google/wiki40b huggingface dataset:
דרך עזה (ירושלים)

מהלך הרחוב

הרחוב מתחיל בסמיכות לכיכר פריז שבצומת רחובות משותף עם הרחובות קרן היסוד, אגרון, המלך ג'ורג' ורמב"ן ומסתיים בסמוך לעמק המצלבה וגבול קריית שמואל ושכונת רסקו, בצומת משותף עם שדרות חיים הזז והרחובות הרב הרצוג וטשרניחובסקי. בנייני הרחוב בנויים ברובם בסגנון הבינלאומי המקובל בשכונה ומצופים באבן ירושלמית.

היסטוריה

מקור שמו של הרחוב נובע ממיקומו על חלק מהדרך ההיסטורית שבין שער יפו שבעיר העתיקה בירושלים אל דרום שפלת החוף הכוללת את העיר עזה. זאת בדומה לרחוב יפו הבנוי על חלק מהדרך שבין שער יפו לעיר יפו, ולדרך שכם המובילה לשכם.
מרכז העסקים השוקק של הרחוב הוא הצומת עזה-בנימין מטודלה-האר"י, בתקופת המנדט הבריטי שכנו במקום זה אורוות הצבא ושטח אימון ולכן נקרא "מגרש הסוסים", לאחר מכן שימש השטח הפתוח לפעילות תנועות נוער. באמצע הדרך בין צומת זה וצומת רחוב טשרניחובסקי דהיום שכנה בתקופת המנדט כלביית משטרת המנדט ולכן נקראה "חורשת הכלבים", כיום נמצא במקום זה גן ציבורי סמוך לרחוב התיבונים, הבתים הבנויים בקטע זה, שכתובתם היא ברחוב עזה, מופרדים משאר הרחוב במקטע דמוי פרסה.
הרחוב מסתיים בצומת גדול (עזה-הרצוג-טשרניחובסקי-הזז) בשולי עמק המצלבה. בנקודה זו ניצבת עמדת משמר בריטית מבטון, "פילבוקס".
כמו מרבית תושבי רחביה, במשך תקופה ארוכה גם תושבי רחוב זה היו אמידים וחלק נכבד מהם היה ממוצא יהודי-גרמני. הרחוב אף כונה על ידם בשם "גאזה-שטראסה". באמצע רחוב זה נמצא ביתו הפרטי של ראש הממשלה בנימין נתניהו, וסמוך למעלה הרחוב שוכן גם מעונו הרשמי של ראש הממשלה. סמוך למעון הרשמי, במעלה הרחוב ובכיכר פריז, נערכות הפגנות רבות.
במפגש הרחובות עזה וברלין (הקרוי על שם הרב חיים ברלין) שכנה החומוסייה "בין עזה לברלין", שם המשקף את מיקומה המקורי של החומוסייה.
בעת האינתיפאדה השנייה היה רחוב עזה פעמיים זירה לפיגועי התאבדות קשים. במרץ 2002 התבצע בבית הקפה "מומנט" שברחוב פיגוע התאבדות שבו נהרגו 11 בני אדם. בינואר 2004 התרחש פיגוע התאבדות נוסף באוטובוס קו 19 בעת שעבר ברחוב עזה, וגם בפיגוע זה נהרגו 11 אנשים.
מופע

מופע (או פאזה) הוא מושג שמתאר את מצבה הרגעי של תופעה מחזורית.
המופע משמש לתיאור תופעות בתחומי מדע רבים: אופטיקה, אלקטרומגנטיות, הנדסת חשמל, אקוסטיקה, מכניקה ועוד. תופעות מחזוריות מתוארות לרוב באמצעות גלים. המופע הוא המקום במחזור שבו הגל נמצא במצב מסוים.

תיאור מתמטי

התופעה המחזורית הפשוטה ביותר היא מתנד הרמוני פשוט, והיא מתוארת על ידי גל סינוסואידלי בנקודה קבועה במרחב. ניתן לייצג כל פונקציה מחזורית כסכום של גלים סינוסואידליים באמצעות טור פורייה. התיאור המתמטי של גל סינוסואידלי כתלות בזמן הוא: x(t) = A\sin(2 \pi f t + \phi)\,
כאשר A\, היא משרעת התנודות, t\, הוא הזמן, ו-f\, תדירות התנודות (ההופכי שלה הוא זמן המחזור: T=1/f). הזווית שעליה מופעלת פונקציית הסינוס, 2 \pi f t + \phi\,, מודולו 2\pi, נקראת המופע והיא נמדדת במעלות או ברדיאנים. מופע המחזור של פונקציית הסינוס היא \! 2 \pi, ולכן היחס בין המופע לבין \! 2 \pi הוא החלק היחסי של המחזור בו נמצא הסינוס.
\!\phi הוא המופע ההתחלתי - המופע בזמן t=0, והוא נקבע באופן יחיד על ידי \! x(t=0). המופע ההתחלתי אנלוגי לזווית ההתחלתית בתנועה מעגלית קצובה. במסה המחוברת לקפיץ, למשל, המופע ההתחלתי נקבע על ידי ההעתק ההתחלתי של המסה.
המופע ההתחלתי שקול להשהייה בזמן של הגל x(t) = A\sin(2 \pi f t)\,:
x(t - \begin{matrix} \frac{1}{4} \end{matrix}T) = A\sin(2 \pi f (t - \begin{matrix} \frac{1}{4} \end{matrix}T)) = A\sin(2 \pi f t - \begin{matrix}\frac{\pi }{2} \end{matrix})\,
כלומר מופע התחלתי של -\frac{\pi}{2}=-\frac{2 \pi}{4} שקול להשהייה ברבע זמן מחזור.

