google/wiki40b huggingface dataset:
אליהו מפולדא

רבי אליהו ב"ר יהודה לייב פורקן מפולדא (מהרא"ף, רא"ף; חי בין השנים תט"ו - ה'תצ"א) היה רב בקהילת פולדה שבגרמניה. חיבר פירוש מקיף על סדר זרעים, מסכת שקלים ושלוש בבות נזיקין מהתלמוד הירושלמי.

ביוגרפיה

נולד סמוך לשנת תט"ו בווישניצה שבפולין, ונפטר בד' באדר א' בשנת תצ"א, ומנוחתו כבוד בפרנקפורט דמיין. היה הראשון מבין תלמידי החכמים האשכנזיים שכתב פירוש שיטתי ומקיף למסכתות התלמוד הירושלמי. נראה כי הפירוש לסדר זרעים ומסכת שקלים נכתב עוד בשלהי המאה ה-17 (ההסכמות הראשונות מרבני פולין ניתנו בשנות ה'תנ-ה'תנא - 1690-1691), אלא שפרסום הפירוש התעכב בכעשרים שנה, עד להדפסתו בשנת ה'תע (1710), כנראה מסיבות כלכליות. הפירוש על בבא קמא ובבא מציעא נדפס כשמונה עשרה שנה אחר כך, בשנת ה'תפח, והפירוש על בבא בתרא נדפס בשנת ה'תקב (1742), אחרי פטירת המחבר. הפירוש מתאפיין בבהירות רבה תוך תשומת לב להבנת הסוגיות כאמיתתן, ולעיתים תיקונים מעטים בנוסח התלמוד. 
פירוש קרבן העדה (שיצא כארבעים שנה לאחר פירוש מהרא"ף, על סדר מועד בשנת ה'תקג - 1743) רואה את עצמו כפי הנראה כממשיך דרכו, מכיוון שלא כתב את ביאורו על אותן המסכתות שכבר כתב עליהן מהרא"ף (מלבד מסכת שקלים). ישנו דמיון בין הפירושים גם בשיטת הלימוד, אם כי קרבן העדה נוטה מעט יותר להגיה את לשון התלמוד. קשר נוסף בין שני הפירושים עובר בבסיס הכלכלי להדפסת פירושו של מהרא"ף, והוא הרב דוד אופנהיים מפראג, אשר תרם בעצמו למלאכת הוצאת הספר, וחתנו הרב חיים יונה תאומים, שהיה קשור בקשרי משפחה עם מחבר קרבן העדה.
מרטין ואן מאלה

חייו ומשפחתו

ואן מאלה נולד בקומונה של בולון סור סאן - עיר תעשייתית חשובה ליד פריז. אמו, וירג'יניה מתילדה ז'אן ואן מאלה הייתה ממוצא בלגי, ואביו, לואיס אלפרד מרטין ממוצא צרפתי שהיה חוקר, ומאוחר יותר מורה בביוקס - בית הספר לאמנות בז'נבה. שם העט שלו, מרטין ואן מאלה, הוא שילוב של שם משפחתו של אביו ושם הנעורים של אמו. בנוסף לשם זה, לעיתים השתמש גם בשם העט א. ואן טרויזם.
ואן מאלה התחתן עם מארי פרנסואז ג'נה. לבני הזוג לא היו ילדים. הוא נפטר ב-5 בספטמבר 1926 בגיל 62, ונקבר בבית הקברות של הקומונה ורנס-ג'רסי שבצפון צרפת.

קריירה

רוב עבודותיו של ואן מאלה היו בבריסל ובפריז. עבודתו הידועה ביותר הורכבה בין היתר ממהדורה מאוירת של שיריו של המשורר פול ורלן. מהדורה זו פורסמה במהדורות קטנות וחשאיות של המו"ל הבריטי צ'ארלס קרינגטון. ההדפסים של המהדורה נחשבים גם הומוריסטיים וגם סאטריים, ולפעמים גם ציניים.
הקריירה של ואן מאלה החלה באיורים שלו עבור הסופר האנגלי הרברט ג'ורג' ולס על ספרו "האנשים הראשונים על הירח", שפורסם על ידי המו"ל הצרפתי פליקס ז'ובן בשנת 1901. הכותרת של הספר הפכה מאוחר יותר לסרט ראינוע קלאסי משנת 1902 מסוגת המדע הבדיוני בשם "מסע אל הירח" - סרט המדע הבדיוני הראשון בהיסטוריה, שבוים על ידי הבמאי ז'ורז' מלייס.
ואן מאלה גם אייר את חיבורו של אנטול פראנס "תאיס", בהוצאת צ'ארלס קרינגטון, גם הוא משנת 1901. 
בשנה שלאחר מכן, ובשנים מאוחרות יותר, עבד ואן מאלה כמאייר לתרגום של המו"ל פליקס ז'ובן לסדרת הספרים שרלוק הולמס. 
ואן מאלה נודע בעיקר בזכות איוריו הארוטיים הרבים.
פפא סטור

