google/wiki40b huggingface dataset:
לייזר

הסבר כללי

לייזר (באנגלית: Laser, 
ר"ת: "Light Amplification by Stimulated Emission of Radiation"; 
"הגברת אור על ידי פליטה מאולצת של קרינה") הוא התקן הפולט אור קוהרנטי, מונוכרומטי (בתחום צר של אורכי גל) ומקביל (בעל פיזור נמוך).  הלייזר הראשון הודגם לראשונה ב־16 במאי 1960 על ידי תיאודור מיימן, אך היה מבוסס על מחקר של מספר חוקרים אמריקאים נוספים: טאונס, שולוב, זיגר וגורדון. ההתקן משתמש באפקט הקוונטי של פליטה מאולצת, ומכאן שמו האנגלי. לאור לייזר יישומים רבים בתחומי המדע והטכנולוגיה.

המצאתו

מספר אנשים אחראים להמצאה זו. הפיזיקאי אלברט איינשטיין הניח ב־1916 את היסודות התאורטיים לתופעה זו, ואף זכה על כך בפרס נובל בשנת 1921. במאי 1954 החוקרים צ'ארלס טאונס, גורדון (James P. Gordon) וזיגר (Herbert J. Zeiger), מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק הציגו בכתב העת פיזיקל רביו מכשיר בשם מייזר בתחום גלי המיקרו. ב־1960 מאמר פורץ דרך של טאונס וגיסו ארתור שולוב הוביל למחקר של גורדון גולד, שעבד בסמוך לטאונס. גורדון היה גם מי שטבע את השם "לייזר" – "מגבר אור על ידי פליטה מאולצת של קרינה" עבור מייזר הפולט קרינה בתחום האור הנראה. הלייזר הראשון מומש והודגם בפועל לראשונה ב־16 במאי 1960 על ידי תיאודור מיימן.

הסבר מקצועי

מקורות אור רגילים, כמו נורה חשמלית, פולטים פוטונים בכל הכיוונים, כמו כן הם אינם קוהרנטיים, כלומר אין דרך קבועה עבור כל הפוטונים הנפלטים. הלייזר לעומת זאת, פולט פוטונים בקרן צרה והאור הוא בקרוב טוב מונוכרומטי. הדרך של כל הפוטונים מוגדרת היטב ומסודרת. דרך הפעולה של הלייזר מבוססת על התופעה הקוונטית של הפליטה המאולצת. אם יש מערכת קוונטית שנמצאת ברמת אנרגיה הגבוהה מרמת היסוד, קיום של פוטון המתאים להפרש בין הרמה בה נמצאת המערכת לרמה נמוכה יותר, מאלץ את המערכת לרדת לרמת האנרגיה הנמוכה תוך כדי פליטת פוטון נוסף הזהה לפוטון המאלץ בכל תכונותיו הקוונטיות, מבלי שהפוטון המקורי נבלע. בשביל להשתמש באפקט הזה יש ליצור מצב של היפוך אוכלוסייה בו המערכת אינה מצייתת להתפלגות בולצמן, אלא יש אכלוס גבוה יותר ברמה בעלת האנרגיה הגבוהה מאשר לרמה בעלת האנרגיה הנמוכה יותר. הלייזר יוכל להגביר פוטונים בעלי אנרגיה השווה להפרש האנרגיות בין שתי רמות אלה. כדי שיהיה היפוך אוכלוסייה, המערכת אינה יכולה להיות בשיווי משקל ודרוש לספק אנרגיה למערכת, פעולה זו נקראת "שאיבה".
בשביל לחזור על ההגבר פעמים נוספות, משתמשים בשתי מראות שדרך אחת מהן יש אפשרות לחלק קטן מהפוטונים להימלט, ואשר מרחקן זו מזו מתאים לאורך הגל הרצוי. רוב הפוטונים הולכים הלוך וחזור בתוך המהוד, כך שהם יכולים לגרום לעוד ועוד פליטות מאולצות. הפוטונים שבורחים דרך אחת המראות הם אלה שיוצרים את הקרן.
קמילה מנדס

חיים אישיים וקריירה

קמילה מנדס נולדה בשארלוטסוויל, וירג'יניה להורים ברזילאים, ויקטור (מנהל עסקים) וג'יזל מנדס (דיילת אוויר). קמילה גדלה במיאמי, פלורידה. בהיותה בת שמונה התגרשו הוריה, והיא ואחותה הגדולה גדלו אצל אימן. יש לה אחות גדולה אחת. אמה נולדה בפורטו אלגרה, בעוד אביה נולד בברזיליה. מנדס ומשפחתה החליפו את מקום מגוריהם פעמים רבות אך רוב ילדותה עברה עליה בפלורידה, שם למדה בבית הספר. בגיל עשר עברה לגור בברזיל למשך שנה. המשפחה התמקמה בסופו של דבר בדרום פלורידה, כאשר קמילה למדה בחטיבת הביניים. במאי 2016 סיימה את לימודיה באוניברסיטה לאמנויות טיש בניו יורק. תפקיד המשחק הראשון שלה היה בפרסומת של חברת "איקאה".
בשנת 2016 לוהקה מנדס לתפקיד ורוניקה לודג' בסדרה "ריברדייל", של רשת The Cw.
קמילה מככבת בקליפ לשיר "Side effects", של להקת דה צ'יינסמוקרס.
ב-2018 לוהקה לסרט "הדייט המושלם", בתפקיד שלבי. הסרט יצא בנטפליקס ב-12 באפריל 2019.
בשנת 2018 התחילה לצאת עם השחקן האמריקאי צ'ארלס מלטון, שמשחק לצידה ב"ריברדייל" את רג'י מנטל.
מהלך הרמוני