הפרש מופע

הפרש המופע של שני גלים סינוסיאודליים בעלי אותה תדירות הוא ההפרש בין המופעים ההתחלתיים שלהם, או ההפרש בין הזויות שבהן שתי הפונקציות מקבלות את אותו הערך ואת אותו השיפוע.
שני גלים הם בפאזה אם הפרש המופע שלהם הוא אפס ובאנטי-פאזה אם הפרש המופע שלהם הוא 180 מעלות. מזהויות טריגונומטריות נובע שהסכום של שני גלים סינוסיאודליים בעלי אותה משרעת ותדירות ובעלי הפרש מופע הוא גל סינוסיאודלי באותה התדירות, שהמשרעת והמופע ההתחלתי שלו נקבעים על ידי הפרש המופע בלבד:
A\sin(2 \pi f t + \phi_1) + A\sin(2 \pi f t + \phi_2) = 2A \cos(\frac{\phi_2-\phi_1}{2})\sin(2 \pi f t + \frac{\phi_1+\phi_2}{2})
ניתן לראות שהתאבכות בונה מתרחשת כאשר הגלים הם בפאזה - במקרה כזה המשרעת של הסכום היא פעמיים המשרעת A. התאבכות הורסת מתרחשת כאשר הגלים הם באנטי-פאזה, ובמקרה כזה המשרעת של הסכום היא אפס.

קוהרנטיות מופע

קוהרנטיות היא תכונה של גלים השומרים על הפרש מופע מוגדר ביניהם לאורך זמן. לשם כך על הגלים להיות בעלי אותה התדירות בדיוק. באופטיקה למשל הגדרת מקור קוהרנטי בזמן הוא מקור אשר מקרין גלים שכולם באותה תדירות ובאותו מופע התחלתי או שהפרש המופע ביניהם קבוע. זאת בניגוד למקור לא קוהרנטי שבו הפרש המופע בין הגלים הוא אקראי.
מוחמד סידקי מחמוד

חייו

נולד במצרים, כנראה ב-1923. למד במכללה הצבאית המצרית והצטרף לאחר מכן לחיל האוויר המצרי. בתחילת שנות ה-50 הצטרף לתנועת הקצינים החופשיים והיה שותף למהפכה שביצעה התנועה ב-1952. ב-1953 נתמנה כמפקד חיל האוויר. נראה שמינוי זה היה אחד מצעדיו של גמאל עבד אל נאצר להשגת שליטה במוקדי הכוח בצבא, דבר שסייע לו בהדחת  מוחמד נגיב באוקטובר 1954.
במחצית השנייה של שנות ה-50 עבר חיל האוויר המצרי להסתמך על ציוד והדרכה סובייטיים ומחמוד ניצח על תהליך זה. בדומה למפקדים אחרים בצמרת הצבא המצרי נטה מחמוד להפוך את תפקידו כמנוף לצבירת כוח אישי, תופעה שפגעה בשיתוף הפעולה בצמרת הביטחונית ובחוסר יכולת להביא לידי מיצוי את מדיניות הביטחון המצרית.
במלחמת סיני ב-1956 סבל חיל האוויר המצרי אבידות קשות בציוד לאחר שחילות האוויר הבריטי והצרפתי תקפו את שדות התעופה המצריים והשמידו מטוסים רבים על הקרקע. למרות כישלון זה בחר נאצר שלא לפטר את סידקי מחמוד.
בתקופה שלפני מלחמת ששת הימים הזהיר פריק מחמוד את ההנהגה המצרית, כי חיל האוויר המצרי לא יוכל לסייע לכוחות הקרקע בעת מתקפה מצרית.  במקביל, טען בפני הנשיא נאצר כי במקרה שחיל האוויר הישראלי יתקוף ראשון, עתיד חיל האוויר המצרי לסבול פגיעות קשות, עד כדי 20% ממטוסיו.
בבוקר 5 ביוני 1967, בעת שחיל האוויר הישראלי יצא למבצע מוקד, שפתח את מלחמת ששת הימים, טסו מחמוד ומפקד הצבא המצרי עבד אל-חכים עאמר במטוס תובלה מדגם איליושין 14 לעבר שדה התעופה של ביר תמדה שבסיני. בעקבות הפצצת השדה המטוס שב על עקבותיו לעבר מצרים ושני המפקדים ניצלו,. חיל האוויר המצרי הושמד כמעט כולו בתוך שעות אחדות בשלושת גלי התקיפה של חיל האוויר הישראלי. לחיל האוויר הישראלי הייתה עליונות אווירית מוחלטת ויכולת סיוע מרבית לכוחות צה"ל במערכה הקרקעית בעוד שהצבא המצרי נסוג מסיני בצורה לא מאורגנת וללא חיפוי אווירי.
מיד לאחר המלחמה הודח סידקי מחמוד וכמו קצינים רבים אחרים נאסר והועמד למשפט. במשפטו, שנערך בפברואר 1968, הורשע ונדון ל-15 שנות מאסר בעוון הזנחת תפקידו. לאחר מחאות כנגד גזר הדין ה"ותרני", נשפט מחמוד שנית בהוראת נאצר וב-29 באוגוסט 1968 נגזרו עליו מאסר עולם ועבודת פרך.  ב-27 בינואר 1974 חנן אותו הנשיא אנואר סאדאת ומאז נמנע סידקי מחמוד מכל פעילות פוליטית.
דמטר

