google/wiki40b huggingface dataset:
פדגוגיה פמיניסטית

רקע

נקודת המבט הפמיניסטית מתמקדת בשינויים בחינוך הנובעים מתוך היותן של הנשים נכללות בכל מגוון העמדות בתהליך החינוכי: כמורות, תלמידות, כמנהלות וקובעות מדיניות, וכמושא הלימוד. אמנם השינוי מכוון בראשונה כלפי חינוך נשים ובנות, אך יש לו השפעה על חינוך הגברים והבנים ועל המערכת כולה. מנקודת המבט הזו, הפדגוגיה הפמיניסטית יוצאת לקראת שינוי כולל בתחום הערכי, הארגוני ובתחום התכנים שאינו עוסק בנשים בלבד. 
העיסוק בפדגוגיה פמיניסטית התחיל במחלקות ללימודי הנשים באוניברסיטאות ויושם בלימודי הפמיניזם בראשיתו. עיקר המחקרים והתאוריות בתחום מתמקדים באקדמיה, בעיקר בחוגים ללימודי נשים ומגדר. ככל שהתעצבה הפדגוגיה הפמיניסטית ונוסחו עקרונותיה המרכזיים, החלו ביישומה בתחומי דעת שונים ומגוונים (מתמטיקה, כימיה, סיעוד, משפטים ועוד) וגם בחינוך בגילאים צעירים יותר. 
ניתן לומר כי אין פדגוגיה פמיניסטית אלא "פדגוגיות פמיניסטיות". הפילוסופית סנדרה הארדינג טוענת שניתוח פמיניסטי של מדע, טכנולוגיה וידע הוא לא מונוליתי, כלומר אין קובץ טענות מובחן מאחורי ההכללה הקרויה "פמיניזם" וישנם זרמים רבים בפמיניזם וחילוקי דעות בין פמיניסטיות. הידע הפמיניסטי מועשר וגם מוגבל על ידי הבדלים פוליטיים, מעשיים ותפיסתיים. מסיבה זו, קשה לטעון שיש פדגוגיה פמיניסטית אחת מוגדרת. 
הפדגוגיה הפמיניסטית ממשיכה להתעצב כל הזמן. ישנו חיפוש מתמיד אחר אלטרנטיבות חינוכיות ומבט שואל וספקני לגבי אמונות ופרקטיקות חינוכיות, מה שיוצר הגדרה דינאמית ומתפתחת.

הפדגוגיה הפמיניסטית ופדגוגיות אלטרנטיביות אחרות

מספר חוקרות פמיניסטיות מציינות שהפדגוגיה הפמיניסטית היא בעלת קשר פילוסופי קרוב לפדגוגיות ביקורתיות, משחררות וליברליות אחרות. הפדגוגיות הללו קוראות תיגר על התרבות השלטת באמצעות שיטותיהן. על פי מאהר, הפדגוגיה הפמיניסטית נשענת על מסורותיהם של פאולו פריירה, ג'ון דיואי, ואף סוקרטס, בכך שהיא משלבת את התלמידים בהבניה ובהערכה של חינוכם שלהם,
התנועות הללו יוצאות כנגד הרעיונות המסורתיים של טבעו ותפקידו של החינוך, ושל מערכת היחסים בין המורים, התלמידים והידע. המאמצים התמקדו בהפיכת הכיתה לדמוקרטית, הבהרת יחסי כוח בתוך ומחוץ לכיתה וחשיפתם ועידוד סטודנטים/ סטודנטיות להיות סוכני שינוי, אישיים ופוליטיים. 
הפדגוגיה הפמיניסטית מתוארת כפדגוגיה ממוקדת תלמיד (child centered pedagogy). על אף היותה הגדרה רחבה היא משמשת לתיאור גישות חינוכיות ששמות את התלמיד במרכז מטרות החינוך ומייצרות יחס חיובי ומכבד כלפיו. פמיניסטיות אימצו את הגישה הזו בהיותה מנוגדת לגישות חינוכיות מסורתיות ו'גבריות' של יחסים בתוך הכיתה. היא פחות היררכית, ושמה דגש על שיתוף פעולה ועל קהילתיות. 
פאולו פריירה נחשב לאחד ההוגים הבולטים של הפדגוגיה הביקורתית שהשפיע רבות על הפדגוגיה הפמיניסטית, בין השאר בביקורת שלו על הוראה מונוליתית של מורה אחד שנתפס כמקור לכל הידע וכבעל הכוח הבלעדי. במקומה הוא מציע הוראה דיאלוגית שיש בה מקום לידע של התלמידים והיא מפרקת את ההיררכיה בין מורה לתלמיד. 
עם זאת, למרות שהפדגוגיה הפמיניסטית חולקת את שורשיה עם פדגוגיות חינוכיות אלטרנטיביות אחרות, הייחודיות שלה היא בדגש שהיא שמה על נשים וחוויותיהן, בתוך ומחוץ לכיתה.
יהודה האזרחי

יהודה האזרחי (בריסקר; 1920–1974) היה סופר, מחזאי, עיתונאי, שדרן רדיו ועורך עברי.

