google/wiki40b huggingface dataset:
VMware

היסטוריה

החברה נוסדה ב-1998 ונרכשה על ידי EMC ב-2004. ב-14 באוגוסט 2007, הנפיקה EMC כ-10% ממניות VMWare לציבור, בהותירה בידה את יתר המניות. 
בשנת 2008 רכשה החברה את הסטארט-אפ הישראלי B-Hive, המספק פתרון המאפשר לעקוב אחר ביצועי מערכות בסביבות וירטואליות, והפכה אותו למרכז המחקר ופיתוח שלה בישראל. נכון לדצמבר 2009 המרכז בהרצליה מעסיק 70 עובדים.
אדוארד אפלטון

ביוגרפיה

אפלטון נולד ב-1892 בברדפורד, באזור יורקשייר והאמבר לפטר אפלטון ומארי ווילקוק, ולאמד בבית הספר הנסון. בגיל 18 קיבל מלגה לקולג' על שם יוחנן, קיימברידג' שם למד וסיים תואר ראשון במדעי הטבע.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת תחילה ברגימנט של הדוכס מוולינגטון ולאחר מכן הועבר לחיל ההנדסה המלכותי. לאחר שירותו החל לעבוד כעוזר במעבדת קוונדיש עד 1920. הוא כיהן כפרופסור לפיזיקה בקינגס קולג' לונדון, ולאחר מכן כפרופסור לפילוסופיה של הטבע באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1941 קיבל תואר אבירות. 
ב-1947 קיבל פרס נובל לפיזיקה על עבודתו בנושא היונוספירה, שהובילה גם לפיתוח הראדאר.
מ-1949 ועד מותו כיהן כסגן נשיא האוניברסיטה באוניברסיטת אדינבורו.
לידא (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה לידא 135,096 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 51.38% בלארוסים, 35.28% פולנים, 9.35% רוסים ו-1.68% אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (53.48%) ורוסית (41.75%).
כף פראמנס

גילוי הכף

מגלה הארצות הנורווגי קארל אנטון לארסן מיפה את חוף אנטארקטיקה באזור זה ב-9 בדצמבר 1893.
לארסן קרא לאחת מהפסגות באזור "הר ג'ייסון" על שם ספינתו - "ג'ייסון"; כיום זהו חצי האי ג'ייסון.

מקור השם

הכף הייתה הנקודה המזרחית ביותר והבולטת ביותר לעבר הים היוצאת מכיוון ההר אותה ראה לארסן.
לארסן נתן לה את שמה הנוכחי מאחר שמשמעות המילה "פראמנס" ("Framnes") בנורווגית "הנקודה הקידמית".
פיליפ סנדרוס

קריירה

בסיום עונת 2004/2005 עם 11 משחקי ליגה רצופים ללא ספיגה (כאשר סול קמפבל נעדר עקב פציעה). על אף שסנדרוס לא היה שחקן הרכב קבוע בארסנל, הרי שתרומתו הייתה משמעותית, בין היתר בעונת 2005/2006 כאשר עזר לקבוצה לא לספוג שער בליגת האלופות במשך עשרה משחקים. גם במהלך אליפות אפריקה הוא מילא היטב את מקומו של קולו טורה בהרכבה של ארסנל.
באוגוסט 2008 הושאל סנדרוס לקבוצת מילאן לעונה אחת, בעיקר בשל התחרות על המקום בהרכב עם קולו טורה וויליאם גאלאס. בינואר 2010 הושאל לאברטון האנגלית בה השתתף בשני משחקים בלבד. 
ביוני 2010 חתם בפולהאם לשלוש שנים. ב-31 בינואר 2014 הושאל לולנסיה הספרדית. ב-5 ביוני 2014 חתם באסטון וילה לשנתיים. ב-29 בינואר 2016 חתם בגראסהופרס ציריך עד לסוף העונה. ב-31 באוגוסט 2016 חתם בגלאזגו ריינג'רס לעונה אחת. ב-7 באוגוסט 2017 חתם ביוסטון דינמו.