אלת החקלאות התבואה

דמטר הייתה בתם של  קרונוס וריה, אחותם של זאוס, פוסידון, האדס, הרה והסטיה ואמה של פרספונה.
בתור אלת התבואה היה לה תפקיד חשוב, שכן היוונים נשענו על חקלאות לקיומם ולפיכך ביטאו את הערצתם לדמטר בפסטיבלים וכיבודים אחרים. הקשר שלה לתבואה הפך אותה בעקיפין גם לאלת הפריון.

מיתוס פרספונה והאדס

המיתוס העיקרי של דמטר קשור לבת שלה ושל זאוס, פרספונה, אשר נחטפה על ידי האדס אשר התאהב בה. השפעת המיתוס על הטבע הייתה ההשפעה הגדולה ביותר של המיתוס, והיא מסבירה את סדר העונות.
המיתוס מספר כי האדס, אל השאול, התאהב בפרספונה, בתה של דמטר וחטף אותה אל השאול. דמטר, שאהבה מאוד את בתה, זעמה על האירוע וכתוצאה מכך- הפסיקה את צמיחת היבול והתבואה והביאה בצורת וקרה על האדמה. בני האדם, שגוועו ברעב, התחננו לאלים שישנו את רוע הגזרה. זאוס פנה לדמטר וזו התנתה את הסכמתה להחזרת הסדר הקיים בכך שיאפשרו לה להתאחד חזרה עם בתה. לפיכך זאוס דרש מהאדס להשיב את פרספונה לאמה.
האדס הסכים בלית ברירה, אך לפני ששחרר את פרספונה, נתן לה לאכול גרעין רימון, שזרע בלבה געגועים עזים ומייסרים אליו. לאחר שבלעה את הגרעין, לא יכולה הייתה פרספונה לחיות ולו שנה אחת בלי האדס. היא חזרה לאמה, אך בכל שנה, הייתה יורדת למספר חודשים (כמספר גרעיני הרימון שאכלה. המספר משתנה מגרסה לגרסה) לשאול, כדי להיות עם האדס. בחודשים אלו, כאבה של דמטר היה חוזר, ושוב היא הייתה מקפיאה את האדמה, העלים היו נושרים ודבר לא היה צומח. כך נוצרו עונות השנה. בתקופת האבל היו החורף והסתיו. כאשר פרספונה הייתה חוזרת מן השאול, הכול היה מתחיל ללבלב ולצמוח והאנשים היו קוצרים את התבואה, כך נוצרו האביב והקיץ.

פולחן דמטר

נהוג היה לקיים שני פולחנים לדמטר ולבתה פרספונה.
הראשון, מיסתירה - פולחן הסוד, התקיים באלאוסיס (קרוב לאתונה).
נשים היו יוצאות למסע רגלי של כ-30 ק"מ מאתונה לאלאוסיס, שם היו עורכות טקס לזכר ניסיונה של דמטר להעניק חיי נצח לאנושות באמצעות הכנסת תינוק לאש הבוערת. 
הפולחן השני, שנקרא תסמופוריה, נמשך 10 ימים והיה מיועד לנשים נשואות בלבד. אף על פי שהומרוס בהמנוניו קשר כתרים רבים לדמטר, ובמיוחד ייחס לה לימוד החקלאות לבני-האדם, הרי שגברי אתונה לא אהבו את הפולחן הנשי והיו נוהגים לספר בדיחות גסות על המתרחש בו. אחד מהלועגים לו היה אלקיביאדס. המחזאי אריסטופאנס תיאר בהרחבה את פולחן דמטר תוך שהוא מבקר אותו, ו"שלח" אליו גברים מחופשים לנשים ("נשים בחג תסמופוריה").
על שמה נקרא האסטרואיד הראשון וכוכב הלכת הננסי "קרס".
נייג'ל וינטרברן

