google/wiki40b huggingface dataset:
נמל התעופה קרוידון

קו טיסות בין קרוידון לטבריה (ארץ ישראל)

בשנת 1931 החליטה חברת אימפיריאל איירווייז לחנוך קו תעופה בין קרוידון להודו דרך טבריה שבארץ ישראל, באמצעות נחיתות על פני ים כנרת במטוס ימי.
הטיסה הייתה משולבת במטוס ימי ובמטוס רגיל. ב-21 באוקטובר 1931 נחת המטוס הימי הראשון מסוג "S-17 Scipio Short" על פני הכנרת. הנוסעים הועברו מטבריה אל שדה התעופה צמח ומשם המריאו להודו דרך בגדד במטוס יבשתי. לאחר שבשנת 1942 התרסק אחד המטוסים הימיים בכנרת בגלל סופה עזה פסקו הנחיתות הימיות שם.

מלחמת העולם השנייה

ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 נסגר הנמל לפעילות אווירית אזרחית והפך לבסיס מטוסי קרב של חיל האוויר המלכותי. במסגרת זאת השתתפו מטוסיו בקרב על בריטניה.
ב-15 באוגוסט 1940, במהלך הקרב על בריטניה, הותקף הנמל על ידי חיל האוויר הגרמני. מבנים בו ניזוקו לרבות בניין הטרמינל האזרחי, כארבעים מטוסי אימון שחנו בנמל הושמדו וששה חיילים נהרגו. בהפצצה נגרמו אבידות כבדות בנפש וברכוש במפעלים אזרחיים ששכנו בסמוך לנמל. שמונה מ-22 המטוסים הגרמנים התוקפים הופלו. ב-1944 הפך הנמל לבסיס של פיקוד התובלה של חיל האוויר המלכותי.

האתר כיום

מאז סגירת הנמל נבנתה שכונת מגורים על חלקו המערבי של שטחו לשעבר, ומבני תעשייה נבנו בחלקו המזרחי, בסמוך לבניין הטרמינל. שמות רבים מהרחובות שנבנו על שטח הנמל נקבעו בהשראת עברו (Imperial Way, ‏Spitfire Way ועוד). חלק משטח הנמל לשעבר מהווה עד היום שטח פתוח, ומשמש כפארק ירוק וכאתר לטיולים ולמשחקי ספורט.
מקצת ממבני נמל התעופה עומדים עדיין על תילם. הבולטים שבהם הם בניין הטרמינל ומגדל הפיקוח המשולב בו. בניין הטרמינל (51°21′23″N 0°07′03″W) נקרא כיום בית שדה התעופה. הוא משמש כבניין משרדים וחללו הפנימי הנרחב משמש לעיתים לאירוח סעודות. בשנת 1997 הוצב על גבי כן לפני חזית הבניין מטוס מדגם דה הבילנד הרון (Heron) – דגם המטוס שהוביל את טיסת הנוסעים האחרונה מהנמל. מתקרת אולם הטרמינל תלוי מטוס נוסף – מטוס אימון מדגם דה הבילנד טייגר מות'. במבנה מגדל הפיקוח שוכן מרכז המבקרים של נמל התעופה לשעבר. מלון שדה התעופה מוסיף לתפקד כמלון מסחרי.
ממסלולי הנמל לא נותר דבר למעט קטע בן כ-120 מטרים ממסלול 120-300 וקטע קצר של מסלול הסעה שהוביל אליו מצפון (51°21′03″N 0°07′03″W). מצפון לו ניצבת בצד הכביש אנדרטה לנופלים בנמל התעופה במהלך מלחמת העולם השנייה, שנחנכה בשנת 1991.
האזור ידוע עדיין בכינוי "נמל התעופה קרוידון".
ב-27 בספטמבר 2009, במלאת 50 שנים לסגירת הנמל, נערך מעל שטחו לשעבר מטס זיכרון של 11 מטוסים מדגמים שונים שפעלו בעבר מהנמל, לרבות חמישה מטוסים דו-כנפיים. סמל של עלה דפנה מוזהב הוצמד למבנה מגדל הפיקוח לציון האירוע.
בשנת 2010 התאחדו שני בתי ספר יסודיים השוכנים ליד האתר ולכבודו הם נקראים כיום "בית הספר על שם שדה התעופה" (The Aerodrome School).
אקדמיית ברנבוים-סעיד

מטרת האקדמיה

מטרת האקדמיה, כפי שנוסחה על ידי ברנבוים, היא לחנך לא רק מבצעים קלאסיים מעולים (כפי שנעשה הדבר בתזמורת), אלא מחנכים ומנהיגים קהילתיים שישפיעו במעגלים הולכים ומתרחבים על תלמידים וחברי קהילותיהם, כאשר המוזיקה היא כלי מרכזי אך לא יחיד. תפיסת המוסד היא שבכוחם של הנגינה והלימוד יחדיו  לגשר על פני פערים ולהביא להבנה הדדית ולקדם את השלום.

מתקנים

מרכזה של האקדמיה הוא המבנה המשופץ של האופרה של ברלין (אותה מנהל ברנבוים).

