאים על קו רצף שבין ניסיון לייחודיות ועצמאות, לבין צורך משמעותי בקבלה ואישור מצד אחרים. בגיל זה קיימת חשיבות מיוחדת לקבלה, אישור ותמיכה מצד קבוצת השווים. אחד המרכיבים בגיל ההתבגרות הוא התפתחות המיניות, הן במישור הגופני והן במישור החברתי. הנער הגאה, ככל נער, נתון ללחצים חברתיים מצד בני גילו. הסטיגמות החברתיות הכלליות בעניין המשולש המגדרי לעיתים אינן נכונות לגביו, אולם הוא עשוי לחוש כי עליו לשמור את הדבר בסוד מפני שני גורמי החיברות המשמעותיים ביותר בחייו בשלב זה: המשפחה הגרעינית מחד, וקבוצת השווים מאידך.
נוסף על כך, לעיתים קרובות קיימים אצל נוער גאה רגשות אשם על שאינו "כמו אחרים", פחד מפני אכזבה של אנשים החשובים לו, ופחד מפני דחייה וניכור אפשריים כלפיו אם וכאשר יגלה לאחרים את סודו.
לכן, למרות השונות הגדולה שבין בני נוער, ניתן להכליל ולומר כי נוער גאה עשוי להיות נתון לסיכון גבוה, למצוקה וללחצים רבים.
לפי מאמרם של קפלן וקפלן, "...נוער אמריקאי בבית הספר התיכון שמזהה עצמו כהומוסקסואל נמצא בסיכון גבוה לניסיונות אובדניים בין פי 2 לפי 7 לניסיונות התאבדות מאשר חבריהם ההטרוסקסואלים. הבעיות הפסיכולוגיות וניסיונות ההתאבדות אינם קשורים להומוסקסואליות כשלעצמה, אלא מיוחסים באופן מובהק לסטיגמטיזציה שקשורה בחוסר קונפורמיות מגדרית, לחץ, אלימות וחוסר תמיכה חברתית, עזיבת בית הספר, בעיות במשפחה ועוד."
קבוצות הנוער החברתיות שבארגון הנוער הגאה עשויות לספק לנוער הגאה מענה חברתי מסוים, תוך יצירת מפגשים חברתיים קבועים עם בני נוער הנתונים במצב דומה, ובכך להפחית מצוקה וסיכון.
הארגון גם שם לעצמו מטרה להפוך את בני הנוער מחניכים למתנדבים, ולכן מפתח מגוון של תוכניות מנהיגות שמטרתן ליצור תחושת מסוגלות ותרומה אצל החניכים ולהפוך אותם לחלק פעיל ותורם בארגון.

שנת שירות באיגי

החל משנת תשע"ב ניתן להתנדב במסגרת שנת שירות באיגי. תחום משימות השינשינים הוא בבתי ספר על-יסודיים בחינוך ובהדרכה חברתיים, ובמרכזי נוער שכונתיים של העיר תל אביב. בנוסף לאלו הם פועלים במוקדים שונים של הקהילה הגאה: המנ"ש הגאה או קבוצות חברתיות של איגי, השתתפות בניית והדרכת הסמינרים באיגי ולקיחת חלק פעיל בתפעול אתר האינטרנט של הארגון. כמו כן, השינשינים גם פעמים רבות אמונים על האירועים והמפעלים של הארגון.
החל משנת תשע"ו ישנה קומונה של איגי גם בפריפריה, בקיבוץ רוחמה. השינשינים ברוחמה עובדים בקריית החינוך שער הנגב ובבתי הילדים ברוחמה ובדורות. כמו כן, הם לוקחים חלק במספר פעילויות מועצתיות. השינשינים ברוחמה לוקחים גם חלק באותן משימות בארגון כמו השינשינים בתל אביב, מלבד העובדה שהשינשינים ברוחמה מפעילים גם קבוצה של איגי בשדרות ולא בתל אביב.
מהו המעמד השלישי

מהו המעמד השלישי? (בצרפתית: ?Qu'est-ce que le tiers-état) הוא חיבורו של עמנואל-ז'וזף סיאייס, שפורסם בינואר 1789, ערב המהפכה הצרפתית.
הדיוויזיה ה-38 (ורמאכט)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-8 ביולי 1942, והועמדה תחת פיקוד פרידריך-גאורג אברהרדט. בתחילה הוצבה הדיוויזיה באזור האג, אולם לאחר מכן הועברה לצפון צרפת. באפריל 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. במהלך קרב דנייפר הצטמצם כוח הדיוויזיה לרמה של גדוד, והיא הוכפפה לדיוויזיה ה-62, וב-14 בנובמבר 1943 פורקה הדיוויזיה ושרידיה צורפו לדיוויזיה ה-276.
אות הוקרה מטעם האלוף