היסטוריה

מקור שמו של האי בשם הגאלי: Papey Stóra שמשמעו "האי הגדול של פאפאר" - קבוצת נזירים גאלים, בניגוד לאי הקטן - פפא הקטן (Papa Little).
האי מוזכר במסמך משנת 1299 הכתוב בנורדית עתיקה - המסמך הקדום ביותר שנמצא באיי שטלנד. 
בשנת 2005 בעקבות סכסוך משפטי, עזבו 10 מתושבי האי את האי, ונסגר בית הספר היחיד באי.
אן סופי פון אוטר

חייה

פון אוטר נולדה בסטוקהולם, שוודיה. אביה היה הדיפלומט גראן פון אוטר והיא גדלה בבון, לונדון וסטוקהולם. אחרי לימודים בסטוקהולם ובית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון, הצטרפה לאופרה של בזל, שם הופיעה בתפקידה האופראי הראשון ב-1983 כאלצ'ינה ב"אורלנדו פאלאדינו" של היידן. הופעתה הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון הייתה ב-1985, ב-1987 הופיעה לראשונה בלה סקאלה וב-1988 במטרופוליטן אופרה בניו יורק, ככרובינו בנישואי פיגארו. הצלחתה גדולה בתפקידים של מוצרט, הנדל ומונטוורדי. ברסיטלים היא מצטיינת במוזיקה של מאהלר, ברהמס, גריג, וולף וסיבליוס. ב-2001 הוציאה אלבום עם אלוויס קוסטלו, שעליו קיבלה את פרס אדיסון. בין המנצחים שאיתם עבדה שוב ושוב ויליאם כריסטי, מארק מינקובסקי, קלאודיו אבאדו, ג'ון אליוט גרדינר ומיונג-וון צ'ונג. 
ברוב הרסיטלים וברבות מהקלטותיה עבדה עם הפסנתרן השוודי בנגט פורסברג.
ב-2003 זכתה בפרס רולף שוק לאמנויות המוזיקה.
ב-2012 הופיעה בסרטו של ירון זילברמן, "כלים שלובים" (A Late Quartet), בתפקיד "מרים", זמרת מצו-סופרן.
אן סופי פון אוטר הייתה נשואה לבני פרדריקסון, שחקן ובמאי תיאטרון, שהתאבד ב-17 במרץ 2018 בעת חופשה בסידני, אוסטרליה. היא אם לשני ילדים.
מארק קירק

מארק קירק (באנגלית: Mark Kirk; נולד ב-15 בספטמבר 1959) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כסנאטור מטעם מדינת אילינוי וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.

ביוגרפיה

קירק נולד בשמפיין שבאילינוי וגדל בקנילוורת'. ב-1981 סיים תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת קורנל ב-1982 תואר שני מבית הספר לכלכלה של לונדון וב-1992 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת ג'ורג'טאון. 
ב-1989 התנדב לכוחות המילואים של הצי האמריקאי ושירת כקצין מודיעין עד שחרורו בדרגת קומנדר ב-2013. הוא מילא משימות במבצע כוח מאוחד ביוגוסלביה, בשמירה על האזור אסור לטיסה בצפון עיראק ובמלחמת אפגניסטן. 
השנים 1984 עד 1990 עבד במטהו של חבר הקונגרס ג'ון פורטר מאילינוי, לאחר מכן עבד כעוזר במחלקת המדינה של ארצות הברית, כעורך דין בפירמה פרטית וכיועץ של ועדת יחסי החוץ בבית הנבחרים האמריקאי. 
בשנת 2000 נבחר לנציג המחוז העשירי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית והחל כהונתו בינואר 2001, מאז הוא נבחר לארבע כהונות נוספות. בנובמבר 2010 זכה בבחירות לסנאט, והושבע באותו החדש עקב מילוי כיסאו החסר של ברק אובמה, שמולא זמנית על ידי רולנד בריס. 
קירק מכהן בסנאט כחבר בוועדת ההקצבות, בוועדת הבנקאות, ועדת הבריאות, חינוך ועבודה ובוועדה המיוחדת לענייני הזדקנות. יחד עם בוב מננדז מהמפלגה הדמוקרטית נמנה עם המובילים בסנאט לחקיקת העיצומים נגד איראן במטרה לפגוע בתוכנית הגרעין האיראנית. 
בינואר 2012 סבל משבץ איסכמי, עבר שורת ניתוחי בראשו להקלת הנפיחות במוחו ונזקק לשנת שיקום והחלמה עד שובו לעבודה בינואר 2013, כך שנעדר מהסנאט במשך שנה. כתוצאה מכך משתמש קירק בכיסא גלגלים.
בבחירות בשנת 2016 הפסיד קירק לתמי דקוורת' מהמפלגה הדמוקרטית.
לימו-אנריה

לימו-אנריה הייתה אחת הממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה, אשר נוסדה במשך המאה ה-19. הממלכה גבלה במזרחה עם ממלכת ג'ימה, בדרומה עם ממלכת גומה ובמערבה עם ממלכת גאמה. מעבר לגבול הצפוני ישבו המאצ'ים, תת-קבוצה של בני האורומו. אוכלוסיית הממלכה מנתה כ-40,000 נפש וכללה בין היתר עבדים, לאחר מגפה שהתרחשה בסוף 1840. על פי ההיסטוריון מרדכי אביר, הממלכה מנתה לפני המגפה כ-100,000 תושבים. בירתה הייתה העיר סאקקה.
אורסולה אנדרס

שנותיה הראשונות

אורסולה אנדרס נולדה באוסטרמונדיגן, בקנטון ברן שבשווייץ, בתם של אנה, שווייצרית ורולף אנדרס, דיפלומט גרמני שגורש משווייץ מסיבות פוליטיות. אביה נעלם במהלך מלחמת העולם השנייה.