נבחרת שווייץ

כשחקן בקבוצת הנוער של המועדון השווייצרי סרבט ז'נבה, פיליפ היה צריך לבחור עבור איזה נבחרת לאומית הוא ישחק. הייתה לו האפשרות לשחק עבור ספרד הודות לאביו הספרדי, עבור סרביה הודות לאימו הסרבית או עבור שווייץ, ארץ מולדתו.
סנדרוס בחר בשווייץ ושיחק בכל הנבחרות של שווייץ החל מהנבחרת עד גיל 15 והלאה. הוא תפס את תשומת לבו של עולם הכדורגל רק לאחר שבתור קפטן הנהיג את נבחרת הנוער של שווייץ לאליפות אירופה עד גיל 17 ב-2002. כתוצאה מהופעתו המרשימה, קבוצות מהטובות באירופה כגון מנצ'סטר יונייטד, ליברפול, יובנטוס ושתי הקבוצות המילאנזיות אינטר מילאנו ומילאן. כאשר חתם בסוף במועדון האנגלי ארסנל. סנדרוס שימש כקפטן נבחרת שווייץ במספר משחקים לאחר מונדיאל 2006, ביניהם משחק הידידות מול נבחרת אנגליה.
סטאק (גאולוגיה)

סטאק הוא תצורת קרקע גאולוגית המורכבת ממדרון תלול ולעיתים עמוד סלע אנכי או כמעט אנכי, הנמצא בתוך הים בקרבת החוף. סטאקים נוצרים כאשר חלק מהכף מתבלה, ומותיר אחריו איון. 
סטאקים נוצרים גם כאשר קשתות טבעיות קורסות בגלל תהליכים על-קרקעיים וכבידה, והם עשויים לקרוס או להתפורר ולהותיר אחריהם אי קטן שיכול להיבלע בזמן גאות ושפל. הים תוקף מרווחים קטנים ופותח אותם, והמרווחים הללו גדלים בהדרגה והופכים למערות קטנות. כאשר המערה חוצה את המפרץ נוצרת קשת. בליה נוספת גורמת לקשת לקרוס, וקריסה זו גורמת ליצירתה של ערימת של סלעים קשיחים העומדים במרחק קטן מהחוף, וערימה זו היא הסטאק. כמו כן, סטאקים נוצרים בעיקר על צוקי קירטון בגלל ההתנגדות הנמוכה לבליה. צוקים העשויים מסלעים חלשים יותר כגון חרסית נוטים לקרוס במהירות רבה שאינה מאפשרת את יצירת הסטאק, ואילו סלעים קשים יותר כגון גרניט מתבלים בדרכים שונות. 
הסטאקים מהווים במקרים רבים אתרי קינון חשובים עבור עופות ימיים. חלקם מפורסמים כאתרי טיפוס צוקים.
Whenever, Wherever

רקע והוצאה

לאחר יציאת אלבום האולפן הרביעי של שאקירה Dónde Están los Ladrones?, אשר השיג הצלחה עצומה ברחבי אמריקה הלטינית, הוציאה היא את אלבום ההופעה החיה הראשון שלה אשר נקרא, MTV Unplugged. עם זאת, שאקירה רצתה לפרוץ בארצות הברית ותוך כדי גם בעולם עם שירים בשפה האנגלית. 
שאקירה אמרה, "לפני שהתחלתי לממש את האתגר הגדול הזה של כתיבה בפעם הראשונה בשפה האנגלית, והקלטת וכתיבת האלבום האנגלי הראשון שלי הצגתי אותו לעולם... כמובן שהרגשתי שאני מוכנה לזה, הייתי מפוחדת... ממש מפוחדת. ידעתי שאני יכולה לעשות את זה והאינסטינקטים שלי תמיד אמרו לי להתקדם ולקפוץ למים", (כמו בקליפ השיר, שבסוף ניתן לראותה קופצת למים). לאחר מכן, השיר "Whenever, Wherever" יצא כסינגל הבכורה של הזמרת בשפה האנגלית, ב-27 בספטמבר 2001. במקביל, היא גם הוציאה את הגרסה הספרדית של השיר, ששמה היה "Suerte", כלומר "מזל", עבור השווקים הספרדיים.

השיר

השיר נכתב והופק על ידי שאקירה וטים מיטשל, עם זיכיונות נוספים של כתיבה משותפת של הזמרת האמריקנית גלוריה אסטפן. השיר הוא שילוב של מוזיקה לטינית ומוזיקת עולם, עם שימוש במכשירים ייחודיים. לאורך כל השיר ניתן לשמוע נגינה קיצבית בחליל. השיר מושפע מאוד מהסגנון האינדיאני, ומסגנונות רבים אחרים. באופן כללי, השיר מדבר על הגורל וכיצד הוא מילא וממלא תפקיד מרכזי ברומנטיקה של שאקירה. השיר מתחיל בנגינה על גיטרת בס, ולאחר מכן ניתן לשמוע את החליל המנוגן בכל השיר. שאקירה מדברת כי הרעיון מאחורי ההר הגבוה שאליה היא מטפסת בקליפ, זה בעקבות החבר שלה. היא מנסה להראות לו שיש בה כוח לטפס עד ראש ההר הגבוה, תוך כדי שזה מסכן את החיים שלה. לאורך כל השיר ניתן לשמוע את השורה; "לה-רו-לה-לה-לו". השיר מדבר על רומנטיקה וניתן להבין זאת מתוך השורות, "בכל מקום, בכל מקום / אנחנו אמורים להיות ביחד / אני אהיה שם ואתה תהיה קרוב / וזו העסקה שלי יקירי" (שורות מתוך השיר).