מהלך הרמוני הוא סדרה של אקורדים שמנוגנים ברצף מסוים.
הבסיס שעומד מאחורי המהלכים ההרמונים הוא שיטת ההרמוניה המסורתית, שבה לכל אקורד יש תפקיד טונאלי מסוים שתפקידו להביע "מתח" או "הרפיה" ביצירה, כך שבעזרת חיבורם של האקורדים למהלכים הרמוניים נוכל לבטא את עצמנו מוזיקלית בצורה רחבה ומורכבת יותר. מהלכים הרמוניים עומדים בבסיסם של כוראלים, שירי עם וצורות רבות אחרות של מוזיקה טונאלית.
נהוג להשתמש במהלך ההרמוני בכל סוגי המוזיקה, והוא נלמד בצורה מדויקת מאוד בסגנונות אחדים, כמו הבלוז.
אמה מורנו

קורות חייה

מורנו נולדה ב-29 בנובמבר 1899 בקומונת צ'יויאסקו, נפת ורצ'לי, מחוז פיימונטה, ממלכת איטליה. היא הייתה הבת הבכורה מבין שמונת ילדיהם של ג'ובאני מורנו ומתילדה ברשיאני. רבים מבני משפחתה האריכו ימים: אמהּ, דודתה ומספר מאחיה ואחיותיה נפטרו אחרי גיל 90, ואחת מאחיותיה הגיעה לגיל 102 . 
בילדותה עברה משפחתה בין מספר ערים באיטליה במסגרת עבודתו של אביה, ובסופו של דבר השתכנה בקומונת ורבניה שבמחוז פיימונטה, על שפת אגם מאג'ורה - שם היא גרה עד יום פטירתה. באוקטובר 1926 היא נישאה לג'ובאני מרטינוצי (יליד 1901), ובשנת 1937 נולד בנה היחיד - אשר נפטר בגיל 6 חודשים בלבד. כיוון שנישואי הזוג עלו על שרטון, הם חיו בנפרד מאז שנת 1938 ועד למותו של מרטינוצי בשנת 1978.
עד שנת 1954 עבדה מורנו במפעל לייצור יוטה בעירהּ. לאחר מכן עבדה במטבח של פנימייה נוצרית עד לפרישתה לגמלאות בגיל 75.

גילה המופלג

כשנשאלה בגיל 112 מה סוד אריכות ימיה, סיפרה כי מעולם לא צרכה סמים וכי מדי יום היא אוכלת 3 ביצים ושותה כוס של ברנדי תוצרת-בית. היא הוסיפה כי מעל לכול, היא חושבת מחשבות חיוביות על העתיד. כשנשאלה שאלה דומה בהגיעה לגיל 115, הוסיפה מורנו כי העובדה כי חיה רוב חייה כרווקה ללא ילדים תרמה אף היא לאריכות ימיה.
בשנת 2011 השתתפה במחקר מטעם בית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד בבוסטון, במטרה ללמוד את סוד אריכות ימיה. בדצמבר 2011 זכתה מורנו זכתה בתואר "אבירת מסדר הכבוד של הרפובליקה האיטלקית", שהוענק לה על ידי הנשיא ג'ורג'ו נפוליטנו - אשר גם בירך אותה באופן רשמי לכבוד יום הולדתה ה-116 בשנת 2015. היא גם זכתה לקבל את ברכתו של האפיפיור פרנציסקוס לכבוד יום הולדתה ה-116.
ב-2 באפריל 2013, עם פטירתה של מריה רדאלי האיטלקיה (ילידת 3 באפריל 1899), הפכה לאישה החיה המבוגרת ביותר באיטליה ובאירופה כולה. ב-11 באוגוסט 2015, בהגיעה לגיל 115 ו-258 ימים, הפכה לאישה האיטלקיה המבוגרת ביותר שחיה מאז ומעולם. ב-13 במאי 2016, עם פטירתה של האישה האמריקאית סוזאנה מושאט ג'ונס בגיל 116 ו-311 ימים, הפכה רשמית לאדם החי המבוגר ביותר בעולם ולאדם החי האחרון שזכה לחיות במאה ה-19 (אם מחשבים את המאה ה-19 לפי חישוב אסטרונומי: בין ה-1 בינואר 1800 - 31 בדצמבר 1899). 
ב-29 ביולי 2016 הוכרה מורנו על ידי ספר השיאים של גינס כאדם החי המבוגר ביותר.
בעוד 5 נשים מתועדות אחרות שמתו, האריכו ימים מעבר לגילה של מורנו במהלך חייה (ועוד 2 נשים עברו את גילה של מורנו אחרי מותה), היא הייתה מבוגרת יותר מכל גבר מתועד שחי אי פעם על פני כדור הארץ (הגבר הכי מבוגר בוודאות אי פעם נכון ל-2018 הוא ג'ירואמון קימורה מיפן, שהגיע לגיל 116 ועוד 54 ימים, וחי בין 1897 עד 2013).
מורנו נפטרה ב-15 באפריל 2017 בגיל 117, מסיבות של זקנה טבעית. עם מותה, את התואר "האדם החי המבוגר ביותר" ירשה הג'מייקנית ויולט בראון -ילידת מרץ 1900, שנפטרה חמישה חודשים מאוחר יותר.
תלמוד תורה (קלם)