קריירה

וינטרברן החל את הקריירה שלו כבלם שמאלי בברמינגהאם סיטי, אך מעולם לא שיחק בקבוצה הראשונה אך הופיע במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה. הוא הצטרף לאוקספורד יונייטד ב-1983, ולאחר מכן עבר למועדון הכדורגל וימבלדון בהעברה חופשית, שהיה בעיצומו של מסע העפלה לליגה האנגלית הראשונה.
וינטרברן התאקלם בווימבלדון במהירות, והיה אחד מהשחקנים הבולטים במועדון שהצליח להעפיל לליגה הראשונה ב-1986. יחד עם וינטרברן שיחקו שחקנים ידועים כגון ג'ון פשנו ולורי סאנצ'ז, והמועדון סיים את עונתו הראשונה בליגה הבכירה במחצית העליונה של הטבלה, והגיע עד לרבע גמר גביע ה-FA. וינטרברן הוכתר לשחקן השנה של האוהדים בכל אחת מארבע העונות שלו במועדון, וסגנון משחקו שהיה שונה מזה של שאר השחקנים משך את תשומת לבו של המאמן ג'ורג' גרהאם מארסנל, שחיפש מחליף לטווח הארוך לקפטן קני סנסום. וינטרברן עבר לארסנל בקיץ 1987 תמורת סכום של 350,000 לירות שטרלינג.
וינטרברן לא החליף את סנסום באופן מיידי, ובתחילת דרכו בארסנל הוא שיחק בעמדת הבלם הימני כפתרון זמני של גרהאם לאי מציאת המחליף לוויו אנדרסון. למרות שרגלו הדומיננטית היא השמאלית הוא שיחק היטב בעמדת הבלם הימני. סנסום עזב את ארסנל בקיץ ווינטרברן חזר לעמדת הבלם השמאלי שהייתה יותר טבעית עבורו, ונותר בה במשך עשר השנים הבאות. וינטרברן היה חלק מחוליית ההגנה הידועה של ארסנל שכללה גם את הבלם האחורי לי דיקסון, הקפטן טוני אדמס ודייוויד אולירי, כאשר בקיץ 1989 הצטרף אליה סטיב בולד. גרהאם השתמש בכל החמישה לעיתים קרובות, והוא עשה זאת במשחק המכריע על האליפות בעונת 1988/1989 נגד ליברפול, שנערך באצטדיון אנפילד, ולאחריו זכה המועדון באליפות ראשונה מאז עונת הדאבל ב-1971.
וינטרברן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה בסוף 1989, ועלה כמחליף בתיקו 0 - 0 נגד נבחרת איטליה. למרות השבחים הרבים שווינטרברן זכה להם מכלי התקשורת ומהאוהדים הוא היה רק הבחירה השלישית של המאמן הלאומי בובי רובסון לעמדה שבה שיחק, ולמונדיאל 1990 זומן סטיוארט פירס וטוני דוריגו כמחליפו.
הגנת ארסנל התחזקה עם הגעתו של השוער דייוויד סימן בעונת 1990/1991, ובאותה עונה חוליית ההגנה הצטיינה והמועדון הפסיד רק במשחק אחד. שנתיים לאחר מכן וינטרברן היה בסגל שזכה בשתי תחרויות הגביע (גביע ה-FA וגביע הליגה), ובכך השלים זכייה בכל התארים האפשריים באנגליה.
וינטרברן זומן לשני משחקים בנבחרת על ידי המאמן גרהאם טיילור, שהכין את הנבחרת לטורניר בארצות הברית. במשחק הגמר נגד נבחרת גרמניה וינטרברן עלה כמחליפו של לי שארפ ממנצ'סטר יונייטד. היה זה משחקו האחרון במדי הנבחרת.
וינטרברן ויתר שחקני ההגנה של ארסנל הצליחו לעצור את פאוסטינו אספרייה, תומאס ברולין וג'אנפרנקו זולה מפארמה בניצחון 1 - 0 במשחק הגמר של גביע המחזיקות 1994, שבעקבותיו זכה המועדון בתואר אירופי ראשון מאז הזכייה בגביע ערי הירידים. בעונה שלאחר מכן המועדון הפסיד לריאל סראגוסה.
ארסן ונגר החל לאמן את ארסנל בסוף 1996, ובזכות הכללים החדשים שקבע שחקני ההגנה הצליחו להצטיין בשנים האחרונות של הקריירה שלהם. וינטרברן זומן לנבחרת על ידי המאמן הווארד וילקינסון לקראת משחק הידידות נגד נבחרת צרפת ב-1999, אך לבסוף הועדף על פניו גרהאם לה סו ווינטרברן ישב על ספסל הנבחרת לאורך כל המשחק.
המועדון העפיל לגמר גביע אופ"א 2000, אך וינטרברן הפסיד את מקומו בהרכב לטובת הברזילאי סילביניו. וינטרברן הצטרף לווסטהאם יונייטד לאחר 429 משחקי ליגה בארסנל שבהם הבקיע שמונה שערים. הוא שיחק בווסטהאם במשך שלוש עונות ופרש בגיל 40.
ב-14 ביולי 2008 הצטרף וינטרברן כמאמן הגנה לבלקבורן רוברס של המאמן פול אינס.
הוא מתגורר בכפר וסטון טרוויל שליד איילסבורי עם אשתו ושלושת ילדיהם.
הלן ברמן