וידאו קליפ

הווידאו קליפ המוזיקלי צולם על ידי פרנסיס לורנס מול מסך ירוק, ובנוסף הווידאו קליפ מראה את שאקירה כשהיא מוקפת בפלאי הטבע של כדור הארץ. זה מתחיל כשרואים אותה שקועה בים, לפני שהיא מזנקת על הסלעים שמסביב היא מתבוננות בנוף של ההרים; ואז ניתן לראות בז מתנשא לעברה. לאחר מכן היא ממשיכה ללכת יחפה אל המדבר, שם היא נמצאת בין עדר של סוסים הרצים במהירות גדולה בלי לפגוע בה בעוד היא רוקדת באמצע כל ההמולה. ההמולה נעצרת פתאום, ושאקירה כורעת על ברכיה בבוץ רדוד, ומתחילה לזחול את דרכה חזרה. ככל שהסרטון מתקרב למסקנתו ולסיומו, ניתן לראות אותה כשהיא נמצאת על הר מושלג ולאחר מכן היא שוב קופצת למים ושוקעת בהם, משמע זהו קליפ הסוגר מעגל. כמו בפתיחה ככה גם הסוף, שאקירה שוקעת בתוך המים.
הווידאו קליפ הפך למכה מיידית בהמון תוכניות מוזיקה ופורסם והוצג פעמים רבות. השיר הגיע למקום ה-1 במצעד הספירה לאחור והוא היה הווידאו קליפ הראשון של הזמרת לעשות זאת. השיר זכה בפרס הגראמי הלטיני לשנת 2002 עבור "הווידאו קליפ הקצר הטוב ביותר".
שפית

שפית (labellum) היא איבר בפרחים של משפחת הסחלביים. השפית היא למעשה גלגול של עלה כותרת, שעבר מגוון אדפטציות בהתאם למנגנון ההאבקה של כל מין ומין במשפחת הסחלביים. מגוון המופעים במשפחת הסחלביים הוא עצום, וכך גם מגוון הצורות, הצבעים והתפקידים שממלאת השפית. במינים רבים, השפית משמשת משטח נחיתה לחרקים המאביקים את הפרח. בסוג דבורנית, השפית אף מפרישה הורמוני מין (פרומונים), המושכים את זכרי הדבורים אל הפרח, בחפשם אחר נקבות. בסוג רצועית, השפית ארוכה במיוחד, ומשווה לפרח צורה של לשון, רצועה, או לטאה.
ויליאם ארצ'יבלד ספונר

ויליאם ארצ'יבלד ספונר (באנגלית: Wiliam Archibald Spooner;‏ 22 ביולי 1844 – 29 באוגוסט 1930) היה מורה, מרצה וכומר בריטי. הוא כיהן כראש פקולטה באוניברסיטת אוקספורד. ספונר מפורסם בטעות כאיש האחראי להתפשטות תופעת השימוש בביטוי משוכל, תופעה הקרויה ספונריזם, על שמו.

ביוגרפיה

ספונר למד בצעירותו בבית הספר Oswest. בהמשך למד במכללת אוקספורד לתואר ראשון והוא נשאר באוניברסיטת אוקספורד ליותר משישים שנה, במהלכם שימש כחבר (1867), מרצה (1868), מורה (1869) ראש הפקולטה (1876–1889) וכמפקח על לימודי היסטוריה עתיקה, תאולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה.
ההיסטוריון הבריטי ארנולד טוינבי מתאר את ספונר כ"איש דמוי-עכבר אך אמיץ כאריה". בירחון "Beaderws Digest" הוא מתואר כ"לבקן נמוך קומה בעל פנים ורודות, קצר-רואי, בעל ראש גדול יחסית לגופו הקטן, ואופיו ידידותי ומסביר פנים".
בנוסף להיותו איש אקדמיה, ספונר היה גם כומר מוסמך מטעם הכנסייה האנגליקנית.
שאנדור הטווני-דויטש

