google/wiki40b huggingface dataset:
גז אציל

היסטוריה ואטימולוגיה


שמו האנגלי של הגז האציל, Noble gas, הוא פירוש של שם העצם הגרמני Edelgas, בו נעשה שימוש לראשונה בשנת 1898 על ידי הוגו ארדמן כשהתייחס לרמת התגובתיות הנמוכה בתנאים סטנדרטיים אצל רוב היסודות בקבוצה ה-18 בטבלה המחזורית. הגזים האצילים יוחסו בעבר לגזים אדישים, אך זוהי התייחסות לא מדויקת משום שחלק מהגזים האצילים משתתפים בתגובות כימיות.
קיומם של הגזים האצילים נצפה על ידי הטבלה המחזורית, אך כיוון שהגזים האצילים כמעט ואינם משתתפים בתגובות כימיות קיומם לא התגלה עד שלב מאוחר למדי בהתפתחות הכימיה המודרנית. ההליום התגלה לראשונה בשנת 1868 בניתוח ספקטוגרפי של אור השמש, אך קיומו באטמוספירת כדור הארץ לא הוכח עד 1895. כבר באמצע המאה ה-19 גילה הלורד ריילי כי צפיפותו של החנקן באוויר גדולה מזו של חנקן המופק מתרכובות כימיות, ושיער כי גידול זה נובע מהימצאותו של גז נוסף באוויר, שאינו משתתף בתגובות כימיות. הוא ו-ויליאם רמזי הצליחו לבודד גז זה (ארגון) ולהוכיח את קיומם של הגזים האצילים, ועל כך אף זכו בפרס נובל.
בימינו, כל הגזים האצילים שקיומם נובע מהטבלה המחזורית התגלו ובודדו. האוגאנסון, בניגוד לגזים האחרים, אינו קיים בטבע ורק ב-2006 הוא סונתז בהצלחה. גז זה הוא רדיואקטיבי ולא יציב והאטומים שסונתזו בניסוי דעכו תוך כמה חלקיקי שנייה.

נוזל על

הליום הופך לנוזל רק בטמפרטורה נמוכה מאוד (4.2 קלווין) ואמנם בטמפרטורה של מתחת ל-2.171 קלווין הליום 4 הוא נוזל על: הוא מסוגל לזרום ללא חיכוך כלל (תופעה שממנה נגזרות תופעות פיזקליות מפתיעות רבות אחרות). הליום-3 הופך לנוזל על בטמפרטורה נמוכה עוד יותר של 1 מילי קלווין.

שימושים

השימוש הנפוץ ביותר של גזים אצילים הוא בתאורה. 
ניאון פולט אור כתום-אדמדם כאשר הוא מעורר בשפופרת, ונפוץ מאוד בשימוש בשלטי פרסומות. 
ארגון וקריפטון משמשים למילוי נורות להט כיוון שאינם מגיבים עם התיל הלוהט ושומרים עליו מחמצון. 
הליום, הודות למשקלו הקל ואדישותו הכימית (בניגוד למימן, שהוא דליק מאוד) משמש לעיתים למילוי צפלינים וכדורים פורחים. שימוש זה חשוב כיוון ששימוש במימן הוא מסוכן. כמות גדולה שכזו יכולה להתלקח ולהתפוצץ, כפי שקרה באסון הינדנבורג. 
ארגון משמש רבות לריתוך, כאשר הוא מוזרם מסביב לאלקטרודה בזמן הריתוך למניעת חמצון על ידי חנקן או חמצן בטמפרטורות הגבוהות בהן מתבצע התהליך. 
קסנון משמש בעיקר לפנסי מכוניות יוקרה, והצבע של הפנסים האלה הוא כחול.
יעקב אבן