זכאות לאות

אות ההוקרה יוענק לאזרח ישראל או לתושב קבע בשל מעשה או התנהגות שאין בהן כדי להעניק אות הערכה מטעם הרמטכ"ל, כביטוי סמלי של הוקרה על מעשה רב-חשיבות שעשה המקבל, במישרין או בעקיפין, לחיזוקו של צה"ל, ואשר יש בו כדי לקדם את ביטחון מדינת ישראל.
אות הוקרה מטעם האלוף נענד על חולצה אזרחית בלבד.

זכאים

נכון ל-2014, פורסמו רק 3 הענקות של האות. בין השאר, האות ניתן לד"ר אייל ברבלק על ידי מפקד פיקוד הדרום ב-2012
על חלקו בטיפול בפצועים בעת מתקפת טרור בדרום ישראל באוגוסט 2011.
גילנות

השוני ממקבילותיה

עקרונית, עשויה גילנות להיות מופנית כלפי כל קבוצת גיל, אך ברוב המקרים מדובר בדעות קדומות כלפי צעירים או כלפי קשישים. הגילנות שונה ממקבילותיה (גזענות, שוביניזם, הומופוביה וכיוצא בזה) בכך שמטבע הדברים, אדם יכול, למשל, להיות גילן כלפי קשישים, ואחר כך להיות קשיש בעצמו. לא כך הדבר לגבי רבות מהדעות הקדומות אחרות - בהן נדיר יותר למצוא אדם המגלה גזענות כלפי קבוצת מיעוט מסוימת, בעודו שייך אליה באופן חלקי או מלא.

גילנות במקומות עבודה

גילנות מתקשרת פעמים רבות לאפליה במקומות עבודה. בשונה מאפליה על רקע גזע או מגדר, בדרך כלל האפליה הגילנית לא באה לידי ביטוי בשכר. עובדים מבוגרים מרוויחים בדרך כלל יותר מצעירים בשל הוותק שצברו. עם זאת, מעסיקים נוטים להעדיף עובדים חדשים צעירים, ולהציע תוכניות פרישה מוקדמת לעובדיהן המבוגרים. מחקר שנערך בארצות הברית בעניין גילה כי הסיכוי שחברה תראיין מועמד צעיר גבוה ב-40% מהסיכוי שתבחר לראיין מועמד מבוגר. מחקר שנערך באוניברסיטת קנט שבאנגליה מצא כי 29% מהנשאלים סבלו מאפליה על רקע גיל. מדובר בשיעור גבוה משיעור הסובלים מאפליה על רקע מגדר או גזע.
גילנות באה לידי ביטוי גם בתחומי הבידור. השחקן פירס ברוסנן טען כי החלפתו בתפקיד ג'יימס בונד נבעה מגילנות. עם זאת, נראה (וגם נעשו סרטים תיעודיים בעניין) שהגילנות בעולם הבידור מפלה נשים יותר מגברים וחלה עליהן כבר מגיל צעיר יחסית (נטען למשל שמגיל מסוים שחקנית יכולה לקבל עבודה רק בתפקיד "אמא של").

הדין בישראל

בישראל, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988, אוסר על אפליית עובדים ומועמדים לעבודה לפי שלל גורמים, ובהם גיל העובד, למעט אם ההבחנה נדרשת ממהותו או אופיו של התפקיד. 
עם זאת, בחוק גיל פרישה נקבע גיל פרישת חובה, שבהגיע העובד אליו רשאי המעסיק לחייבו לפרוש מהעבודה, ובחוקים אחרים נקבע גיל מרבי לתפקידים שונים, כולל תפקידי שופטים וגיוס למשטרה.
בפרשת רקנט דן בית המשפט העליון בעתירתם של דיילים שלפי הסכם העבודה הקיבוצי שלהם, נדרשו לפרוש מתפקידם בגיל 60. בית המשפט דחה את טענותיה של חברת "אל על" לפיהן הפרישה נחוצה מאחר שהתפקיד דורש הופעה נאה וכוח פיזי, וקבע כי הדבר מנוגד לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה. באוגוסט 2012 קבע בג"ץ שהדרישה מעובדי שירות בתי הסוהר לפרוש לפנסיה בגיל 57 אינה חוקית.