לאנדרס ארבע אחיות ואח אחד. היא מדברת באופן שוטף אנגלית, צרפתית, איטלקית, ביחד עם שפת האם שלה - גרמנית (גרמנית שווייצרית).
אנדרס הצעירה החלה את הקריירה שלה כדוגמנית אמנותית ברומא, דבר שהוביל אותה לתפקידיה הראשונים בתעשיית הסרטים האיטלקית.

קריירה

אנדרס זכתה לתהילה בעקבות גילום דמותה של האני ריידר, צוללנית שולת קונכיות ומושא תשוקתו של ג'יימס בונד בסרט "ד"ר נו" (1962), סרט בונד הראשון.
בסצנה מפורסמת ביותר היא יוצאת מהים הקריבי בביקיני לבן. הסצנה הפכה את אנדרס ל"התגלמות" של נערת בונד. וכיום היא נחשבת לאייקונית.
"כניסתי בסרט לובשת ביקיני בחוף היפה ההוא הפכה אותי לידועה בכל העולם כ"נערת בונד", היא אומרת, והביקיני מ"הרגע הקלאסי בקולנוע ובהיסטוריה של סרטי בונד" נמכר עבור 35,000 פאונד במכירה פומבית ב-2001.
ב-2003, בסקר שערך ערוץ 4 בבריטניה, נבחרה כניסתה בסרט "ד"ר נו" כמספר אחת ב"מאה הרגעים הסקסיים ביותר". ב-2007 דירגה תוכנית אוסטרלית את כניסתה ב"ד"ר נו" במקום השני ברשימת הרגעים הסקסיים ביותר בקולנוע.
אנדרס זכתה בפרס גלובוס הזהב לכוכבת חדשה באותה שנה עבור הופעתה בסרט "ד"ר נו".

ניקי ון דר זיל דיבבה את קולה, ואילו את הקליפסו המפורסם שרה דיאנה קאפלנד Diana Coupland.‏ ב-1965 היא דיגמנה בעירום עבור הפלייבוי.
אנדרס כיכבה לצדו של אלביס פרסלי בסרט "חופשה באקפולקו" (1963), לצדו של פרנק סינטרה בסרט "ארבעה לטקסס" (1963), לצדו של מרצ'לו מסטרויאני ב-"The 10th Victim" ‏ (1965) ובתפקיד הרוזנת ב-"The Blue Max" ‏ (1966). היא הופיעה גם ב"קזינו רויאל", סרט הסאטירה על סרטי בונד בשנת 1966 בתפקיד וספר לינד, מרגלת שמשכנעת את אוולין טרמבל, שאותו מגלם פיטר סלרס, להוציא לפועל משימה. מכיוון שיש לה מבטא כבד, קולה דובב ב"ד"ר נו", אבל בסרט "קזינו רויאל" שומעים את קולה האמיתי.
היא שיחקה בסרט "התנגשות הטיטאנים", בו כיכבה לצדו של הארי האמלין. ב-1995 בחר המגזין אמפייר באנדרס כאחת מ"מאה הכוכבים הסקסיים בהיסטוריה של הקולנוע".

חייה האישיים

אנדרס נישאה לשחקן והבמאי ג'ון דרק ב-1957. הנישואים הסתיימו בגירושים ב-1966. היא יצאה עם רבים מהשחקנים המובילים בהוליווד שלצדם שיחקה, ובהם מרלון ברנדו וג'יימס דין. ב-1980 נולד לה בן, דימיטרי, מהשחקן האמריקני הארי המלין, ששיחק לצדה בסרט "התנגשות הטיטאנים". הם היו נשואים בשנים 1982-1978. בנוסף לכך הייתה לאורסולה אנדרס מערכת יחסים עם ז'אן פול בלמונדו בשנים 1965-1972.
ב-18 במאי 2006, בעת הפתיחה הרשמית של הקונסוליה השווייצרית בסקוטלנד, חגגה אורסולה אנדרס את יום הולדתה השבעים על סיפונה של היאכטה המלכותית "בריטניה" באדינבורו, בנוכחות קהל ידוענים בינלאומי.
ג'נה פרנדיני