אולם הקונצרטים ע"ש פייר בולז

המתקן המרכזי של האקדמיה הוא אולם קונצרטים שנבנה במיוחד במקום שהיה  לפני כן מחסן בית האופרה. האולם הייחודי, העשוי כולו עץ, מכיל 620 מקומות המסודרים באליפסות ובשתי קומות סביב מושב התזמורת. התזמורת עצמה ממוקמת לא על במה, אלא על רצפת האולם, כך שהקהל ישוב מסביבה ומעליה כבאמפיתיאטרון. האולם, המיועד בעיקר לנגינת יצירות קאמריות או להרכב סימפוני מוקטן, תוכנן בהתנדבות על ידי האדריכל פרנק גרי ומהנדס האקוסטיקה יסוהיסה טויוטה, בהשראת רעיונות ועקרונות שהנחיל בולז עצמו. הלוגו של האקדמיה מזכיר את מבנה האולם.
אמריקן אקספרס סנטוריון

סנטוריון (באנגלית: Centurion) הוא כרטיס אשראי של חברת אמריקן אקספרס שהוצג לשוק האמריקאי לראשונה בשנת 1999. כרטיס הסנטוריון, הנקרא לעיתים גם "הכרטיס השחור", מוצע ללקוחות נבחרים בעלי הון רב. הכרטיס מונפק במספר מדינות ברחבי העולם, אך, בשונה מרוב כרטיסי האשראי האחרים, לא ניתן לבקש כרטיס זה, אלא הכרטיס ניתן לאחר הזמנה אישית מאת אמריקן אקספרס. קיימים שני סוגי כרטיסי סנטוריון, פרטי ועסקי. בישראל מונפק הכרטיס על ידי ישראכרט (דרך חברת הבת פועלים אקספרס) החל משנת 2006.

מאפייני הכרטיס

כרטיס הסנטוריון דומה בעיצובו לשאר כרטיסי האשראי של אמריקן אקספרס (הירוק, הזהב והפלטינה), וצבעו שחור. ברוב השווקים בהם מונפק כרטיס הסנטוריון, לדוגמה בארצות הברית, כרטיס הסנטוריון עשוי טיטניום.
מחיר הכרטיס גבוה ביותר ביחס לכרטיסי האשראי הנפוצים, ומשתנה ממדינה למדינה. בשווקים מסוימים (כדוגמת סינגפור) המחיר השנתי של הכרטיס עולה על 5,000 דולרים. לעיתים נדרש תשלום ראשוני (חד-פעמי) נוסף, שמגיע במדינות מסוימות (כדוגמת ארצות הברית) ל-7,500 דולרים. 
בישראל מחירו של הכרטיס כ-2,000 דולרים בשנה, והוא אינו כולל תשלום ראשוני כלשהו (נכון לשנת 2015).
בעלי כרטיס הסנטוריון נהנים ממסגרת אשראי מוגדלת, היכולה להגיע למאות אלפי ואף למיליוני דולרים. למשל, מיליארדר סיני רכש בנובמבר 2015 ציור ב-170 מיליון דולר, ושילם תמורתו באמצעות כרטיס אמריקן אקספרס סנטוריון. בכך צבר כ-2 מיליארד נקודות בתוכנית הנוסע המתמיד.
ההטבות שמקנה הכרטיס למחזיקיו משתנות ממדינה למדינה. בישראל, מחזיקי הכרטיס נהנים משירותיהם של מוקדי נסיעות ומוקד סגנון חיים קונסיירז' ייעודי, אליהם ניתן להפנות בקשות שונות, החל מסידורי נסיעה, כגון הזמנת כרטיסי טיסה, וכלה בהשגת כרטיסים להופעות או אירועי ספורט שונים ברגע האחרון. בישראל לא קיימת בכרטיס הגבלת משיכת מזומן יומית. בדומה לכרטיסי אמריקן אקספרס האחרים (בישראל - פרט לכרטיס אמריקן אקספרס BLUE), בעלי כרטיס הסנטוריון צוברים נקודות Membership Rewards כחלק מתוכנית צבירת הנקודות של אמריקן אקספרס. יחס צבירת והמרת הנקודות הוא בתנאים מועדפים. 
מחזיקי הכרטיס רשאים להיכנס לכ-700 טרקליני אח"מ בשדות התעופה ללא תשלום נוסף, וללא קשר למחלקת הטיסה בה הם טסים. מחזיקי הכרטיס נהנים מהטבות במסעדות ובתי מלון, ובהן שדרוג חדרים, כניסה לטרקליני העסקים בבתי מלון, קבלת קינוחים ללא תוספת מחיר וכו'. מחזיקי הכרטיס מוזמנים מדי פעם לפרמיירות, חופשות, ואירועים שונים, בדרך כלל ללא תשלום, או בתשלום נמוך במיוחד.
דן פרת

דן פרת הוא מנכ"ל תעשיידע, עמותה מיסודה של התאחדות התעשיינים בישראל הפועלת בממשק שבין המערכות החינוכיות וההכשרתיות לבין עולמות התעשייה, הטכנולוגיה ושוק התעסוקה. שימש בעבר כמנכ"ל קרן סטף ורטהימר, הפועלת לקידום החינוך את הטכנולוגי בישראל. ממקימי המכינה הקדם צבאית-תעשייתית "צור שלם"

