google/wiki40b huggingface dataset:
שי בלאיש

שירות צבאי

בלאיש נולד בירושלים וגדל באשקלון. התגייס לצה"ל במרץ 1993, ושובץ בגדוד רותם בחטיבת גבעתי. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לגדוד רותם ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד צוות בבה"ד 1. בהמשך שירת כקצין המבצעים של גדוד רותם, בין היתר בזמן מהומות מנהרת הכותל. במהלך המהומות נפצע קשה מפגיעת קליע בראשו. לאחר החלמתו מונה למפקד פלוגת מסלול, ולקח חלק בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה רובאית. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גבעתי, ולקח חלק בלחימה בטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל והקים את גדוד "עוטף אילת", גדוד מרחבי בגבול עם מצרים באזור אילת, ושימש כמפקד הגדוד עד שנת 2008. בשנת 2008 הקים את גדוד שחר בפיקוד העורף, ושימש כמפקד הגדוד עד שנת 2010, במהלך תפקידו הוביל את הגדוד בין היתר במבצע עופרת יצוקה. בהמשך שימש כסגן מפקד מחוז בפיקוד העורף בין השנים 2010 - 2011. לאחר מכן מונה למפקד גדוד הפיקוד בפיקוד העורף בין השנים 2011–2013.
בשנת 2013 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד מחוז ירושלים בפיקוד העורף, ושימש בתפקיד עד שנת 2016. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ד (2017-2016). באוגוסט 2017 מונה לקצין אג"ם של פיקוד העורף, ושירת בתפקיד זה עד אוגוסט 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.
בלאיש מתגורר באשקלון, נשוי לקרן ואב לשלושה.
מיון מנייה

במדעי המחשב, מיון מנייה או מיון ספירה (counting sort) הוא אלגוריתם מיון עבור מספרים שלמים המתבסס על העובדה שהמספרים נמצאים בטווח חסום כדי לבצע את המיון בזמן מהיר יותר מזה שמסוגלים לו אלגוריתמי המיון הכלליים. בצורה אינטואיטיבית, די למיון לעבור על קבוצת האיברים שרוצים למיין ולמנות את מספר המופעים של כל אחד מהאיברים, ומכאן שמו של האלגוריתם.

סיבוכיות ותכונות

סיבוכיות הזמן של המיון תלויה לא רק במספר האיברים בקלט, אלא גם בטווח האפשרי שלהם, מכיוון שעוברים הן על כל הקלט, והן על כל המערך, שאורכו הוא כאורך הטווח האפשרי של איברי הקלט. אם  הוא מספר האיברים ו- הוא הטווח, אז סיבוכיות הזמן היא . על כן, אם , כלומר הטווח הוא ליניארי בגודל הקלט או פחות מכך, אזי תהיה סיבוכיות הזמן של המיון . זו תוצאה העדיפה אסימפטוטית על זו של מיונים מבוססי השוואות, שסיבוכיות הזמן המינימלית שלהם היא .
אפשר ליישם את האלגוריתם בסיבוכיות  גם כאשר טווח הערכים הוא , כלומר לא ליניארי לגודל הקלט. למשל, עבור קלט בגודל  ותחום של , ממירים את המספרים לבסיס , כך שמספר הספרות המקסימלי הוא 2, ומספר התאים במערך  הוא בסך הכל , ולכן  אינו  אלא , ואז מיישמים מיון בסיס.
תכונה נוספת של מיון מנייה היא שהוא מיון יציב, כלומר לא משנה את הסדר היחסי בין איברים זהים במיון.

הרחבה של האלגוריתם

עבור כל קבוצה של איברים שקיים ביניהם יחס סדר מלא ניתן ליצור התאמה חד-חד ערכית ועל, כך שהאלגוריתם יכול באופן כללי לעבוד על קבוצות איברים שאינן בהכרח של מספרים טבעיים, כל עוד הן תחומות לטווח מסוים.
מיון מנייה הוא חלק אינטגרלי ממיון בסיס, שמאפשר למיין גם מספרים שהטווח שלהם גדול מדי בשביל מיון מנייה רגיל.

מימוש מקבילי

ניתן לממש מיון מניה בעזרת אלגוריתם מקבילי. האלגוריתם משתמש במערך מנייה בגודל , כאשר  הוא מספר הערכים שיש למיין ו- הוא רוחבו של טווח הערכים במערך.
קיימת גרסה שמשתמשת במערך מניה בגודל n*n, ו-n^2 מעבדים (כאשר n הוא מספר הערכים שיש למיין). זמן הריצה הוא log(n).
אילדפונסו פלקונס

ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
בנערותו היה פלקונס אלוף בקפיצות ראווה, אך קריירת הרכיבה שלו הסתיימה עם מותו של אביו בגיל 17.
פלקונס משמש כעורך דין מומחה למשפט אזרחי. הוא מתגורר כיום בברצלונה, עם אשתו וארבעת ילדיהם.