ישיבת תלמוד תורה (כונתה תדיר בפשטות: קלם) היא ישיבה ליטאית שהתקיימה בעיר קלם שבליטא. הישיבה התנהלה על ידי רבי שמחה זיסל זיו, "הסבא מקלם", ברוח תנועת המוסר שייסד רבו, הרב ישראל מסלנט.

היסטוריה

בשנת ה'תרכ"ו (1866) התמנה הרב שמחה זיסל זיו לנהל את ה"תלמוד תורה" בעיר זו. קודם לכן היה זה תלמוד תורה רגיל, אולם הרב זיו שינה את אופיו בהתאם לרוח תנועת המוסר. הוא גם הרחיב את מסגרת הלימודים כך שתתאים לנערים עד גיל שבע עשרה. במוסד נלמדו גם לימודי חול, כגון חשבון והשפה הרוסית. אחד המסייעים לרב זיו היה הרב נתן צבי פינקל (שבהמשך כונה "הסבא מסלובודקה", בגין תפקידו בישיבת סלובודקה). הסוחר העשיר קלמן ויסוצקי, שהיה מקורב לסבא מקלם, סייע לישיבה בהיבט הכלכלי.
בתחילה התנהלו הלימודים בבית שכור, ואחר כך בבית כנסת. בשנת ה'תרל"ב נקנה מגרש עבור המוסד ונבנה עליו בניין מרווח. בשנת ה'תרל"ו (1876) הואשם הרב זיו בפני השלטונות כאילו במוסד מטיפים נגד הממשלה, ובעקבות כך הוא נאלץ לגלות לעיר גרובין שבקורלנד (היום בלטביה), ולהקים שם את המוסד מחדש. הרב זיו חלה והתקשה לנהל ברציפות את המוסד, ובשל כך החל לבלות שוב את רוב זמנו בקלם. בתקופה זו הפך בית ה"תלמוד תורה" בקלם למרכז לימוד תורה ומוסר לבעלי הבתים בעיר שהיו קשורים לרב זיו, ובשנת ה'תרמ"א החלו ללמוד שם גם בחורי ישיבה. לאחר מכן נסגר המוסד בגרובין, וה"תלמוד תורה" בקלם הלך והתפתח כישיבה. שלא כבישיבות אחרות, שבהן נמשך סדר המוסר חצי שעה, בקלם ארך הסדר שעה שלמה.
בשנת 1898 נפטר הסבא מקלם. את מקומו במשך כשלוש שנים מילא אחיו הרב אריה לייב ברוידא, ולאחר מכן חתנו - רבי צבי הירש ברוידא, ובנו - הרב נחום זאב זיו. הרב ברוידא נפטר בשנת 1913, והרב נחום זאב בשנת 1916. את מקומם של אלו מילאו הרב ראובן דב דסלר וחתניו של הרב נחום זאב - הרב דניאל מובשוביץ והרב גרשון מיאדניק.
ב-21 ביוני 1941, ה' באב תש"א, הצעידו כוחות משטרת העזר הליטאית תחת פיקודו של איש הגסטפו מקובנה את תלמידי הישיבה ויהודי העיירה אל מחוץ לה, על מנת לרצוח אותם שם. תלמידי הישיבה צעדו שורות-שורות, כשבפיהם תפילת "עלינו לשבח". מסופר ששרו בדרך את השיר "אשרינו מה טוב חלקנו". הנאצים רצחו אותם ורובם נקברו בקבר אחים בחוות גרוזנביסקי.
מספר התלמידים בקלם לא עלה על כמה עשרות בבת אחת, אולם רבים מהם הפכו לרבנים, משגיחים וראשי ישיבות.
וניאמין דימשיץ

וניאמין [בנימין] עמנואילוביץ' דימשיץ (רוסית: Вениамин Эммануилович Дымшиц;‏ 28 15 בספטמבר 1910  – 23 במאי 1993) היה מנהל תעשייתי ופוליטיקאי יהודי סובייטי, סגן ראש מועצת השרים של ברית המועצות מ-1962 ועד 1985.