ביוגרפיה

פרנדיני נולדה בקלוביס שבמרכז קליפורניה. בתקופת לימודי התיכון הצטיינה במקצועות האתלטיקה, הייתה אלופת ארצות הברית קפיצה לרוחק ואלופת קליפורניה בריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק. 
ב-201 החלה ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת אורגון אך נפצעה ולא השתתפה בתחרויות רשמיות של ה-NCAA באותה שנה. ב-2013 סיימה שביעית באליפות ה-NCAA בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.43 שניות. ב-2014 זכתה באליפות ה-NCAA בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.55 מטר, סיימה שנייה בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.63 שניות ושלישית בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.42 שניות. ב-2015 זכתה באליפות ה-NCAA בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.96 שניות, סיימה שנייה בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.21 שניות ושנייה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.80 מטר. באותה שנה זכתה באליפות ארצות הברית באתלטיקה בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.20 שניות וסיימה שישית בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.94 שניות. על הישגיה זכתה בגביע באוורמן לאתלטית המצטיינת בקולג'ים. 
באליפות העולם באתלטיקה 2015 שהתקיימה בבייג'ינג סיימה במקום ה-13 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.87 שניות. היא זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליית כסף בריצת שליחות 4X100 מטר בתוצאה של 41.68 שניות, לאחר נבחרת ג'מייקה (41.07 שניות). 
את לימודיה באוניברסיטה סיימה ב-2016 עם תואר ראשון במדעי החברה. היא חתמה על חוזה חסות עם חברת פומה וויתרה על אפשרות להתחרות שנה נוספת במסגרת המכללות. 
ביולי 2016 סיימה שלישית בריצת 200 מטר במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו וחמישית בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.96 שניות. היא נבחרה לסגל נבחרת ארצות הברית בריצת 200 מטר ובריצת שליחות 4X100 מטר. במשחקים האולימפיים סיימה עשירית בשלב חצי הגמר בתוצאה של 22.55 שניות. 
ביולי 2018 ניצחה בתחרות ליגת היהלום בלונדון ושיפרה את שיאה האישי בריצת 200 מטר ל-22.16 שניות. באוגוסט 2018 זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים בשיא אליפות של 10.96 שניות וכן במדליית זהב עם נבחרת השליחות.
נובי מיר

היסטוריה

הירחון נוסד בשנת 1925. שמו ניתן כהמשכיות וקריאת תיגר לשמות הירחונים הספרותיים "מיר בוז'י" ("עולם האלוהים"; ראה אור בשנים 1892-1906) ו"סוברמני מיר" ("עולם העכשיו"; 1906-1917). בתחילה שמר הירחון על נאמנות לקווי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
בשנת 1950 התמנה אלכסנדר טברדובסקי לעורכו הראשי של הירחון. מיד לאחר מות סטלין החל לפרסם בירחון דברי ביקורת במסגרת ספרותית. ב-1954 אולץ להתפטר. אולם ב-1958, עם ההפשרה של חרושצ'וב, הושב לתפקידו. החל מאותה עת הפך הירחון לבמה לפרסומים ביקורתיים, שאיתגרו את גבולות חופש הביטוי. המגמה הגיעה לשיא ב-1962 עם פרסום הנובלה "יום אחד בחיי איוואן דניסוביץ'" מאת אלכסנדר סולז'ניצין, שתיאר חיים בגולאג. מגמה זו נמשכה עד 1970, אז אולץ טברדובסקי להתפטר מתפקיד העורך.
בעת הפרסטרויקה גיבש הירחון קו ביקורתי ביותר נגד מוסדות המדינה והמפלגה, כולל מתיחת ביקורת על מיכאיל גורבצ'וב. כן התפרסמו בו לראשונה יצירות אנטי-סובייטיות בולטות של כותבים כג'ורג' אורוול, יוסף ברודסקי, בוריס פסטרנק וולדימיר נבוקוב.
מנז'י

גאוגרפיה

היא נמצאת כ-420 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה וכ-256 קילומטרים מבירת המחוז בואאה.

דת

רוב האוכלסייה במנז'י הם נוצרים קתולים. חלק קטן מהאוכלסייה במנז'י היא מוסלמית.
נויה ריינישה צייטונג

עיתון הריין החדש: מכשיר הדמוקרטיה (בגרמנית: Neue Rheinische Zeitung: Organ der Demokratie) היה עיתון יומי בגרמנית, שיצא לאור בידי קרל מרקס בקלן בין ה-1 ביוני 1848 עד 19 במאי 1849. היסטוריונים רואים בעיתון את אחד היומונים החשובים ביותר של מהפכות 1849-1849 בגרמניה. העיתון נחשב בעיני קוראיו ועורכיו ליורשו של "עיתון הריין" שיצא בקלן עד 1843, נערך גם הוא בידי קרל מרקס והושתק בכוח בידי צנזור המדינה הפרוסית בגין פרובוקציה נגד המשטר.
העיתון נוסד על ידי מרקס ופרידריך אנגלס, ובין חברי המערכת שלו נמנו חברים נוספים בליגה הקומוניסטית בפרוסיה כמו פרדיננד לסל, ארנסט דרונקה (Ernst Drunke), פרדיננד וולף (Ferdinand Wollf), פרדיננד פרייליגראת (Ferdinand Freiligrath)  ועוד. מיד עם שיבתם של מרקס ואנגלס לגרמניה בעקבות פרוץ המאורעות שהובילו למהפכות 1848-1849 העיתון קרא להקמת דמוקרטיה פרלמנטרית בגרמניה, כחלק מדרישותיה של "החזית הדמוקרטית המהפכנית" שכללה אנשים משורות מעמד הזעיר-בורגנים, מעמד הפועלים, וכן איכרים, וכלל ביקורת שלטונית מובהקת כנגד המונרכיה הפרוסית. העיתון נסגר בעקבות צו שלטוני מלכותי שקיבל מרקס באופן אישי, ואיים לאוסרו או להגלותו במידה ולא ייסגר העיתון באופן מיידי.
נוער חובב תנ"ך

ארגון נוער חובב תנ"ך (נח"ת) הוא ארגון ארצי שמטרתו להפיץ את לימוד התנ"ך ולהוות מקום מפגש לבני נוער יהודיים החשים קשר לתנ"ך ואוהבים ללמוד אותו.