הוקרה

בשנת 2010 נקרא על שמו רחוב בכפר חובילס (Juviles) שבגרנדה, בו מתרחש חלק מרכזי מעלילת ספרו "היד של פאטימה".
סטיינגרימור סטיינתורסון

ראשית חייו

נולד בכפר אלפטגרדי (Álftagerði) שעל חוף אגם מיוואטן שבצפון איסלנד, כבנם של סטיינתור ביורנסון, איכר, ושל רעייתו, זיגרון זיגורדסון. למד לימודי חקלאות וסיים את לימודיו האקדמאים בתחום זה באוניברסיטת קופנהגן ב-1924.
בשנים 1915 – 1917 עבד באחוזת הוריו. לאחר מכן ועד לשנת 1920 שימש כאיש הכספים הראשי של בית הספר החקלאי ונרי (Hvanneyri) ובשנים 1924 – 1928 שימש כמורה בבית הספר. לאחר מכן ועד לשנת 1935 שימש כמנהל בית הספר החקלאי בהולאר (Hólar).

פעילות ציבורית

בשנים 1934 – 1937 היה סטיינתורסון חבר בוועדה לתכנון האזורים הארקטים. לאחר מכן הוא מונה לראש המחלקה למדעי החקלאות באוניברסיטת איסלנד, תפקיד אותו מילא עד 1941. בשנים 1938 – 1939 הוא שימש כיושב ראש הוועדה הבין ממשלתית לניסויים חקלאיים. במקביל ועד לשנת 1940 הוא ניהל את ביתן התצוגה האיסלנדי בתערוכה העולמית של ניו יורק ב-1939. בשנים הבאות שימש סטיינתורסון בתפקידים שונים בתחומי החקלאות והכלכלה.

קריירה פוליטית

סטיינתורסון כיהן כחבר האלת'ינגי בשנים 1931 – 1933, 1937 – 1942 ו-1946 –1959 מטעם המפלגה הפרוגרסיבית ובשנים 1949 – 1950 שימש כיושב ראש הבית.
במרץ 1950 החליף סטיינתורסון בתפקיד ראש הממשלה את אולאפור תורס, והקים ממשלה קואליציונית בשיתוף מפלגת העצמאות. במסגרת שותפות זו, תורס כיהן בממשלתו של סטיינתורסון (בשנים 1953-1950) כשר הדיג והתעשייה.
במקביל לכהונתו כראש הממשלה הוא שימש גם כשר הרווחה ולאחר סיום כהונתו כראש הממשלה שימש כשר החקלאות והרווחה עד לשנת 1956.
פרידות

עלילה

דאִיג'וֹ קוֹבַּאִיאַשי הוא צ'לן מטוקיו שאביו נטש אותו בצעירותו ואימו נפטרה שנתיים קודם לזמן הווה. לאחר שהוא מאבד את עבודתו בעקבות התפרקותה של התזמורת בה עבד, הוא מחליט למכור את הצ'לו החדש ויקר הערך שלו, לחזור עם רעייתו מיקה לעיירת הולדתו ולמצוא שם עבודה חדשה. יום אחד הוא מבחין בלוח המודעות בְמודעה עם הכותרת "סיוע לפרידות" עבור "סוכנות NK" ומחליט להתראיין, בחושבו שמדובר בסוכנות נסיעות. בראיון מתברר לו כי "NK" הוא קיצור ל"נוֹקאן" - תהליך הכנת גופותיהם של בני אדם לקבורה בצורה היפנית המסורתית. דאִיג'וֹ מתחיל לעבוד כשולייתו של שואי ססאקי, בעל הסוכנות. בתחילה הוא מתבייש בעבודתו החדשה ומסתיר אותה מאשתו, אולם אט אט מתחיל לגלות את התאמתו לעיסוקו החדש, הדורש רגישות ודקדקנות רבה, והמעניק לו סיפוק רב. כאשר אשתו מגלה את האמת לגבי עבודתו, היא מתחננת בפניו שיחליף מקצוע. כאשר דאִיג'וֹ מסרב, היא עוזבת אותו, אך חוזרת כאשר נודע לה שהיא בהיריון. גם חברו הוותיק, יאמאשיטה, מתרחק ממנו כאשר נודע לו על עבודתו החדשה. כאשר אמו של יאמאשיטה, מנהלת בית המרחץ העירוני, הולכת לעולמה, מוטלת על דאִיג'וֹ המשימה להכינה לטקס הפרידה. הוא מבצע זאת במסירות לעיניהם של יאמאשיטה ומשפחתו ולעיניה של אשתו, וזוכה לכבוד ולהבנה מצדם. בהמשך, מקבל דאִיג'וֹ את הבשורה כי אביו נפטר, ומחליט לאחר התלבטות קשה, לנסוע למקום המצאו ולהשתתף בסידורי קבורתו. זמן קצר לאחר הגעתו למקום הימצאותו של אביו, מגיעים קברנים חסרי כבוד הרוצים לסיים את עבודתם מהר ככל האפשר, להניח את האב המת בארון הקבורה ולהעבירו לשריפה. דאִיג'וֹ מפסיק אותם ממעשיהם ומתחיל לבצע את טקס הפרידה המסורתי שהתמחה בו, תוך כדי ביצוע הטקס, הוא עצמו, נפרד מאביו.

