google/wiki40b huggingface dataset:
מישל דומרק

קריירת ספורט

התחרות  הראשונה בה השתתפה דומרק הייתה המירוץ בהר בר שבקולומביה הבריטית, במאי 2001. היא ניצחה בתחרות המתחילות, בזמן שהיה מהיר ב-2.5 שניות מהזוכה בקטגוריה המקצועית. לאחר שניצחה בשני מירוצים נוספים, נשלל ממנה הרישיון להתחרות על ידי מועצת האופניים Cycling BC, בעקבות תלונות ממתחרות אחרות.
Cycling BC ואגודת האופניים הקנדית ערכו פגישה פרטית עם מארגני המירוצים המקומיים, בה הציעו שדומרק תחדל להתחרות. אך לאחר התייעצות עם UCI (האיגוד הבינלאומי לאופניים), הגיעו להחלטה לאפשר לדומרק להמשיך להתחרות בקטגוריות נשים. למעשה, לא היה חוקי עבורה להתחרות בקטגוריית גברים, מכיוון שעברה ניתוח להתאמה מגדרית שנים קודם לכן, ואף הייתה מוכרת מבחינה חוקית כאישה.
באפריל 2002, הוענק לה רישיון להתחרות במירוצי נשים. שלושה שבועות לאחר מכן, היא השתתפה לראשונה במירוץ בקטגוריה מקצועית, וסיים במקום שלישי. שבוע לאחר מכן היא ניצחה במירוץ, כשהיא מקדימה את המתחרה הקרובה אליה ב-10 שניות. התעורר בשל כך גל של מחאה, ונפתחה עצומה עליה חתמו רוכבות אופניים (ומספר רוכבים) בדרישה שדומרק תיפסל מתחרות. הדרישה נדחתה, ונקבע כי ניצחונה המקצועי הראשון תקף.
מאוחר יותר באותה שנה, דומרק ניצחה בסדרת גביע קנדה, והוסמכה לנבחרת הקנדית הלאומית.
בספטמבר 2002, היא ייצגה את קנדה באליפות העולם ברכיבת אופני הרים. אך בשל בעיות טכניות עם האופניים שלה, דומרק הגיע רק למקום 24 במירוץ.
ב-2003, ניצחה דומרק באליפות קנדה, ושוב ייצגה את קנדה באליפות העולם. גם ב-2004 ניצחה באליפות קנדה, ובאליפות העולם היא סיימה במקום 17.
באליפות קנדה של 2006, שגם בו דומרק זכתה באליפות, מקרה במעמד הענקת המדליות עורר עניין מחודש בהשתתפותה של דומרק בספורט נשים. בן הזוג של המתחרה שהגיעה למקום השני, דניקה שרוטר, זינק על הבמה ועזר לשרוטר ללבוש טי-שירט עליו התנשא הכיתוב "אלופה 100% אישה טהורה".
אגודת האופניים הקנדית השעתה את שרוטר, אך במהלך שעורר מחלוקת, הודיעה שתרצה את השעייתה בין עונות המירוצים, כאשר להשעיה לא תהיה השפעה עליה בפועל.
המקרה גרם לדומרק להפסיק לאהוב את ספורט הרכיבה, לדבריה, והיא פרשה ממנו זמן קצר לאחר מכן. לא הייתה זו הפעם היחידה שדומרק ספגה התקפות פיזיות מצד מתנגדיה. בימיה הראשונים בתחרויות, מתחרות אחרות היו חוסמות את דרכה, ופעם אחת אופניה נחבלו באופן שגרם לה להתהפך בראש צוק במהלך תחרות. גם ב-2006, גבר התפרץ לבימת המדליות וניסה לשסף את גרונה.
דורמסק היא תומכת קולנית בעד בנושא קבלת טרנסג'נדרים בספורט. בראיון משנת 2016, היא שיבחה את החלטת הוועדה האולימפית לשנות את חוקי ההשתתפות, לפיהם גברים טרנסג'נדרים יכולים להתחרות בענפי גברים ללא הגבלה, ואילו נשים טרנסג'נדריות כבר לא צריכות להוכיח שינויים כירורגיים, ויכולות להתחרות בענפי נשים בתנאי שרמת הטסטוסטרון שלהן לא עולה מעבר לסף שנקבע בנהלים. 
ב-2014, מוזיאון זכויות האדם של קנדה הוסיף חולצת תחרות של דומרק לאוסף עבור ייצוג זכויות הטרנסג'נדרים.
דומרק היא רתכת במקצועה, ומנהלת משרד ראיית חשבון למחייתה. בנוסף לסרט התיעודי Dirt Divas בו השתתפה בתחילת דרכה, היא גם הנושא של הסרט התיעודי משנת 2004, 100% Woman, המספר את סיפור חייה, ומסקר את ההתמודדות עם הסביבה בחברה ובתחום הספורט.
הנס אשבכר