קורות חייו

יעקב אבן נולד בעמק הירדן ב-1933 בשם יעקב אפשטיין. את ילדותו עשה בחיפה. בשנת 1951 התגייס לצה"ל ושובץ בחיל השריון. בשריון עבר אבן הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 82 של חטיבה 7. נסע לצרפת ללמוד על טנקי AMX-13. ב-1956 הדריך קורסי פיקוד בבית הספר לשריון, ערב מלחמת סיני השתתף במבצע הונאה שכלל תנועת כוחות מאזור חולדה לגבול הירדני, במלחמה פיקד על פלוגת טנקי שרמן שהורכבה מחניכי בית הספר. הפלוגה נקראה לתקוף את רצועת עזה ובפיקודו של אבן כבשה את כל הרצועה מצפונה ועד דרומה, כשבדרכה משמידה שמונה מוצבים מצרים מבוצרים. אבן, שנפצע פעמיים בקרב ברפיח זכה לאחר המלחמה בצל"ש מאלוף פיקוד הדרום. לאחר המלחמה היה קצין הטנקים של גייסות השריון וכתב את תורת הלחימה החדשה של החיל. בהמשך שירת כקצין אג"ם של חטיבה 7 והיה חניך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
ב-1965 עמד בראש משלחת חשאית לגרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון שנמכרו לצה"ל דרך נאט"ו. לאחר שובה של המשלחת לישראל עמד בראש הגדוד החדש שהוקם, גדוד 79 במסגרת חטיבה 7.
במלחמת ששת הימים שימש כסגן מפקד חטיבה 520 ("עוצבת הסוס הדוהר"), חטיבת טנקי צנטוריון. במהלך הלחימה התמנה למח"ט במקומו של אלחנן סלע, החטיבה בפיקודו ניהלה קרבות שריון בחצי האי סיני, כבשה את מעבר המיתלה והגיעה עד תעלת סואץ וראס סודר. לאחר המלחמה נסע לארצות הברית להכשרה בקורס שריון מתקדם בפורט נוקס.
ביוני 1969 התמנה אבן למפקד חטיבה 7, ובכך היה למפקדה הראשון שהחל את דרכו כלוחם בחטיבה ועשה בה את כל שורת תפקידי הפיקוד. במלחמת ההתשה שימשה החטיבה עתודה של המטה הכללי ולחם עמה בחזית המצרית. בשנים 1971-1972 שירת כמפקד בית הספר לשריון בג'וליס.
במלחמת יום הכיפורים שימש מדריך בפו"ם ובמינוי חירום היה סגן מפקד אוגדה 143 בפיקודו של אריק שרון, אבן פיקד על כוחות מהאוגדה בקרבות קשים בחזית המצרית והיה אחראי לניהול צליחת התעלה. לאחר המלחמה מונה למפקד האוגדה, ובשנים 1976–1977 שימש סגן מפקד פיקוד הדרום. בשנים 1978 עד 1979 למד במכללה הבריטית לביטחון בלונדון (Royal College of Defense Studies).
ב-1980 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד המכללה לביטחון לאומי, וב-1983 השתחרר מצה"ל.
בשנים 1983–1986 כיהן כקונסול כללי בלוס אנג'לס שבארצות הברית. ב-1989 מונה למנכ"ל משרד התחבורה תפקיד בו שימש עד 1993 בתקופה זו שימש גם כיו"ר מועצת המנהלים של רשות שדות התעופה ויו"ר צוות ההיגוי של חברות אל על וצים. בין השנים 1999–2002 כיהן כיו"ר דירקטוריון חברת הפחם הלאומית. במשך 18 שנים שימש כמנכ"ל החברה הכלכלית של עירית חולון, בין הפרויקטים בהם עסק היה פרויקט בנה ביתך, ייסוד המדיטק, פארק תעשיות הייטק באזור התעשייה שבדרום העיר ובניית מוזיאון העיצוב חולון.
ב-2012 יצא לאור הספר "בנקודת הכובד - המצביאות בחזית התעלה במלחמת יום הכיפורים", שכתב יחד עם שמחה מעוז, עוזרו במלחמת יום הכיפורים. הספר מנתח את אירועי החזית המצרית במלחמה. על ספרו זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית. 
בשנת 2014 זכה לתעודת הערכה מטעם הרמטכ"ל על פועלו במלחמת יום הכיפורים ועל תרומתו לביטחון מדינת ישראל
נשוי לאסתר ואב לארבעה.
רודני ר. פורטר

ביוגרפיה

פורטר נולד בניוטון-לה-וילוז, ליד ליברפול, ב-8 באוקטובר 1917, לג'וזף ל. פורטר, פקיד רכבת, ואשתו איזבל פורטר. פורטר גילה עניין מיוחד במדעים, במיוחד כימיה. בשנת 1939 קיבל תואר ראשון בביוכימיה אוניברסיטת ליברפול. במשך שש השנים שלאחר מכן, שירת רודני פורטר בצבא ושוחרר בדצמבר 1945 בדרגת מייג'ור. עם שחרורו, למד באוניברסיטת קיימברידג', שם עבד עם פרדריק סנגר וקיבל דוקטורט. בשנת 1948, נישא לג'וליה פרנסיס-ניו. ביחד נולדו להם חמישה ילדים.
פורטר עזב את קיימברידג' ב-1949 והצטרף לצוות של המכון הלאומי לחקר רפואי. בשנת 1960 הוא מונה לפרופסור לאימונולוגיה בבית החולים הלימודי סנט מרי. ב-1967 עבר פורטר למחלקה לביוכימיה באוניברסיטת אוקספורד.
ב-8 בספטמבר 1985, נהרג פורטר בתאונת דרכים, כשלושה שבועות לפני פרישתו הצפויה.