הפקה

תהליך הפקת הסרט ארך כ-10 שנים, והחל מרעיון של השחקן הראשי בסרט, מסהירו מוטוקי. מוטוקי למד את אומנות הכנת הגופות לקבורה באופן אישי מקברן, ואף למד לנגן בצ'לו, עבור חלקו הראשון של הסרט. במאי הסרט נכח בטקסי אשכבה רבים, על מנת להבין את רגשותיהן של משפחות אבלות. אומנם המוות זוכה לטקסיות רבה ביפן, כפי שמוצג בסרט, אך באותה מידה הוא גם מהווה טאבו, ולכן, הבמאי היה מודאג מהאופן בו יתקבל הסרט ביפן ולא ציפה להצלחה מסחרית גדולה. חששותיו התבדו כאשר הסרט הצליח מאוד ביפן וגרף הכנסות בסך של כ-60 מיליון דולר (נכון ל-2009).

פרסים

זכייתו של "פרידות" בפרס האוסקר, מהווה את זכייתה הראשונה של יפן בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, 54 שנים לאחר זכייתו של הסרט "מיאמוטו מוסאשי" בפרס מיוחד בטקס האוסקר של 1955. הסרט זכה גם ב-10 פרסי האוסקר היפני, בפרס הגדול (Grand Prix) של פסטיבל מונטריאול ובפרסים נוספים.
עלי אבן סאבר א-דין

עלי אבן סאבר א-דין מבני שושלת וולאשמה,‏ היה בנו של סאבר א-דין הראשון. הקיסר האתיופי ניואיה קראסטוס מינה אותו למושל יפאט לאחר 1344.
על פי טאדסה טמרת, אל-מקריזי מתאר את עלי "כראשון להתמרד כנגד ההגמוניה המקובלת להאטי (לקיסר האתיופי)", טאדסה טמרת מסביר שהוא היה הראשון ממשפחתו להתמרד מאז מותו של הקיסר עמדה ציון הראשון‏.
המרד של המושל לא הצליח בגלל חוסר תמיכה מנתיניו. והוא וכל ילדיו חוץ אחמד אבן עלי נלכדו על ידי הקיסר ניואיה קראסטוס, הקיסר האתיופי מינה את בנו מוחמד אבן עלי למושל יפאט. אחרי שמונה שנים עלי שוחרר מבית סוהר וחזר לשלטון, אחמד ובניו הורדו מכס השלטון ורק בהתערבות ישירה של הקיסר מוחמד חזר לשלטון.
נכדו חאק א-דין השני הוליך מרד כנגדו, חאק נתן לסבא שלו לשמור על התואר שליט העיר יפאט‏. ריצ'רד פאנקהארסט מזכיר שלעלי היה בן הנקרא מולה אספאה, שנלחם כנגד בן דודו חאק אד-דין השני ונהרג במרד זה‏.
אין הסכמה על אורך התקופה בה עלי היה המושל של יפאט. אל-מקריזי בספרו ההיסטוריה של המדינות המוסלמיות האתיופיות מציין שעלי שוחרר אחרי שמונה שנים של מאסר, אך במקום נוסף כותב שהוא היה בבית סוהר כ-30 שנים ומת תחת שלטונו של סעאד א-דין השני, ההיסטוריה של שושלת וולאשמה נותנת לו כ-30 שנה בשלטון ובנו אחמד אבן עלי רק כשנתיים‏.
זינו פרנצסקאטי

חייו

פרנצסקאטי נולד במרסיי לאב כנר, שלמד אצל קאמילו סיבורי. הוא החל לנגן בגיל חמש והופעתו הראשונה לפני קהל הייתה בנגינת הקונצ'רטו לכינור (בטהובן) בגיל 10. פרנצסקאטי התמחה בפאגאניני וההקלטה שלו לקונצ'רטו הראשון של פאגאניני נחשבת עד היום לאחת הטובות ביותר מאז ומעולם. עוד הקלטה היסטורית של פרנצסקאטי היא לסונאטות לכינור ופסנתר של בטהובן עם רובר קאסאדסי. נוסף להצטיינותו בטכניקה כנרית, גם הפליא לנגן את כל הקונצ'רטי הגדולים. הביצוע שלו לקונצ'רטו השלישי של סן-סאנס נחשב למעולה, וכמוהו גם ביצועי הקונצ'רטי של מנדלסון וברוך. הטון הכנרי של פרנצסקאטי נחשב לקל ושירתי במיוחד.
ב-1927 נסע לפריז ללמד בבית הספר הגבוה למוזיקה (אקול נורמל דה מוזיק) ובמקביל גם ניצח על ה-Concerts Poulets.
בשנת 1931 יצא לסיור הקונצרטים העולמי הראשון שלו והופעתו הראשונה בארצות הברית הייתה עם הפילהרמונית של ניו יורק ב-1939.
פרנצסקאטי מת בפרובנס-אלפ-קוט ד'אזור, צרפת בגיל 89.
Hands All Over