ביוגרפיה

פרת התגייס בשנת 1981. את שירותו בן ארבע השנים עשה בתחנת הרדיו גלי צה"ל. הוא שימש כמפיק ועורך והיה אחראי על תוכניות מיוחדות לחגים ותוכניות דוקומנטריות ותרבותיות. בין השאר, יחד עם אלכס אנסקי, יזם את סדרת התוכניות "שעה היסטורית" עם פרופסור מיכאל הרסגור והיה העורך הראשון שלה].
במהלך לימודי התואר הראשון בחוגים להיסטוריה כללית ופילוסופיה יהודית שבאוניברסיטת תל אביב ערך פרת את עיתון הסטודנטים "רוח" ושימש כדובר [[אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב|אגודת הסטודנטים]]]. הוא גם שימש מזכיר המערכת של כתב העת "זמנים" של בית הספר להיסטוריה.
החל משנת 1990, שהה בארצות הברית, במהלכם השלים את התואר השני במדעי הדתות וניהול את בית ספר קהילתי היהודי בסן חוזה שבעמק הסיליקון. בבית ספר זה יישם גישת חינוך משפחתי המתמקדת בשותפות ופעילות חוויתית של המשפחה כולה סביב מעגל השנה היהודית ותכנים ערכיים קשורים. עם המעבר מקליפורניה לאזור שיקגו קיבל על עצמו ניהול בית ספר השייך לזרם הרקונסטרוקטוניסטי.
עם שובו לארץ בשנת 1997 נרשם ללימודי ההסמכה לרבנות בהיברו יוניון קולג', המכון למדעי היהדות, שם, במקביל, השלים גם תואר שני בחינוך יהודי. בתקופה זו שירת פרת כרב שני בקהילת בית דניאל בתל אביב וכן היה אחראי על כתיבת ופיתוח תוכניות לימוד ועל השתלמויות מורים באגף החינוך של התנועה ליהדות מתקדמת. בתפקידיו אלו קידם את הגישה המקדמת פנייה לקהל הישראלי הרחב המגדיר עצמו כחילוני.

מרכז חינוך ליאו באק

לאחר הסמכתו בשנת 2000 מונה פרת לרב של מרכז החינוך ליאו באק בחיפה, מרכז השייך לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל. הוא שירת כרב של קהילת אוהל אברהם (שהיא חלק מהמרכז), היה מרכז מקצוע היהדות בתיכון ומנהל החטיבה לגיל הרך. מתוקף תפקידיו אלו היה אחראי על רצף החינוך היהודי במרכז מגיל הגן, עד סיום התיכון ועד למבט קהילתי מקיף של תפקיד המסורת היהודית המתקדמת בחינוך המשפחתי.
לאחר כחמש שנים בתפקידו זה, נבחר כעמית במחזור י"ד של בית הספר למנהיגות חינוכית של מכון מנדל. במהלך השנתיים הללו הכשיר את עצמו לשינוי כיוון בתחום החינוך, מחינוך יהודי פלורליסטי לחינוך בתחום נוער בסיכון משכבות סוציו אקונומיות חלשות תוך התמקדות בחינוך מקצועי/טכנולוגי עם תום שנות העמיתות בשנת 2007 החל שיתוף הפעולה עם סטף ורטהימר הנמשך עד היום.
יד (תשמיש מצווה)

יד (אצבע) לקריאה בתורה היא תשמיש קדושה המשמש להצבעה על הטקסט במהלך קריאה בספר תורה על ידי בעל קורא. היא נועדה גם למנוע מהקוראים צורך לגעת בקלף, דבר האסור בעקבות אחת מגזרות חכמים הקשורה לטומאה וטהרה (שמונה עשר דבר). בנוסף, אם אצבעות הקורא תיגענה בכתב, עלול הכיתוב להיפגע, היות שהקלף אינו סופג דיו, דבר העשוי לפסול זמנית את ספר התורה. האצבע אינה נדרשת לקריאה (ניתן להצביע על הכתב באמצעות האצבעות או לא להצביע כלל), אך השימוש בה הוא נפוץ.

היסטוריה

מאז ימי קדם השתמשו המורים היהודים במצביע מחודד קלות בקצהו, בדומה לכלי ההצבעה שקיימים היום לצורך הצבעה על מפות או לוחות. האזכור הראשון שנמצא להצבעה בעזרת האצבע נמצא בביתר לפני הריסת העיר במרד בר כוכבא (136-132). מספר התלמידים בביתר ובתי הספר בה היו הגדולים ביותר בכל אזור יהודה. השימוש באצבע על ידי המורים בבתי ספר יסודיים או בחדרי תלמוד תורה היה עדיין נפוץ בתחילת המאה העשרים במדינות מזרח אירופה.