ביוגרפיה

דימשיץ נולד בפאודוסיה שבחצי האי קרים, נכדו של הסופר העברי אברהם אבא רקובסקי ונינו של אב"ד פלוצק עזריאל אריה ליב רקובסקי. ב-1927 החל לעבוד במכרה בדונבאס, ובין 1929 ל-1931 השתלם במחלקה לריתוך באוניברסיטה הטכנית במוסקבה. לאחר מכן החל לעבוד כמהנדס ומנהל ייצור לענייני ריתוך במספר מיזמים ממשלתיים. ב-1937 מונה למנהל מפעל הפלדה במריופול, ולאחר מכן בקריבוי רוג. 
מ-1939 ועד סוף מלחמת העולם השנייה היה דימשיץ מנהל תשלובת המפעלים מגניטוגורסק, והיה אחראי על הקמת עשרות מתקנים חדשים שקלטו את הציוד וכח-האדם שפונו מהחזית. תחת הנהלתו הופקה 50% מהפלדה ששימשה בייצור שריון במלחמה. ב-1946 הועבר לנהל את מפעלי הפלדה בזפוריז'יה.
ב-1950 קיבל תפקיד ראשון בממשל, ומונה לסגן השר לתעשייה כבדה . ב-1954 מונה לסגן השר לתעשייה כימית ומטלורגית. ב-1957 נסע להודו כדי לנהל את בניית מפעל הפלדה שהוקם בפיקוח סובייטי בבילאי שבצ'האטיסגאר. הוא חזר לאחר שנתיים והתמנה למנהל מחלקת נכסי ההון בהקמה בסוכנות המרכזית לתכנון כלכלי. ב-1961 התקבל לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. ב-1962 נבחר כציר סובייט האיחוד ה-6 מטעם מחוז חברובסק, והחזיק במושב עד הכינוס ה-11 של הסובייט. מיולי 62' שימש כיו"ר זמני של הסוכנות המרכזית לתכנון כלכלי, עד שהוחלף בנובמבר. עד 1965 שימש כיו"ר המועצה הלאומית לכלכלה , ובין 1965 ל-1976 כיהן כשר האספקה והמשאבים . 
ב-17 ביוני 1962 מונה לתפקיד חסר המשמעות המעשית אך בעל היוקרה הסמלית הרבה של סגן יו"ר מועצת השרים של ברית המועצות. הוא כיהן במשרה למשך עשרים ושלוש שנים, תחת יושבי-הראש ניקיטה חרושצ'וב, אלכסיי קוסיגין וניקולאי טיחונוב, ולמשך מספר חודשים גם ניקולאי ריז'קוב. ב-1980 הוענק לו העיטור האזרחי הגבוה ביותר, גיבור העמל הסוציאליסטי (בין שאר עיטוריו נמנו שני פרסי סטלין, שבעה עיטורי לנין ועיטור מהפכת אוקטובר). ב-1985 יצא לגמלאות.  
דימשיץ כיהן בממשל בתקופת המדיניות האנטישמית העקבית שהחלה בסוף שנות ה-40, בערוב ימיו של סטלין, ושצמצמה מאוד את הנוכחות היהודית המסיבית במפלגה קודם. הוא היה הפוליטיקאי הבכיר ביותר בן-עמו מאז הדחתו של לזר קגנוביץ' מהפוליטבורו ב-1957 ועד להתמוטטות ברית המועצות. ככזה, הרבה לשמש את המשטר הסובייטי כדי להדוף את הטענות על אנטישמיות במדינה; ברז'נייב העיר פעם ש"כל המדיניות היהודית שלנו בנויה על דימשיץ... כשאומרים לנו 'אתם מפלים יהודים', אנחנו עונים, 'תראו את דימשיץ, סגן ראש הממשלה'!" במרץ 1971 היה האישיות המרכזית במסיבת העיתונאים הממשלתית בה הכחישו יהודים סובייטים ידועים כל טענה לאפליה. הוא אף חיבר מזכר מיוחד לוועד המרכזי בו קבל על האופן בו תוארו בתקשורת הרשמית היהודים שקיבלו זכאות להגירה, וגם הציע לחזק את מוסדות התרבות היהודיים במדינה. המזכר זכה להתעלמות.
הוא מת ב-1993 וקבור בבית העלמין נובודוויצ'יה.
אלדין (חברה)

הקמת החברה

חברת "אלדין" הוקמה בשנת 1985 על ידי ינקי מרגלית כשהיה בן 23 בלבד, יחד עם הגרפולוג צבי פופובסקי, כבית תוכנה וכמכון לגרפולוגיה, בהשקעה ראשונית של 10,000 דולר בלבד. בתחילה עסקה החברה בפיתוח תוכנה לתחום הגרפולוגיה. במקביל עסקה בפיתוח כרטיס דיבור ל-IBM PC המיועד למוגבלי ראיה. בהמשך הצטרף אחיו של ינקי מרגלית - דני (אז בן 18) בתור מנהל הפיתוח של החברה.

פיתוח ה-HASP

כבר בתחילת הדרך עסקה החברה גם בפיתוח התקן חומרה המיועד לסייע לבתי תוכנה להלחם בפריצות ובגניבת תוכנות;  המוצר מבטיח שהמשתמש רכש רישיון שימוש על ידי כך שתוכנה פועלת רק כשהתקן מחובר למחשב. המוצר קיבל את השם HASP - Hardware Against Software Piracy. המוצר זכה להצלחה ובשנת 1987 החליטה החברה להתמקד רק בתחום הגנת תוכנה.