חייו

נולד בירושלים בשנת תר"ף 1920 לספר ואיש הציבור שמואל בריסקר, איש העלייה השנייה, שהיה מראשוני המתיישבים בשכונת רחביה (ראו בית שמואל אזרחי-בריסקר). האזרחי למד בעירו ואף השלים שם לימודיו באוניברסיטה. בצעירותו היה חקלאי בקיבוץ כפר גלעדי ואחר כך שירת כנוטר במשטרה הבריטית בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. היה שדרן בקול ירושלים, ושידר בעברית מרדיו ה-BBC שבלונדון. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושרת במסגרתו עד תום המלחמה.
יהודה האזרחי החל לפרסם סיפורים קצרים ורשימות בעיתוני הארץ משנת 1936. ספרו הראשון, "על מפתן החיים", נדפס בשנת 1940. הוא כתב מחזות שהוצגו על במות הארץ וגם באנגליה. הוא נשא לאשה את פפיטה האזרחי, מרצה וחוקרת ידועה בפילוסופיה, שנפטרה כעשר שנים לפניו. 
בשנות ה-50 היה מעורכי תוכנית הרדיו שלושה בסירה אחת.
לאחר מלחמת ששת הימים הפך למרצה מבוקש ומדריך. פעילותו למען ירושלים ושימורה התרחבה וזכתה להדים בארץ ובעולם. כמה וכמה אתרים בירושלים ניצלו מהריסה בשל פעילותו הציבורית לשימורם.
נפטר בירושלים בשנת 1974.

תרגומיו

מרי ברג, "גיטו ורשה", מיומני מרי ברג, תרגם מאנגלית יהודה האזרחי, 1946.
Java Standard Edition

Java Platform, Standard Edition או Java SE היא פלטפורמה נפוצה לתכנות בשפת Java. זוהי פלטפורמת ג'אווה המשמשת ליצירת יישומים חוצי-פלטפורמות המיועדים לשימוש כללי. Java SE מורכבת מהמכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM) אשר נדרשת להרצת תוכניות ג'אווה, ביחד עם קבוצת ספריות תוכנה הנדרשות כדי לאפשר לתוכניות אלה להשתמש במערכות קבצים, ממשקים גרפיים, גישה לרשת, וכדומה.
בעבר, מגרסה 1.2 עד לגרסה 1.5, Java SE נקראה Java 2 Platform, Standard Edition או J2SE. ה-"SE" משמש כדי להבחין בין הפלטפורמה ה"סטנדרטית" לבין הפלטפורמות Java EE ו-Java ME. במקור, ה-"2" נועד כדי להדגיש את השינויים הגדולים שהוצגו בגרסה 1.2, אבל השימוש בו הופסק בגרסה 1.6.
פיליפ ביי

גאוגרפיה

פיליפ ביי הוא מהפרוורים הדרומיים ביותר באזור הפרוורים המזרחיים, וגובל מדרומו בלה פרוז, במערב במפרצון יארה (Yara Bay), בצפון במטרוויל ופורט בוטאני ובמזרח בליטל ביי ובצ'יפלי. דרך בנרונג תוחמת את הפרוור ממזרח, ופארק בייסנטניאל תוחם את הפרוור ממערב. בפרוור מספר רחובות בודדים ופחות מאלף תושבים.

היסטוריה

קפטן ארתור פיליפ הגיע עם המשלחת האירופאית לאוסטרליה ב-1788, ועגן לראשונה באזור מפרץ בוטאני. המעגן הראשון נקרא על שמו, מפרצון פיליפ (כיום, מפרצון יארה). אחרי הגעת האנייה השנייה בפיקודו של ג'ון האנטר, עקרה המשלחת האירופאית ממפרץ בוטאני ועברה למפרץ ג'קסון, באזור שלימים ייקרא נמל סידני. הפרוור פיליפ ביי נקרא על שם המעגן הראשון, וגם לאחר שהמפרצון הסמוך נקרא מחדש בשם יארה (על בסיס מקורות אבוריג'ינים) שמר הפרוור על השם האירופאי.

תרבות

בית יארה ביי נבנה לראשונה ב-1907, כמעון למתפעלי תחנת טלגרף מקומית. לאחר הפסקת שירות הטלגרף, שימש המעון למספר משרדים ממשלתיים, ולבסוף הועבר לידי מועצת הקרקע האבוריג'ינית, שמחזיקה בו עד היום. בית יארה ביי משמש כיום כמרכז שיקום אקולוגי, המתרכז בהחזרת מיני הדו-חיים המקומיים למפרץ.
נבחרת מונטנגרו בכדורמים