מאיץ תעשיית הסוכר ההונגרית

לאחר סיום לימודיו שאנדור דויטש הפך לשותף בחברת "דויטש הראשון ובנו" שנוסדה על ידי סבו, אך הוא פיתח אותה לחברה תעשייתית ומסחרית מובילה. הוא הקים גם חברות תעשייתיות וכלכליות נוספות. מבין אלה, מפעל הסוכר והזיקוק נדישוראני היה המשמעותי ביותר בכלכלת הונגריה, כיוון שהפך במהרה לגורם משמעותי גם בשוק העולמי. מאוחר יותר הוא איחד לתוך החברה הזו את החברות אדולף קוהנר ובניו וכן את חברת הנריק בריל ובניו. אז למעשה הניח את היסודות לבית החרושת העצום לסוכר בעיר הטוון יחד עם בן דודו יוז'ף הטווני. עם בן דוד אחר, בלה הטווני, הניח את יסודות מפעלי הסוכר בשַארְוַואר, באוֹרוֹסְקָה ובשַרְקַד. תעשיית הסוכר בהונגריה החלה את שגשוגה ואת המוניטין שלה בשוקי העולם עקב הפיתוח של שאנדור הטווני ובני דודיו. לזכותם ייאמר כי, עם תמיכה פיננסית ממשלתית הפכו את הסוכר האוסטרי ללא תחרותי בשוק ההונגרי והוציאו אותו מהשוק המקומי ההונגרי.
מבחינה ניהולית היה לאחוזות של המשפחה תפקיד חיוני בשגשוש מפעליו. מבחינת השטח הכולל של אחוזותיו, שאנדור הטווני-דויטש עמד במקום ה -75 בקרב בעלי הקרקעות האריסטוקרטיות הוותיקות והעתיקות בהונגריה, אך אחוזותיו היו הגדולות ביותר מבין בעלי הקרקעות הלא אריסטוקרטיות או בין האצולה החדשה. שטחי הקרקע הנרחבים שלו היוו את הבסיס להקמת מפעליו שהיו קשורים לחקלאות. מפעלים כאלה שהוקמו על ידו היו, בין היתר, מפעל לייצור מספוא, חברת החקלאות והמסחר בע"מ, משתלת צמחים והשבחתם בעיר הטוון ומפעל שימורי עגבניות הטוון, שזכה להצלחה אדירה בין שתי מלחמות העולם, ופועל עד היום.

פעילויות נוספות

התוצאה של פעילותו הייתה גם הקמת מבשלת בירה בודפשט, פיתוח מפעל טאנינים בנסיץ (טאנין הוא פולי-פנול שנמצא בצמחים, ובין השאר בקליפות ענבים, בחרצניהם ובשריגי הגפן ובצמחים נוספים). משנת 1894 הפך לנשיא האיגוד הלאומי של יצרני הסוכר ההונגריים. בשנת 1902 הקים הברון פרנץ קורין את האיגוד הלאומי של התעשיינים ההונגריים (GYOSZ), שהטווני הפך בו סגן הנשיא הראשון שלו. להטווני היה חלק גדול גם בהקמת תיאטרון הקומדיה של בודפשט. כמו כן, עסק בפעילויות צדקה רבות, כולל הרחבת מחלקת הנשים בבית החולים היהודי בבודפשט והרחבת בית היתומים היהודי בעיר ארד שאותו הקים סבו, וכן הקמת בית לעיוורים. בנוסף למאמרי הכלכלה שלו, שפורסמו בעיקר בעיתון "פשטר לויד", המחקר הכלכלי העיקרי שלו, "תעשיית הסוכר", פורסם בכתב העת "סקירת בודפשט".
בשל פעילותו והשגיופרנץ יוזף הראשון, כיבד אותו פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה שהיה גם המלך יוז'ף הראשון של הונגריה, בחברות בבית הנבחרים ההונגרי (1903) ובתואר אצולה וכן בתואר ברון ( 23 באוקטובר 1908).
מרי ורגהיס

תחילת דרכה

מרי ורגהיס נולדה בכפר צ'ראי, שבקוצ'ין, קרלה, הודו, למשפחה אמידה. אביה היה מנהיג מכובד בכנסייה המקומית ובקהילה. היא הייתה השביעית מבין שמונה ילדים במשפחה. לאחר לימודי התיכון, מרי למדה במכללת מהרג'ה. היא למדה לתואר שני ברפואה ב-CMC, אותו סיימה ב-1952. היא הצטרפה למחלקת הגינקולוגיה כדי להתמחות ברפואת נשים.