רקע

הלהקה החלה לכתוב את השירים המופיעים באלבום לאחר סיום סיבוב ההופעות של האלבום הקודם שלהם, "It Won't Be Soon Before Long". כמה חודשים לאחר מכן, הלהקה קיבלה שיחת טלפון מהמפיק רוברט ג'ון "מאט" לאנג, ששמע כי הלהקה החלה לעבוד על אלבום חדש, והביע עניין להפיק אותו.
בראיון למגזין "רולינג סטון", חברי הלהקה סיפרו כי הם בילו חודשיים לכתוב ולהקליט את האלבום עם המפיק רוברט לאנג באולפן ההקלטות שלו בז'נבה שבשווייץ. סולן הלהקה, אדם לוין, אמר על האלבום: "האלבום הראשון שלנו היה השתקפות של האהבה שלי לסטיבי וונדר. עם האלבום השני הלכתי כל הזמן הלוך ושוב בין פרינס והפוליס. אבל האלבום הזה לא הושפע מאף אחד, זה רק הרבה פופ". עטיפת האלבום נחשפה ב-1 ביולי 2010. העטיפה של האלבום צולמה על ידי צלמת בת 19 בשם רוזי הארדי, שגם מופיעה בתמונה.
רבפק

רבפאק (ברוסית Рабфак, ראשי תיבות של Рабочий факультет) היו מכינות לפועלים ברוסיה הסובייטית.
בתי הספר האלו הוקמו בכל רוסיה הסובייטית במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, ונועדו הן להשלמת לימודי תיכון לאלה שלא הצליחו לסיים לימודי התיכון והן להקניית השכלה לכאלו שלא למדו בכלל במסגרות מסודרות.
ב-2 באוגוסט 1918, הוציאה הממשלה הבולשביקית צו שאפשר לאיכרים ופועלים לרכוש השכלה אוניברסיטאית ללא מבחני כניסה וללא רקע לימודי. התוצאה של צעד זה הייתה הצפה של האוניברסיטאות בסטודנטים חסרי רקע מתאים וחסרי יכולת לימודית.
ההיסטוריון מיכאל פוקרובסקי (Михаи́л Никола́евич Покро́вский) שכיהן כסגן קומיסר החינוך וכמנהל המכון הקומוניסטי להשכלה גבוהה (ИКП) יזם הקמת בתי ספר ערב מיוחדים להשלמת השכלה והכנה ללימודים גבוהים. המכינה הראשונה הוקמה בבית הספר למסחר במוסקבה כהכנה לכניסה למכון המסחרי (כיום אוניברסיטה על שם פלחאנוב לכלכלה). 
ב-11 בספטמבר 1919 החליט משרד החינוך הסובייטי (Наркомпрос)  על הקמת מכינות לפועלים, בהן יוכל כל מי שרוצה ללמוד להשלים את לימודיו בשעות היום (במשך 3 שנים) או הערב (במשך 4 שנים) בהתאם ליכולתו. בתחילת 1920 נחקק החוק בקשר לרבפקים. תלמידים התקבלו מגיל 16 ואילך ומי שלמד בבית ספר יום היה זכאי למענק חודשי צנוע ולהכרה בוותק עבודה.
בסוף שנות ה-20 היו למעלה מ-1,000 מכינות כאלו מפוזרות בכל רוסיה הסובייטית ובהן למעלה מ-350,000 תלמידים. עם השלמת החלת חוק חינוך חובה והיכולת לרכוש השכלה מסודרת בגיל הנעורים ירדה חשיבותם של הרבפאקים והם נסגרו, במהלך מלחמת העולם השנייה נסגרו האחרונים שבהם.
גבריאל בר

גבריאל בֶּר (13 בינואר 1919 – 22 בספטמבר 1982) היה היסטוריון ומזרחן ישראלי, יהודי יליד גרמניה, פרופסור להיסטוריה וחוקר אסלאם ישראלי.