הנפקת אלדין בנאסד"ק

בשנת 1993 הגיעו הכנסותיה השנתיות של אלדין ל-4 מיליון דולר. באותה שנה גם הונפקו מניותיה של אלדין בבורסת הנאסד"ק בניו-יורק. החברה גייסה סכום של 7 מיליון דולר לפי שווי שוק של 30 מיליון דולר.
באמצע שנות ה-90 הפכה אלדין לחברה השלישית בגודלה בעולם בתחומה. בהמשך רכשה שתי חברות מתחרות (חברת פאסט הגרמנית, וחברת התוכנה האמריקאית גלנקו אינג'ינירינג), ובעקבות הרכישות הפכה אלדין לחברה השנייה בגודלה בתחומה בעולם.

שנות ה-2000

לאחר פקיעת בועת הדוט-קום, הידרדרה מניית אלדין בדצמבר 2002 לשפל של דולר אחד. באותה עת החלה לפתח קו מוצרים שני של פתרונות לאבטחת מידע. עסקי החברה החלו להשתפר ומניית החברה נסחרה במחיר שיא של 28 דולר בשנת 2004. אלדין גם הפכה לחברה הגדולה בעולם בתחום הגנת התוכנה, עם נתח שוק של כ-40%.

השתלטות העוינת של קרן וקטור

בעקבות המשבר הכלכלי העולמי של שנת 2008 חלה האטה בעסקי החברה והיא פירסמה אזהרת רווח שהביאה לקריסת מניות החברה למחיר של 7 דולר. קרן וקטור קפיטל החלה לרכוש את מניות החברה במטרה להשתלט על אלדין, במהלך של השתלטות עוינת. זאת כדי למזג אותה עם המתחרה העיקרית שלה, חברת SafeNet, אותה רכשה בשנת 2007. 
קרן וקטור הגדילה בהדרגה את אחזקותיה באלדין עד שהגיעה לנתח של 14% מהחברה. וקטור הודיעה על כוונתה להגיש הצעת רכש מלאה לאלדין במחיר של 13 דולר למניה, שייצגה שווי של 180 מיליון דולר לחברה,  אך ינקי מרגלית סירב לה. לאחר מספר חודשים של דיונים הסכים לבסוף למכור את החברה לקרן במחיר של 160 מיליון דולר.
אוניברסיטת המדינה של יוטה

היסטוריה

בדצמבר 1861 החלו להתגבש תוכניות להקמת מוסדות אקדמיים ביוטה. תוכניות אלו אף אושרו על ידי נשיא ארצות הברית באותה השנה, אברהם לינקולן. בשנים שלאחר מכן החלו לקום מוסדות חקלאיים רבים שלא היוו אקדמיה של ממש. בשנת 1888 הוקמה האוניברסיטה כמכללה לאגרונומיה. בשנת 1890 החלו ללמוד במוסד גם נשים. בשנת 1915 המכללה פיתחה לראשונה גם תוכניות לתואר שני. בזמן מלחמת העולם הראשונה המוסד התפתח משמעותית ונבנו בו מבנים רבים. הקפיצה המשמעותית של האוניברסיטה התרחשה בשנות ה-20 וה-30. בשנת 1928 נפתח בית ספר לחינוך. בזמן מלחמת העולם השנייה (החל ממרץ 1942 והלאה) התקיימו במוסד תוכניות רבות ללימודי אלקטרוניקה עבור צי ארצות הברית. בשנת 1950 החלו לימודי דוקטורט במכללה. בשנת 1957 המכללה הפכה לאוניברסיטה באופן רשמי. לקראת סוף המאה ה-20 הנהלת האוניברסיטה עשתה מאמצים רבים על מנת לשפר את המוניטין של האוניברסיטה ולהפוך אותה לבעלת שם ארצי. בשנים אלו כמות התרומות, המלגות, המענקים והחוזים גדלו באופן משמעותי.
בשנת 2005 נפתחה ספרייה חדשה. בשנת 2012 התקיים מסע ההתרמה הגדול ביותר בתולדות אוניברסיטת המדינה של יוטה, אשר במהלכו נתרמו כ-400 מיליון דולר לאוניברסיטה.
ג'רמי ברנשטיין