נבחרת מונטנגרו בכדורמים מייצגת את מונטנגרו בטורנירי כדורמים בינלאומיים: אליפות העולם, אליפות אירופה והמשחקים האולימפיים.
מונטנגרו הייתה מאז 1917 חלק מיוגוסלביה, ולאחר מכן חלק מהקונפדרציה של סרביה ומונטנגרו, ושחקני כדורמים מונטנגרים היו חברים בנבחרת יוגוסלביה בכדורמים. ב-2006 הכריזה מונטנגרו על עצמאותה, וזמן קצר אחר כך הוקמה נבחרת הכדורמים שלה. בדצמבר אותה שנה התקיים המשחק הראשון שלה, משחק ידידות מול איטליה, בו הפסידה 11-10.
הטורניר החשוב הראשון בו השתתפה מונטנגרו היה אליפות אירופה שנערכה במאלגה ב-2008. כבר בטורניר זה הצליחה מונטנגרו להעפיל למשחק הגמר, בו ציפתה לה נבחרת סרביה, למשחק טעון. מונטנגרו ניצחה 5-6 לאחר הארכה, והוכתרה כאלופת אירופה. בהמשך השנה השתתפה הנבחרת גם באולימפיאדת בייג'ינג (2008). היא הפסידה לנבחרת הונגריה בחצי הגמר, ובמשחק על מדליית הארד התמודדה שוב מול נבחרת סרביה. הפעם ידם של הסרבים הייתה על העליונה, המונטנגרים סיימו במקום הרביעי, והחמיצו הזדמנות לזכייה במדליה אולימפית ראשונה בהיסטוריה של מונטנגרו.
בשנת 2009 השתתפה מונטנגרו לראשונה באליפות העולם, שנערכה ברומא, וסיימה במקום התשיעי. באליפות אירופה שנערכה בזגרב ב-2010 לא הצליחה לשמור על תוארה, הפסידה לסרביה 6-5 בשלב רבע הגמר, וסיימה במקום החמישי. גם באליפות העולם שנערכה בשנחאי ב-2011 הודחה בשלב רבע הגמר, בידי נבחרת קרואטיה, וסיימה במקום השביעי. באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן ב-2012 גברה על הונגריה בהארכה בחצי הגמר, והעפילה למשחק נוסף מול סרביה במשחק הגמר. הסרבים ניצחו 9-8, ומונטנגרו זכתה במדליית הכסף.
בין 2007 ל-2011 שיחקה מונטנגרו במסגרת הליגה העולמית בכדורמים. בשנת 2009 זכתה במדליית הזהב (לאחר ניצחון על קרואטיה) ובשנת 2010 זכתה במדליית הכסף (לאחר הפסד לסרביה).
ארלוזור לב

קורות חייו

לב נולד ללאה ונחמיה, שהיו ממייסדי כפר ביל"ו, והיה הילד הראשון שנולד בכפר. הוא קרוי על שמו של חיים ארלוזורוב, שנרצח כארבעה חודשים טרם הולדתו. בילדותו היה פעיל בענפי המשק. הוא למד בבית חינוך רחובות, אחר כך בית הספר התיכון המאוחד ברחובות וסיים את לימודיו בבית הספר החקלאי כדורי.
התגייס עם חבריו לנח"ל בשנת 1951 ואחר כך עבר קורס טיס וסיים אותו בשנת 1953. השתתף במבצע קדש כטייס מיסטר. בטרם נפתחה המלחמה נשלח לסיור מקדים במעבר המיתלה לבדוק האם יש במקום כוחות צבא מצריים. השתתף במלחמת ששת הימים כטייס מיראז' 3. בתחילת המלחמה שימש כמוביל מבנים לתקיפת שדות תעופה ערביים במסגרת מבצע מוקד. ב-8 ביוני, יומה הרביעי של המלחמה הפיל מיג 17 מצרי בירי תותחים. במהלך שירותו בחיל האוויר החל משנת 1968 למד כלכלה באוניברסיטת בר-אילן והתמחה בכלכלה חקלאית. בהיותו מפקד כנף החל לאסוף בבסיסו מטוסים ישנים שהיוו את הבסיס למוזיאון חיל האוויר.
ב-9 באוקטובר 1973 התנדב להצטרף, במקום טייס אחר שנהרג בהפצצות באותו בוקר, למבנה של מטוסי סקייהוק שיצא לתקיפה באזור פורט סעיד. כאשר המבנה חזר מהתקיפה, התרסק מטוסו מעל הים התיכון צפון-מערבית למוצב בודפשט. לאחר ההתרסקות הופנו לחיפושים באזור זוג מטוסי פנטום, זוג מטוסי סופר מיסטר, מסוק בל ומסוק יסעור. במהלך ניסיונות החיפוש נפגעו מאש נ"מ אחד ממטוסי הפנטום ואחד המסוקים. לב הוכרז כחלל שמקום קבורתו לא נודע. גם לאחר הסכם השלום עם מצרים נעשו סריקות יסודיות, שלא העלו תוצאות.
לב היה נשוי לטלי ואב לשישה ילדים. בנו אהוד נפטר בגיל 13, שנתיים לאחר נפילת מטוסו. בתו אופיר נישאה לטייס חיל האוויר יורם איתן, בנו של רפאל איתן. כמה ימים לאחר נישואיהם נהרג רס"ן יורם איתן בתאונת טיסה.