היסטוריה

הארגון הוקם בסוכות התשמ"ב (1981) על ידי זוכי חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי: דוד מוריה, נריה פנחס, אשר חפוטא ורונן מכלוף, שחברו לפרופ' חיים גבריהו מהחברה לחקר המקרא ודוד שמש ממשרד החינוך.

פעילות

חברים בארגון נערים ונערות, בעיקר בגיל תיכון (אך גם מעט מבוגרים וצעירים יותר). ייחודו של הארגון הוא בכך שהוא מנוהל על ידי החברים בו (בני נוער), ורוב השיעורים מועברים על ידי המשתתפים עצמם ולא על ידי מורים.
הארגון בארץ מחולק לכמה מחוזות: ירושלים, גוש המרכז (פתח תקווה), דרום (נתיבות), חיפה, רחובות, חרמון (טבריה) ומודיעין.  
בין השנים תשס"ד - תשס"ח נוסף גם "מחוז רשת", באמצעותו הועברו שיעורי תנ"ך בחדרי שיחה באינטרנט. 
פעילות הארגון מורכבת משיעורים שבועיים (או דו-שבועיים) בכל אחד מהמחוזות. שיעורים אלו מועברים על ידי אחד מחברי הארגון או בוגריו. כמו כן, מארגן נח"ת פעילויות ארציות בחגים (סוכות, חנוכה, פסח וחופש גדול) ובכ-4 שבתות בשנה (+שבת מחוזית לכל אחד מהמחוזות) וימי עיון (בדרך כלל בחופשת הקיץ) בהם מועברים שיעורים רבים על ידי מרצים חיצוניים ובוגרי הארגון. 
חלק מחבריו של הארגון משתתפים בהצלחה בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי. רבים מהזוכים בחידוני התנ"ך העולמי (לנוער) היו חברים בארגון.
הארגון פתוח לבני-נוער מכל שכבות החברה היהודית, ואינו קשור פוליטית למפלגה כלשהי או זרם כלשהו. הקריטריון היחיד לקבלה לארגון הוא אהבת התנ"ך.  בתקנון נח"ת נכתב כי הארגון הוא א-פוליטי וא-דתי. 
הארגון מפרסם בכל שבוע באתר הנקרא "כפית של נח"ת" מאמרים הנכתבים על ידי חברי הארגון. כמו כן, יש לארגון אתר ופורום באינטרנט בהם ניתן לדון בנושאים שונים הקשורים לעולם התנ"ך.
קיילב יואן

ביוגרפיה

יואן נולד בסידני שבאוסטרליה. התחיל להתחרות בגיל 10 במרוצי אופניים, ובגיל 15 זכה באליפות אוסטרליה באופני כביש לג'וניור.
בגיל 16 זכה באליפות אוסטרליה באופני מסלול לג'וניור וכן באליפות העולם באופני מסלול לג'וניור במקצה האומניום.

ב-2013 הצטרף יואן לקבוצת ג'אייקו - וורלד טור אקאדמי וניצח בקטע בגראנד פרי פאליו דל רקיוטו , בשני קטעים באינטרנאשיונל טורינגה רונדפארט עד גיל 23 ובנוסף זכה בקטע אחד בטור אלזס  וניצח בלה קו פיקארדה . אבל רגע השיא הגיע בטור דה ל'אווניר, המירוץ היוקרתי ביותר לנוער הנחשב לטור דה פראנס של הרוכבים הצעירים, בו זכה יואן בשני קטעים (1,2) וסיים שלישי בקטגוריית הספרינט. יואן גם השתתף באליפות העולם לאופני כביש עד גיל 23 וסיים רביעי, 13 שניות לאחר המנצח מאטיי מוחוריץ' מסלובניה. יואן למעשה הגיע שני מהספרינט של הדבוקה המרכזית. 
ניצחונות אלו הובילו לכך שב-2014, יואן חתם באוריקה - גרין אדג' (כיום מיצ'לטון - סקוט, קבוצה אוסטרלית מדרג ה-UCI WORLD - Tour (הדרג הבכיר ביותר בענף אופני הכביש). יואן ניצח בשלב נוסף בטור דה ל'אווניר, זכה גם באליפות אוסטרליה באופני כביש עד גיל 23  ואף הגיע שני באליפות העולם לאופני כביש עד גיל 23, 7 שניות לאחר אריק סוון בייסטרום הנורווגי. ב-2015, הגיע שני באליפות אוסטרליה באופני כביש אחרי שהפסיד בספרינט להנריך האוסלר  ובאותה שנה גם השתתף בגראנד טור לראשונה בחייו, בוואלטה אספנייה. יואן הוסיף למאזנו ניצחון באותה הוואלטה, כאשר השאיר מאחוריו את ג'ון דגנקולב ואת פטר סאגאן המנוסים בקטע החמישי, אך פרש בקטע העשירי. הוא ניצח בארבעה קטעים בטור קוריאה וסיים ראשון בדירוג הכללי, בדירוג הספרינטרים ובדירוג הצעירים.