פציעה והמשך קריירה

בזמן ההתמחות שלה, בשנת 1954, הייתה ורגהיס מעורבת בתאונת דרכים, וספגה פגיעה לחוט השדרה. בפציעות שלה טיפל ד"ר פול בראנד, אשר לאחר מכן נהיה למנחה המקצועי שלה, תחתיו למדה מיומנויות כירורגיות לטיפול ושיקום של חולי צרעת. היא עצמה עברה טיפול שיקומי בפרת, שבאוסטרליה, ולאחר מכן התקבלה כמתמחה במכון לרפואה פיזיקלית ושיקום בניו-יורק, בהנחיית ד"ר הווארד א. ראסק, מחלוצי התחום. בסיום ההתמחות בשנת 1962, היא חזרה להודו כראשת מחלקת רפואה פיזיקלית ושיקום ב-CMC. היא קידמה את הקמת המכון הראשון לשיקום בהודו, שנפתח ב-1966. היא התמקדה בעבודת שיקום של נפגעי חוט השדרה, צרעת, ופגיעה מוחית. היא המשיכה לעבוד בבית נוצרי המכללה-CMC עד 1976.
ב-1963 יצאה לאור הביוגרפיה שלה, בכותרת: "קח את ידי: סיפורה המדהים של ד"ר מרי ורגהיס", אותה חיברה דורותי קלארק וילסון.

פרסים

בהכרה בתרומותיה לרפואה בהודו, ובפרט לתחום שיקום פיזי, הוענק לורגהיס בשנת 1972 פרס פאדמה שרי על ידי הנשיא של הודו, ורהגירי ונקטה גירי. ב-1985 זכתה ורגהיס בפרס וורלד ויז'ן (World Vision Award).

מותה ומורשתה

ורגהיס נפטרה בדצמבר 1986. מרכז השיקום שיסדה שנים קודם לכן, נקרא על שמה בעקבות מותה. קרן מרי ורגהיס, אותו הקימה זמן קצר לפני מותה, מנהל תוכניות הכשרה מקצועות לאנשים נכים ובעלי מוגבלויות. ב-2012 נוסד בקרן גם הפרס על שמה, שמכיר במצוינות בתחום.
שמואל ברקאי (אדריכל)

ביוגרפיה

ברקאי נולד ברוסיה בשנת 1898 ועלה עם קבוצת חלוצים לארץ ישראל בשנת 1920. את דרכו כאדריכל החל כבר בשנת 1922 בעת שעבד כמתכנן במגזר הפרטי בסביבות יפו ותל אביב, כשפעל בשותפות עם האדריכל זאב רכטר. בתקופה זו, פיקח בין השאר על בניית ביתו של חיים נחמן ביאליק בתכנון האדריכל יוסף מינור.
בשנת 1926 עזב ברקאי את הארץ, ועבר לפריז במטרה לעבור הכשרה כאדריכל מדופלם. עד לשנת 1933 למד בבית הספר הגבוה לאומנות דקורטיבית ולתכנון ערים. עם סיום לימודיו הצטרף למשרדו של האדריכל לה קורבוזיה ועבד בו חודשיים עם הפסקות וללא שכר.
בשנת 1934 תכנן עבור הרקולס סקיריאנידיס ובנו ג'ורג' מראשוני ענף המלונאות בקפריסין את מלון Forrest Park בעיירה פלאטרס בהרי הטרודוס בקפריסין. המלון נבנה בסגנון מודרני אקלקטי ושולבו בו אלמנטים בסגנון אר-דקו. המלון הפך לאחד משני המלונות היוקרתיים בקפריסין והתארחו בו שועי עולם.
עם שובו של ברקאי לארץ ישראל בשנת 1934 הצטרף לקבוצת האדריכלים הצעירים אשר דגלו בהטמעת המודרניזם בנוף הישראלי. במסגרת זו, השתתף בהקמת מגזין ארכיטקטורה ישראלי, ובמקביל התמנה לכותב בירחון הארכיטקטורה הצרפתי "ארכיטקטור ד-ז'ורדי".
אוסף סם ברקאי נמצא בארכיון עזריאלי לאדריכלות שבמוזיאון תל אביב לאמנות. 
בפברואר 2018, נפתחה בארכיון התערוכה ״אקלקטיק-מודרן: עבודות מאוסף סם ברקאי״ (אוצר: ערן נוימן)
קספר ממרינג