ג'רמי ברנשטיין (באנגלית: Jeremy Bernstein‏;נולד ב-31 בדצמבר 1929) הוא פיזיקאי, מחנך וסופר מדע פופולרי אמריקאי.
נולד  ברוצ'סטר שבניו יורק למשפחה יהודית שהיגרה מליטא לארצות הברית בסוף המאה ה-19. אמו הייתה סופי רובין, ואביו, פיליפ ס. ברנשטיין, היה רב הקהילה הרפורמית "ברית קודש" ברוצ'סטר במשך 46 שנים. פיליפ עשה את עבודת המאסטר שלו על ירמיהו, במכון היהודי לדת (כיום חלק מהיברו יוניון קולג'), ומכאן שמו של בנו הראשון, ג'רמי.
ברנשטיין עשה את לימודיו באוניברסיטת הרווארד, שם סיים תואר ראשון ב-1951, תואר שני ב-1953, וב-1955 סיים את עבודת הדוקטורט שלו בפיזיקה, בנושא "התכונות האלקטרומגנטיות של דאוטריום". הוא הועסק בציקלוטרון בהרווארד ובשנת 1957 הוא עבד בקיץ כמתמחה בלוס אלמוס ובשנתיים אחר כך עסק בפיתוח נשק אטומי. אחר כך עבד במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בשנת 1962 התמנה לפרופסור חבר לפיזיקה באוניברסיטת ניו יורק.  ובשנת 1967 התמנה לפרופסור ב-Stevens Institute of Technology in Hoboken בניו ג'רזי עד לשנת 1993. הוא סגן הנשיא של חבר הנאמנים של "Aspen Center for Physics". כמו כן עבד במכון החלקיקים בCERN. ולימד כפרופסור אורח באקול פוליטכניק בצרפת, באוניברסיטת רוקפלר, באוניברסיטת פרינסטון, אוקספורד ובאוניברסיטת איסלמבד בפקיסטן.
עוסק במשך השנים בכתיבת מדע פופולרי וחקר ההיסטוריה של המדע והטכנולוגיה, ופרסם עשרות ספרים בנושאים אלה. הוא כתב בעבור מגזין הניו יורקר משנת 1963 ועד שנת 1993 וכתב טור בשם “Out of My Mind” בעבור המגזין "The American Scholar". כתב ספרי לימוד בפיזיקה, ובנוסף ספרי מדע פופולרי על איינשטיין, קוסמולוגיה, וגבולות הפיזיקה, בנוסף, כתב על טיולי הרים בהימלאיה ועל מושל הודו הבריטית הראשון, וורן הייסטינגס.
כפר נפח

היסטוריה

בכפר נמצאו אתרים וממצאים המראים על התיישבות במקום כבר בתקופה הרומית וההלניסטית, בתקופות אלו ישב הכפר לצד ציר מרכזי שחיבר את ערי סוריה לחוף הים התיכון. בתקופה הרומית שימש הכפר ככל הנראה כתחנה לאספקת שירותים לנוסעים בדרך הראשית. תחנה שכזו – "מוטטיו" (Mutatio) – הוצבה בערך כל שישה קילומטרים לאורך הדרכים הראשיות ברחבי האימפריה הרומית.
במהלך המאה ה-19 אוכלס הכפר מחדש בידי מתיישבים טורקמנים, שעשו שימוש בהריסות המקום לבניית בתיהם. במרוצת השנים איכלסו את הכפר גם תושבים ממוצאים אחרים כך שבשנת 1960 הכפר מנה 1,456 נפשות, מהם 664 טורקמנים. בשנת 1967, עם התקדמות צה"ל ברמת הגולן, עזבו תושבי הכפר את בתיהם והוא ננטש.
בתקופת השלטון הסורי ברמת הגולן, ישב הכפר על הציר המרכזי קוניטרה - גשר בנות יעקב כשהוא פחות או יותר במרכז הכביש. בקרבת הכפר היו מרכזים ובסיסים של צבא סוריה בהם בנפח ועליקה. לאחר כיבוש רמת הגולן על ידי ישראל ביוני 1967, שימש הכפר הנטוש להתיישבות זמנית של אחד מגרעיני ההתיישבות ברמת הגולן. כיום, נמצאים בקרבת הכפר העזוב מספר בסיסי צה"ל בהם מחנה יצחק (מחנה נפח).
הריסות הכפר נמצאות כיום לצד צומת השריון במפגש כביש 91 וכביש 978, מעט מערבה מנפח נמצאת גם צומת המפגש של ציר הנפט עם כביש 91.
המודל הפלנטרי

המודל הפלנטרי הוא מודל שהציג ארנסט רתרפורד בשנת 1911 לתיאור האטום לאחר ניסוי רתרפורד שהפריך את מודל עוגת הצימוקים. במודל זה הוצג לראשונה הרעיון של גרעין האטום.
המודל הפלנטרי מדמה את האטום למערכת השמש שלנו, על-פי המודל ההליוצנטרי המקובל כיום. רוב חללו של האטום הוא ריק. במרכז האטום נמצא גרעין האטום, בו כלואים הפרוטונים והנייטרונים, ובו נמצאת רוב המסה של האטום. סביב גרעין מסיבי זה מסתובבים האלקטרונים במסלולים דומים למסלולי כוכבי הלכת במערכת השמש.
שלא כמו במערכת פלנטרית הכח העיקרי המחזיק את האלקטרונים אינו כח הכבידה אלא הכח החשמלי (בין החלקיקים באטום יש כוחות של כבידה, אלא שהשפעתם זניחה בסדרי גודל רבים ביחס להשפעת הכוחות האחרים).
מבנה זה מסביר באופן מלא את תוצאות ניסוי הפיזור של רתרפורד, אך במודל זה קיימת בעיה עיקרית והיא שהמודל לא מאפשר יציבות של האטום, וזאת מכיוון שכאשר מטען חשמלי מאיץ הוא פולט קרינה אלקטרומגנטית, ומאבד אנרגיה. כיוון שגם בתנועה סיבובית במהירות קבועה יש תאוצה (תאוצה רדיאלית), האלקטרונים כל הזמן יאבדו אנרגיה ויתנגשו בגרעין תוך פרק זמן קצר מאוד. 
עם פיתוח תורת הקוונטים הוצגו לצורך מניעת ה"קטסטרופה" הזו רמות אנרגיה המתירות לאלקטרונים אך ורק רמות אנרגיות בדידות, וגויס עקרון האיסור של פאולי לצורך מניעת האלקטרונים מליפול כולם לרמה התחתונה.
Dev-C++