הכנת היד

את האצבע מכינים ממספר חומרים אפשריים, אולם הכסף הוא הנפוץ שבהם. ובצורתה היא מזכירה מוט ארוך, עם יד קטנה ואצבע המצביעה מקצהו העליון. מכאן השם אצבע, בדמיון המכוון ליד האנושית. ישנם דגמים שונים לאצבע כאשר האורך הממוצע הוא כ-12 ס"מ והוא בצורת מקל או מוט המתכווץ לקצה אחד. לעיתים הוא בדומה לשרביט עשוי כסף ומעוטר בזהב, לעיתים אף בתכשיטים, אולם משתמשים גם במקלות עץ, רצוי עץ זית מארץ הקודש. עם ציפוי עשוי שנהב.
לעיתים על האצבע מופיעים ציטוטים מהתנ"ך כדוגמת: "תּוֹרַת ה' תְּמִימָה, מְשִׁיבַת נָפֶשׁ, עֵדוּת ה' נֶאֱמָנָה, מַחְכִּימַת פֶּתִי" (תהילים י"ט,ח'), או שמו של תורם האצבע לבית הכנסת.
בקצה האצבע ישנה טבעת המחוברת לשרשרת.
נורם ניקסון

תיכון ומכללות

ניקסון נולד וגדל בעיר מייקון שבג'ורג'יה, וכתלמיד תיכון הצטיין כשחקן כדורסל ופוטבול, בעמדות המגן האחורי והרץ האחורי. בשנתו האחרונה בתיכון הוביל הוביל את קבוצת הכדורסל של "תיכון סאות'ווסט" לזכייה באליפות ג'ורג'יה, וכמו כן זכה באליפות המדינה בקפיצה לגובה כשקפץ לגובה של 1.96 מטר.
בשנת 1973 החל ללמוד באוניברסיטת דוקיין שבפיטסבורג, וב-4 שנותיו כשחקן קבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 17.4 נקודות ו-6.0 אסיסטים בממוצע למשחק. בינואר 2001 הפרישה קבוצת האוניברסיטה את גופייתו של ניקסון, עם המספר 10, כהוקרה על תרומתו.

לוס אנג'לס לייקרס

ניקסון נבחר על ידי לוס אנג'לס לייקרס בבחירה ה-22 של דראפט ה-NBA לשנת 1977. בעונתו הראשונה בקבוצה הציג יכולת טובה כשהוצב בעמדת הרכז הפותח, ובעונה העוקבת כבר היה אחד הרכזים המצטיינים בליגה בעת שרשם ממוצעים של 9.0 אסיסטים (שלישי בליגה) ו-2.5 חטיפות (שני בליגה), בנוסף ל-17.1 נקודות למשחק. בעונת 1979/1980 הצטרף כוכב המכללות מג'יק ג'ונסון לשלושת כוכבי הלייקרס דאז – כרים עבדול-ג'באר, ג'מאל וילקס וניקסון – והפך את הקבוצה לאחת המוכשרות והמלהיבות ב-NBA; באותה עונה זכו הלייקרס באליפות ה-NBA לאחר שגברו בגמר על פילדלפיה 76' בתוצאה 4–2, ושנתיים לאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות נוספת, שוב מול פילדלפיה, הודות ליכולת מצוינת של ניקסון שהוביל את קלעי קבוצתו בפלייאוף עם 20.4 נקודות למשחק.
בסיום עונת 1982/1983, בה הובסה לוס אנג'לס מול פילדלפיה בגמר ה-NBA בתוצאה 0–4, נשלח ניקסון בטרייד לסן דייגו קליפרס (שהפכה בעונה העוקבת ל"לוס אנג'לס קליפרס") בתמורה לביירון סקוט. ב-6 עונותיו עם הלייקרס העמיד ניקסון ממוצעים של 16.4 נקודות ו-7.9 אסיסטים למשחק, והשתתף פעם אחת במשחק האולסטאר (בעונת 1981/1982).

סן דייגו/לוס אנג'לס קליפרס

בעונתו הראשונה עם הקליפרס נבחר בפעם השנייה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר, לאחר שרשם ממוצעים של 11.1 אסיסטים (שני בליגה) ו-17.0 נקודות למשחק. בשנתיים הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה, עד שסבל מפציעות קשות בברכו השמאלית ובקרסולו הימני אשר השביתו אותו ממשחק לכל עונות 1987 ו-1988. בעונת 1988/1989 חזר לשחק עבור הקליפרס, אך הוא התקשה לתרום לקבוצה והחליט לפרוש מה-NBA בסיום העונה. בתקופתו כשחקן הקליפרס (מלבד העונות שהחמיץ) רשמה הקבוצה מאזן כולל של 114 ניצחונות לעומת 214 הפסדים (34.8%), ולא העפילה לשלב הפלייאוף.