גילנות במתן שירותים

חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים מונה, בדומה לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, שלל גורמים שאין להפלות לפיהם באספקה של מוצרים ושירותים ובכניסה למקומות בידור ומקומות ציבוריים, ובשנת 2014 נוספה לרשימת גורמים אלה הפליה מחמת גיל. בנובמבר 2018 פסק בית המשפט לתביעות קטנות בהרצליה שעל בנק אוצר החייל לשלם פיצוי בסך 15,000 ש"ח לאדם שאותו סירב לקבל כערב מחמת גילו.
המכללה האקדמית לחינוך חמדת הדרום

שכר לימוד

שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).

היסטוריה

מכללת חמדת הדרום נוסדה כסמינר למורות וגננות "עזתה" בניהולו של חיים רבלין מקיבוץ סעד. היא עברה גילגול נוסף כשלוחת אורות בדרום עד שבאוגוסט 1995 נפתחה כמכללת חמדת הדרום ונוהלה על ידי פרופ' אבי לוי שעמד בראשה עד 2015.  המכללה קיבלה, תוך זמן קצר יחסית, היתר (דצמבר 1998) והכרה (יוני 2000) להענקת תואר B.Ed. נשיא המכללה הוא פרופ' שאול קרקובר שהחליף את פרופ' יעקב רופא. המכללה והסמינר שקדם לה הכשירו ב-55 שנות קיומם אלפי מורים, מורות וגננות שחינכו דורות של תלמידים ברוח ישראל סבא לאהבת העם והארץ.]
בשנת תשס"ז (2007) נפתחה תוכנית להכשרת גברים להוראה: לבוגרי ישיבות הסדר במסלול אקדמי מלא להוראת המתמטיקה בבית הספר היסודי. בשנת תשס"ח (2008) הוחל בהכשרת מחנכים ומורים בהתמחות חינוך מיוחד במסלול אקדמי למגזר החרדי ובשנת תשע"ג (2012) נפתח בית הספר לתואר שני שכולל שלוש תוכניות לימודים: חינוך מדעי, תרבות יהודית, וניהול וארגון מערכות חינוך.

מסלולי הלימוד

במכללה לומדים כ-1,000 סטודנטים וסטודנטיות לקראת תואר B.Ed "בוגר בהוראה"- תואר ראשון ותעודת הוראה בהתמחויות שונות: מדעים, אנגלית, מתמטיקה, ספרות, מקרא, תורה שבעל פה, חינוך מיוחד וגיל הרך. מסלול בנים והכשרת חרדים: מסלולי ההכשרה לבנים במכללת חמדת הדרום נועד לתת מענה לבעיות כמו חוסר מורים במקצועות שאינם מקצועות הקודש ומתן מענה לצורך חשוב מאוד בתלמודי התורה לבנים עם צרכים מיוחדים. נכון ל-2016 מחצית מהסטודנטים הם בוגרי ישיבות (חלקן חרדיות) הלומדים באזור ומגיעים למכללה להכשיר את עצמם להוראה. הבוגרים משתבצים להוראה במחוז דרום ובכך מהווים את עתודת ההוראה של המחוז.
כ-250 סטודנטים וסטודנטיות לומדים לקראת תואר שני M.Ed "מוסמך בהוראה" בשלוש תוכניות לימוד שונות: חינוך מדעי, ניהול וארגון מערכות חינוך והתרבות היהודית בזיקתה אל התנ"ך והוראתה.
היחידה להתפתחות מקצועית מאפשרת למידה לאחר שלבי ההכשרה להוראה תוך כדי עבודה במערכת החינוך ובשנת שבתון ומציעה מגוון תוכניות, קורסים והשתלמויות לפיתוח מקצועי של מורים, גננות ואנשי חינוך, לימודי חובה ולימודי העשרה. למעלה מ-1000 מורים, מורות וגננות משתלמים ביחידה להתפתחות מקצועית.
במתחם המכללה שוכנת מדרשת מבראשית, מדרשה ליהדות בשילוב שירות לאומי, ובה לומדות 45 בנות.
במכללה פועל "עתיד חמדת", פרויקט חו"ל, תוכנית המיועדת לסטודנטיות דוברות צרפתית מארצות שונות. 40 סטודנטיות לומדות במשך שנה לימודי אולפן, לימודי קודש, פסיכומטרי ולימודי מכינה לקראת לימודים אקדמיים במוסדות שונים בארץ. חלקן ממשיכות בלימודי הוראה במכללה. התוכנית תורמת לקליטת עליה, בכך שרובן נשארות בארץ בתום לימודיהן כעולות חדשות ואף מושכות את משפחתן לעלייה לארץ והשתקעות בה.
הלוח המהפכני הסובייטי