לאחר מותו

בשנת 2007, 34 שנים לאחר מותו, הוחלט להעניק ללב דרגת תת-אלוף מאחר שערב המלחמה היה אמור לעבור לתפקיד ראש מחלקת (כיום להק) כוח אדם של חיל האוויר.
דבורה עומר כתבה על ארלוזור לב ביוגרפיה בשם "פתאום באמצע החיים".
הכנס השנתי של "מועצת הדבש" בשיתוף עם משרד החקלאות נקרא על שמו.
רכבות שמורות היטב

עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
העלילה מתרחשת בתחנת רכבת קטנה בזמן מלחמת העולם השנייה. גיבור הסרט, מילוש הרמה, גבר צעיר, מוטרד מהעובדה שהוא אינו מצליח ליצור קשר עם נשים.
טאהר אל-גמאל

ד"ר טאהר אל-גאמל (בערבית: طاهر الجمل, נולד ב-18 באוגוסט 1955) הוא קריפטוגרף מצרי אמריקאי. ב-1985 פרסם אל-גמאל מאמר בו הציע דרך ליצור את צופן אל-גמאל ואת חתימת אל-גמאל על בסיס בעיית הלוגריתם הבדיד. חתימת אל-גמאל עצמה לא נפוצה בשימוש מעשי אך היוותה מאוחר יותר בסיס לאלגוריתם החתימה הדיגיטלית DSA, שאומץ כתקן חתימה דיגיטלית DSS בארצות הברית ובמדינות נוספות.
אל-גמאל קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת קהיר, ואת התואר השני והדוקטורט שלו בתחום מדעי המחשב קיבל מאוניברסיטת סטנפורד. אל-גמאל שימש כמדען ראשי של חברת נטסקייפ בין השנים 1995 ל-1998, שם היה בין הדוחפים לפיתוח SSL. אל-גמאל גם היה אחראי הנדסה בחברת RSA.
מגדל טוקיו

בנייה

לאחר שרשת השידור הציבורית של יפן NHK החלה את שידוריה בשנת 1953, נדרש מגדל שידור באזור קאנטו.
בחודשים שלאחר מכן, חברות שידור פרטיות החלו להשתמש במגדל השידור של NHK, זה גרם לממשלה להאמין שבקרוב יבנו מגדלי שידור בכל רחבי טוקיו, ובסופו של דבר הם יבלטו בכל אזורי העיר.
הפתרון שהוצע היה לבנות מגדל שידור אחד גדול, שישדר לכל רחבי טוקיו, כתחליף למגדלי שידור רבים קטנים.
בנוסף לכך, לאחר מלחמת העולם השנייה, חיפשה יפן סמל להיותה מעצמה כלכלית בעולם.
הִיסָקִיצִ'י מַאֶדָה, מייסד ונשיא ניפון דנפאטו, החברה שאחראית על ניהול הבניין ותפעולו, שתוכנן במקור להיות גבוה יותר מבניין אמפייר סטייט, שהיה המגדל הגבוה בעולם, בגובה 381 מטרים, אך תוכנית זו נכשלה בשל מחסור בחומרים ובמימון, ולבסוף גובהו של המגדל נקבע לפי הגובה שחברת הטלוויזיה הייתה צריכה כדי לשדר לכל אזור קאנטו, (כ-150 ק"מ).
טאשו נאיטו, ארכיטקט מפורסם של מבנים גבוהים ביפן, נבחר כדי לעצב ולתכנן את המגדל החדש.
בחיפושיו להשראה בעולם המערבי, נאיטו ביסס את עיצובו על מגדל אייפל שבפריז, צרפת.
בעזרת ההנדסה של חברת "נִיקֶן סֵקִי בע"מ", טען נאיטו שהבניין שעיצב מסוגל לעמוד ברעידת אדמה בעוצמה הכפולה מרעידת האדמה הגדולה של 1923, ובטיפון עם רוחות עד כ-220 קמ"ש.
פרויקט הבנייה החדש, משך אליו מאות "טובי" (tobi), פועלי בניין יפנים מסורתיים, שהתמחו בבניית מגדלים רבי קומות.
ביוני 1957, חברת טַקֵנָאקַה בע"מ, החלה בבנית המגדל, ובכל יום עבדו על בנייתו כ-400 פועלים. הבניין נבנה מפלדה, וכשליש ממנה היה גרוטאות של טנקים אמריקאים, שנפגעו במלחמת קוריאה.
כאשר אנטנת ה-90 מטרים חוברה למקומה ב-14 באוקטובר 1958, מגדל טוקיו היה למגדל הגבוה בעולם, בהחליפו בתואר את מגדל אייפל, ממנו הוא גבוה ב-13 מטרים. למרות גובהו, מגדל טוקיו שוקל כ-4,000 טונות, שהם כ-6,100 טונות פחות ממגדל אייפל. מאז השלמתו, שמגדלים אחדים בעולם כבר עברו את גובהו של מגדל טוקיו אך הוא עדיין המגדל בעל תמיכה עצמית מפלדה הגבוה בעולם, ועד אפריל 2010 היה המגדל הגבוה ביפן. מאז אפריל 2010 תפס את מקומו כמגדל הגבוה ביפן עץ השמיים של טוקיו.
המגדל נפתח לציבור ב-23 בדצמבר 1958. עלות הבנייה הכוללת הייתה 2.8 מיליארד ין. בשנת 2000 נמכר המגדל תמורת 10 מיליארד ין.