לאחר הפרישה מה-NBA

בסיום עונת 1988/1989 שיחק במשך כחודשיים בקבוצת סקאבוליני פזארו מליגת העל האיטלקית, ולאחר מכן פרש באופן סופי ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו עבד במשך תקופה קצרה כסוכן שחקנים ומפיק מחזות זמר, ובהמשך הפך לפרשן טלוויזיה של משחקי לוס אנג'לס לייקרס.
האהבה שאחרי

עלילה

תאונת דרכים בכביש מרוחק, שבה מעורבים גבר ואישה, פותחת תיבת פנדורה. גופת האישה נעלמת בעוד הגבר מובהל לבית החולים בתרדמת. הזהויות של השניים מסגירות את סודם - הם היו זוג נאהבים.
שלוש שנים קודם לכן, רקל ודמיאן פוגשים את סנטיאגו וקרולינה. שני הזוגות נפגשים על רקע סכסוך בין ילדיהם הבוגרים וחברות גדולה נרקמת ביניהם. הם אינם יודעים שהמפגש בין המשפחות יעורר את המשיכה הבלתי נמנעת בין קרולינה ודמיאן ויוביל לסיפור אהבה אסור.
בהווה, קרולינה נעדרת ודמיאן בתרדמת, בעוד רקל וסנטיאגו מתעוררים למציאות כואבת של שברון לב. הם מחליטים לחקור את נסיבות התאונה ולרדת לעומקו של הסוד הגדול שהסתירו מהם קרולינה ודמיאן. סנטיאגו ורקל יראו זה בזה מקור לנחמה והחוויה הקשה המשותפת תעורר בהם רגשות חדשים. האם יוכלו לחוות אהבה אחרי הסערה?
"האהבה שאחרי" היא טלנובלה מקורית ומרתקת, שסחפה את צופי הטלוויזיה בארגנטינה עם עלייתה לאוויר בינואר 2017. בסדרה מככבים מריאנו מרטינז ("אספרנסה"), אלאונורה וקסלר ("אחים בדם"), איסבל מסדו ("דון חואן") ופדריקו אמאדור ("יורשי הנקמה").
כיסוי עיניים

כיסוי עיניים הוא בגד, בדרך כלל עשוי מבד, שנקשר לראש על מנת לכסות את העיניים כדי לא לאפשר ללובש לראות. בעוד שכיסוי עיניים טוב לא מאפשר לראות גם אם העיניים פקוחות, כיסוי עיניים גרוע או כיסוי עיניים מאולתר עשוי לאפשר ללובש לראות מסביב או אפילו דרך כיסוי העיניים.

סמליות

כיסוי עיניים הוא סמל רב עוצמה לאלוהות במיתולוגיה מאז המאה ה-15. על פי החוק, הוא נתפס כחלק מהפרסוניפיקציה של גברת הצדק, ומטרתו לייצג אובייקטיביות ללא משוא פנים.
כיסוי העיניים מופיע כסמל גם בקלפי טארוט. הוא יכול לשמש כמייצגם של תמות הקורבן, הכחשה, התנגדות לבהירות, או זווית ראייה מוגבלת. הוא מלווה לעיתים קרובות בתמות של יושר ואמת הנעשית תוך כדי תשלום מחיר מדובריה. כמו כן, כיסוי העיניים יכול לסמל את הדיכוטומיה בין המודע ללא מודע; כך הכיסוי מייצג קיפאון ותודעה נמוכה, בעוד שהסרתו מייצגת התעוררות או לידה מחדש.
תסמונת אשרמן

סימנים ותסמינים

תסמונת אשרמן מתאפיינת בירידה בכמות הדימום הווסתי ובמשכו, לעיתים עד כדי הפסקתו המוחלטת.
היא יכולה להוביל לאי פוריות ולהפלות חוזרות.
לעיתים היא מתלווה בכאבים בעת הווסת והביוץ בעקבות החסימות.

גורמים

השכבה הפנימית של הרחם נקראת רירית הרחם, והיא מחולקת לשתי שכבות. השכבה הבסיסית, הנשארת קבועה, והשכבה הפונקציונלית הנושרת בעת הווסת ומתחדשת בכל חודש.
טראומה לשכבה הבסיסית יכולה לגרום ליצירת רקמה צלקתית בה, ולהביא להדבקויות ולחסימת החלל בדרגות שונות.
טראומה כזו נגרמת לרוב מביצוע תהליך של גרידה, לסיום הריון או להוצאת שליה שלא השתחררה. גורמים נוספים, נדירים יותר יכולים להיות ניתוחים (כמו ניתוח קיסרי או ניתוח להסרת שרירן), דלקות באגן וסיבוכים הכרוכים בשימוש בהתקן תוך רחמי.

אבחון

דיווח האישה על גרידה בעקבות הפלה או שארית שליה, שאחריו יש שינויים משמעותיים בווסת, או העלמות שלה, יכוונו את הרופא לבדיקת האפשרות לתסמונת.  היסטרוסקופיה אבחנתית נחשבת לבדיקת מדד הזהב עבור תסמונת אשרמן. ניתן לאבחן את התסמונת גם באמצעות צילום רחם. בדיקות הורמונליות לאישה הסובלת מהתסמונת יתקבלו ברוב המקרים תקינות, בהתאם לגיל האישה ומצב הפוריות שלה.