קריירת מועדונים

ממרינג שיחק כנער בקבוצת נוער מעירו בוקהורסט, ואחר כך בורדר ברמן. בקיץ 1971, כשהיה בן 18, החל לשחק בהמבורג. ממרינג השתלב עד מהרה בהרכב של המבורג, והפך לשחקן חשוב במערך של הקבוצה לאורך כל שנות ה-70, ואף בתור הזהב של הקבוצה בתחילת שנות ה-80. בעונותיו הראשונות של ממרינג בהמבורג, הקבוצה סיימה לרוב בחלק התחתון של הטבלה, אך זכתה בגביע הליגה הגרמנית לעונת 1972/73, לאחר ניצחון 4-0 בגמר על בורוסיה מנשנגלדבך, בו הבקיע ממרינג את השער הראשון. בעונת 1973/74 הגיעו ממרינג והמבורג לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידו 3-1 לאיינטרכט פרנקפורט. ממרינג לא שיחק בגמר זה. בעונת 1975/76 סיימו ממרינג והמבורג במקום השני בבונדסליגה בעונת שיא אישית של ממרינג בה הבקיע שבעה שערי ליגה, וזכו בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על קייזרסלאוטרן. ממרינג והמבורג תרגמו את הזכייה בגביע הגרמני להשתתפות בגביע אירופה למחזיקות גביע, בו זכו בעונת 1976/77, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על אנדרלכט, במשחק בו ממרינג שיחק 90 דקות. בעונת 1978/79 זכה ממרינג באליפות הראשונה שלו עם המבורג. בעקבות זכייה זו, השתתפו המבורג וממרינג בגביע אירופה לאלופות בעונת 1979/80, השיגו מספר תוצאות נאות, לרבות ניצחון 5-1 בחצי הגמר על ריאל מדריד, כשממרינג מבקיע את השער החמישי, והגיעו עד למשחק הגמר, בו הפסידו 1-0 לנוטינגהאם פורסט. בבונדסליגה סיימו המבורג וממרינג במקום השני באותה עונה, מרחק נקודה מהאלופה באיירן מינכן. בעונת 1980/81 שוב סיימו המבורג וממרינג במקום השני אחרי באיירן מינכן, ובעונת 1981/82 זכו שוב באליפות הבונדסליגה. באותה עונה הגיעו המבורג וממרינג לגמר גביע אופ"א, בו הפסידו במפגש כפול לגטבורג השוודית. 
בקיץ 1982 עזב ממרינג את המבורג לאחר 11 עונות, וחתם בבורדו הצרפתית, בה שיתף פעולה עם שני גרמנים אחרים, גרנוט רוהר ודיטר מולר. ממרינג לא הצליח לתפוס מקום של קבע בבורדו, וסבל ממחלה שהשביתה אותו לתקופה ארוכה מאוד, וכך ערך רק 27 הופעות בשתי עונות, כשבאחרונה שבהן, 1983/84, זכה באליפות הליגה הצרפתית. בקיץ 1984 עזב ממרינג את בורדו וחזר לגרמניה, כשחתם בשאלקה 04. ממרינג למעשה שיחק בשאלקה רק בעונת 1984/85, בה ערך 17 הופעות ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום השמיני בבונדסליגה. בתום עונת 1985/86, בה לא שיחק כלל, פרש ממרינג ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית

ממרינג ערך את הופעות הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית בצמד משחקי ידידות מול נבחרת אירלנד, שהתקיימו במאי 1979 בהפרש של ארבעה ימים, ובשניהם ניצחה גרמניה המערבית בתוצאה 3-1. בשנת 1980 זומן ממרינג לסגל הגרמני ליורו 1980. בטורניר זה ערך ממרינג הופעה אחת, בתיקו 0-0 מול נבחרת יוון במחזור האחרון של שלב הבתים, בו שיחק 90 דקות. נבחרת גרמניה המערבית המשיכה בטורניר זה עד לזכייה בתואר, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על נבחרת בלגיה. הייתה זו ההופעה השלישית והאחרונה של ממרינג במדי נבחרת גרמניה המערבית.
אמיר בנבג'י

ביוגרפיה

שירת בצה"ל בשנים 1986–1990. למד באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1993 קיבל תואר ראשון (בהצטיינות) בספרות השוואתית ובפילוסופיה. בשנים 1994–1995 למד ספרות גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת אלברט לודוויג בפרייבורג שבגרמניה. בשנים 1995–2003 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Dialectical Criticism: A Study of Adorno and Abramovich", שנעשתה בהנחייתם של רוברט אלטר  ואנתוני קסקרדי. בשנים 2003–2005 עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2005 הצטרף לסגל המחלקה לספרות עברית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולסגל של המכללה האקדמית ספיר. בשנת 2011 הועלה לדרגת מרצה בכיר. תחומי מחקרו הם ספרות ההשכלה, אסתטיקה עברית מודרנית ותאוריה ספרותית. בשנים 2010–2017 היה עורך משותף של סדרת "מסה קריטית" שבהוצאת מכון "הקשרים" והוצאת דביר.
בשנת 2009 יצא לאור ספרו "מנדלי והסיפור הלאומי".
מתגורר בירושלים.
בספרו של נדב לפיד "תמשיך לרקוד" נכללת הנובלה "מי מחפש את אמיר בנבג'י". ב-1999 התבקש לפיד על ידי כתב העת "פנים" לכתוב פרופיל תרבותי-פוליטי של הדור שלו. הוא קרא כתבה דומה שהתפרסמה בכתב העת "פוליטיקה" בשנת 1989 וכל הכותבים בה, רונית מטלון, יאיר לפיד, עירית לינור ואהד פישוף, היו מוכרים לו במידה זו או אחרת. רק את אמיר בנבג'י, אחד הכותבים, שכתב את אחד הקטעים המרשימים ביותר בכתב העת ההוא, הוא לא הכיר, ולא ידע לאן התגלגל מאז. במקום לצאת ולחפש את בנבג'י, לפיד כתב סיפור בדוי שבו הוא יצא לחפש את אמיר בנבג'י. באחד הקטעים הוא פוגש את בני משפחתו הדמיונית של בנבג'י.
מחלה חסימתית של ורידי הכבד