יואן השתתף בג'ירו ב-2016, אבל הניצחון הראשון שלו שם הגיע ב-2017 לאחר שהקדים את פרננדו גאבירייה וסם בנט . ב-2018 אמור היה יואן להשתתף לראשונה בחייו במירוץ הטור דה פראנס, אך הוחלף ברגע האחרון במת'יו היימן. היה רשום להתחרות בוואלטה אספנייה, אך גם שם הוחלף כמה שבועות לפני המירוץ. הנסיבות הללו הובילו אותו לחתום ב-2019 בלוטו סודאל  הבלגית ולהחליף קבוצה אחרי 6 שנים. במסגרת הקבוצה החדשה, נבחר יואן להשתתף בג'ירו ד'איטליה וניצח את הקטעים ה-8 וה-11, וזכה בעוד שני קטעים בטור טורקיה ובקטע 11 בטור דה פראנס וגם בקטע ה16. אבל רגע שיאו בטור הגיע בקטע ה21, כאשר חצה ראשון את הקו בקטע הטקסי המיוחד בשאנז אליזה. הוא ניצח את קלאסיקת בריסל.
עמוס גרי

עמוס גרי (נולד בשנת 1964), הוא רוכב אופניים ישראלי, 4 פעמים ברציפות אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1984 - 1987).
גרי התאמן בקבוצות האופניים של הפועל עפולה ושל הפועל נצרת עילית, לצידם של האחים ירון ויואל גיגי ויהודה גרשוני, אלופי ישראל במרוצי אופני כביש, בהדרכתו של עקיבא רזניק שהקים את הקבוצה מספר שנים קודם כשעלה מברית המועצות. במסגרת הקבוצה ניצח בתחרויות רבות ביניהם ארבעה ניצחונות רצופים באליפות ישראל במרוץ אופני כביש.
יוסף בראמי

יוסף בראמי (1888 - 26 בספטמבר 1924) היה משכיל עברי, מחנך, עיתונאי ופעיל ציוני יהודי-תוניסאי.

קורות חיים

יוסף בראמי נולד בשנת 1888 בחארת אל-יהוד (השכונה היהודית) בתוניס. בנעוריו למד במקביל בבית ספר של כל ישראל חברים ובישיבת "חברת התלמוד" של הרב שלמה דאנה. מגיל צעיר החל לשאוב השראה מתנועת ההשכלה העברית, ושאף להנחיל לקהילתו חינוך מודרני בעל צביון עברי (בניגוד לחינוך הצרפתי המודרני שהנחילה חברת כל ישראל חברים והחינוך הדתי בלבד שהנחילו חדרי הלימוד המסורתיים). בראמי עבד לפרנסתו כמורה לעברית בבית ספר בתוניס ובמסגרת זאת נאבק כדי להגדיל את מכסת לימודי העברית בבתי הספר של כל ישראל חברים ובמוסדות חינוך נוספים של הקהילה היהודית בתוניסיה, וכן העביר חוגי עברית במספר מועדנים ציוניים. 
במקביל לעבודתו כמורה, התמנה ל"סופר מיוחד" בתוניסיה של העיתון העברי "הצפירה", וכתב בקביעות מאמרים לעיתון על חיי הקהילה היהודית בתוניסיה והמאמצים להפצת ההשכלה העברית והציונות בקרב בני הקהילה. הוא כתב מאמרים גם לעיתונים עבריים אחרים, בהם "המבשר" שיצא לאור באיסטנבול, וכן לעיתונים בצרפתית וערבית יהודית בתוניסיה. 