טיפול

כדי לשקם פוריות, ניתן לבצע היסטרוסקופיה ניתוחית על מנת לפתוח את ההדבקויות. בתסמונת אשרמן ההדבקויות נוטות לעיתים קרובות לחזור.
כדי להפחית את הסיכון לחזרתן ניתן להחדיר לרחם לאחר הניתוח בלון, או התקן תוך רחמי למשך מספר ימים. גם החדרה של חומצה היאלורונית נמצאה כמסייעת להפחתת הסיכון לחזרת הדבקויות .
הונוריוס הרביעי

ראשית חייו

ג'אקומו סאבלי נולד בשנת 1210, והיה בנם של הסנטור הרומי לוקה סאוואלי וג'ובאנה אלדוברנדסקי, והיה קרובו של האפיפיור הונוריוס השלישי. הוא למד בפריז, ובשנת 1261 מונה על ידי האפיפיור אורבנוס הרביעי לקרדינל דיקון של סנטה מריה קוסמדן. בתפקידו זה הוא ניהל את משרדו של הקרדינל מסנטה מריה בקוסמדן, ובו בזמן מונה לסנאטור רומי לכל החיים.

שלטונו

לאחר מותו של קודמו מרטינוס הרביעי, בחרה בו מועצת הקרדינלים לאפיפיור, רק לאחר ארבעה ימים של דיונים. הונוריוס הרביעי היה אז משותק כמעט בכל ידיו ורגליו כתוצאה משיגדון, וכאשר חגג על המזבח הגבוה, הוא היה מסוגל להרים את הרקיק רק על ידי מכשיר מכני.
בימי שלטונו הקצרים היה עליו לדאוג בעיקר לביטחון של מדינת האפיפיור והמצב בסיציליה. קודמו מרטינוס הרביעי נכשל לחלוטין במדיניותו. הונוריוס המשיך במדיניותו וחבר לבית אנז'ו, ואחד מצעדיו הראשונים היה הכרזת מלחמה צרפתית נגד ממלכת אראגון. שארל השני, מלך נאפולי, בנו של שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, נאלץ לוותר על טענותיו בסיציליה, ורק לאחר מכן שוחרר מכלאו על ידי חיימה השני, מלך אראגון. הונוריוס דחה מכל וכל את המשא-ומתן לשלום בין צרפת לאראגון, ואסר על שארל השני לוותר על סיציליה, דבר שעשה בשבי אראגון. פייטרו השלישי, מלך סיציליה, הוחרם על ידי האפיפיור. להונוריוס חסרה כל תחושה של ריאליזם פוליטי, כמו גם הרצון למצוא פתרון של שלום. עם רודולף פון הבסבורג הונוריוס קיים קשר ידידותי, אבל לא היה מסוגל לספק לו את ההכתרה הקיסרית, בשל התנגדותם של הנסיכים הבוחרים.
ב-3 באפריל 1287 מת הונוריוס ברומא, ובמקומו נבחר לאפיפיור ניקולאס הרביעי.
אנטנת מונופול

אנטנת מונופול (מכונה לפעמים: אנטנת מרקוני, באנגלית: Monopole Antenna) הוא כינוי למשפחת אנטנות נפוצה הבנויה ממוט ישר מוליך אשר בדרך כלל מונח בניצב למשטח גדול (יחסית לאורכי הגל) מוליך (כגון פני כדור הארץ) ונקרא בספרות "מישור הקרקע" (באנגלית: ground plane).
צד אחד של כבל ההזנה מחובר לחלק התחתון של האנטנה והצד השני מחובר למישור הקרקע, בדרך כלל כדור הארץ.
זאת בניגוד לאנטנת דיפול אשר מכילה שני מוטות זהים מוליכים כאשר הסיגנל ממשדר עובר בין שני חצאי האנטנה.
אנטנת מונופול פועלת כמכשיר תהודה, כאשר המוט (מונופול) מתפקד כמהוד עבור גלי רדיו המתנודד עם גלים עומדים של מתח וזרם לאורך ציר האנטנה. לאור זאת, אורך האנטנה נקבע על ידי אורך הגל שעבורו היא משמשת.

עקום קרינה

כמו באנטנת דיפול, אנטנת מרקוני בעלת עקום קרינה כלל-כיווני. כלומר הוא מבטא קרינה בעוצמה אחידה בכל זווית סביב ציר האנטנה אולם הקרינה משתנה כתלות בזווית ההגבהה, עם צניחה ל-0 בזנית של ציר האנטנה. 
האנטנה מייצרת גלי רדיו בעלי קיטוב אנכי.
המונופול ניתן לתיאור (ראה איור) כדיפול אשר החליפו את החלק התחתון שלו במישור קרקע בזוויות ישרות לחצי הנותר. אם המישור גדול דיו, הגלים המוחזרים מהמישור שנוצרו על ידי החלק העליון יראו כאילו הגיעו מאנטנה מדומה זהה לחלק השני של הדיפול וכך נוצר עקום קרינה של דיפול.
לכן, עקום קרינה של מונופול עם מישור מוליך אידיאלי אין סופי, זהה לחלק העליון של דיפול, עם קרינה מקסימלית בכוון מאוזן, בניצב לאנטנה. עקב העובדה שהוא קורן רק למרחב שמעל המישור, שהוא חצי המרחב של אנטנת דיפול, למונופול יהיה שבח אנטנה כפול (או גדול ב-3 dB) מדיפול זהה.
מכיוון של"דיפול חצי אורך גל" שבח אנטנה של 2.19dBi והתנגדות קרינה של 73 אוהם, "מונופול רבע אורך גל", הנפוץ שהאנטנות המונופול, יהיה בעל שבח אנטנה של:
2.19 + 3 = 5.19 dBi
והתנגדות קרינה של 36.8 אוהם, מעל מישור קרקע "טוב".
הנטייה של מישורי קרקע קטנים או של בעלי מוליכות פחות טובה היא להטות את כוון העוצמה המקסימלית מעלה לזוויות גבוהות יותר ביחס למישור.
הגנה (צורת קרב)