הישגיו המדעיים

בשנת 1972 קיבלו רודני ר. פורטר וג'רלד מ. אדלמן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. יחד, פורטר ואדלמן מזוהים כאלו שסיפקו חלק ניכר מבסיס הפיתוח של תחום של אימונולוגיה מולקולרית. עבודתם הפורצת דרך ליוותה עידן חדש של מחקר |נוגדנים, מה שבעבר הובן רק באופן מצומצם. התרומה העיקרית של פורטר הייתה ההיפותזה של נוגדנים היה מבנה בצורת Y. הוא גילה את זה על ידי שימוש באנזים פפאין על מנת לפצל את מולקולות ההמוגלובין בדם לשלושה חלקים: מרכיב גדול שלא הייתה לו יכולת של קישור נוגדנים (הבסיס של הY), ושני מרכיבים קטנים יותר עם אתרים פעילים שנקשרו לנוגדנים (הזרועות של הY). פורטר הוכיח שהמרכיבים הגדולים היו זהים עבור כל מולקולות הנוגדן, אך שני המרכיבים הקטנים, שלהם הוא קרא מרכיבי קישור הנוגדנים, משתנים בקרב הנוגדנים השונים. בהתבסס על מחקרו ועל מחקרו של [אדלמן, פורטר שיער בצורה נכונה שכל מרכיב של קישור הנוגדנים מורכב משתי שרשראות של פוליפפטידים (שרשרת ארוכה של חומצות אמינו) ושכל נוגדן מורכב מ-4 שרשראות של פוליפפטידים: שתי שרשראות ארוכות וכבדות, ושתי שרשראות קצרות וקלות. השרשראות שוכבות במקביל אחת לשנייה למשך מרחק מסוים ויוצרות את הבסיס של ה-Y. מהצד השני, הן מתפזרות, כל אחת עם שרשרת קלה מחוברת במקביל אליה.
המחקר הבא של פורטר התרכז גם בתפקיד הנוגדנים כקולטני קרום תא הדם האדום וגם כמערכת המשלים (מערכת של חלבונים הזורמים בדם ומהווים חלק ממערכת החיסון). המעבדה שלו חקרה את המבנה ואת הגנטי של אשדים של פרוטאינים מורכבים שמכילים את נתיב ההפעלה המשלימה ואת המעורבות של הנוגדנים בהפעלה המשלימה.
זאב מרקוביץ'

זאב מרקוביץ' (Wladyslaw Markiewicz‏ 1951–1888) היה מפיק קולנוע יהודי, פעל בפולין, ארץ-ישראל וארצות הברית. שותף בפעולות תרבות רבות בארץ (ממארגני המכביה הראשונה והשנייה, חג המחולות בדליה, שמירת זכויות יוצרים ועוד).
הפיק את הסרט "צבר" בהשתתפות שחקני הבימה.
יחזקאל קוטשר

ביוגרפיה

קוטשר נולד בעיירה טופולצ'אני שבסלובקיה, אז בממלכת הונגריה. למד בישיבה בעיר הולדתו ובפרנקפורט, שם סיים את לימודיו התיכוניים. עם עלייתו לארץ ישראל, בשנת 1931, למד בישיבת מרכז הרב ובבית מדרש למורים של תנועת המזרחי. שנים ספורות לימד בבתי ספר בתל אביב ובירושלים.
בשנת 1941 סיים לימודי בלשנות עברית באוניברסיטה העברית. שנה לאחר מכן מונה קוטשר למזכיר המדעי של ועד הלשון העברית ומשנת 1949 החל להרצות באוניברסיטה העברית בתחום הבלשנות. בשנת 1955 הועלה לדרגת מרצה. בעבודתו זו המשיך עד לפטירתו. בשנת 1960 מונה לפרופסור ומשנת 1958 החל ללמד גם באוניברסיטת בר-אילן. משנת 1965 היה עורך כתב העת "לשוננו" ומשנת 1955 חבר האקדמיה ללשון העברית.
עבודתו המחקרית כללה את חקר לשון חז"ל וכתבי יד שונים (בהם כתב יד קאופמן ומגילות ים המלח). בעבודותיו הוכיח שכתב היד של קאופמן הוא כתב היד המדויק ביותר של המשנה. מבין מגילות ים המלח הצביע קוטשר על כך שמגילת ישעיהו א' איננה הנוסח העתיק ביותר של הכתב, על אף השינויים הרבים שבו מנוסח המסורה, וזאת בהסתמך על הידלדלות במספר המילים היחידאיות ושימוש נרחב במאפייני השפה הארמית.
קוטשר העמיד תלמידים רבים בתחום הבלשנות, בהם: גד בן עמי צרפתי, גדעון הנמן, מנחם מורשת ומשה בר אשר.
בשנת 1961 זכה בפרס ישראל למדעי הרוח. באותה שנה יצא לאור הספר "מלים ותולדותיהן", העוסק בחקר גיזרוני של מילים עבריות שהושפעו מיוונית, מפרסית, מארמית וכו'.
יחזקאל קוטשר ייסד את העמותה 'האגודה לשיקום משפחות נזקקות בירושלים', שמאוחר יותר נקראה 'למען נזקקי ירושלים' וכיהן כנשיאה הראשון.
קוטשר נפטר בפתאומיות בלוס-אנג'לס, בעת שנת שבתון מעבודתו האוניברסיטה העברית. הוא נטמן בהר המנוחות בירושלים.
בירושלים קיים רחוב על שמו בשכונת רמות.
התחנה המרכזית של לוד