בשנת 1910, ביחד עם ד"ר אלפרד ואלנסי ור' יעקב בוקארה, ייסד את "אגודת ציון", האגודה הציונית הראשונה בתוניסיה. בשנת 1913 היה מהמייסדים של העיתון "קול ציון", עיתון ציוני בערבית יהודית, והתמנה לעורך הראשי של העיתון. הצורך בהקמת עיתון ציוני הוסבר על ידו במאמר להצפירה: 
אם אמנם העיתונות היהודית - ולפעמים העיתונות הצרפתית - הקדישה מאמרים על אודות התנועה הציונית, אין זה, כמובן, מספיק לקהל קוראי העיתונות הערבית-עברית - ורבים המה - לתת להם מושג נאמן מהתנועה הציונית וערכה עפ"י שיטה ברורה ומסוימה. הנחיצות לברוא עיתון בערבית-עברית שימלא את הצורך המורגש, ושיהיה מוקדש רק לזה, נראה איפוא כדבר ברור. 
העיתון יצא לאור במשך שנתיים, עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, וחזר לצאת לאור בשנת 1920. בנוסף "אגודת ציון" הוציאה לאור עיתון בצרפתית.
בשנת 1920 היה מהמייסדים של "ההסתדרות הציונית של תוניסיה", ארגון גג שהוקם כדי לאחד את הפעילות של כל הארגונים הציונים שפעלו עד אותה עת. באותה שנה נסע בראמי ביחד עם ד"ר אלפרד ואלנסי לייצג את ציוני תוניסיה בוועידה הציונית בלונדון. באחד מנאומיו בכינוס עסק במצב החינוך העברי בתוניסיה וביקר באופן נוקב את חברת כל ישראל חברים על המחסור בלימודים יהודיים בבתי הספר שבניהולה. בשנת 1921 הוא נבחר לכהן כחבר בוועד המנהל של הקהילה היהודית בתוניס. כמו כן מאותה שנה החל לשמש כמזכירו של הרב משה סיטרוק (1846-1928), הרב הראשי של הקהילה. הפעילות הציונית בתוניסיה, שבראמי שימש כאחד ממנהיגיה, נחלה הצלחות רבות בתקופה זאת. עזרה לכך העובדה שהפדרציה הציונית הצליחה לקבל הכרה רשמית מהממשל הצרפתי וזכתה ליחס אוהד יחסית מהרשויות. על קריאת המגבית הראשונה של שלוחת קרן היסוד בתוניסיה, שבראמי היה אחד מראשיה, חתמו כל מנהיגי הקהילה, כולל הרב הראשי ויושב ראש הוועד המנהל. בראמי נסע ביחד עם שליח קרן היסוד מארץ ישראל לקהילות יהודיות בפנים תוניסיה עבור גיוס תרומות, ותרגם את נאומיו לערבית יהודית. הוא עצמו נודע כנואם מוכשר בעברית וערבית יהודית.
בראמי נפטר באופן מפתיע בשנת 1924, בגיל 36 בלבד. מותו נחשב לאבדה קשה עבור המפעל להפצת ההשכלה העברית והרעיון הציוני בתוניסיה. בהספד שכתב עליו אברהם אלמליח בדואר היום וכותרתו "היחיד!" נכתב כי: "בין כל מחיי-שפתנו שעבדו לפריחת עמנו ובנין ארצנו - יזכר ויכתב שמו של ר' יוסף בראמי שנקטף בדמי ימיו."
מייסיס

היסטוריה

החברה הוקמה על ידי רונלד חוזה מייסי ב-28 באוקטובר 1858. החנות נקראה במקור "R. H. Macy & Co.‎" והיא מוקמה בשדרה השישית בין רחובות 13 ו-14. לוגו החברה, הכוכב, נבחר על ידי מייסי בהשראת קעקוע שעיטר את גופו. עם הזמן החנות התרחבה ונפתחו עוד ועוד חנויות. מייסיס הייתה הראשונה שהשתמשה באלמנטים שיווקים כמו הצבת דמותו של סנטה קלאוס בכל חנות בתקופת החגים ושימוש בחלונות ראווה מוארים כדי למשוך לקוחות. מאוחר יותר עבר מיקום החנות לפינת רחוב ברודוויי ורחוב 18. בשנת 1875 הכניס מייסי לעסק שני שותפים: רוברט מ. ולנטיין שהיה אחיינו ואת אביאל ט. לה פורג שהיה בעלה של דודניתו. שנתיים לאחר מכן מייסי מת ממחלת ברייט. שנה לאחר מכן מת פורג ושנה אחריו מת ולנטיין. 
הרשת עברה לבעלות המשפחה עד שנת 1895 אשר נקנתה על ידי האחים איזידור ונתן שטראוס. ב-1902 עברה החנות הראשית לכיכר הרלד ורחוב 34. בשנת 1924 החלה המסורת של החנות אשר אירגנה לראשונה את מצעד חג ההודיה של מייסיס אשר קיים עד היום. מייסיס החלה להתרחב לערים שונות בארצות הברית וכך בשנת 1924 נפתחה חנות ב-טולדו, באטלנטה ובניוארק בשנת 1929, סן פרנסיסקו בשנת 1945 וקנזס סיטי בשנת 1947. הרשת התחלקה למייסיס מזרח, מייסיס צפון, מייסיס דרום ומייסיס מערב והחנות באוהיו נמכרה לאלדר בירמן בשנת 1986. מייסיס המשיכה לפתוח חנויות במחוזות חדשים ביניהם מחוז מיאמי-דייד, יוסטון, ניו אורלינס ודאלאס. 
בשנת 2000 נפתח סניף של מייסיס בסן חואן, פוארטו ריקו. הסניף הוא הראשון שנפתח מחוץ לגבולותיה של ארצות הברית. בשנת 2012 החלה מייסיס בשיפוצים לבניין המקורי בו שכנה החנות בשווי כולל של 400 מיליון דולר.
מדי שנה בחג ההודיה מתקיים במנהטן מצעד בלוני הענק של מייסיס, אשר בו צועדים הבלונים של מיקי מאוס, קונג פו והנסיכות אנה ואלזה.
שלמה זלוטניק