ביוגרפיה

הלן ברמן נולדה באמסטרדם וכילדה ניצלה מרדיפות הנאצים. למדה עיצוב טקסטיל באקדמיה לעיצוב תעשייתי של איינדהובן. בנוסף ללימודיה לתואר, למדה קורסים באמנויות החופשיות. מ-1960 עיצבה מוצרי טקסטיל למספר חברות. עיצוביה זכו בפרסים ובפרסומים בכתבי עת מקצועיים.
בשנות השבעים למדה אצל האמן תיירי ולטמן והשלימה תואר נוסף בציור ורישום. היא לימדה קורסים להשכלת מבוגרים במקצועות הללו. ב-1978 עלתה לישראל, גרה במבשרת ציון ובבאר שבע והמשיכה לשכלל את סגנונה. בעשור מ-1988 גרה ליד יפו העתיקה והצטרפה לאגודת הציירים והפסלים. מ-1998 חיה ומציירת בתל מונד.
פסגת אופרוס

מקור השם

שמה של הפסגה מקורו במילה הלטינית "operose" ("אופרוזה") שפירושה "במאמץ רב" או "בעמל רב". 
השם ניתן לפסגה בהתייחס למורדותיה התלולים, ובמאמץ הרב שנדרש לטפס עליהם.
ממשלת ישראל התשיעית

הקמת הממשלה

קשיי הרכבת הקואליציה, הצפויים לאחר כל בחירות, התגלעו הפעם לא במישור שבין מפא"י ובין שותפותיה לקואליציה, הדתיים, הפרוגרסיבים, ואנשי מפ"ם ואחדות העבודה, אלא במישור הפנימי והמפלגתי. עלייתם של ה"צעירים" הייתה לצנינים בעיני דור הביניים במפלגה. גולדה מאיר סירבה להצטרף לממשלה, שכן חששה כי אבא אבן, משה דיין, ושמעון פרס, ידחקו את רגליה, ויטלו ממנה כל השפעה. בסופו של דבר התרצתה ונטלה את תיק החוץ, כאשר אבא אבן מונה לשר בלי תיק במשרד החוץ. משה דיין היה לשר החקלאות, ושמעון פרס לסגן שר הביטחון. משה שרת, שנדחק מכל עמדות ההשפעה, נותר גם הפעם מחוץ לממשלה. במהלך השנים הבאות יהיה המאבק הבין דורי בתוך מפא"י הגורם המניע העיקרי בפוליטיקה הישראלית, כאשר הדלק המצית את הבערה, הוא "הפרשה".

ציוני דרך ומדיניות

ב- 19 ביולי 1960 הצטרפה פא"י לממשלה, לאחר שהתפצלה מסיעת החזית דתית תורתית, ונציגה בנימין מינץ מונה לשר הדואר. הממשלה קרסה אחרי התפטרותו של בן-גוריון ב-31 בינואר 1961 בעקבות רצונו לאלץ את מרכז מפא"י להדיח את פנחס לבון מן המפלגה.
הארות ומארות

הָארוּת ומָארוּת (ערבית: هاروت وماروت) הם שני מלאכים המוזכרים בסורה השנייה בקוראן.

בקוראן

הארות ומארות נזכרים בסורת אל-בקרה ("הפּרה"), פס' 102. חלק זה של הסורה (101–103) מתייחס לאנשים שעסקו בכישוף בתקופת שלטונו של המלך שלמה.
... הם [השטנים] לימדו את האנשים כשפים וכן את כל אשר הורד ממרומים אל שני המלאכים בבבל, הארות ומארות...

במסורת האסלאמית

בשל מיעוט הפרטים בקוראן, ניסו פרשנים וסופרים מוסלמים למלא את החסר בנוגע להארות ולמארות. קיימות גרסאות שונות של הסיפור, אך ניתן לתמצת אותו כך:
בני האדם מילאו את הארץ, אך מעשיהם היו רעים. המלאכים התלוננו בפני אלוהים שהעדיף את בני האדים הסוררים על פניהם, ואלוהים השיב כי המלאכים לא היו צריכים לעמוד בפיתויים השונים כמו בני האדם. הארות ומארות (שנחשבו לצדיקים ביותר מבין המלאכים) נשלחו מטעם המלאכים אל עולם בני האדם כדי לעמוד בניסיון. תקופה ארוכה הם הצליחו אך לבסוף לא עמדו בפני הפיתויים הרבים וחטאו. אלוהים רצה להענישם ואפשר להם לבחור האם יענשו בעולם הזה או בעולם הבא. הארות ומארות בחרו להיענש בעולם הזה, והם נכלאו בבאר עמוקה בבבל. 
בסיפורי הנביאים של אל-כסאאי מסופר כי הארות ומארות דיברו רעות באדם הראשון וקינאו בו. לכן העניש אותם האל, כבל אותם ואסר אותם. לפי סיפור זה, הארות ומארות נכחו כבר בתקופתו של אדריס.