ביוגרפיה

בר נולד בברלין בירת גרמניה. דודו מצד אמו היה חוקר תולדות האמנות גרשם קורט פרייער. עלה לארץ ישראל ב-1933, ולמד בבית הספר הריאלי בחיפה. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטה האמריקנית בביירות ובאוניברסיטה העברית בירושלים, בה קיבל תואר מוסמך ב-1952 ותואר דוקטור ב-1957. עבודת הדוקטורט שלו, בהדרכתו של ד"ר אלפרד בונה, עסקה בנושא "הרכוש הקרקעי במצרים המודרנית, 1800–1950" ובה ניתח את תהליך ההפרטה של קרקעות המדינה והשפעתן על המעמדות במדינה והכלכלה במצרים. מחקריו שילבו ידע במזרחנות לצד תובנות סוציולוגיות וכלכליות, ובשנים מאוחרות יותר הוא עסק בחקר הווקף והשפעתו על פיתוח כלכלי.
בר לקח חלק בכתיבת האנציקלופדיה לנושאי אסלאם. עבודותיו זכו להתעניינות רבה בעיתונות בלבנון ובמצרים, וספריו תורגמו לשפה הערבית ונלמדו באוניברסיטאות דוברות השפה הערבית. הוא עמד בראש האגודה האוריינטלית הישראלית, וייסד את הכנס הבינלאומי שלה. באוניברסיטה העברית שימש ראש המכון ללימודי אסיה ואפריקה. כמו כן הוא ערך את ביטאון האגודה "המזרח החדש", ובשנת 1965 התפרסם ביוזמתו לראשונה הביטאון Asian and African Studies.
לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, יזם בר  את הקמת המרכז האקדמי הישראלי בקהיר. 
בשנת 1976 הוענק לבר פרס ישראל לבלשנות ערבית. בשנת 1990 נוסד באוניברסיטת תל אביב "הפורום על שם גבריאל בר" לדיון אקדמי בנושאים הקשורים בחברות מזרח תיכוניות ואסלאמיות.
נפטר בירושלים ב-1982.
הבולים של ודהון

הנסיכות ההודית הקטנה וַדְהְוַן  (Wadhwan), אשר הוקמה בשנת 1630, התקיימה עד שנת 1948 במערב הודו, באזור סאורשטרה   שבמדינת גוג'ראט. בין השנים 1888 עד 1894 הנפיקה הנסיכות בולי דואר עבור שירות הדואר העצמאי שלה.

הרקע להנפקת הבולים

שירותי דואר מקומיים התקיימו החל מן המאה ה-16 בחלק מ-652 הנסיכויות שהיו קיימות בהודו קודם לאיחוד תת-היבשת בחסות הבריטים. הם נועדו תחילה לצרכים רשמיים של השליטים המקומיים, אולם בהדרגה נפתחו לשימוש גם בפני תושבי הנסיכות. מרבית שירותי הדואר התבססו בעיקר על רצים רגליים שנודעו בשם "דאק", אולם ידועים גם שירותי דואר שעשו שימוש בפרשים וברוכבי גמלים.
לאחר שנת 1862 החלו רבים משירותי הדואר של הנסיכויות להנפיק גם בולי דואר משלהם. מערכות דואר אלו פעלו במקביל לשירות הדואר המרכזי שהופעל על ידי השלטון הבריטי, ובמידה רבה התחרו בו. שירותי הדואר של הנסיכויות אמנם הפיצו דברי דואר במרבית המקרים רק בתוך גבולות הנסיכות המקומית, אולם תעריפי המשלוח שהם גבו היו נמוכים מאלו של שירות הדואר המרכזי.
וַדְהְוַן הנפיקה את בול הדואר הראשון שלה בשנת 1888.

הנפקת בולי הדואר

הממשל הבריטי הנהיג במחצית המאה ה-18 בקרב נסיכויות הודו שיטה ולפיה הודפסו בולי הכנסה אשר נועדו לגבות כספים מן האוכלוסייה המקומית למימון פעילויות שונות של הממשל המקומי. כך לדוגמה עוצב בוַדְהְוַן בול בערך נקוב של 4 אנה כתשלום של דמי בית המשפט. עיצוב זה, שכלל את סמל המדינה של הנסיכות, שימש בשנת 1888 גם להדפסת בול הדואר הראשון של הנסיכות.
במרכז סמל המדינה שולב סימן שמשמעותו "אום", המייצג את האלוהות. יחד עם הכתובת המופיעה על הסרט התלוי לרוחב סמל המדינה נוצר המשפט "מי ייתן והאלוהות תגדיל את הצלחתנו ותהילתנו בעתיד".
הבול הודפס בשיטת ליתוגרפיה בצבע שחור על נייר לבן. עיצוב הבול לא השתנה לאורך השנים בהן היה בשימוש, אולם כיוון שהוא הודפס שוב ושוב תוך שימוש בשבע גלופות שונות, נוצרו הבדלים קלים בין הבולים שנוצרו בכל הדפסה