תפקידים

המגדל משמש כמגדל תקשורת עבור רדיו וטלוויזיה. בנוסף, מבנהו המרכזי מהווה יעד תיירותי.
מאז פתיחתו בסוף 1958 ביקרו במגדל מעל 150 מיליון איש.  ] מאז שנת 2000, התיירות במגדל במגמת עלייה, וכעת, מבקרים בו כ-3 מיליון איש מדי שנה.
מוקד המשיכה הראשון לתיירים במגדל הוא ה-"FootTower", בניין בן 4 קומות, המוצב ישירות למרגלות המגדל, ובו מסעדות ומזנונים, חנויות, מוזיאונים וגלריות. מעליות הממוקמות בקומה הראשונה של ה"FootTower" מגיעות לשני אזורי תצפית מרכזיים, בעלי שתי קומות. בקניית כרטיס נוסף יכולים המבקרים להמשיך במעלית נוספת לאזור תצפית גבוה יותר.
זאב סולטנוביץ'

ביוגרפיה

נולד בברית המועצות ועלה ארצה עם אמו בגיל 16 בתשל"ג. למד בישל"צ והיה מדריך בעיר העתיקה בתנועת אריאל יחד עם הרב אליעזר מלמד. לאחר מכן למד בישיבת מרכז הרב. הרב סולטנוביץ' היה תלמידו של הרב צבי יהודה קוק והוא רואה בו כמי שקירב אותו אל עולם היהדות. בשלב מאוחר יותר לימד קבוצת תלמידים מהישיבה באופן בלתי רשמי.
הרב סולטנוביץ' מתאפיין בהשכלה כללית רחבה בתחומי פילוסופיה, היסטוריה, כלכלה, מדעי המדינה, שירה ואמנות. ידע זה בא לידי ביטוי בספריו, העוסקים בתורתו של הרב קוק ובהיסטוריוסופיה יהודית.
היה ממקימי מכון 'פרי הארץ', שבו הוציא לאור את הספר אם הבנים שמחה מאת הרב שלמה יששכר טייכטל​ (בתוספת מבוא היסטורי והיסטוריוסופי מפורט), וערך את כתב העת 'פרי הארץ'.
​הוא בין המעטים המלמדים בצורה שיטתית את משנתו וספרו של הרב דוד כהן, קול הנבואה.
​הרב סולטנוביץ' הוא רווק המתגורר בשכונת קריית משה בירושלים בסמיכות לישיבת מרכז הרב, שבה הוא לומד מרבית הזמן.
​הרב מלמד במסגרת ישיבת הר ברכה, בית מורשת אצ"ג והמכללה למדינאות.
בכסליו תשע"ח, שלהי 2017, עלה להר הבית.

במסגרת ישיבת הר ברכה

הרב סולטנוביץ' מעביר שיעורים בישיבת הר ברכה בכתבי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בהיסטוריוסופיה, תאולוגיה ועוד. הוא קשור לראש הישיבה, הרב אליעזר מלמד, מימי נעוריהם.
הישיבה מוציאה את סדרת ספריו, "בינה לעתים", העוסקת בתולדות עם ישראל. סדרה זו היא ניסיון להרחיב את שיטתו של הרב קוק, כפי שהיא באה לידי ביטוי במאמר למהלך האידיאות בישראל, לידי עיון מפורט בהיסטוריה היהודית והכללית.
הרב סולטנוביץ' השתתף בעריכת סדרת ספרי הלימוד בהיסטוריה לגיל תיכון "מסורת ומהפכות", "חורבן וגבורה" ו"השיבה לציון" שיצאו במסגרת מכון הר ברכה.
אסתר פאוני

ביוגרפיה

אסתר אלכסנדרה קרצו נולדה בשנת 1993 בעיר קמפולונג שברומניה. בגיל 7, היא עברה למונטריאול שבקוויבק, קנדה. כשנה לאחר המעבר החלה קרצו להראות התעניינות במוזיקת ג'אז. קרצו חזרה לרומניה על מנת ללמוד בבית הספר התיכון על שם דינו ליפאטי בפיטשט, שם למדה שירה קלאסית וגיטרה. בשנת 2013 עברה והשתקעה בבוקרשט שם למדה ג'אז באופן מקצועי. באותה התקופה, היא החלה לחבר מוזיקה עבור אמנים רומנים מקצועיים. בשנת 2014 הוציאה יחד עם מספר אמנים נוספים את סינגל הבכורה שלה.
לאחר שקרצו הופיעה עם שמה הפרטי בלבד - "אסתר" החל מתחילת הקריירה ועד 2018, היא החליטה לשנותו לאסתר פאוני. "פאוני" באנגלית הוא פרח האדמונית והתרגום האנגלי מרומנית ל"בוג'ור" - שם הנעורים של אימה. במאי 2018 הוציאה קרצו, כבר כאסתר פאוני, את ה-EP שלה "Dig It" שכלל לראשונה שירים בשפה האנגלית. ב-20 בדצמבר 2018 שחררה פאוני את השיר שלה  "On A Sunday" שאיתו נרשמה לקדם הרומני לתחרות האירוויזיון, "Selecția Națională 2019". פאוני עלתה לגמר התחרות מחצי הגמר השני שהתקיים ב-10 בפברואר 2019 ובו זכתה במקום השלישי. בגמר, לא סומנה פאוני כמועמדת לזכייה והפתיעה כשגברה על השירים שאהדו רוב החובבים - "Dear Father" בביצוע לאורה ברטן שזכה במקום השני ו-"Army Of Love" בביצוע בלה סנטיאגו שזכה במקום השלישי. אסתר פאוני זכתה בגמר "Selecția Națională 2019" במקום הראשון וב-65 נקודות, הפרש של 5 נקודות מהמקום השני. לאחר הזכייה בגמר, חתמה פאוני על הסכם הקלטה עם חברת התקליטים הגדולה ברומניה - קאט מיוזיק, ויחד הם עשו עיבוד לשיר.
ויטה גורביץ