חבילות

היבט נוסף של Dev-C++ הוא השימוש ב-DevPaks, חבילות הרחבה של הסביבה המציעות ספריות, תבניות, תכונות ושירותים נוספים. DevPaks מכילים לעיתים קרובות גם ממשק משתמש, וכוללים מגוון ערכות כלים כגון GTK+‎, wxWidgets ו-FLTK. ניתן להוריד ספריות נוספות, ולהגדיל את הפונקציונליות של Dev-C++‎ בתחומים שונים כגון גרפיקה, דחיסה, אנימציה, סאונד ועוד רבים. משתמשים יכולים ליצור Devpaks ולארח אותם בחינם באתר. כמו כן, הם אינם מוגבלים לשימוש עם Dev-C++‎ ויעבדו עם כל הפצת MinGW.

פיתוח

הפרויקט חדל להיות פעיל תקופה ארוכה, ולא פורסמו בו הודעות חדשות או עדכונים מה-22 בפברואר 2005, ועד יוני 2011. קולין לפלס, המפתח המקורי של התוכנה נקלע לקשיים אישיים ולא היה יכול להמשיך את העבודה בפרויקט. עם זאת, צוות פיתוח הוסיף ל-Dev-C++‎ תכונות חדשות כגון תמיכה במהדרים מרובים ומעצב לתוכניות wxWidgets, תחת השם wxDev-C++‎.
ב-30 ביוני 2011 גרסה 4.9.9.3 לא רשמית של Dev-C++‎ שוחררה על ידי מתכנת עצמאי. הגרסה החדשה השתמשה במהדר עדכני יותר, GCC 4.5.2, וכללה SDK לחלונות, שיפורי יציבות ותיקון באגים. ב-27 באוגוסט 2011, לאחר 5 שנים בהם התוכנה הייתה בגרסת בטא, שוחררה גרסה 5 של התכונה מהמפתח החדש. גרסה זו קיבלה עמוד נפרד בסורספורג', כיוון שצוות הפיתוח הישן, bloodshed, איננו פעיל.
בודו רמלוב

ביוגרפיה

רמלוב נולד ב-16 בפברואר 1956 בסקסוניה התחתונה, אז בגרמניה המערבית. בצעירותו עבד במסחר ובעסקים. לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990, היגר רמלוב לתורינגיה, שעד כה הייתה בגרמניה המזרחית. שם הצטרף למפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי שהייתה מזוהה עם השמאל הפוליטי. בשנת 1999 נבחר לפרלמנט המקומי. כשנתיים לאחר מכן, בשנת 2001, נבחר רמלוב להנהיג את המפלגה בפרלמנט ובשנת 2004 נבחר להנהיג את די לינקה בכל תורינגיה. בשנת 2005 נבחר לבונדסראט ובשנת 2014 נבחר לכהן כראש ממשלת המדינה בתמיכת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הירוקים.
האל רובסון-קאנו

קריירת מועדונים

רובסון-קאנו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ארסנל כשהיה בן 10. כשהיה בן 15 הצטרף למחלקת הנוער של רדינג אותה ניהל אז ברנדן רוג'רס לימים מאמנו של רובסון-קאנו בקבוצה הבוגרת. ביולי 2007 חתם לשנתיים במועדון. רובסון-קאנו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחקי גביע השלום 2007 שנערכו בקוריאה הדרומית. ב-5 בינואר 2008 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו כאשר עלה מהספסל במשחק הגביע נגד טוטנהאם הוטספר. ב-30 בינואר 2008 הצטרף לסאות'אנד יונייטד בהשאלה עד סוף העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון שלושה ימים מאוחר יותר בתיקו 2-2 נגד לייטון אוריינט וכבש את שער הבכורה שלו בקריירה נגד נוטינגהאם פורסט. עד לסיום העונה הבקיע 3 שערים ב-8 משחקים. בתחילת עונת 2008/2009 הושאל מחדש לסאות'אנד בה שיחק עד נובמבר של אותה עונה. ב-26 בינואר 2009 הצטרף לסווינדון טאון בעסקת השאלה עד לסיום העונה. בסיום העונה חזר לרדינג ולאחר שהרשים את אנשי המועדון בתקופת השאלתו, הוא האריך את חוזהו במועדון עד שנת 2011.
בעונת 2009/2010 מונה ברנדן רוג'רס כמאמנה החדש של רדינג. במהלך משחקי טרום-עונה הרשים כאשר כבש חמישה שערים. במהלך העונה הראשונה שלו ברדינג הוא רשם 18 הופעות כאשר רק ב-4 מתוכן הוא פתח. בעונת 2010/2011 רובסון-קאנו ביסס את מקומו בהרכב המועדון. ב-24 באוגוסט 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד נורת'המפטון טאון במסגרת גביע הליגה האנגלי. כעבור חודש הבקיע את שערו הראשון בליגה בניצחון 0-3 נגד ברנסלי. בסיום העונה סיים את חוזהו ולמרות התעניינות מצדם של מילוול ופורטסמות', הוא חתם על חוזה חדש לשלוש שנים נוספות במועדון. באוגוסט 2011 עזב את המועדון שיין לונג מי שהיה החלוץ המוביל של רדינג ורובסון-קאנו הוסב לעמדת החלוץ, אך בעקבות פציעתם של שחקני הכנף רובסון-קאנו חזר לעמדתו המקורית. בסיום העונה העפילה רדינג לפרמייר ליג. לאחר חזרה של רדינג לפרמייר ליג, רובסון-קאנו התקשה שוב למצוא את מקומו בהרכב ועלה לשחק בעיקר כשחקן מחליף וברוב המשחקים בהם פתח הוא הוחלף. למרות זאת, רובסון-קאנו רשם בעונה זו את מספר השערים הגבוהה ביותר שלו בעונה אחת במשחקי ליגה (7 שערים), ואף סיים במקום השלישי בתחרות "שחקן השנה של המועדון" בעונה זו שנערכה על ידי אוהדי הקבוצה. הוא חתם על חוזה חדש ביולי 2013 ל-3 שנים נוספות. בסיום עונת 2015/2016 רובסון-קאנו עזב את רדינג אחרי 10 עונות.
ב-31 באוגוסט 2016 חתם לשנתיים בווסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג.