הלוח המהפכני הסובייטי הוא לוח שנה שהונהג בברית המועצות בשנים 1930–1931. הנהגת הלוח החלה ב-1 באוקטובר 1929.
בלוח זה כל תריסר החודשים, כולל פברואר, היו בני 30 ימים, ובנוסף להם היו עוד 5 ימי פגרה (בשנים מעוברות - 6 ימים) שלא נכללו באף חודש. לפיכך, תאריכים שנרשמו ברוסיה בשנים 1930 ו-1931 עשויים להיות כאלה שאינם מקובלים כלל בלוח הגרגוריאני, כמו למשל 30 בפברואר.
שירה גפן

ביוגרפיה

גפן נולדה וגדלה בתל אביב. בתם של העורכת והמפיקה נורית גפן והסופר והמשורר יהונתן גפן (שכתב עליה את השיר "שיר לשירה") ואחותו הגדולה של הזמר והמוזיקאי אביב גפן. למרות ההשראה היצירתית ששאבה ממשפחתה, טענה בראיונות בהם השתתפה כי סבלה מהחשיפה הרבה של משפחתה ומחוסר היציבות שלה, על הפרובוקציות השונות במסגרתה ועל קשיי הוריה.
לאחר שירותה הצבאי כמש"קית חינוך, סיימה לימודי משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב. זכתה לחשיפה ראשונה כששיחקה את דמותה של מיה באום בסרטו של קרוב משפחתה אסי דיין, "מר באום" מ-1997 לצד דיין עצמו, עידן אלתרמן וקארין אופיר. על משחקה ב"מר באום" הייתה מועמדת ל"פרס אופיר". באותה שנה השתתפה גפן בסרטו של יורם זק, "לאור היום", לצד שולי רנד. ב-1998 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "20 פלוס" בערוץ 2 בדמותה של מיקי הופמן - צעירה רגישה העוברת לגור בדירה תל אביבית עם שני שותפים צעירים. בשנת 2000 היא שיחקה בסרטו של גור בנטביץ' "משהו טוטאלי" לצד טינקרבל ומאור כהן. בשנת 2003 השתתפה בסרט התיעודי "אביב" העוקב אחר חיי אחיה, לצד שאר חברי משפחתה. ב-2008 הופיעה כאורחת בפרק האחרון של העונה השנייה של "בטיפול" כפסיכולוגית ששוכרת את הקליניקה של ראובן דגן בעקבות נסיעתו לארצות הברית.
לאורך השנים עסקה גפן בכתיבה וביצירה. בשנת 1993 כתבה את ספרה הראשון, ספר הילדים "פעם הים היה מרק", שמהווה אסופת קטעים כתובים שיצרה לערוץ הילדים. ספרה יצר מחלוקות בקרב מורים רבים, עקב הסיפור בו מתואר כי ניתן למצוא את אלוהים במכולת. בשנת 2001 כתבה לשידורי קשת את הסדרה לגיל הרך - "הנימנומים" וכתבה שירים לרצועת השידור "הקונצונים" וחומרים נוספים עבור ערוץ הפעוטות ערוץ הופ!. ב-2002 כתבה את הספר "על עלה ועל אלונה", שנחל הצלחה. בשנת 2003 כתבה בשם הבדוי "גאולה יופה", את הטלנובלה המצליחה "משחק החיים". ב-2005 כתבה את הסיפור "דיסנילנד" לקובץ הסיפורים "צלליות". באותה שנה כתבה וביימה ביחד עם בן-זוגה אתגר קרת את הסרט "מדוזות" בכיכובה של שרה אדלר. ביחד עם קרת כתבה ב-2006 את ספר הילדים "לילה בלי ירח" שאויר על ידי דוד פולונסקי. בשנת 2012 יצא לאור ספרה "לילה טוב מפלצת" שאיירה נטלי וקסמן שנקר ובשנת 2014 יצא ספרה "אגם הדמעות" שאוייר על ידי ענת צרפתי.
לגפן קריירה תיאטרונית, הן במשחק והן בכתיבה (ובבימוי באופן חלקי). בשנת 1998 כתבה וביימה את ההצגה "הלב שנעלב", שזכתה להצלחה ואף זכתה בפרס בפסטיבל חיפה להצגות ילדים. בשנת 2000 כתבה וביימה את ההצגה "החתונה האחרונה" שירדה במהרה מהבמות עקב בעיות פנימיות של תיאטרון חיפה בו הוצגה. בשנת 2003 השתתפה במופע המחול "אנגז'ה", במהלכו שילבה ריקוד ודקלום טקסטים. לאורך השנים השתתפה בהצגות "התאומים מוונציה" ו"המובן מאליו" בתיאטרון בית ליסין, "לס מואה טמה" בתיאטרון החאן, ו"הכלה וצייד הפרפרים" בתיאטרון הבימה.
סרט הביכורים של גפן ובעלה אתגר קרת (הזוג ביים את הסרט), "מדוזות", הוצג במסגרת פסטיבל קאן 2007 וזכה בפרס מצלמת הזהב, הנחשב לפרס היוקרתי ביותר המוענק ליוצרים בתחילת דרכם, ובשני פרסים במסגרת "שבוע הביקורת" – אחת התחרויות הנלוות לתחרות המרכזית: פרס הבימוי מטעם איגוד היוצרים הצרפתי ו"פרס המבקרים הצעירים".
בשנת 2014 יצא סרטה "בורג" העוקב אחרי שתי נשים משני צדי הקו הירוק - האחת ישראלית (בגילומה של שרה אדלר) והשנייה פלסטינית (סאמירה סרייה), הסרט הוקרן במסגרת שבוע הביקורת של פסטיבל קאן. לפני הקרנת הסרט בפסטיבל הקולנוע ירושלים עוררה גפן מהומה כאשר ביקשה מהקהל לעמוד לזכרם של ילדים פלסטינים שנהרגו במבצע צוק איתן. בנובמבר 2014 זכה הסרט בפרס מכון הסרטים האמריקאי.