שנותיו המוקדמות

הנס אשבכר נולד באחת משכונות התעשייתיות של ציריך. הוא היה בן בכור, לצד שלוש אחיות צעירות ממנו, במשפחתו של השרברב יוהאן אשבכר, שהיה נעדר תכופות מהבית. חלק מילדותם בילו אשבכר ואחיותיו בשוורצנבורג בקנטון ברן, בו ניהל הסב מצד האם מנסרה. אחרי שסיים את חוק לימודיו בבית הספר השתלם אשבכר תחילה בבית דפוס בציריך אך בסופו של דבר התפרנס כנער שליח. במרוצת הזמן למד כאוטודידקט לרשום ולצייר. בשנת 1926 ביקר ברומא ובפירנצה, והתרשם שם במיוחד מהאנדרטאות ומפסלי העירום הנשי. בחזרתו למד ועבר מבחן בציריך כאומן טייח בעבודות סטוקו.

השלב הפיגורטיבי 1945-1936

עד לשנות ה-1930 צייר בעיקר נופים ודיוקנאות. 
ב-1932 שכר בציריך-הוטינגן את הסטודיו הראשון כאמן ומאוחר יותר עבר בסמוך שם למקום יותר מרווח. 
בשנת 1936, בגיל 30, הקדיש את עצמו בעיקר לפיסול. פסליו הראשונים היו עדיין פיגורטיבים - ראשים ודמויות גוף נשיים - ואשבכר עיצב אותם בעיקר בטרקוטה ובגבס.
ב-1938 יצר את פסל האבן הראשון שלו. בתקופה זו הושפע אשבכר על ידי המסורות הוותיקות, כולל זו הקלאסית יוונית-רומית ועל ידי זרמים של האמנות בת זמנו.
באמצעות האדריכל הנס פישלי התוודע אשבכר לשני המצנטים שתמכו בעבודתו:וילי בלטמן מוודנסוויל ואליזבת פלר מהורגן.

שלב הביניים 1952-1945

אחרי 1945 יצירותיו הפכו למופשטות, ועוצבו מאבן או מתכת. יצר פסלים מסיביים, נזיריים  וגאומטריים. בשנים 1964-1947 התיישב בדרום צרפת, ביישוב סי-פור-לה-פלאז' (Six-Fours-La Plage), בו ידידו הצייר אנדרה קלנברגר סידר לו בית מגורים וסטודיו. שם התחיל לפסול בשיש של פרובאנס ובלבה, מה שסימן שלב חדש ביצירתו האמנותית. בחורפים נהג לעבוד בציריך באטלייה של פסלי הקברות צגראגן, יוכלי ודאלה מונטה. פסליו היו יותר קטנים ונזילים. בשנות ה-50 המאוחרות הם נעשו לזוויתיים וגדולים יותר, וגבהם מגיע ל 4,50 מטר.
בשנת 1944 השתתף לראשונה בתערוכה בבית האמנויות (Kunsthaus) בציריך. באותו עשור היו לו מספר תערוכות אישיות. 
בלטו בין יצירותיו פסלי דמויות נשיות בגודל טבעי - "צורה" (בית האמנות בציריך, 1948), ונוס מסי-פור (ציריך, 1952), "אידול נשי" (1952) עשוי לבה, "ונוס פרובנסלית" (1949) ו"אידיאל נשי"
(1949) עשוי משיש פרובנסלי.