שכיחות המחלה

בכל שנה מתבצעות בישראל כ-550 השתלות מח עצם במבוגרים וילדים. VOD מופיעה ב-14% ממושתלי תאי אב.

טיפול

הטיפול הרגיל שמרני: הקפדה על צמצום מתן נוזלים וטיפול במשתנים.
טיפולים נוספים שניתנים הם הפארין וUrsodeoxycholic Acid, אולם יעילותם לא הוכחה.
דפיברוטייד הוא טיפול למניעה ולטיפול במחלת ה-VOD המבוסס על מנגנון המביא לדיכוי השפעול של מערכת הקרישה וכן לפירוק הקרישים שנוצרו כתוצאה מפגיעה בתאי האנדותל בסינוסים ובכלי הדם הקטנים שבכבד, בעקבות הטיפול האינטנסיבי בכימותרפיה.
ער

עֵר, דמות מקראית, בנו של יהודה אשר נולד לו מבת שוע ונכדו של יעקב. אחיהם הבכור של אונן ושלה. אביו לקח לו לאישה את תמר.

מדרש שמו

ילקוט שמעוני דורש את שמו של ער כך: "ויקרא את שמו ער (בראשית, ל"ח, ז') -בן שהוער (הורק) מן העולם." יש הטוענים כי הסבר לשמו של ער בא במהופך בסיפור: " עֵר בְּכוֹר יְהוּדָה- רַע, בְּעֵינֵי ה'"תרגום יונתן לתורה מתרגם את שמו כערירי "ואתעברת וילידת וקראת ית שמיה ער ארום בלא וולד עתיד לממת".
פסגת דריק

מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים. 
הפסגה נקראת על שם רוברט או. דריק, משירות מזג האוויר הלאומי של ארצות הברית, אשר שימש כעוזר לנציג תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית בכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד מ-1960 עד פטירתו בשנת 1966.

לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 664
• Kevin Righter, 35 Seasons of U.S. Antarctic Meteorites (1976-2010): A Pictorial Guide To The Collection, PP 13, 15, 79
הילדים מגבעת נפוליאון

עלילה

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. הסיבה לכך: הפסקאות לא כתובות בצורה אנציקלופדית.
הסדרה עוקבת אחר קבוצת בני-נוער הרפתקנית אשר פותרת תעלומות ופשעים, ומתאספת בגבעת נפוליאון שברמת גן. לסדרה היו שלוש עונות שכל אחת מהן כללה 11 פרקים. הסיפור מסופר דרך נקודת מבטו של עידו (יון תומרקין), בנם של אבי, צייר מתוסכל (הרן שגיא), ודפנה, משווקת סדנאות רוחניות (גיליה שטרן), ולרוב הוא גם זה שמפצח את התעלומות.

עונה ראשונה

בדרכו משדה התעופה נשדד "פסל כף-היד", חלק מפסל זהב עתיק, שהושאל מבריטניה לצורך תערוכה במוזיאון ישראל. את הפסל איבטחו מיכאל, אבא של יובל, ועופר, מאבטח חדש אשר נהג ברכב בודד יחד איתו. במהלך הנסיעה עצרו השניים לדרישתו של מיכאל ולמורת רוחו של עופר מכיוון שמולם עמד רכב, ומאחוריו אדם פצוע. לאחר הירידה מן הרכב נקלעו השניים אל מארב מתוכנן, במהלכו נורה עופר, ומתעלף מיכאל.
עופר הועבר לאשפוז בבית החולים ללא הכרה ומיכאל נעצר בחשד להיותו שותף לשוד. את חשדם של החוקרים מחזקת העובדה שמיכאל ערך זה עתה חגיגת בר מצווה יוקרתית לבנו, כפי המתגלה בקלטת שנמצאה בביתו במהלך חיפוש, וזאת אף על פי שמצבו הכלכלי אינו מאפשר זאת. בניסיון לעזור ליובל, מגיעים תומר ועידו, חבריו לכיתה, לזירת הפשע.
בסוף העונה, עופר שב להכרתו, אך נפטר לאחר כמה שעות, ותעלומת פסל כף היד לא נפתרה מעולם. מיכאל משוחרר ממעצר לאחר שצחייק, אשר איתו הימר מיכאל, אישר את גרסתו של מיכאל לפיה זכה בכסף במהלך משחק הימורים.