מבנה התחנה

התחנה היא אי תנועה גדול ובו שישה רציפים כאשר רציף 2 הוא רציף הורדה. מסביב לאי תנועה ישנם מקומות חנייה לאוטובוסים המשתמשים בעיקר את מפעילת הקווים המקומית, חברת "קווים". בתחנה אין שירותים לנוסע כגון כספומט, שירותים וקיוסק אך ישנן מספר מסעדות וקיוסקים בסביבת התחנה. בנוסף מהמסוף יוצאים קווי אוטובוס עירוניים ללוד, רמלה, תל אביב והמרכז.
קווין באקנר

קריירת תיכונים ומכללות

באקנר נולד בעיר פיניקס שבאילינוי, ולמד ב"תיכון ת'ורנרידג'" אשר בדולטון הסמוכה. לאורך עונתו השלישית בקבוצת הכדורסל של התיכון הפסידה ת'ורנרידג' משחק אחד בלבד, וזכתה באליפות התיכונים של אילינוי. בעונה העוקבת סיימה הקבוצה עם מאזן מושלם וזכתה באליפות שנייה ברציפות. הקבוצה זכורה כאחת מקבוצות התיכונים הגדולות בתולדות אילינוי.
בין השנים 1972–1976 שיחק באוניברסיטת אינדיאנה תחת המאמן בוב נייט, ולצד שחקני ה-NBA לעתיד סקוט מיי וקנט בנסון. בעונת 1975/1976 ניצחה אינדיאנה בכל 32 משחקיה, וזכתה באליפות ליגת המכללות. במשחק הגמר מול אוניברסיטת מישיגן קלע באקנר 16 נקודות, וקבוצתו ניצחה בתוצאה 86–68.
לאורך תקופתו באינדיאנה רשם ממוצעים כוללים של 10.0 נקודות, 4.5 אסיסטים ו-3.8 ריבאונדים למשחק.

נבחרת ארצות הברית

בין עונתו השנייה לשלישית באוניברסיטה השתתף באליפות העולם בכדורסל 1974 כשחקן נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הארד. בתשעת משחקיו בטורניר קלע באקנר 6.6 נקודות למשחק.
בשנת 1976 נבחר באקנר ליצג את הנבחרת באולימפיאדת מונטריאול, אשר ניצחה בכל שבעת משחקיה וזכתה במדליית הזהב. לאורך הטורניר שימש באקנר כשחקן חמישייה קבוע, לצד פיל פורד, אדריאן דאנטלי, סקוט מיי ומיץ' קופצ'אק, וקלע 7.3 נקודות בממוצע למשחק.

קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1976 נלקח באקנר בבחירה השביעית על ידי מילווקי באקס, במדיה שיחק ב-6 עונותיו הראשונות בליגה. בתקופתו עם הבאקס נבחר 4 פעמים לחמישיית ההגנה השנייה של העונה, וקלע 10.3 נקודות בממוצע למשחק כרכז הפותח של הקבוצה.
לקראת עונת 1982/1983 הועבר בטרייד לבוסטון סלטיקס בתמורה לסנטר הוותיק דייב קאונס. ב-3 עונותיו בבוסטון שימש כמחליפם מהספסל של נייט ארצ'יבלד, דני איינג' ודניס ג'ונסון, ובעונת 1983/1984 זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על לוס אנג'לס לייקרס בסדרת הגמר בתוצאה 4–3. בעונה העוקבת שוב התמודדו הסלטיקס מול הלייקרס בשלב הגמר, אך הפעם הפסידו בתוצאה 2–4.
בספטמבר 1985 נשלח באקנר בטרייד לאינדיאנה פייסרס, אך בינואר 1986 שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 31. בעת פרישתו ניצב במקום השישי בתולדות ה-NBA ברשימת החוטפים המובילים, עם 1,337 חטיפות בקריירה.