הפסקת השימוש בבולי וַדְהְוַן

שירות הדואר המרכזי של הודו, אשר הופעל על ידי הממשל הבריטי, ביקש לבטל את שירותי הדואר המקומיים שהתחרו בו וגרמו לו לאובדן הכנסה. בחלק קטן מן המקרים הגיעו הבריטים להסכם עם הדואר של הנסיכות המקומית, ולפיו הוא ישולב בפעילות הדואר המרכזי, ובחלק אחר של המקרים, דוגמת זה של וַדְהְוַן, הצליח הדואר המרכזי לרכוש את שירות הדואר מידי השליט המקומי ולהפסיק את פעילותו.
בשנת 1894 הפסיקה וַדְהְוַן להנפיק בולים משלה ועברה להשתמש בבולי הודו.

ערך הבולים בקרב האספנים

עקב התקופה הקצרה בה היו בולי הנסיכות הקטנה בתוקף, בולים משומשים של וַדְהְוַן מבוקשים על ידי האספנים, ומעטפות שלמות עליהן דבוקים בולי הנסיכות נחשבות לנדירות. בולים לא משומשים, לעומת זאת, מצויים בשוק וניתנים להשגה בקלות יחסית.
ההבדלים הקלים שבין שבע ההדפסות של בול וַדְהְוַן מהווים אתגר עבור האספנים המנסים להבחין בין ההדפסות השונות ולהרכיב אוסף שלם של בולי הנסיכות".
העיצוב הפשוט של בולי וַדְהְוַן, והטכניקה הפרימיטיבית ששימשה להדפסתם, הקלה מאוד את האפשרות לזייף אותם. בשוק הבולאי קיימים זיופים מוצלחים רבים של בולי וַדְהְוַן, ויש להיעזר במומחים על מנת להימנע מהם.
סורת אל-כאפרון

סורת אל-כּאפִרוּן (בערבית: سورة الكافرون), או סורת הכופרים, היא סורה מספר 109 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שישה פסוקים (אַיאַת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-מאעון ולפני סורת אל-פיל. 
בדומה לסורות קצרות אחרות, גם סורה זו מהווה מעין תפילת בקשה או קריאה לעזרת אללה. סורה זו מבקשת להזכיר את ההפרדה בין בעלי האמונה לבין חסרי האמונה, הם הכופרים. תפסיר תנויר אל-מכבאס, המתבסס על חדית'ים מפי בן דודו, ואחר ממלווויו של הנביא מוחמד, עבדאללה אבן עבאס מספר כי סורה זו התגלתה למוחמד לאחר שכופרים קראו לו לזנוח את דתו, ולעבוד עימם את אליליהם. בתגובה, פתח מוחמד בגינויים. תפסיר אבן-כאתִ'ר הסוני מספר כי הכופרים הציעו למוחמד כי יעבדו את אלוהיו במשך שנה, ולאחר מכן מוחמד יצטרף אליהם לשנה לעבודת אליליהם. בעבר, בהווה ובעתיד. הסורה מסתיימת בפסוק המצוטט לעיתים קרובות: "לכם דתכם ולי דתי" (ראו גם סורה 10 איה 41). יש המפרשים פסוק זה כוויתור לכופרים, ורואים בפסוק החמישי בסורת א-תובה (התשיעית) המאוחרת יותר, "פסוק החרב", המכריז על מלחמה בכופרים, כמבטל את הפסוק בסורה זו. לעומתם אחרים מפרשים את הפסוק כאיום, ולא כוויתור, ורואים בו הבטחה ואזהרה לשכר ולעונש בתמורה לאמונה ולחוסר האמונה בעולם הזה. המסורת קובעת כי קריאתה של סורה זו כמוה כקריאת רבע מהקוראן כולו, וחדית' ידוע מספר כי מוחמד נהג לקרוא סורה זו מדי בוקר בתפילתו.
ארתור הרברט, הרוזן הראשון מטורינגטון