חיים אישיים

לגפן ולבעלה אתגר קרת בן יחיד בשם לב שנולד ב-2006.
יעקב סער

ד"ר יעקב סער (נולד ב-1951) הוא כימאי וסופר ישראלי.

ביוגרפיה

נולד בשנת 1951 בברית המועצות ומשפחתו עלתה לישראל כאשר היה בן חמש. הוא גדל בחיפה, והיה חניך תנועת השומר הצעיר. את שרותו הצבאי עשה בחטיבת גולני ובחיל המודיעין.
סער הוא בוגר הטכניון בכימיה. את התואר השלישי שלו סיים ב-1983. הוא פרסם כשלושים מאמרים מדעיים וטכניים. אחרי השתלמות פוסטדוקטורט בארצות הברית התגורר ביישוב עומר ועבד ככימאי בחברות בנגב. בשנים 1994-2006 היה בעלים של חברה בתחום ההיי טק. בשנת 2007 החל לכתוב ולהוציא לאור מדריכי טיולים. בשנת 2013 הקים את חברת הבדלה מחקר שעוסקת בתחום רפואי.

כתיבתו

בשנת 2005 ראה אור הרומן הראשון שלו, "הבת הרביעית שלי". הרומן נכתב למגירה, וללא כוונה למכירה בחנויות.
בעקבות בתו הצעירה שהלכה את שביל ישראל ב-2004 אחרי שרותה הצבאי, יצא סער למסע הראשון שלו על שביל ישראל, וב-2005 הלך אותו לראשונה ברצף. בתום המסע התמסר לכתיבה של מדריכי טיולים. ספר הטיולים הראשון שפרסם, "Israel National Trail", נכתב באנגלית ונועד למטיילים מחו"ל בשביל ישראל. הספר שכתב בעברית על שביל ישראל קיבל את הכינוי "המדריך האדום" והפך למדריך הידוע ביותר בעברית על השביל. סער כתב על שבילים ארוכים בארץ, בהם שביל הגולן, שביל ירושלים, שביל הבשורה ("שביל ישו"), שביל עמק המעיינות, שביל סובב באר שבע, שביל רמת מנשה, המסע מים לים ואחרים. 
סער כותב את ספריו יחד עם ד"ר יגיל הנקין מדריך במכללה לפקוד ומטה ועם דני גספר ממכון אבשלום. ספריו של סער רואים אור בהוצאת אשכול.
בוחן בר-אור