ויטה גורביץ (נולדה ב-1976) היא מנצחת מקהלות וזמרת ישראלית, וכן מייסדת ומנהלת מוזיקלית של מקהלת "ניצן".

ביוגרפיה

גורביץ נולדה בשם ויטה סברדלוב ב-1976 בקייב שבאוקראינה (ברית המועצות) ועלתה לישראל ב-1991. ויטה החלה את דרכה בתחום פיתוח קול בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב כתלמידתה של חנה לויטן, ובמקהלת בת קול. את שירותה הצבאי עשתה כמוזיקאית מצטיינת בהרכב הווקאלי של צה"ל.
ויטה גורביץ למדה לתואר ראשון בניצוח תזמורת אצל יבגני צירלין ובזמרה קלאסית אצל רובין וויזל-קפסוטו, ולתואר שני בניצוח מקהלות, אצל סטנלי ספרבר, שני התארים מן האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.
כזמרת השתלמה בסדנאות ובכיתות אמן רבות, ביניהן הסדנאות למוזיקה עתיקה (בהנחיתן של ג'יל פלדמן וננסי ארג'נטה), סדנת מוזיקה בת זמננו (אליזבט ניימן (מצו סופרן) וז'ולט נאג'), סדנה בינלאומית למוזיקה מגטו טרזיינשטט (פרופסור אמילי ברנדסון), וכן בכיתות אמן של מרים מלצר, הילדה צאדק ועוד.

פעילות מוזיקלית בולטת

בשנת 2003 ייסדה את מקהלת "ניצן" - המקהלה היצוגית של הקונסרבטוריון בנתניה ומאז היא משמשת מנצחת ומנהלת מוזיקלית של המקהלה. בחמש השנים האחרונות שרה המקהלה בעשרות הופעות שהבולטות בהן - כנסי מקהלות ארציים, שלוש הפקות של האופרה הישראלית החדשה "שיקוי אהבה" מאת גאטנו דוניצטי תחת שרביטו של דוד זבה ותזמורת סימפונט רעננה, וביצוע של "עשן ואפר" מאת דניאל עקיבא (טקסטים של אבנר פרץ) בפסטיבל הגיטרות הבינלאומי תחת שרביטו של דורון סלומון עם תזמורת "הסינפונייטה הישראלית באר שבע" וקרן הדר כסולנית.
נוסף להיותה מנצחת מקהלת ניצן, ויטה היא ראש המחלקה הווקאלית בקונסרבטוריון בנתניה ומורה לפיתוח קול.
בעבר ויטה עבדה כמנצחת משנה במקהלת מורן ו"אנסמבל זמרי מורן" בבית יצחק. במסגרת עבודתה במקהלת מורן הייתה מעורבת בפרויקטים בולטים, ביניהם הפקת האופרה "צחוק של עכברוש" מאת אלה מילך-שריף על פי ספרה של נאוה סמל (התיאטרון הקאמרי הישראלי) שהוצגה ביותר מ-60 הופעות בארץ ובחו"ל, האופרה המקורית מאת אייל באט "העכבר המעופף", אשר בוצעה השנה בהיכל התרבות בתל אביב עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, אלה לצד פרויקטים רבים נוספים בהם היה לויטה חלק חשוב בהכנת המקהלה להופעות, פסטיבלי מוזיקה ותחרויות בארץ ובחו"ל.
כמו כן ויטה שימשה בעבר מנצחת מקהלת "חן" - המקהלה הייצוגית של אולפן עקיבא (נתניה) מנצחת משנה במקהלת אנקור בירושלים.
בשנים 1998–2003 שרה בהרכב הקאמרי "אנסמבל זמרי מורן" (בית יצחק) בניצוחה של נעמי פארן, איתו הופיעה בפסטיבלים ותחרויות ברחבי העולם (גרמניה, ספרד, הונג-קונג, סין, יפן, ארצות הברית וקנדה).
כסולנית הופיעה תחת שרביטם של נעמי פארן, סטנלי ספרבר, מנחם נבנהויז ומנדי רודן.
ויטה מנהלת מקהלה נוספת בשם "מקהלת פנטזיה" בקונסרבטוריון נווה-שרת ת"א.