ארתור הרברט, הרוזן הראשון מטורינגטון (באנגלית: Arthur Herbert, 1st Earl of Torrington)‏ (1647 לערך – 14 באפריל 1716), בנו של שופט, אדוארד הרברט, היה פוליטיקאי ואדמירל בצי המלכותי הבריטי בסוף המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18. הרברט הצטרף לצי המלכותי בשנת 1663, שירת במלחמות ההולנדיות, ובתפקידי פיקוד שונים בים התיכון. זכה לקריירה מכובדת בצי ואף נפצע באחד הקרבות.
נאמנותו למלוכה, היחוס המשפחתי ותפקודו כמפקד בצי הקנו להרברט מקום של כבוד בחצר המלכות ואת חיבתו של המלך ג'יימס השני שמינה אותו לאדמירל. סרובו לתמוך בחוק המבחן הביא להדחתו מכל תפקידיו. הרברט פנה לנציגי ויליאם הנסיך מאורנג'. הוא הגיע להאג מחופש לחייל פשוט כדי להיפגש עם ויליאם ולמסור לו מכתב מאצילי אנגליה. ויליאם כהוקרה מינה אותו למפקד כוח הפלישה שלו במהלך המהפכה המהוללת שאירעה בשנת 1688, ואחרי כן זיכה אותו במשרת ראש צי הבית. 
בתקופת שלטונם של ויליאם ומרי כמלכי אנגליה, שירת הרברט כלורד הראשון של הימיה, ומילא תפקיד מרכזי במלחמת תשע השנים בה פיקד על הכוחות האנגלים וההולנדים בקרבות על מפרץ בנטרי ועל החוף הסמוך (Beachy Head). נסיגתו מפני הכוחות הצרפתים עוררה זעם והביאה לעמדתו למשפט צבאי. הרברט זוכה במשפט, אך אחרי־כן לא שרת את המלוכה בתפקיד כלשהו. הרברט נישא פעמיים, אך לא זכה להביא ילדים לעולם ועם מותו, ב-14 באפריל 1716, באה לקיצה גם רוזנות טורינגטון.
פרימורדיאליזם

פרימורדיאליזם (Primordialism - קמאיות) היא תפיסה היסטוריוגרפית מודרנית, אשר טוענת לערך וחשיבות קדמוניותן של אומות. 
פרימורדיאליסטים טוענים, כי הלאומיות החלה כבר בעת העתיקה, אצל היהודים והיוונים. בכך מבקשים הם לבסס את הקביעה לפיה לאומיות איננה הבניה תרבותית (ולכן מלאכותית) אלא תופעה טבעית.
יש הרואים את יסודות התפיסה בהגותם של יוהאן גוטפריד הרדר ויוהאן גוטליב פיכטה, אשר השתייכו אל תנועת "הרומנטיקה" במרחב דובר השפה הגרמנית במאה ה-19.
תפיסה זו נמצאת במחלוקת עזה ומתמשכת, במיוחד מאז מלחמת העולם השנייה. בין מתנגדיה ארנסט גלנר, אלי כדורי, ובנדיקט אנדרסון, חלקם בעלי השקפה מרקסיסטית, כמו ההיסטוריון היהודי הבריטי אריק הובסבאום. בין תומכיה נמצאים היסטוריונים בריטיים, כמו יו סטון ווטסון ואנטוני סמית. 
המתנגדים לפרימורדיאליזם טוענים, כי "האומה" והלאומיות הן המצאות מודרניות, שנועדו לשרת אינטרסים של הגמוניה פוליטית או כלכלית של האליטות. 
אף כי ההיסטוריונים הפרימורדיאליסטים מסכימים כי הלאומיות היא תופעה מודרנית; הם טוענים לחשיבותה המעצבת של המורשת הקבוצתית; וזו מהווה בסיס ללאומיות של קבוצה אתנית. בנוסף, הם יוצאים כנגד הדעה שהלאומיות היא תוצר מתוכנן או "מהונדס" של האליטות, ואף שוללים את המילה "המצאה" בהקשר ללאומיות.
רבי חנינא איש אונו

רבי חנינא איש אונו (לעיתים גם "חנניה איש אונו") היה תנא בדור השלישי, שהגיע מהעיר אונו הסמוכה ללוד.
במשנה נזכרת הלכה אחת שמסר, במשנה, מסכת גיטין, פרק ו', משנה ז': "וזו הלכה העלה רבי חנינא איש אונו מבית האסורין, מקבל אני באומר לשלשה תנו גט לאשתי, שיאמרו לאחרים ויכתבו, מפני שעשאן בית דין".
כמו כן, נזכר בתוספתא, כמעיד על הלכה אחת לפני רבן גמליאל ביבנה: "שאין מעברין את השנה אלא ביהודה, ואם עיברוה בגליל מעוברת".
עבדול בה

קריירת מועדונים

בה נולד בדקר שבסנגל. בשנת 2008 הצטרף למחלקת הנוער של לאנס הצרפתית. ב-17 באוקטובר 2014 ערך בה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-63 בהפסד 3-1 לפריז סן ז'רמן במסגרת המחזור העשירי בליגת העל הצרפתית לעונת 2014/2015. בה ערך 9 הופעות ליגה בעונה זו, שהסתיימה בירידת הקבוצה לליגת המשנה הצרפתית. בעונת 2015/2016 ערך בה 19 הופעות ליגה.