פרשנויות חוץ-אסלאמיות

ויליאם טיסדאל טען כי הארות ומארות הם  שני אלים ארמניים קדומים, להם סגדו הארמנים לפני התנצרותם. הם העוזרים של האלה  ספנדארמת (Spandaramet), ואחראים על עידוד היצרנות ופוריות הארץ.
המזרחן ד"ש מרגליות טען כי הארות ומארות היו למעשה יניס וימבריס (יוחנא וממרא בתלמוד הבבלי), שני קוסמים שנזכרו באיגרת השנייה אל טימותיוס, פרק 3, פס' 8. נאמר שם כי הם היו המכשפים שעמדו מול משה בחצרו של פרעה כמסופר בספר שמות, פרק ז', פס' 8–12.
לסיפור של הארות ומארות יש מקבילה בספרות היהודית האפוקריפית. בספר חנוך ב' מסופר על המלאכים אריוך ומאריוך שנשלחו כדי להגן על הארץ.
בספר חנוך ג' מוזכרים המלאכים עוזא, עזה ועזאל, המלמדים את בני דורו של חנוך כשפים המאפשרים להם לזמן את גרמי השמיים.

אטימולוגיה

השמות "הארות" ו"מארות" אינם ערביים במקורם, דבר שהובן כבר בראשית האסלאם. חוקרים מערביים זיהו את שתי הדמויות האלה עם הישויות האלוהיות הורדאד ואמורדאד מן הפנתיאון הזורואסטרי. בדת הזורואסטרית אחראיות הורדאד ואמורדאד על המים והצמחים המועילים.
דוכס רות'סיי

היסטוריה

הראשון שנשא בתואר דוכס רות'סיי היה דייוויד סטיוארט, דוכס רות'סיי, בנו של רוברט השלישי, מלך סקוטלנד, בשנת 1398. לאחר מותו, אחיו ג'יימס, לימים המלך ג'יימס הראשון נשא בתואר עת המלכתו, ומאז הפך התואר לתואר הניתן לכל יורשי העצר. בשנת 1494 העביר הפרלמנט הסקוטי חקיקה המקבעת נוהג זה.
התואר "רוזן קאריק" מקורו במאה ה-12. בשנת 1306 רוברט דה ברוס, רוזן קאריק, הוכתר כרוברט הראשון ומאז הפכה הרוזנות לחלק מנכסי הכתר הסקוטי, והתואר לחלק מתארי המונרך, אשר ניתן לאחד מבני המונרך, ולרוב לבן הבכור. בשנת 1469 נחקק חוק הקובע כי התואר יינתן לבן הבכור של המונרך.
התואר ברון רנפרו ניתן לראשונה ליורש העצר בשנת 1404, וחוק משנת 1469 קיבע נוהג זה.
התואר הנאמן העליון של סקוטלנד מקורו במאה ה-12. תואר זה ניתן לראשונה לוולטר פיץ אלן. הנאמן העליון השביעי, רוברט, הוכתר בשנת 1371 כמלך רוברט השני ומאז ניתן התואר ליורשי העצר. החוק משנת 1469 מקבע נוהג זה.
התואר "אדון האיים" מקורו בתארם של משפחת מקדונלד, שהיו וסאלים של מלכי סקוטלנד ונורווגיה. המשפחה הייתה משפחת מלוכה ששלטה בהברידים החיצוניים. בשנת 1462 נחתם הסכם בין ג'ון מקדונלד השני, לורד האיים הרביעי לבין המלך אדוארד הרביעי, מלך אנגליה לפיו הוא יקבל עצמאות בתמורה לסיוע לאדוארד הרביעי במלחמתו בסקוטלנד. בשנת 1475 גילה מלך סקוטלנד ג'יימס השלישי את המזימה, וגזל את תואר הווסאל שבגד בו. התואר הושב לו לאחר זמן קצר, אולם נלקח בשנית על ידי המלך ג'יימס הרביעי בעקבות מרידה נוספת שפרצה באיים כנגדו, ובשנת 1540 המלך ג'יימס החמישי העניק את התואר ליורש העצר הסקוטי.
בין האיחוד של שנת 1603 ותקופת כהונתו של הנסיך אלברט אדוארד פסק השימוש בתואר "דוכס רות'סיי", ויורש העצר נשא בפועל בתואר "נסיך ויילס" בלבד. המלכה ויקטוריה הורתה שבזמן שהות יורש העצר בסקוטלנד הוא ישא בתואר דוכס רות'סיי ולא בתואר נסיך ויילס.

בסיס חוקי

חוק של הפרלמנט הסקוטי משנת 1469 קובע כי התארים האמורים יינתנו לבן הבכור של מלך סקוטלנד. במותו של הבן הבכור, התואר אינו עובר ליורש העצר הבא אחריו - שכן התואר מיועד רק לבן הבכור (ולא לבנות בכורות).
כיום, המחזיק בתואר דוכס רות'סיי הוא הנסיך צ'ארלס מהיותו הבן הבכור של המלכה אליזבת השנייה.