זכייה בפרסים

ויטה היא זוכת קרן שרת (קרן התרבות אמריקה-ישראל) בניצוח תזמורת ומקהלה בין השנים 1999–2005.
כזמרת זכתה בפרס ראשון בתחרות זמרה בינלאומית ב-Kathaumixw (Canada), 2000 (תחת שם נעוריה - ויטה סברדלוב).
צוות חשיבה

צוות חשיבה (באנגלית: Think Tank) הוא צוות המורכב ממומחים בתחומים שונים העוסקים במחקר המיועד לקדם נושאים שונים במדיניות, תעשייה, צבא, תאגידים וארגונים אחרים. בדרך כלל מונח זה מתייחס לצוותים של מדענים תאורטיקנים ואינטלקטואלים הממליצים על מדיניות מסוימת, או מספקים ניתוח מעמיק בתחומים שונים.
צוות כזה נקרא לעיתים בשמות אחרים, כמו טרסט מוחות, מכון מחקר או מכון מדיניות.
בדרך כלל, אם כי לא תמיד, קיימת הבחנה בין מכון מחקר לצוות חשיבה. מכון מחקר מתמקד במחקר מדעי, בעוד שצוות חשיבה עוסק בדרך כלל בדיונים פוליטיים.
בארצות הברית קיימים מספר צוותי חשיבה המכוונים במידה רבה את מדיניות הפנים והחוץ. צוותי-חשיבה כאלו מוקמים במקרים שבהם נוצר צורך לקבל החלטות קריטיות בתחום המדיניות הפוליטית והצבאית. הצוות מקיים דיונים ומספק המלצות לדרג המדיני. בדרך כלל צוותים אלו כוללים אנשי ממשל ואנשי צבא לשעבר.
קיימים צוותי חשיבה המזוהים עם גישות שמרניות וקפיטליסטיות, וכן צוותי חשיבה העוסקים בנושאי רווחה, חברה ואיכות הסביבה.
בסין קיימים מספר צוותי חשיבה הממומנים על ידי הממשלה, אך נשארים עצמאים כדי לאפשר דיונים פתוחים יותר. חלק גדול בהתנהלות הדיפלומטית בין סין לארצות הברית כוללת דיונים בין צוותי חשיבה של שני הצדדים.
בארי (דמות מקראית)

בְּאֵרִי, שנקרא גם בארה, הוא דמות מקראית. היה נביא ואביו של הנביא הושע בן בארי. היה גם נשיא שבט ראובן, בתקופה בה הוגלו עשרת השבטים על ידי תגלת פלאסר מלך אשור כמובא בתנ"ך:
בְּאֵרָה בְנוֹ, אֲשֶׁר הֶגְלָה תִּלְּגַת פִּלְנְאֶסֶר, מֶלֶךְ אַשֻּׁר, הוּא נָשִׂיא לָראוּבֵנִי.
— ספר דברי הימים א', פרק ה', פסוק ו'
בספרות חז"ל המדרשית מובאים שני הסברים לשמו. האחד; על שם מעשה ראובן שרצה לחלץ את יוסף אחיו מן הבאר. והשני; מאחר שהיה גדול הדור נקרא "בארה של תורה".
המדרש מביא, כי בטרם ההגליה אמר בארי נבואה קצרה, ומאחר ולא היה בה כדי יצירת ספר נבואה בפני עצמו, התווספו דבריו לשני פסוקים בתוך נבואת ישעיהו. ואלו הם:
וְכִי יֹאמְרוּ אֲלֵיכֶם דִּרְשׁוּ אֶל הָאֹבוֹת וְאֶל הַיִּדְּעֹנִים הַמְצַפְצְפִים וְהַמַּהְגִּים, הֲלוֹא עַם אֶל אֱלֹהָיו יִדְרֹשׁ בְּעַד הַחַיִּים אֶל הַמֵּתִים. לְתוֹרָה וְלִתְעוּדָה, אִם לֹא יֹאמְרוּ כַּדָּבָר הַזֶּה, אֲשֶׁר אֵין לוֹ שָׁחַר.
— ספר ישעיהו, פרק ח', פסוקים י"ט-כ'
מוסבר במדרש כי מאחר שראובן היה זה שרצה להציל את יוסף מאחיו, לכן גלה נכדו בארה עם השבטים, על מנת שיעודדם לחזור בתשובה, וישהה עימם בשעות הקשות של תחילת הגלות ויחזק את רוחם.

מקום קבורתו

על פי כמה עולי רגל מימי הבניים נקבר בבית העלמין העתיק בצפת, במערה בת 2 פתחים מול המערה שיוחסה (כנראה) בטעות לבנו, הושע.
ספיי קידס

תקציר העלילה

כרמן וג'וני הם שני אחים אמריקאים, החיים עם ההורים שלהם אינגריד וגרגוריו קורטז. הילדים חושבים שההורים שלהם משעממים, אולם הם לא יודעים כי הם מרגלים בסוכנות OSS - Organization of Super Spies (אזכור ל-OSS). שני ההורים החליטו לפרוש מחיי הריגול כדי להתאחד עם המשפחה, אולם הם נלכדו על ידי פלופ (מייק ג'אדג') והרובוטים שלו דמויי כפות הידיים. כעת, כרמן וג'וני צריכים להציל את ההורים שלהם ואת העולם מידי פלופ וצבא הרובוטים שלו.