קריירה בינלאומית

ב-8 בספטמבר 2013 ערך בה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאוריטניה, כששיחק 90 דקות בתיקו 0-0 נגד נבחרת קנדה במשחק ידידות.
איברהימה טראורה

קריירת מועדונים

טראורה נולד בוילפאנט שבצרפת להורים מגינאה. בנעוריו שיחק בקבוצות מפרברי פריז, ובשנת 2005 החל לשחק בבוגרים של מועדון החובבים לבלואה. בשנת 2006 התגלה על ידי הרטה ברלין מהבונדסליגה, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון. בדצמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבכירה, במשחק מול נירנברג, אך לא קיבל הזדמנויות נוספות בקבוצה הבכירה, והמשיך לשחק בקבוצת המילואים. ביולי 2009 חתם טראורה באאוגסבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונת 2009/10 היה טראורה שחקן הרכב קבוע באאוגסבורג, וסייע לקבוצה לסיים במקום השלישי, אך הקבוצה כשלה במבחני העלייה מול נירנברג, כאשר טראורה הורחק בכרטיס אדום במשחק הגומלין. בעונת 2010/11 סיימו אאוגסבורג וטראורה במקום השני בבונדסליגה השנייה, והעפילו אל הבונדסליגה. בתום עונה זו עזב טראורה את אאוגסבורג וחתם בשטוטגרט.
בעונתו הראשונה בשטוטגרט, טראורה לא הצליח לבוא לידי ביטוי והופיע ב-12 משחקים בלבד. בעונת 2012/13 הפך טראורה לשחקן הרכב קבוע, וחלק מחוליית קישור שכללה את מרטין הרניק, כריסטיאן גנטנר ושינג'י אוקזאקי. טראורה ושטוטגרט סיימו עונה זו רק במקום ה-12, אך הגיעו לגמר הגביע הגרמני מול באיירן מינכן, שניצחה במשחק 3-2 וזכתה בטרבל. טראורה פתח בהרכב במשחק זה, והוחלף בדקה ה-75 על ידי קאקאו. בעונת 2013/14 טראורה ושטוטגרט הסתבכו במאבקי תחתית בבונדסליגה, וסיימו במקום ה-15, שהקנה לקבוצה הישארות בליגה. בתום עונה זו, עזב טראורה את שטוטגרט לאחר שהבקיע שישה שערי ליגה ב-75 הופעות, ועבר לבורוסיה מנשנגלאדבך.
בעונת הבכורה של טראורה בבורוסיה מנשנגלאדבך, הוא סיים עם הקבוצה במקום השלישי בבונדסליגה, כאשר הוא תרם לקבוצה ממהירותו ומחוכמת המשחק שלו. טראורה שיתף פעולה בקישור של גלדבאך עם פטריק הרמן, אנדרה האן, תורגן הזאר וכריסטוף קראמר, שהציגו קבוצה התקפית ומהירה. המקום השלישי הקנה לגלדבאך השתתפות בליגת האלופות בעונת 2015/16, בה ערך טראורה את הופעות הבכורה שלו במפעל זה, אך הקבוצה סיימה במקום האחרון בשלב הבתים והודחה מהמפעל.

קריירה בינלאומית

טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה באוגוסט 2011 במשחק מול נבחרת מאלי. גינאה ניצחה במשחק בתוצאה 2-0, וטראורה הבקיע את השער השני. במוקדמות גביע אפריקה לאומות 2012 הבקיע טראורה את השער הדרמטי ביותר בקריירה שלו, כאשר נבחרתו הייתה זקוקה לנקודה אחת במשחק ההכרעה על ההעפלה לטורניר מול נבחרת ניגריה, שהובילה בתוצאה 2-1. בדקה ה-91 הבקיע טראורה את שער השוויון, שהעלה את גינאה לאליפות, והשאיר את ניגריה בחוץ. בטורניר עצמו, הודחה גינאה בשלב הבתים, על אף ניצחון 6-1 על נבחרת בוצוואנה, בו טראורה הבקיע שער אחד.
בנובמבר 2014, חששה בורוסיה מנשנגלאדבך לשחרר את טראורה למשחקי הנבחרת, עקב התפרצות נגיף האבולה במערב אפריקה, אך טראורה התעקש לשחק עם הנבחרת. 
בשנת 2015 השתתף טראורה עם גינאה בגביע אפריקה לאומות 2015, והבקיע שער שוויון בשלב הבתים מול נבחרת קמרון, שהתברר בהמשך כשער מכריע שסייע לגינאה להעפיל לרבע הגמר, לאחר שסיימה את שלושת משחקיה בתוצאה 1-1. ברבע הגמר הובסו טראורה וגינאה על ידי נבחרת גאנה בתוצאה 3-0 והודחו. לאחר טורניר זה, לקח טראורה הפסקה קצרה מהקריירה הבינלאומית, וחזר לנבחרת במרץ 2016.
בשנת 2019 זומן טראורה לסגל גינאה לגביע אפריקה לאומות 2019, ושימש קפטן בטורניר זה. טראורה וגינאה צלחו את שלב הבתים של הטורניר, אך הודחו בשמינית הגמר לאחר תבוסה 3-0 לאלג'יריה.