בוחן בר-אור הוא מבחן לכושר גופני אשר הומצא בידי פרופסור עודד בר אור. מטרתו כפולה: לתת אמצעי לפיקוד לוודא רמת כשירות סבירה לחייליו, ולתת לחייל או לחיילת משוב בנוגע למצב כושרו העכשווי.
בעבר נבדקו בבוחן מספר כפיפות הבטן (15 נקודות מקסימום) שמסוגל הנבחן לבצע, כמה שכיבות סמיכה מסוגל הנבחן לעשות (15 נקודות מקסימום), ומשך זמן הריצה למרחק של אלפיים מטר (70 נקודות מקסימום). החל משנת 2014 בוטל תרגיל כפיפות הבטן (מסיבה בריאותית בטענה שהתרגיל עלול לפגוע בגב), וביחידות השדה הוחלף בתרגילי מקבילים ועליות מתח עם אפוד, בנוסף מבצעים ריצות ספרינטים קצרות בין קונוסים. כמו כן, הוארכה הריצה למרחק של 3000 מטר. הציון נקבע על סמך זמן הריצה בלבד, ובשאר התרגילים יש לבצע את מספר החזרות הנדרש ללא קבלת ציון עליהם. במבחני מיון ליחידות שדה בצה"ל נעשה שימוש רב במבחן הבר-אור, והוא נועד להוות כלי מיון.
הבוחן משמש לבחינת שיפור כושר החייל לאורך מהלך קורסים שונים (בהם טירונות וקורס קצינים).
על פי רוב המבחן מתבצע במהלך קורסים אלו שלוש פעמים: בתחילת הקורס, באמצעו ובסיומו. באופן זה ניתן לראות את התקדמות הכושר לאורך הזמן.
במספר קורסים משמש מבחן הבר-אור ככלי למדידת עמידה ברף הכושר הנדרש. לדוגמה, במיוני גיבושים ובקורס הקצינים יש לצבור לפחות 55 נקודות על מנת לעבור את תנאי הסף.
הצטיינות בבוחן בר-אור מזכה את החייל בסיכת "מצטיין בר-אור". הניקוד המינימלי הדרוש לקבלת סיכת ההצטיינות הוא 90.
ממוצע הניקוד בקרב מתגייסים ליחידות קרביות הוא 60 ובקרב מתגייסים ליחידות מובחרות הוא 90.

טבלאות ניקוד (נשים)


החל משנת 2014 הדרישה מחיילות עורפיות היא 11 שכיבות סמיכה.
ריצת בראור 3000 מטר בפחות מ20:40 דקות
קטפלקסיה

סימנים וסימפטומים

קטפלקסיה באה לידי ביטוי על ידי חולשה בשרירים אשר יכולה להתבטא כהרפיה סמויה של שרירי הפנים ועד שיתוק מוחלט ואף נפילה ממצב עמידה. ההתקפים קצרים, ורובם נמשכים בין מספר שניות עד מספר דקות, ובדרך כלל מלווים בצניחת הלסת, חולשה בצוואר, או קריסה של הברכיים. גם בהתקפים קשים, אנשים מסוגלים בדרך כלל למנוע פגיעה כי הם לומדים לשים לב להרגשה של התקף קפלקטי מתקרב, והנפילה היא בדרך כלל איטית והדרגתית. הדיבור עשוי להיות לא-ברור והראייה עלולה להיות לקויה (ראייה כפולה, חוסר יכולת להתמקד), אך השמיעה והמודעות נשארים כרגיל. 
התקפי קטפלקסיה קורים מעצמם ובדרך כלל נפתרים ללא צורך בהתערבות רפואית. אם האדם שוכב בנוחות, הוא עשוי להפוך לישנוני, להזות או להירדם. בזמן שקטפלקסיה מחמירה עם עייפות, היא שונה משאר הפרעות הנרקולפסיה, והיא בדרך כלל, אך לא תמיד, מופעלת על ידי תגובות רגשיות חזקות, כגון צחוק, כעס, הפתעה, ייראת כבוד, מבוכה, או על ידי מאמץ גופני פתאומי, במיוחד אם האדם נתפס לא מוכן. ההתקפים עשויים להופיע לעיתים באופן ספונטני, וללא טריגר רגשי ברור.
כנסיית אנדריי הקדוש (קייב)