סמל

שלט האצולה של דוכסות רות'סיי מורכב מארבעה רבעים - שני רבעים מציגים את סמל הנאמן העליון ושני רבעים מציגים את סמל לורד האיים. במרכז שלט האצולה נמצא הסמל של יורש העצר לכתר סקוטלנד, סמל סקוטלנד מושחת בתגית שחורה עם שלושה קצוות.
דיסק בין-חולייתי

מבנה ותפקידים

דיסק בין חולייתי, שצורתו מעוגלת ושטוחה, מחבר בין גופי חוליות שכנות. בין שתי החוליות הראשונות (חולית הציר והאטלס) אין דיסק והדיסקים בין חוליות עצם העצה ועצם העוקץ מתנוונים ומתגרמים בהתבגרות.
חלקו החיצוני או ההיקפי של הדיסק מכונה הטבעת הליפית (Anulus fibrosus) והוא מורכב מסחוס סיבי. סחוס הטבעת הליפית מחובר לשפתי גופי החוליות ויוצר שכבות בתוך שכבות של סיבים הנעים באלכסון מחוליה אחת לשנייה.
חלקו הפנימי של הדיסק הוא הגרעין הַמּוֹכִי (Nucleus pulposus), חומר ג'לטיני המכיל יותר סחוס מאשר סיבים ומאופיין באלסטיות גדולה ובתכולת מים גבוהה (כ־88 אחוזים באנשים צעירים). הגרעין המוכי בא במגע עם פני גופי החוליות המכוסים סחוס זגוגי.
הטבעת הליפית מחברת בחוזקה את החוליות זו לזו ומתחמת את הגרעין המוכי. היא מאפשרת מעט תנועה בין כל שתי חוליות. כאשר מתרחשת התנועה, משנה הגרעין המוכי את צורתו בהתאם לכיוון התנועה ושומר על חלוקת המאמצים בין גופי החוליות. הגרעין המוכי משנה את צורתו גם בתגובה למאמץ לחיצה (הפועל בכיוון מקביל לעמוד השדרה) וסופג חלק מהזעזוע.

מבנה הדיסק

הדיסק הבין חולייתי מורכב משני סוגים של מאקרו-מולקולות- פרוטאוגליקן שנמצא בגרעין המוכי, ואשר סופח מים לצורך קבלת רקמה ג'לטינית המהווה את הכרית של הדיסק, וקולגן- שרמותיו עולות ככל שמתרחקים ממרכז הדיסק (הגרעין המוכי) אל עבר הפריפריה. סוג הקולגן העיקרי בגרעין המוכי הוא קולגן מסוג 2, בעוד שבטבעת הליפית סוג הקולגן העיקרי הוא 1. 
בדיסק יש מעט כלי דם- הוא מקבל אספקת חמצן וחומרי מזון מכלי הדם הנכנסים אל הטבעת הליפית, ובנוסף כלי דם קטנים הנכנסים לדיסק מהעצם התת-סחוסית של החוליה.
טלפון שדה TA-312

TA-312 הוא מכשיר טלפון שדה המופעל על ידי סוללה. TA-312 מאפשר דיבור ממכשיר למכשיר באמצעות חיבור של שני חוטים ביניהם או באמצעות כל מרכזייה. ידית הדיבור מסוג H-60 מכילה מתג שעם לחיצתו מחבר אותה לזרם המשלח את גלי הקול. מכיל מחבר מסוג U-79/U המאפשר התחברות למערכת אוזניות לראש. המכשיר נחשב לאמין ומסוגל לפעול במשך שנים ללא תקלות. 
הוכנס לשימוש בצבא האמריקאי החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ובצבאות של בעלות בריתה. בצה"ל החל השימוש ב-TA-312 מ-1970.
המכשיר בעל מבנה קשיח ביותר, עמיד לזעזועים, לתנאי טמפרטורה קיצוניים, עמיד לאבק ולרטיבות. בעל מידות ומשקל קטנים יותר מאלה של קודמו ה-EE-8. הכנסתו באה כדי להחליף את הטלפון הצבאי הקודם והישן מסוג EE-8, או כפי שנקרא בישראל: TEL-8.  הכנסתו הביאה להגדלת טווח הקשר בין מכשיר אחד לשני ולשיפור מפרטים טכניים שונים.  בישראל קיבלה חברת תדיראן את הרישיון ליצורו והחלה לייצרו עבור צה"ל.
פארק איסט ריבר

מתקנים בפארק

בשנת 1941 נבנה בפארק אמפיתיאטרון המשמש להופעות. כמו כן בפארק נמצאים מגרשי כדורגל, טניס, כדוריד וכדורסל, מסלולי ריצה ומסלולי רכיבה על אופניים. הפארק משמש גם חובבי דיג, הדגים על שפת איסט ריבר.