קריירה כפרשן וכמאמן

לאחר פרישתו ממשחק שימש כפרשן של משחקי NBA וליגת המכללות ברשתות הטלוויזיה ESPN,‏ NBC ו-CBS.
בשנת 1993 מונה למאמן דאלאס מאבריקס, ובעונתו היחידה בתפקיד סיימה הקבוצה במקום האחרון בליגה עם 13 ניצחונות ו-69 הפסדים (15.9%). יומיים לאחר סיום העונה פוטר מתפקידו והוחלף על ידי דיק מוטה.
מאז שנת 2001 מפרשן באקנר את משחקי קבוצת אינדיאנה פייסרס ברשת פוקס המקומית.
אלכסנדר סנדר אייכנשטיין

ביוגרפיה

נולד בספרין בשנת ה'תק"ל להינדא ולרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין (הראשון). בצעירותו למד אצל החוזה מלובלין ולאחר נישואיו לחנה בתם של רבי יעקב קופל ומאטיל ליקובר נתמנה לרב בזידיטשוב] אחר פטירת החוזה נשאר ללמוד אצל אחיו ורבו המובהק רבי צבי הירש מזידיטשוב, ולאחר מכן עבר לעיר ז'וראבנו. 
בשנת ה'תקע"ב ייסד חצר בקומרנה והחל לנהוג באדמו"רות. בתקופה זו חיבר את ספרו זיכרון דברים על התורה ושו"ת על השו"ע.
נפטר בכ"א באב ה'תקע"ח כשהוא בן ארבעים ותשע שנים בלבד. נטמן באויהל שבהונגריה שם ספד לו רבי משה טייטלבוים (הראשון) אבי חסידות סיגעט. 
צאצאיו היו: בנו רבי יצחק אייזיק יהודה יחיאל ספרין ממלא מקומו כאדמו"ר מקומרנא (נפטר ה'תרל"ד); חתנו רבי ברוך אפשטיין; חתנו רבי אשר ספרין.
אהוד גרוס

ביוגרפיה

גרוס נולד בירושלים וגדל ביפו וברמת גן. הוא בנם של שרה ויהושע גרוס, אחיו הצעיר הוא פרופסור עילם גרוס. בצה"ל שירת בחיל השריון, במהלך שירותו הסדיר השתתף כקצין בקרב על המים. במלחמת ששת הימים שירת כקצין מילואים בגדוד 129 של חטיבה 8 ולחם עמו בקרב על קלע רמת הגולן. ב-1968 התנדב לחזור לשירות הקבע ולשרת כמפקד פלוגה במלחמת ההתשה. לאחר מכן שירת ביחידה לקשרי חוץ. ב-1973 מונה להקים יחידת הסברה במסגרת חיל החינוך, במסגרתה יועברו סדנאות חינוך ליחידות קרביות.
במלחמת יום הכיפורים התנדב להצטרף לכוחות הלוחמים, ומונה למפקד פלוגה א' ("אהבה") בגדוד 407 של חטיבה 600, איתה השתתף בקרבות הבלימה בחזית סיני, שם נפגע הטנק שלו.
במבצע "אבירי-לב" סופחה הפלוגה לחטיבה 14 ובמסגרת קרב ההבקעה הלילי לכיבוש ראש-הגשר, טיהרה הפלוגה את ציר "עכביש" למעבר הכוחות הצולחים. בהמשך אותו לילה, פרץ בראש פלוגתו אל צומת "טירטור-לכסיקון", בואכה ה"חווה הסינית", שם נפגע הטנק של גרוס וסגן יוסי כהן שהיה איש צוות חמישי בטנק, נהרג במקום. גרוס נחלץ מהטנק בטרם זה התפוצץ, ויחד עם צוותו, הוביל קרוב ל-30 לוחמי שריון וצנחנים, חלקם פצועים, אל התאג"ד ב"לקקן".
במארב לחטיבה 25 המצרית, בלמה פלוגתו המוקטנת (4 טנקים) לבדה במשך כשעה את החטיבה המצרית מדרום למעוז "לקקן", עד הצטרפות כוחות נוספים מאוגדה 162 ומחטיבה 14. בהמשך לחם בראש פלוגתו בקרב לכיבוש מתחם "אורחה" בגדה המערבית והוביל את כוחות החטיבה לתפיסת הרמפות המצריות על גדות התעלה.
לאחר המלחמה מונה לסמג"ד 407. בהמשך פיקד על גדוד השריון 198, שהיה מופקד אז על הכשרת מפקדי טנקים מדגם צנטוריון ("שוט קל") שבשימוש חטיבות השריון הצפוניות (במסגרת חטיבת ההדרכה 460), ולאחר מכן היה מפקד חטיבת קרייתי. שירת כנספח צבאי בתאילנד, בורמה, נפאל והפיליפינים ועל שרותו זה הוענקה לו מדליית כבוד מטעם מלך תילאנד. ב-1988 מונה לקצין חינוך ראשי בדרגת תא"ל ומילא תפקיד זה עד 1991. בתקופתו בתפקיד הוטמע פיקוד הגדנ"ע בחיל החינוך.
לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כמנכ"ל תיאטרון ירושלים עד 1993. לאחר מכן שירת מטעם המדינה במזרח-הרחוק עד 1996 ועם שובו ניהל את אקדמית קספרוב הבינ"ל לשחמט בת"א (בעצמו הוא שחמטאי בדרגת אמן). ב-1999 מונה למנהל התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הוא החליט שהתזמורת תנגן את יצירתו של ריכרד וגנר "אידיליית זיגפריד" למרות מחאה ציבורית ועתירה לבג"ץ. ניהל גם את היכל התרבות העירוני וייסד את פסטיבל האביב הבינלאומי. במקביל לתפקידו זה, מונה בספטמבר 2004 ליו"ר דירקטוריון חדשות עשר. ב-2008 השעה מתפקידיו אלו בעקבות תלונה פנימית שהוגשה נגדו מצד עובדת בתזמורת ולאחר מספר חודשים פרש מתפקידיו הציבוריים. ב-2009 מונה למנכ"ל מיני ישראל ובתחילת 2011 מונה למנהל תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, ופרש מתפקידו לאחר 9 חודשים.
במהלך הבחירות לכנסת החמש עשרה ב-1999, שובץ גרוס במקום הרביעי ברשימת "הדרך השלישית" בראשות אביגדור קהלני, אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה. כיום משמש כיו"ר ועדת קשרי ציבור והסברה בארגון "צוות", חבר בוועד-המנהל של מקהלות "מורן" ו"הבית לשירה בישראל", חבר בתנועת "מפקדים למען ביטחון ישראל".
בעל תואר ראשון במדעי המדינה ובמוזיקולוגיה וסיים לימודיו לתואר שני ביחסים בינלאומיים.