סרטי המשך

בעקבות הצלחת הסרט, יצאו שלושה סרטי המשך: ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים, ספיי קידס 3: סוף המשחק וספיי קידס 4: כל הזמן שבעולם.
יעל רוזמן

ביוגרפיה

רוזמן נולדה וגדלה ברמת גן. בית הוריה, אריה (פועל תעשייה) ואטה מלטינסקי, שכן באזור כפרי של רמת גן ולידו זרם נחל הירקון, שם אהבה רוזמן לטייל בימי ילדותה. לרוזמן אח בכור ואחות צעירה ממנה. היא גדלה ונתחנכה בעיר הולדתה רמת גן, וסיימה את בית-הספר 'תיכון חדש' בתל אביב.
בתקופת הצבא שירתה רוזמן כחיילת בחטיבת הנח"ל, בעמק הירדן ובקיבוץ עין גדי. בקיבוץ עבדה רוזמן בגידול ורדים, שם הכירה את בעלה.
בשנת 1966 עברה להתגורר עם משפחתה באזור, שם עסקה בהוראה ועשתה את נסיונותיה הראשונים בכתיבה. בשנת 1968 עברו להתגורר בירושלים שם עסקה רוזמן בריפוי בעיסוק וכתבה תסריטים לטלוויזיה (בין השאר לסדרות "טלפלא" ו"סיפורים בראש").
בשנת 1981 השתקעה המשפחה במצפה כליל שבגליל המערבי, כאשר היישוב היה בשלבים הראשונים של הקמתו והתגוררו בו רק עוד מספר משפחות.
ספרה הראשון של רוזמן: "המצחיקה עם העגילים", יצא לאור בשנת 1967 ומאז היא כותבת ועוסקת בתחומים מקצועיים שונים בתחום הספרות.
רוזמן זכתה 3 פעמים בפרס זאב לספרות ילדים ונוער. אחדים מספריה של רוזמן תורגמו לשפות זרות, בין היתר: גרמנית, רוסית ואנגלית, עובדו לרדיו, לטלוויזיה ולתיאטרון. בנוסף כתבה רוזמן תסריטים לטלוויזיה, פזמונים וסיפורים קצרים.
רוזמן עורכת, מנחה ומלווה יוצרים בראשית דרכם הספרותית, וכותבת ספורים קצרים למבוגרים, חלקם ראו אור בכתב העת מאזניים. לומדת ומלמדת טכניקה שנקראת "אווטר" העוסקת בחיים מתוך בחירה ובפיתוח המודעות. 
רוזמן מתגוררת במצפה כליל, נשואה לישראל, אמא לשלושה וסבתא לארבעה נכדים.

פרסים

פרס שרת התרבות והספורט בתחום היצירה הספרותית העברית לילדים ולנוער על שם דבורה עומר, 2018.
שמורת אלון

הרקע לכריתת העצים

בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוטל הסגר ימי על חופי ארץ ישראל. פחם, שהובא עד לאותה תקופה בדרך הים ואשר שימש להסקת תנורי הקטרים אזל תוך זמן קצר. רשת הרכבות שסבלה ממחסור בפחם-האבן מצאה פתרון בשימוש בהבערת עצים בכבשני הקטרים. על מנת לספק עצים לרכבות הוקמו שתי שלוחות רכבת: הראשונה: מטול-כרם אל אזור יער חדרה, והשנייה הובילה אל יערות העצים שברמות מנשה. שרידים של המסילה נמצאו ליד קיבוץ עין שמר ושל היער בשמורת אלון.

צמחיית השמורה

על קרקע חמרה חולית אדומה גדלים כ-60 אלוני התבור מבוגרים ועצים צעירים שנטעו במטרה לשקם את החורשה. הם יוצרים חורשה צפופה ונאה. שימורם בא בזכות "קברי הקדושים" שהיו פזורים במקום. בסוף הקיץ ניתן להבחין במגוון עצום של פירות אלון התבור. רוב העצים הקשישים הם כמעט בני אותו גיל.
בשטח הפתוח בין העצים צומחים הדגניים: זקנן שעיר - השולט בשוליים, חילף החולות - ההולך ונדחק, מיכאל זהרי סבור כי שני השיחים הם מלווים קבועים של אלון התבור בקרקעות הקלות של שפלת החוף. יער אלון התבור הוא יער-פרק או תצורה דמוית סוונה, לא יער מעורב ולא יער צפוף. בצמחים הגאופיטים, בולטת פריחת חצבים שנשתלו סביב הקברים (בעיקר בצל העצים), בן-חצב סתווני, כלניות אדומות, נורית אסיה, שום ארדל וצבעוני השרון. כמו כן יש בשטח שפע עשבוניים, ובין היתר תלתן דו-גוני. 
עונות ביקור בשמורה: סתיו (פריחת חצבים) חורף (פריחת כלניות בחודשים ינואר-פברואר) ואביב (פריחת צבעונים ונורית אסיה בסוף פברואר ובמהלך מרץ).

מיקום השמורה

השמורה נמצאת בצומת אלון, במפגש הכבישים כביש 65, כביש מחלף קיסריה - מחלף "משמר הגבול", לשעבר צומת עירון ו- "כביש 650" - כביש גישה לפרדס חנה.