הגנה היא צורת קרב שמטרתה החזקת שטח ומניעת התקדמות האויב. ההגנה היא צורת הקרב החזקה לפי מספר הוגי דעות, ביניהם קרל פון קלאוזביץ, למרות שלרוב ההגנה כשלעצמה אינה מובילה להכרעה.

הנחות יסוד בהגנה

הנחת היסוד בהגנה היא כי למגן יש (בדרך כלל) זמן להיערך להגנה. לכן, הנחת מוצא חשובה היא כי המגן מכיר את השטח טוב יותר. זהו יתרון חשוב, והמגן ישאף לנצלו על ידי סיורי שטח, פריסה מוקדמת של יחידות משנה, הכנת השטח על ידי פריסת שדות מוקשים וחפירת תעלות נ"ט כיפת ברזל וכדומה. הנחה מקובלת היא כי ניצול הקרקע ואש מדויקת הם מאושיות היסוד בהגנה והן המפתח להתגברות על תוקף עדיף. 
הנחה חשובה היא כי קו המגע, כלומר קו הגבול בין כוחות התוקף והמגן, ייפרץ. בנקודה מסוימת, בזמן מסוים, יצליח התוקף לחצות את הקו. חצייה זו היא נסבלת, כל עוד היא אינה פוגעת בשטחים חיוניים והיא הפיכה. בעבר הייתה נהוגה בצה"ל ההנחה ההפוכה, כי אסור לאפשר לקו המגע להיפרץ לעולם. הנחה זו הוכחה כטעות והיא הוסרה מתורת הלחימה של צה"ל. הערכות המגן צריכה למנוע את הכרעתו ולאו דווקא כיבוש של תא שטח מסוים או פגיעה בכוח מסוים.
יתרון ההפתעה עומד לרוב לזכות התוקף, והוא מתבטא במיקום ותיזמון ההתקפה, אך לא מעצם קיומה, אליה מודע המגן. התמודדות עם מיקום ההתקפה מתאפשרת לאויב על ידי ניתוח השטח והכנתו. 
להגנה מספר יתרונות משמעותיים: לרוב, קווי האספקה של המגן קצרים יותר, ההתקפה מתישה את הכוח ולכן לרוב, פועל הזמן לזכות המגן. לרוב עשוי כוח קטן יותר לגבור על כוח גדול יותר ולכן סביר כי בהינתן בחירה, יבחר כוח קטן בהגנה. עם זאת פעמים רבות יאלץ המגן לפרוס את כוחותיו לאורך קו המגע מכיוון שהוא אינו מודע למיקום וזמן ההתקפה והיכולת לרכז המאמץ עומדת ליתרון התוקף.
ההגנה סובלת פעמים רבות מרוח לחימה נמוכה. עם זאת, רוח הלחימה היא מרכיב המושפע ממספר רב של גורמים. הגנה הנתפסת כהגנה על הבית מעלה את רוח הלחימה, ולטענת באזיל לידל הארט, אופיו של העם משפיע גם הוא.

מאמצים בהגנה

נהוג לחלק את המאמצים בהגנה לשלושה מאמצים עיקריים:

מאמץ אבטחה

תפקידו של מאמץ זה הוא לאתר את מאמצי האויב, לחשוף את תוכניתו ולהתריע בפני הרמה הממונה על כוונותיו. בנוסף, משימותיו הם שחיקה והשהייה של האויב, אך לא עצירתו. מאמץ זה אינו אמור לעצור את התוקף, אלא לעזור בתיעולו אל תאי שטח שהוכנו ונותחו מראש.

מאמץ החזקה

זהו המאמץ המרכזי בהגנה ותפקידו הוא לעצור את התוקף, למנוע ממנו לכבוש תאי שטח, להשמידו ולהכריעו.

עתודה (מאמץ ההלם)

למאמץ זה שני תפקידים עיקריים: להנחית את התקפת הנגד במקרה שבו מאמץ ההחזקה מצליח, או להוות עתודה למרחב כושל. בהגנה, העתודה תופעל לתגבור המאמץ הכושל, לעומת המצב ההפוך בהתקפה, בו תוטל העתודה למאמץ המצליח.
ג'ון קייל

תחילת דרכו

קייל נולד בכפר גרנאט שבמחוז קרמרת'נשייר שבוויילס. לאחר שהתגלה כשרונו בנגינת פסנתר הוא למד מוזיקה בלונדון וסיועו ובעידודו של אהרון קופלנד עבר לארצות הברית להמשך לימודיו. הוא נפגש שם עם מוזיקאים רבי השפעה ובין השאר השתתף בצוותא עם ג'ון קייג' במרתון נגינת פסנתר בן 18 שעות שהיווה את הביצוע המלא הראשון של היצירה "Vexations" של אריק סאטי. כמו כן הוא ניגן בלהקת המוזיקה האקספרימנטלית של המלחין לה מונטה יאנג, שהשפיעה מאוד על יצירתו בלהקתו הבאה, הוולווט אנדרגראונד, בה פעל בין 1965 ו-1968.