היסטוריה

תוכניות הקמת הפארק נהגו בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי רוברט מוזס. הפארק נפתח בשנת 1939 באתר בו קודם לכן עמדו מעגני דיג ושכונות עוני. לאחר הקמתו הפך הפארק לשטח הירוק הגדול ביותר באזור הלוור איסט סייד. במהלך השנים קטן שטח הפארק בשל הרחבת דרך FDR ורחוב שאות'.
בשנת 2001 שופץ האמפיתיאטרון ונבנו מגרשי כדורגל נוסף - האמפיתיאטרון והמגרש נתרמו על ידי חברות שונות ברחבי ארצות הברית, והפרויקט הוקדש לילדים שאיבדו את הוריהם בפיגועי הטרור של ה-11 בספטמבר.
סיפורים מלמדים

סיפורים מלמדים הוא מושג המשמש לתאר נרטיבים שיוצרו בכוונה כאמצעים להעברת חוכמה. אידריס שאה משתמש במושג בהקשר של לימוד והוראה סופי, ומתאר את הסיפורים הללו כ"האוצר בעל הערך הרב ביותר במורשת האנושית".
 סיפורים מלמדים מכסים תחום רחב מאוד בספרות ונכללים בהם אנקדוטות, תיאורי מפגשים בין חכמים ותלמידים, ביוגרפיות, מיתוסים, סיפורי מעשייה, משלים ובדיחות. לרוב יש לסיפורים מסוג זה משמעות מעבר לסביבה הלימודית ההתחלתית שלהם והם תרמו באופן משמעותי לספרות ולפולקלור של העולם.

תפקיד

סיפורים מלמדים מאופיינים על ידי התפקיד הלימודי שלהם יותר מכל דבר אחר, גם אם הם ממלאים שימושים הרבים האחרים. שאה השווה את הסיפור המלמד הסופי לאפרסק: "ייתכן שמשהו יתרגש מהמראה החיצונית היפה של האפרסק. אפשר לאכול את האפרסק עם טעמו הנפלא... לרוב זורקים את החרצן, אבל אפשר לשבור אותו ולמצוא את הגרעין הטעים. זה העומק המוסתר."
הנרטיבים האלה לכן הגיעו לתפוצה רחבה מחוץ לתפקיד לימודי כלשהו, לעיתים קרובות יש להם משמעות תרבותית וערך בידורי, לפעמים הם מספקים תשובה מוסרית, מצביעים על פתרון לבעיה כלשהי, או משמשים כחיזוק לאמונה. התכונה שעושה אותם סיפורים מלמדים היא שהם פתוחים ופירושם תלוי בקורא, כל אחד עם ההבנה שלו. בסופו של עניין, מטרתם היא לשנות את תהליך המחשבה עצמו. הם מעמידים לרשות מי שמכיר אותם סוג של מכשיר להערכה עצמית, להבנת העולם ולהבנת מצבים שבני אדם נתקלים בהם. מסיבה זו, קריאה, קריאה חוזרת, דיון ופרוש של הנרטיבים הללו הפך לחלק משמעותי ביותר דשל הפעילויות בהן השתתפו חברים בקבוצות הלימוד של שאה.
דוריס לסינג כותבת:
"הסיפור המלמד האמיתי, באם הוא בן אלף שנה או חדש לגמרי, פועל הרבה מעבר למשלים שהם עדיין חלק מהתרבות שלנו. למשלים יש מסר ישיר... אבל בסיפור מלמד סופי, ייתכנו מספר שכבות של משמעות, חלקן שאין להביע במילים. השיטות שבהן משתמשים בלימוד ספרות בבתי ספר ובאוניברסיטאות היום יכולות להוות מכשול לאנשי ספרות לגשת לספרות סופית בדרך מועילה: הסופים לא מפרקים את הסיפור כדי לפרשו. הם מצטטים את המקרה של הילד שפרק את הזבוב וכשבסוף היה לו ערמה של רגליים, כנפיים וראש שעל "איפה הזבוב?" במילים אחרות, התלמיד לומד להשתמש בשכלו בדרכים לא מוכרות לנו. הם "משרים את עצמם" בחומרים האלה. הם מתעלמים מגישה אנליטית, וגם מהפרקטיקה של למידה בעל פה ושינון. פרוש סיפור הסופי בא מתוך התבוננות וזה יכול לקחת שנים".

הפצה ופיזור בעולם

לא ניתן לקבוע מתי התחילו לספר סיפורים מלמדים. אוסף סיפורי העולם ששאה הוציא לאור כולל את "מעשה שני האחים", סיפור מצרי עתיק מהמאה השתים עשרה לפנה"ס. אוסף סיפורי הג'טקה מהודו של המאה השלישית לפנה"ס עברו מערבה דרך הפנצ'טנטרה, שהכירו בתפקיד המלמד שלהם מזמן. דוגמה מהאוסף היא סיפור "הנמר, הברהמין והתן" שהופיע לראשונה באירופה לפני 900 שנה באוסף של פטרוס אלפונסי דיציפלינה קלרקאליס. השם תורגם מלטינית כ"קורס לימודים לקורא".
העיוורים והפיל שימש את הג'יינים, הבודהיסטים, ההינדואים וגם את הסופרים הסופים הפרסים סאנאי מחזני, פריד א-דין עטאר, וג'לאל א-דין רומי. סיפורי הדרווישים של שאה, אוסף נרטיבים שמקורם טקסטים סופים קלאסים ומקורות בעל פה מהמאה השביעית עד המאה העשרים, כולל את הגרסה של סאנאי.
ההגבלה במסורות דתיות אחרות היא ברורה, בכל מקום שהנראטיב משמש להדרכה ולא לשם ייצור או הנצחת אמונה או נאמנות. לדוגמה קואנים של זן (בודהיזם), סיפורי החסידים או המשלים של ישו.