התנגשות הציביליזציות

הרעיונות המובאים בספר

כאמור, הנטינגטון רואה בציוויליזציות בעידן שלאחר המלחמה הקרה כוח מניע ראשי במערכת היחסים הבינלאומיים. יתרה מזו, ציוויליזציות, כפי שההיסטוריה מראה לנו, הן "כוח על" בהיסטוריה ששורד את שלל המהפכים שתרבויות, עמים ומדינות יכולים לעבור - אידאולוגיים, התנהגותיים, שלטוניים וכו'. ציוויליזציות נבדלות זו מזו בערכיהן הבסיסיים ובהשקפותיהן הבסיסיות והנחות היסוד במגוון שאלות ורעיונות. על פי הנטינגטון, בני האדם מגדירים עצמם במונחים אתניים ודתיים ועל כן הם נוטים לראות את מערכות היחסים בינם לבין אנשים מקבוצות אתניות או קבוצות דת אחרות במונחים של "אנחנו" מול "הם". הבדלים אלו יוצרים חילוקי דעות בסוגיות מגוונות. קווי שבר בין ציוויליזציות נוצרים והם בלתי נמנעים: למשל בכל הקשור למאמצי המערב לקדם את ערכיו ברחבי העולם נולדות תגובות נגד מצד הציבילזציות האחרות.

הדת כמעצבת ציוויליזציה

הספר קובע כי הדת היא קריטריון מפתח בחלוקה לציוויליזציות (להוציא את זו האפריקנית, בעלת החשיבות הקטנה היחסית, שיש סימן שאלה לגבי עצם קיומה) עם זאת, הספר מסתייג וטוען שרק דתות גדולות מספיק במספר מאמיניהן (כשהקטנה בהן היא דת שינטו, של הציוויליזציה היפנית, המונה בערך 120 מיליון מאמינים) יכולה להוות בסיס לציוויליזציה, כגון הנצרות, ההינדואיזם, הבודהיזם והאסלאם.

מדינת ליבה

מדינת ליבה, היא מדינה בעלת השפעה ועוצמה כלכלית, צבאית ותרבותית בציוויליזציה שלה. מדינות הציוויליזציה,
נוטות בדרך כלל להיערך במעגלים קונצנטריים סביב מדינת או מדינות הליבה, בהתאם לדרגת ההזדהות עם הציוויליזציה שלהם או עם הגוש המדיני שלהם בתוכה. בהיעדר מדינת ליבה בציוויליזציה, היא תתאפיין באי-יציבות.
בציוויליזציה המערבית ישנם שני מרכזי ליבה הפועלים במשותף. האחד הוא ארצות הברית, והשני הוא הליבה הצרפתית-גרמנית. מרכז כוח נוסף הוא בריטניה, אשר מיטלטל ביניהם, ומארגן סביבו את חבר העמים הבריטי. הליבה הצרפתית-גרמנית ארגנה סביבה את האיחוד האירופי ובפרט את גוש האירו, וארצות הברית ארגנה סביבה את נפט"א כהתאגדות עם קנדה (ועם מקסיקו) ואת ארגון "ANZUS" כברית צבאית עם אוסטרליה וניו זילנד.
בציוויליזציות האורתודוקסית, הסינית וההינדית, ישנן שלוש מדינות ליבה, אחת בכל ציוויליזציה, במעמד בלתי מעורער (רוסיה, סין והודו, לפי סדר זה). בציוויליזציה היפנית והיהודית (אם נחשיב אותה כציוויליזציה), ישנה מדינה אחת, ומכאן אין בהן מדינות ליבה.
בציוויליזציות האסלאמית, הלטינו-אמריקנית והאפריקנית אין כיום מדינות ליבה. עם זאת אפשר לזהות בכולם מספר מרכזי כוח עולים אשר עשויים בעתיד להיחשב ככאלו. בציוויליזציה האסלאמית אפשר לזהות חמש מדינות בולטות אשר רואות עצמן כמתאימות לתפקיד, והן טורקיה, ערב הסעודית, איראן, פקיסטן ואינדונזיה. בציוויליזציות הלטינו-אמריקנית, בעבר היה אפשר להחשיב את ספרד כמדינת הליבה של אמריקה הלטינית, אך מנהיגיה בחרו במודע שלא יהיה כך הדבר. מכל הבחינות ברזיל, יכולה לשמש בתפקיד זה, אך הבעיה היא שבניגוד למרבית שאר מדינות האזור שבהן היה שלטון ספרדי, בברזיל היה שלטון פורטוגזי, וכך גם שפתה היום היא פורטוגזית. יש אפוא באמריקה הלטינית, ארבע מדינות המתאימות לתפקיד - ברזיל, ארגנטינה, ונצואלה ומקסיקו. בציוויליזציות האפריקנית, לאורך שנים רבות בריטניה הייתה מדינת הליבה של המדינות הדוברות אנגלית, וצרפת הייתה מדינת הליבה של המדינות הדוברות צרפתית. כיום ישנן שתי מדינות המתאימות לתפקיד - דרום אפריקה וניגריה.

מדינה מבודדת

מדינה מבודדת, היא מדינה חסרת שותפות תרבותית. דוגמאות לכך אפשר לראות באתיופיה, אשר לה שפה ייחודית (אמהרית), דת ייחודית והיסטוריה אימפריאליסטית בשונה משכנותיה. דוגמה נוספת היא האיטי, שפתה שונה משכנותיה (צרפתית), הרכבה האתני הוא שונה גם הוא (מרבית התושבים הם ממוצא אפריקני) ובנוסף לזה גם הרכבה הדתי שונה (מיעוט פרוטסטנטי ושל דת הוודו). המדינה המבודדת החשובה ביותר לדעת הנטינגטון היא יפן. תרבותה הייחודית, ומאפייניה הם בדלניים ואנטי-אוניברסליים. לזה יש להוסיף את העובדה שיפן היא אי והרכבה האתני הוא הומוגני.

מדינה שסועה

ישנן מדינות בעלי מספר לאומים (מדינה דו-לאומית, מדינה רב-לאומית) אשר כולן נמנות עם אותה ציוויליזציה, כגון קנדה (צרפתים ואנגלים) או שווייץ (גרמנים, צרפתים ואיטלקים), סיכויי שרידותן בשלמות גבוהים. לעומתן, מדינות בעלות מספר לאומים מציוויליזציות שונות, כגון יוגוסלביה לשעבר או ברית המועצות לשעבר, סיכויי הישרדותן בשלמות לאורך זמן נמוכים. מדינות אלו נקראות "מדינות שסועות".

הספר בישראל

בישראל יצא הספר לאור בעברית בשנת 2003, שש שנים לאחר יציאתו לאור בארצות הברית. הספר יצא לאור על ידי הוצאת שלם, מטעם מרכז שלם ותורגם על ידי דוד בן-נחום. לגרסה העברית התווספה הקדמה לקורא הישראלי, על ידי דן מרגלית, בנוסף להקדמתו של הנטיגטון.