קריירת סולו

לאחר שעזב את הוולווט אנדרגראונד הפיק קייל אלבום לניקו ואת אלבום הבכורה של הסטוג'ס. הוא הפיק מספר אלבומי פוסט פאנק חשובים נוספים, ביניהם אלבום הבכורה של פטי סמית'. הוא פתח בקריירת סולו ואלבומו "Paris 1919" מ-1973 זכה לתשבחות. אלבומו המשותף משנת 1990 עם לו ריד, שהוקדש לזכרו של אנדי וורהול, "שירים לדרלה", הוביל מעט אחר כך לאיחודה של הוולווט אנדרגראונד ב-1993, אך איחוד זה לא נמשך זמן רב. הוא ממשיך להוציא אלבומים וכיום יצירותיו מושפעות ממוזיקה אלקטרונית ורוק אלטרנטיבי.
אדמון פלג

אֶדמוֹן פְלֶג, לעיתים נהגה שמו כאדמונד פלג (26 בנובמבר 1874 - 15 באוקטובר 1963) היה משורר וסופר יהודי ממוצא שווייצרי, שכתב בצרפתית.

ביוגרפיה

נולד בשם אדמונד פלגנהיימר (Edmond Flegenheimer) בז'נבה, בן דודו של הארכיטקט ז'ול-ז'אק או ז'וליאן פלגנהיימר (Jules-Jacques Flegenheimer). אחרי לימודים בגנף, יצא לפריז ללמוד באקול נורמל סופרייר, ועבד שם כמבקר תיאטרון. ב-1914 התנדב ללגיון הזרים הצרפתי ואז שינה את שם משפחתו לפלג (בצרפתית: Edmond Fleg). זכה בעיטור צלב המלחמה.
למרות שזכה לחינוך יהודי, התרחק פלג בפריז מהדת, עד פרשת דרייפוס, שקירבה אותו חזרה ליהדות והפגישה אותו עם רעיונות הציונות. פלג השתתף במספר קונגרסים ציוניים ובאחד מהם 
פגש את ישראל זנגוויל, ממנו הושפע. פלג למד היסטוריה ומחשבה יהודית והביע בכתביו הבטים שונים של היהדות. אחד הטקטסים הנודעים שלו נקרא 'מדוע אני יהודי'. ברומן L'enfant prophète (הנביא הילד) הציג פלג את היהדות בדרכים מרתקות לדור שלם של יהודים מתבוללים. כמו כן עסק בתרגום כתבים מעברית ויידיש לצרפתית.
פלג כתב גם את הלברית לאופרה אדיפוס של ג'ורג'ה אנסקו.
במהלך מלחמת העולם השנייה  נותר פלג תחילה בנפת בּוּבאלוֹן, באזור הכיבוש האיטלקי של פרובאנס, ולאחר מכן הוברח בידי הרזיסטאנס למקום בטוח. שיחותיו עם יהודים נמלטים על הדברים היפים בדתם ראו אור בשנת 1946, תחת השם Le Chant nouveau (השיר החדש); את חוויותיו בתקופת הכיבוש תיאר בספר Nous de l'Espérance (אנחנו מהתקווה). 
אחרי המלחמה שיחק פלג תפקיד חשוב בהתקרבות-מחדש בין הקהילה היהודית והנוצרית בצרפת. אף כי ביקר פעמיים בישראל (הראשונה מביניהן ב-1932, עם ידידו מרק שאגאל), הסתייג בתקופה זו מהציונות, שבה תמך בהתלהבות קודם לכן. לגישתו, על היהודים להשתלב בארצות מוצאם כאזרחים שוויי-זכויות, בין אם הם מממשים באורח פעיל את דתם היהודית ובין אם לאו. אף כי היה שווייצרי במוצאו, וזכה לאזרחות צרפתית רק ב-1921 בעקבות שירותו בלגיון הזרים, ראה את עצמו באופן מוחלט ונלהב כצרפתי. עוטר באות לגיון הכבוד. 
משנת 1957 ארגן, יחד עם ליאון אלגזי, את "הכנס השנתי לאינטלקטואלים יהודים", כנס בו השתתפו, בין היתר, עמנואל לוינס, אנדרה נהר והרב יהודה ליאון אשכנזי .
פלג נפטר בפריז ב-1963. במותו הותיר אחריו עיזבון רב-ערך, שכלל התכתבויות עם הסופרים הצרפתיים החשובים ביותר בשנים 1890-1963. שני בניו הלכו לעולמם בהפרש קצר זה מזה: בנו דניאל (נולד ב-1912) סבל מדיכאון והתאבד בשנת 1939, ואילו בנו מוריס נהרג ביוני 1940 בקרבות בפלנדריה.
על שמו נקראים רחובות בכרמל הצרפתי בחיפה ובשכונת נווה יעקב בירושלים.