קריירה בינלאומית

בצעירותו רובסון-קאנו שיחק עבור הנבחרות הצעירות של אנגליה, בה נולד. בשנת 2010 הצהיר כי הוא מעוניין לייצג את ויילס דרך סבתו הוולשית ובאותה שנה גם הצטרף לנבחרת הצעירה של ויילס ולנבחרת הבוגרת. ב-23 במאי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס בהפסד 2-0 לקרואטיה. ב-22 במרץ 2013 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סקוטלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. ב-11 ביוני 2016 נכנס כמחליף והבקיע בניצחון 2-1 על סלובקיה בשלב הבתים במסגרת יורו 2016. במשחק רבע הגמר נגד בלגיה האל הבקיע את שערו השני בטורניר.
העולם המטורף של דוד חיים

העלילה

לאחר שנפרד מחברו הטוב בובו דוד חיים מנהל את הכל בו שלו, בכל פרק הוא מקבל הודעה מהאגדות שחפץ אחד צריך לייצר, מבעד לדלת הסודית שלו נמצא עולמו המטורף שהוא בעצם חדר משחקים שבו יש שני חברים חדשים בשם מיקה ומישו שרבים בין בעיה לפתרון.

הצגה

בעקבות הצלחת הסדרה יצאה הצגה בשם "משימה מהאגדות" שבה דוד חיים מזמין את מולי וצומי להציל את ארץ האגדות ממלך רשע, בהצגה יחזור אל דוד חיים "בובו" החבר שלו מהקלטות הראשונות.
אסי שריב

אסף (אסי) שריב (נולד ב-6 באפריל 1972) הוא עורך דין, יועץ תקשורת, עיתונאי ודיפלומט ישראלי.
בשנת 1990 התגייס שריב לצה"ל כעיתונאי ב"במחנה". בשנת 1993 מונה להיות עורך העיתון. בין השנים 1994 ל-1995 שימש כעורך משנה בעיתון הכלכלי "גלובס".
בשנת 1997 קיבל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה. התמחה במשרד עורכי הדין ויסגלס-אלמגור. בשנת 2002 החל לשמש כעוזרו של דב וייסגלס, מנהל לשכת ראש הממשלה אריאל שרון. אחר כך שימש כיועץ התקשורת של אריאל שרון ושל אהוד אולמרט.
בין השנים 2007 ל-2010 שימש קונסול כללי של ישראל בניו יורק.
ביולי 2011 מונה למנכ"ל זמני של מרכז פרס לשלום, ובסוף אותה שנה סיים תפקיד זה.
הנס אומייר

לאחר המלחמה

ב-7 במאי 1945 אומייר פתח את שערי המחנה במיסן ונתן לאסירים לצאת, ביום שלמחרת המחנה היה ריק מאדם.
ב-11 ביוני 1945, אומייר נלכד לאחר שארגון MI6 מצא עליו רישומים בדו"חות הגסטפו. הוא לבש חליפת אס-אס מלאה ומסר באופן כמעט מיידי את שמו ואת דרגתו. הוא נשלח בחודש אוגוסט 1945 לידי קציני מודיעין של צבא ארצות הברית לצורך חקירה. בשנת 1946 הוא הוסגר לפולין על למנת לעמוד לדין בגין פשעי מלחמה יחד עם עוד 39 אנשי אס-אס מאושוויץ בירקנאו לפני בית הדין העליון בקרקוב. המשפט, "משפט אושוויץ הראשון", נמשך מיום 25 בנובמבר עד 16 בדצמבר 1947, ואומייר הצהיר בו שאם יימצא אשם הוא "ימות כשעיר לעזאזל של גרמניה". אמר לבית המשפט שהוא מעולם לא הרג אף אחד באושוויץ וכך גם הכפופים לו, ואף הכחיש את ידיעתו על תאי הגזים. 
ב-22 בדצמבר אומייר נידון למוות והוצא להורג בתלייה ב-28 בינואר 1948 בכלא מונטלופיך.