חיים אישיים

נשוי, אב לשלושה. מתגורר בהוד השרון.
בית הכנסת שדה יעקב

ההיסטוריה של המקום

אבן היסוד לבית הכנסת הונחה ב-1946 לרגל מלאת 20 שנה ליישוב שהוקם ב-1927. כל אנשי היישוב השתתפו במאמץ הבניה הן בתרומה והן בעבודה. ב-1950 הסתיימה בניית המבנה העיקרי וב-1956 הסתיימה כל הבניה והתקיים טקס חנוכת המבנה בנוכחות נכבדים ובראשם שר הדואר דאז יוסף בורג. מאז הקמתו שימש המקום כמבנה הציבור המרכזי של היישוב.
בשנת תשט"ו הקים הרב מאיר אליטוב את ישיבת בני עקיבא בבית הכנסת של היישוב בעזרת הנשים. לאחר כמה שנים הישיבה עברה למבנה משלה.
בשנת 2011 בחן מהנדס מבנים את חוזק בית הכנסת והגיע למסקנה שהמבנה מסוכן. בעקבות החלטה זו נסגר בית הכנסת.
תושבי היישוב החליטו להרוס את המבנה ולהקים במקומו בית כנסת חדש אך המועצה לשימור אתרים, שהגדירה את המבנה כאתר מורשת, הביאה לשינוי ההחלטה וב-2019 נחנך במקום המבנה המשופץ.

מבנה בית הכנסת

בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכל ישראל קומט ממשרד "ראט, קומט, קנר אדריכלים" מחיפה. בצידו החיצוני משלב המבנה, מצד אחד, את מאפייני הסגנון הבינלאומי שהיה פופולרי בשנות ה-40 ומצד שני הסגנון המינימליסטי שהחל להיות נפוץ בשנות ה-50 .
המוטיב של מדליונים מעוגלים של מגני דוד מופיע בחזית הראשית, בדלת הכניסה הראשית, בסורגים ובחלונות המעוגלים.
גם בצידו הפנימי מאופיין בית הכנסת בקו מינימליסטי ופשוט. במרכז המבנה 4 עמודים הנושאים את כיפת המבנה. בימת החזן נמצאת בין העמודים. גובהו הרב של המבנה איפשר בנית חלונות גדולים המחדירים פנימה אור רב.
מייקל בריסקר

ביוגרפיה

בריסקר, בנו של כדורסלן העבר האמריקאי שהתאזרח כישראלי, מארק בריסקר, נולד ברעננה בעת שאביו שיחק במכבי עירוני רעננה.
בריסקר שיחק בקבוצת הנערים של מכבי עירוני רעננה, ומשנת 2016 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ב-9 ביולי 2017 חתם בריסקר ל-3 עונות בהפועל אילת והושאל למכבי עירוני רעננה לעונה. לאחר שהעמיד ממוצעים של 13.9 נקודות, 2.1 ריבאונדים, 2.4 אסיסטים, 1.3 חטיפות, 41.7 אחוזים לשלוש ב-27.5 דקות והצטיין באליפות אירופה עד גיל 20, הושאל בריסקר לרעננה לעונה נוספת.