שלביו המאוחרים 1953-1979

באמצע שנות ה-1950 פיסל אשבכר עמודים מגרניט בגובה 3 מ' שנקראו Figuren, כלומר "צורות". הם   הצטיינו בקומפקטיות ובאלגנטיות שלהם וכמו ב"Figur II" ‏(1955) המוצג בפארק הפסלים בפרמשטטן (אוסטריה) ב"משחק מרגש של דינמיות וסטטיות".  
ב-1958 הוצגו יצירות שלו בביאנלה של ונציה. ב-1959 השתתף אשבכר גם ב documenta II וב-1964 documenta III  בקאסל.  
האמן המשיך ליצור  עד קרוב למותו. בשנת 1965 בנה לעצמו בית ברוסיקון בגבהים (Oberland) של קנטון ציריך.
הנס אשבכר נפטר בשנת 1980 בבית החולים של העיר אוסטר בקנטון ציריך.
עם תלמידיו נמנו סילביו מטיולי, שעבד במתכת, רפאל בנאצי שפיסל בעץ, ופטר שטולר,פאול זיבר ווילי וימפהיימר.

חייו הפרטיים

בשנת 1931 התחתן אשבכר עם לינה מרטין והקשר ביניהן נמשך שנתיים בלבד.
ב-1947 התחתן עם רוז-אמה קיאנדה (Cuendet) והתיישב יחד איתה בדרום צרפת, בסי-פור-לה פלאז'.
אחרי פרידתו מקיאנדה, בשנת 1953 חי גם בציריך עם מאיה אינגבורג פרימוט (Frimuth), איתה התחתן ב-1956. מאשה שלישית זו נולדו לאשבכר שלוש בנות.
אין מערבין שמחה בשמחה

אין מערבין שמחה בשמחה הוא כלל הלכתי, לפיו אין לבצע פעולות שמהוות עילה המצדיקה שמחה בזמן בו על האדם להיות עסוק בשמחה אחרת. דוגמה לכך היא האיסור להינשא בימי חול המועד.

מקור הכלל

בתלמוד בבלי נלמד כלל זה מהפסוק בספר מלכים בו מתוארת חגיגת חנוכת בית המקדש הראשון שבנה שלמה המלך. בפסוק נאמר ששלמה המלך והעם חגגו במשך "שבעת ימים ושבעת ימים ארבעה עשר יום". מייתור הלשון למדו שהייתה כאן כוונה להפריד בין שבעת ימי החגיגה של חנוכת המקדש לבין שבעת הימים של חג הסוכות שבאו לאחריהם.
בתלמוד הירושלמי מובא מקור אחר. כשנשא יעקב אבינו את לאה אמנו ובא לשאת את רחל אמנו אמר לו לבן "מלא שבוע זאת" ומכאן שאין לערב שמחה בשמחה. לימוד זה מובא גם ברמב"ם.
לדעת התוספות אף שזו גזירת הכתוב, טעמה הוא בדומה לכלל שאין עושין מצוות חבילות חבילות, שצריך שליבו יהיה פנוי לשמחה אחת ולא יפנה את ליבו לשמחה אחרת.
התיקון ה-20 לחוקת ארצות הברית

התיקון ה-20 לחוקת ארצות הברית, הנקרא גם תיקון הברווז הצולע, הוא תיקון לחוקת ארצות הברית אשר קבע מחדש את תאריכי תחילת כהונותיהם של קונגרס ארצות הברית ושל נשיא ארצות הברית וסגנו. התיקון אושרר ב-23 בינואר 1933.