תולדות האתר

הכנסייה הוקמה לציון שמו של אנדראס הקדוש, "השליח של רוס" (על פי הכרוניקה הרוסית הראשונה אנדראס הקדוש הגיע למקום והקים צלב על הגבעה במקום בו נמצאת כיום הכנסייה). בשנת 1086 הקים נסיך קייב וסבולוד הראשון כנסייה במקום לציון מאורע זה. הכנסייה חרבה בעת הכיבוש המונגולי ב-1240. במהלך השנים הוקמו במקום כנסיות עץ, שחרבו.
ב-1744 הניחה יליזבטה, קיסרית רוסיה את שלוש אבני הפינה הראשונות לכנסייה החדשה על הגבעה, היא לא זכתה לראות בסיום הבנייה. שנה לאחר מכן נבחר ברטולומאו רסטרלי לתכנן אותה, והוא תכנן ועיצב גם את האיקונוסטאזיס שלה. העבודות על המעטפת החיצונית של המבנה הסתיימו ב-1754, אך רק ב-1767 הסתיימו כל עבודות עיצוב הפנים שלו. ציורי הקיר והאיקונות צויירו על ידי האמנים אלכסיי פטרוביץ' אנטרופוב  ואיוון יקובלביץ' וישניקוב.
כיוון שהכנסייה תוכננה להיות כנסיית הקיסרית, אין לה קהילה ולא מגדל פעמונים. הממלכה לא גילתה עניין לתמוך בפרויקט לאחר מותה של הקיסרית יליזבטה והכנסייה מומנה מתרומות אקראיות של גורמים פרטיים. ב-1768 היא הועברה לידי מועצת העירייה של קייב. סופה כבדה פגעה קשות בכנסייה ב-1815 וקרעה מעליה את הגג. בין השנים 1825–1828 נערך בה שיפוץ מקיף, במסגרתו שונתה צורת החזית שלה מן התוכנית המקורית ומבני עץ הוחלפו בברזל. שיפוצים נוספים נערכו בין השנים 1917–1953 ונגעו בכל רכיבי המבנה, יסודות, חזית, עיטורי פנים וחוץ. בשנת 1935 נסגרה הכנסייה לפעילות דתית בהוראת השלטון הסובייטי והפכה למוזיאון היסטורי לתולדות אוקראינה. במהלך מלחמת העולם השנייה חודשו הטקסים הדתיים במקום, עד שהופסקו שנית ב-1961. ב-1968 נפתח במקום המוזיאון לארכיטקטורה היסטורית סנטה סופיה.
בשנות השישים התגלו בווינה שבאוסטריה תוכניות המבנה המקוריות של ברטולומאו רסטרלי. בשנת 1970 רכש המוזיאון לארכיטקטורה היסטורית סנטה סופיה העתקים של תוכניות אלה ממוזיאון אלברטינה בווינה ובשנת 1978 החל שיפוץ מקיף לפי תוכניות אלה, שנועד להחזיר את הכנסייה למראה המקורי שלה. ב-1987 היא הוכרזה כקתדרלה של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית העצמאית. ב-2018 הוכרזה הכנסייה כמושב בישוף של הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול (צעד שביטא התנתקות של הכנסייה האוקראינית משליטת הכנסייה האורתודוקסית הרוסית-פטריארכיית מוסקבה).
הוצאת בבל

היסטוריה

ההוצאה נוסדה ב-1994 על ידי עמית רוטברד בשיתוף עם אשר ביתן, שהיה אז אחד השותפים בהוצאת זמורה ביתן.  הכותר הראשון שיצא בבבל היה ספרו הראשון של דאגלס קופלנד "דור X", שראה אור בתחילת 1995. 
בשנתיים הראשונות לקיומה, פעלה ההוצאה כסדרה בהוצאת זמורה ביתן, ומאז 1996 היא פועלת באופן עצמאי. משנת 2003 החלה ההוצאה יוזמת שיתופי פעולה מו"לים בחו"ל עם הוצאת Verso האנגלית ו-L'imprimeur הצרפתית, ובישראל מ-2004 עם הוצאת ידיעות ספרים.
במסגרת הוצאת בבל רואים אור כ-20 כותרים מקוריים ומתורגמים בשנה, בתחומי הפרוזה, העיון והארכיטקטורה, ובמינונים קטנים יותר בתחומי ספרות הילדים, השירה ובישול והדרכה. קטלוג ההוצאה (נכון לתחילת 2010) כולל כ-450 כותרים. בין הסופרים הבולטים שספריהם ראו אור בבבל נמנים מישל וולבק, יו נסבו, הילרי מנטל, תומאס ברנהרד, אלי סמית, דרור בורשטיין, ואחרים.
בשנת 1999 השיקה ההוצאה את אתר האינטרנט שלה, שהיה האתר הראשון בעברית שהוקדש לענייני ספרות, אמנות ותרבות. במסגרת העלייה לאוויר חולק לראשונה בישראל ספר שלם בפורמט דיגיטלי, אייכמן בירושלים: דו"ח על הבנאליות של הרוע מאת חנה ארנדט. בשנת 2004 האתר עלה בגרסה מחודשת תחת הכותרת "מכונת קריאה".
זנדאיה

ביוגרפיה

זנדאיה נולדה באוקלנד, קליפורניה שבארצות הברית. אביה אפרו-אמריקאי, ואימה לבנה. למדה תיאטרון בבית ספר לאומנויות בעירה. בילדותה למדה והופיעה ב"תיאטרון שייקספיר", בו עבדה אימה, ולאחר מכן בתיאטראות נוספים.