קריירה בינלאומית

ביולי 2018 היה שותף לזכייה של נבחרת ישראל עד גיל 20 באליפות אירופה כשהעמיד ממוצעים של 15.3 נקודות, 3.9 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים, 1.9 חטיפות, 41.7 אחוזים מחוץ לקשת ב-28.1 דקות.
טרמינל (תוכנית טלוויזיה)

מבנה התוכנית

בכל תוכנית, התוכנית תעסוק בחופשות שונות בארץ ובעולם ותראיין אנשים שקשורים לנושא.
חג שמח עם שרק

עלילה

שרק ופיונה הולידו ילדים. לקראת חג המולד, מבקשת פיונה לחגוג עם שרק ועם משפחתם את החג. שרק, שמעולם לא שמע על חג זה, מתקשה להבין את המסורת ומתקשה להבין את הסיבה שביצתו התכסתה בשלג. בעזרת חמור וחמוריו הקטנים, ובעזרת פיונה והחתול מבין שרק איך לחגוג את חג הבריאה, ועוזר למשפחתו לחגוג אותו בפעם הראשונה.
עולים ביחד - באנדליי וודליי

עולים ביחד - באנדליי וודליי (מאמהרית - "ביחד לפסגה") היא עמותה ישראלית שנוסדה בשנת 2006, העוסקת בקידום מנהיגות ומצוינות בתעסוקה לישראלים יוצאי אתיופיה. העמותה מבקשת להתמודד עם שיעור האבטלה הגבוה בקרב אקדמאים יוצאי אתיופיה באמצעות יצירת שכבת מנהיגות מבני הקהילה שתשתלב במשק, תוך יצירת מודל לחיקוי ולתקווה, שינוי תדמית יוצאי הקהילה בחברה הישראלית ויצירת קשרים בינאישיים.
מדי שנה, ולאחר תהליך מיון, מתקבלים לתוכנית שמפעילה העמותה כמה עשרות סטודנטים ואקדמאים מקרב עולי אתיופיה. התוכנית כוללת השתתפות בתוכנית מצוינות בתעסוקה (והעשרה), קידום וליווי למציאת מקום עבודה הולם ומכובד לאקדמאים, חניכה ואימון אישי על ידי איש מקצוע בכיר ומנוסה, ומורה פרטי לשיפור רמת האנגלית המקצועית. בעמותה יש למעלה מ-1000 מתנדבים וקשר לכ-200 מעסיקים.
בראשיתה פעלה התוכנית במסגרת עמותת טבקה, ומאז אוקטובר 2007 היא פועלת כעמותה רשומה ועצמאית. נשיא חבר הנאמנים הוא צבי זיו מנכ"ל בנק הפועלים לשעבר. עד מאי 2014 כיהנה בתפקיד המנכ"לית עו"ד יפעת עובדיה, חברת הנהלת האגודה לזכויות האזרח ולשעבר שותפה במשרד עורכות הדין אורנה לין. הניהול המקצועי של התוכנית מתבצע על ידי אדווה הדר, לשעבר מזכירת קיבוץ שפיים ומנהלת משותפת במכון נפתלי לגרפולוגיה. יפעת עובדיה ואדווה הדר ייסדו את העמותה. החל ממאי 2014 מנהלת את העמותה סיגל קנוטופסקי בוגרת העמותה.
כיום, קרוב ל-6 מתחילת פעילותה, ישנם קרוב ל-500 בוגרים מצטיינים, משולבים במקומות עבודה יוקרתיים, הנמנים כחלק מ "פורום הבוגרים" עצמאי שיוזם ומוביל מנהיגות צעירה כגון: הקמת מאהל מחאה בקיץ 2011 לטובת שינוי יוקר המחיה/ הדירות, יוזמה והובלה של הפגנה לשינוי חברתי נגד הגזענות בקריית מלאכי, שינוי דעה על ידי כתבות באמצי המדיה השונים ועוד.
בדצמבר 2011 זכתה עולים ביחד כעמותה צעירה ואפקטיבית בתחום מנהיגות וקידום בשילוב תעסוקתי הולם של אקדמאים יוצאי אתיופיה מטעם מידות - ארגון שבודק אפקטיביות ויעילות של עמותות.
ורזאזאת

היסטוריה

היישוב גדל בתקופת הפרוטקטורט הצרפתי כאשר הוקמו במקום תחנת משמר, מרכז ניהול אזורי ותחנת מכס. במרכז העיר נמצאת קסבת תאווירירת (تاوريرت), סמלה של העיר ובנוסף, לא הרחק מהעיר נמצאת קסבה (קסר) איית בן חדו שהוכרזה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסקו. כ-95 ק"מ מהעיר נמתא סקבה נוספת תמנוגאלת, בה היה בעבר נוכחות יהודית משמעותית.