עונה שנייה

בעונה השנייה ניסו חברי הקבוצה לפצח היכן נמצא דוקטור אלישע בלוך (גל זייד), מדען שיצר גלולה נגד עישון בעבודתו, אך כאשר גילו זאת, הוא פוטר מעבודתו.
אך בלוך המשיך לייצר גלולה זו בביתו בסודיות ובפרנואידיות עד שנחטף על ידי אדם אשר רצה את הדיסק עם הנוסחאות אשר קשורות לגלולה.
בעונה זו הצטרפו דמויות חדשות, ונוצרו קשרים שונים בין הדמויות.

עונה שלישית

בעונה השלישית החבורה עברה לגור במהלך החופש ב"זולה" החדשה באולפן של בוננזה, אחיו של תומר. בו זמנית בורח הפסנתרן, סרגיי הורוביץ (פיני טבגר), הומלס רוסי שאינו דובר עברית, המתגלה כנכדו של סרגיי רחמנינוב, מפושעים שרוצים להקליט אותו מנגן.

פרסים

הסדרה זכתה בשני פרסי האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית סדרות ילדים ונוער. לסדרה יצאו ספר המגולל את עלילת הסדרה של שתי העונות הראשונות.
מטוס עליונות אווירית

מטוס עליונות אווירית הוא סוג של מטוס קרב שנועד להיכנס לשטח אווירי אויב ולהכניעו ביעילות על ידי השגת עליונות אווירית. מטוסי עליונות אווירית הם מטוסים שתוכננו במיוחד להפלה מהירה יותר של מטוסים יריבים, בהשוואה למטוסי קרב אחרים. לרוב, עלות הייצור של מטוס כזה גבוהה מאוד והוא מיוצר בכמות קטנה בהרבה לעומת מטוס קרב רב-משימתי.

התפתחות המונח

בזמן מלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה, מטוסי קרב סווגו לפי תפקידם: מפציץ כבד, מטוס יירוט, מטוס ליווי, מפציץ לילי וכדומה. עם פיתוח הטילים המונחים בשנות החמישים, תכנון מטוסי הקרב התחלק לשתי קבוצות: מטוסים שנועדו לתקוף מטרות מעבר לשדה הראייה (Beyond Visual Range, מיירטים בעיקר), ומטוסים שנועדו לתקוף בטווח שדה הראייה (Within Visual Range, מטוסי עליונות אווירית). בארצות הברית, הנטייה דאז הייתה לתכנן מטוסי קרב לתקיפה מעבר לשדה הראייה, וכך פותח הפנטום F-4 שלא צויד בתותח ירי שכן ההנחה הייתה שלא יצטרך להילחם במטרות בקרבתו. המטוסים שיוצרו לפי קו מנחה זה היו מטוסים בעלי יכולת לנשיאת טילים ונשק רב על חשבון יכולת תמרון, הרי שמתכנניהם חשבו שלעולם לא יצטרכו להיכנס לקרב אווירי.

לקחים בקרב

חיל האוויר האמריקאי ספג אבדות במלחמת וייטנאם עקב הדוקטרינה השגויה שדגלה בפיתוח מטוסים לתקיפה מעבר לשדה הראיה. הוראות הפתיחה באש שדורשים זיהוי ודאי של מטוס האויב וכן כשלונות הנשק המונחה והמכ"ם בתחילת דרכם, הובילו לקרבות אוויר צמודים שאליהם הן הטייסים והן מטוסי החיל לא היו ערוכים. בעקבות הלקחים שהופקו מהעימות, הוקם בית הספר לטיסה קרבית טופ גאן, תוכנית רד פלאג וכן נשקלו הצרכים החדשים של מטוס קרב מודרני.
על מנת לשפר את יעילותם האסטרטגית ואת ביצועיהם, מטוסי עליונות אווירית על פי רוב ילוו או יסתייעו במטוס שליטה ובקרה.

מטוסי עליונות אווירית

מטוסי העליונות האווירית הראשונים שיוצרו על ידי חיל האוויר האמריקאי לאחר לקחי המערכה בקוריאה היו F-14 טומקט, ו-F-15 איגל. שני המטוסים תוכננו להשגת עליונות אווירית, ושקלול חשוב ביותר בתכנונם כלל יכולת תמרון מעולה שמאפשרת להם להצטיין בקרב אווירי צמוד.