ביוגרפיה

שלמה זלוטניק נולד באורלה שבפולין לשרה ובערל זלוטניק. הוא התחנך באווירה ציונית מסורתית ולאחר שסיים בי"ס טכני בביאליסטוק, החל לגלות עניין רב בעשייה למען הזולת. בגיל 18 מונה למזכיר הקהילה בעיר מגוריו וייסד בה חברה של לינת צדק, שתפקידה היה לספק לינת לילה למשפחות החולים. בחברה היו 300 חברים והיא הגישה בנוסף עזרה לנזקקים לתרופות ובפנייה לרופא. זלוטניק שימש כיו"ר החברה עד לעלייתו לארץ ישראל.
בשנת 1938 העפיל לארץ ישראל במסגרת עליית אף על פי. הוא השתקע בפתח תקווה, ונשא לאישה את רחל לבית שקלובסקי. בשנת 1941 הצטרף לארגון "ההגנה" בו שירת כנוטר ושוטר במשטרה המיוחדת באזור הצפון. השתתף במלחמת השחרור, במלחמת סיני ובמלחמת ששת הימים ולאחר-מכן המתנדב במשמר אזרחי. שנים רבות היה פעיל כחבר ועד ארגון ותיקי ההגנה בפתח תקווה. במשך 25 שנים הורה בבית ספר "עמל" בפתח תקווה. כמתנדב הוא תרם מזמנו ומכספו לגופים ואנשים נזקקים לחיילי צה"ל, לתלמידים ולעולים.
היה אח (חבר) בלשכת חבצלת השרון של ארגון בני ברית. כיהן כסגנו של נשיא הלשכה, פנחס רשיש, ונשיא בעצמו במשך חמש שנים. במסגרת זאת פעל לחלוקת מלגות לתלמידי בתי הספר התיכוניים הנזקקים לעזרה, בהם לעולים חדשים, אימץ נכים, חולים ונזקקים ופעל למען חלוקת שי לנצרכים. בנוסף, התנדב זלוטניק בין היתר באגודות "הוועד למען החייל", "העמותה למען הקשיש", "י.ע.ל", "ניצן-למען העיוור" ו"האגודה למלחמה בסרטן".
לשלמה שלשה ילדים.

הנצחה והוקרה

בשנת 1993 העניקה לו עיריית פתח תקווה את תואר "יקיר העיר פתח תקווה" ולאחר מותו הנציחה את זכרו ברחוב הנקרא על שמו. 
בנוסף, ארגון ותיקי ההגנה העניק לו את התואר "יקיר ההגנה".
אשר אוחנה

ביוגרפיה

נולד במרוקו, ועלה לישראל בשנת 1956. בשנת 1962 סיים לימודיו התיכוניים בתיכון חב"ד. בשירותו הצבאי שירת בהג"א.
אוחנה, מוסמך להנהלת חשבונות, עבד בין השנים 1963–1978 בעיריית בית שמש ושימש מנהל חשבונות, גזבר, מנהל מדור שכר ומנהל מנגנון כח אדם בעירייה. לאחר מכן עסק באופן פרטי כמנהל חשבונות. בשנת 1987 מונה למנהל פרויקטים בחברת הבנייה "נעים זמירות" ובשנת 1991 למנכ"ל חברת הבנייה "אוחנה ובניו".
בשנת 1992 הצטרף למפלגת ש"ס על מנת לסייע בטיפול בחובות המפלגה, בעקבות הקנסות שספגה בשל מימון המפלגה לבחירות. בין השנים 1993–1996 היה גזבר המפלגה. לאחר מכן מונה ליועץ בכיר לשר הדתות (1996–1997) ולמנכ"ל המשרד (1997–1998). בשנת 1999 מונה למזכ"ל רשת "מעיין החינוך התורני" מטעם המפלגה ובין השנים 2000–2001 היה מזכ"ל המפלגה.
ב-7 במרץ 2001 מונה לשר הדתות מטעם ש"ס בממשלה ה-29, ממשלת האחדות בראשותו של אריאל שרון, אך לא כיהן כחבר הכנסת. ב-28 בפברואר 2003 סיים את תפקידו כשר עם כינונה של ממשלה חדשה, שבה פורק המשרד לענייני דתות.
בעל תואר ראשון, כיום הוא בעל משרד חשבונאות פרטי ושימש כיו"ר ועדה ממונה במועצות הדתיות בעכו ובשלומי. ב-4 באוגוסט 2015 הוא נכנס לתפקיד יו"ר המועצה הדתית בנתניה.
בנו יהודה אוחנה משמש כיום כגזבר תנועת ש"ס.
סמל טורקמניסטן

סמל טורקמניסטן הוא החותם הרשמי של המדינה ומורכב ממספר סממנים המאפיינים אותה.
הסמל נוצר לראשונה לאחר שטורקמניסטן קיבלה עצמאות מברית המועצות ב-1991. בין 1992 ו-2003 היה הסמל עגול. כיום צורתו רב אלחזב, ۞, כוכב בעל שמונה קצוות, שהוא סמל מוסלמי (דתם של מרבית הטורקמנים). הכוכב ירוק עם שוליים זהובים. במרכז הכוכב צורה מעגלית שבה שיבולי חיטה, מתומנים המצויים באריגת שטיחין מסורתית ובאמצע סוס אהל תקה, מקור גאווה לאומי. חלק מן האלמנטים בסמל המדינה מצויים גם בדגל טורקמניסטן.