קריירה

זנדאיה דגמנה עבור חברות האופנה "Macy's" ,"Mervyns" ו-"Old Navy", והופיעה במספר פרסומות. בגיל 10 שיחקה בתוכנית הילדים "ביפ בופ", בה ביצעה גרסת כיסוי לשיר "Hot N' Cold" של קייטי פרי.
בשנת 2010, בגיל 13, החלה זנדאיה לככב בסדרת הנעורים המצליחה "שייק", לצד בלה ת'ורן; זנדאיה גילמה בסדרה את ראקל (רוקי בלו), רקדנית רקע בתוכנית טלוויזיה.
זנדאיה החלה לפעול גם בתחום המוזיקה. ב-15 בדצמבר 2011 הוציאה סינגל ראשון, "Swag it Out". בתחילת שנת 2012 יצא הסינגל "Something To Dance For". אלבום הבכורה שלה "Zendaya", שיצא ב-18 בספטמבר 2013, הגיע למקום ה-51 במצעד האלבומים האמריקאי. מתוכו יצא הסינגל "Replay", שדורג בין 40 השירים הראשונים בבילבורד הוט 100. במצעד הסינגלים הניו זילנדי דורג הסינגל במקום ה-18.
ב-2013 השתתפה בעונה ה-16 של "Dancing With The Stars" (המקור האמריקאי ל"רוקדים עם כוכבים"). ב-2014 יצא הסרט "Zapped" בכיכובה בערוץ דיסני.
מ-2015 משתתפת בסדרה של ערוץ דיסני, "קייסי אנדרקאבר" בתפקיד הראשי: קייסי קופר.
ב-25 בדצמבר 2017 יצא לאקרנים הסרט המוזיקלי "האמן הגדול מכולם", בו היא מככבת לצד יו ג'קמן וזאק אפרון. בנוסף השתתפה בשנים 2017 ו-2019 בסרטי ספיידרמן ("ספיידרמן: השיבה הביתה" ו"ספיידרמן: רחוק מהבית" בהתאמה) בתפקיד מישל ג'ונס (אם.ג'יי.), החברה של פיטר פארקר (טום הולנד).
ב-2019 נבחרה להיות הפרזנטורית והפנים של בושם אידול של "לנקום", וכיכבה בסדרת פרסומות למותג{סרטון בקישורים}.

חיים אישיים

מתגוררת בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

הופעות

13–2012: Swag It Out Tour
משה קהתי

ביוגרפיה

נולד בצנעא שבתימן ב-6 ביוני 1900 (ט' בסיוון ה'תר"ס) לשלום קהתי, צורף זהב, בן למשפחת רבנים מפורסמת בתימן, ולטורקיה בת שלום משרקי. בשנת 1906 (ה'תרס"ו) עלה עם הוריו לירושלים, שם החל ללמוד בבית הספר למל. בסיום לימודיו עבר ללמוד בבית המדרש למורים של חברת עזרה, ולאחר מכן שימש במשך מספר שנים כמורה.
נמנה עם הראשונים שלמדו בבית הספר למשפטים בירושלים מטעם הממשל הבריטי בארץ ישראל, ובסיום לימודיו בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) הוסמך לעורך דין ונוטריון. כן למד באוניברסיטת ברן שבשווייץ, ונבחן בהבר האנגלי בלונדון.
בשנת 1934 נישא לאסתר בת שלמה סעדי.
בפעילותו הציבורית שימש כחבר מועצת עיריית ירושלים, כחבר לשכת בני ברית וכנשיא העדה התימנית בירושלים. כן רכש בתקופת המנדט הבריטי מידי ערבים שטחים גדולים בירושלים, בחיפה ובקיסריה והעבירם ליהודים.
כתב מאמרים על הספרות וההיסטוריה של יהודי תימן, ופרסם מספר קטעים מספר המוסר של הפייטן התימני מארי יחיא אלצ'הרי.
הודות לפועלו קיבל את תואר יקיר העיר ירושלים לשנת 1974.
הלך לעולמו ב-6 ביוני 1994 (כ"ז בסיוון ה'תשנ"ד).
השערת קטלן

השערת קטלן היא השערה בתורת המספרים, שנקראת על שם המתמטיקאי אז'ן שרל קטלן, הטוענת שאין זוג מספרים עוקבים (חוץ מ-8 ו-9) שהם חזקות בהן המעריך גדול או שווה 2.
ההשערה הוכחה חלקית בשלבים במשך מאות שנים, ואף המתמטיקאי היהודי הרלב"ג היה שותף בהוכחת אחד השלבים.
ההשערה הייתה בעיה פתוחה בתורת המספרים, עד שהוכחה סופית על ידי פרדה מיהילסקו בשנת 2002.