גאוגרפיה

בשנים האחרונות בנתה ממשלת מרוקו מאגר מים גדול באזור וארזאזאת, שאוגר את מי הנהרות והנחלים הללו. בין הנחלים האלה, הזורמים לסהרה, מפריד רכס מקומי, ג'בל סרהרו (Jbel Sarhro) שהוא למעשה המשכו של ג'בל סירואה (Siroua). במזרח נפגשים נחלי הטודרה (Todra) והזיז (Ziz) היורדים מהאטלס הגבוה, וזורמים דרומה לתוך מדבר הסהרה ונבלעים בה. תופעה ייחודית במינה בה הנחל פשוט "נעלם" וכאילו טובע בתוך חולות המדבר הזהובים.
האזור מאופיין באבן מינרל בשם "כוחול", אשר משתמשים בה בדרך כלל כצבע לציורים על קרמיקה. לאחר שריפה משנה את המינרל את צבעו מירוק לכחול והמרוקאים מאמינים שזהו צבע נגד עין הרע, שימוש נוסף הוא כאיפור כחול לעיניים ומשחה נגד דלקות עיניים. סלע נוסף המאפיין אזור זה הוא סלע הציפחה שמאופיין בצבעים חום-אדום או בגווני ירוק-שחור שממנו מכינים דברי שיש - כיורים, שיש למטבחים, שולחנות וכיסאות.

היהודים בוורזאזאת

יהודים לא גרו מעולם בעיר החדשה, אלא במלאח ובתאורירת, ישבו בה כ-200 יהודים שעסקו במסחר ובצורפות, רובם עלו לארץ ישראל בשנות החמישים וכיום נותרו בה 2 יהודים בלבד. 
קברו של הקדוש ר' אברהם ואזאנא, בן למשפחת איית ואזאנה הגדולה, ידוע כבעל נס ועושה נפלאות נמצא ליד כסר מנצור אלדהבי, מזרחית לעיר.

עיר הסרטים

ורזארזאת נחשבת לעיר הסרטים של מרוקו, והיא מוקפת באולפני סרטים רבים המפוזרים ברחבי העיר. תעשיית הסרטים בעיר החלה משנת 1930, כשצולם בה הסרט "מרוקו" של יוסף פון שטרנברג, בכיכובה של מרלן דיטריך. בשנות השבעים תעשיית הסרטים במרוקו תפסה תאוצה וצולמו בה סרטים רבים כגון: גלדיאטור, מים ואהבה, מלך סיאם, עשרת הדיברות, הנסיך הפרסי, לורנס איש ערב, ממלכת גן עדן, המומיה ועוד.
בסטודיו הישן "studio cinema" נמצא מלון בשם "מלון אוסקר" (Oscar Hotel) בו מתארחים בדרך כלל השחקנים, הבמאים והמפיקים של הסרט. ב-2011 נפתח הסטודיו החדש לסרטים בשם CLA STUDIO שממוקם כקילומטר מהסטודיו הישן.
הרישיון הציבורי של מוזילה

הרישיון הציבורי של מוזילה (מאנגלית: Mozilla Public License, ידוע גם בראשי התיבות MPL) הוא רישיון תוכנה המשמש לתוכנה חופשית. הוא שימוש לראשונה עבור תוכנות בפרויקט מוזילה אבל משמש גם לתוכנות רבות אחרות.
הרישיון הוא רישיון copyleft חלש (דומה במידת מה ל־LGPL) - שימוש בו מחייב הפצת שינויים בתוכנה, אולם שימוש בו כספריה לא מחייב הפצת שינויים בתוכנית שמשתמשת בו. להבדיל מרישיון ה-LGPL, הוא חל על כל קובץ בנפרד, ולא על כל התוכנית או כל הספרייה.

היסטוריה

כאשר חברת נטסקייפ החליטה לשחרר את קוד המקור של הדפדפן שלה וליצור את פרויקט מוזילה היא החליטה לכתוב רישיון תוכנה מתאים. גרסה 1.0 התבררה כמנוסחת בצורה לא מתאימה ולכן שוחרר עדכון לנוסח, שהוא גרסה 1.1.
בשנת 2010 החלה קרן מוזילה לכתוב גרסה חדשה של הרישיון: 2.0. לגרסה הזו יש ניסוח פחות משפטי ומסורבל. כמו כן היא אמורה לפתור בעיות תאימות עם מספר רישיונות פופולריים לתוכנה חופשית. הגרסה הסופית פורסמה בשלושה בינואר 2012.