מקור

Section 1 The terms of the President and Vice President shall end at noon on the 20th day of January, and the terms of Senators and Representatives at noon on the 3d day of January, of the years in which such terms would have ended if this article had not been ratified; and the terms of their successors shall then begin.
Section 2 The Congress shall assemble at least once in every year, and such meeting shall begin at noon on the 3d day of January, unless they shall by law appoint a different day.
Section 3 If, at the time fixed for the beginning of the term of the President, the President elect shall have died, the Vice President elect shall become President. If a President shall not have been chosen before the time fixed for the beginning of his term, or if the President elect shall have failed to qualify, then the Vice President elect shall act as President until a President shall have qualified; and the Congress may by law provide for the case wherein neither a President elect nor a Vice President elect shall have qualified, declaring who shall then act as President, or the manner in which one who is to act shall be selected, and such person shall act accordingly until a President or Vice President shall have qualified.
Section 4 The Congress may by law provide for the case of the death of any of the persons from whom the House of Representatives may choose a President whenever the right of choice shall have devolved upon them, and for the case of the death of any of the persons from whom the Senate may choose a Vice President whenever the right of choice shall have devolved upon them.
Section 5 Sections 1 and 2 shall take effect on the 15th day of October following the ratification of this article.
Section 6 This article shall be inoperative unless it shall have been ratified as an amendment to the Constitution by the legislatures of three-fourths of the several States within seven years from the date of its submission.

מהות

בסעיף הראשון, התיקון קובע מחדש את תאריכי ראשית כהונתם של הקונגרס, הנשיא וסגנו. בסעיף הבא הוא מתקן את החוקה המקורית, אשר קבעה כי הקונגרס יתכנס בדצמבר, וקובע תחת זאת כי הקונגרס יתכנס מיד עם היבחרו, בינואר.
בנוסף לכך, התיקון קובע מי ישמש נשיא זמני אם לא יבחר נשיא או שיבצר ממנו למלא את תפקידו ביום שבו כהונתו אמורה להתחיל, ומאפשר לקונגרס להרחיב את התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית על ידי קביעת כללים בחוק רגיל למקרה שבו אחד האנשים שמביניהם על בית הנבחרים לבחור את הנשיא או על הסנאט לבחור את סגן-הנשיא, אם לא נבחר נשיא או סגן-נשיא בבחירות הכלליות.
נבחרת גרמניה בכדורגל נשים

סטטיסטיקות ונתונים

נכון ל-19 בספטמבר 2012. השחקניות המודגשות עדיין פעילות בקבוצותיהן.
הקורפוס ה-64 (ורמאכט)

היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-11 בספטמבר 1942 בשם "קורפוס המילואים ה-64", והועמד תחת פיקוד קרל זקס. ביולי 1944 נאלץ הקורפוס לסגת בתנאים קשים, על מנת שלא יכותר על ידי הכוחות האמריקנים שנחתו בדרום צרפת במבצע דרגון, ב-5 באוגוסט 1944 הפך הקורפוס לקורפוס ה-64, ובספטמבר הוכפף לארמייה ה-19. בנובמבר 1944 לחם הקורפוס בכיס קולמר, ולאחר התמוטטות הכיס נסוג הקורפוס לבאדן. לאחר מכן לחם הקורפוס לחם בקרבות השונים בדרום גרמניה, וב-8 במאי 1945 נכנע לצבא האמריקני.
חוג נתרי

באלגברה מופשטת, חוג נתרי הוא  חוג עם יחידה המקיים את תנאי השרשרת העולה על האידיאלים השמאליים שלו, כלומר כל סדרה עולה ממש של אידיאלים שמאליים בחוג כזה מוכרחה להסתיים. חוגים אלו קרויים על שמה של אמי נתר אשר חקרה חוגים אלה, בעקבות מורה דויד הילברט. מתנאי השרשרת נובע שכל אידיאל שמאלי של החוג הוא בעל מספר יוצרים סופי, ועובדה זו מגבילה את הגודל והמורכבות של חוגים נתריים. במידה ידועה, תורת החוגים עוסקת בעיקר בחוגים נתריים, משום שחוגים שאינם נתריים הם פראיים ומסובכים מכדי שאפשר יהיה להבינם.
אחת התכונות החשובות של חוגים אלה היא שלאידיאלים הראשוניים יש גובה סופי - ולכן אפשר ללמוד את הספקטרום באינדוקציה על הממד, דרך שרשראות של אידיאלים ראשוניים. גובהם של האידיאלים הראשוניים סופי, אבל אינו בהכרח חסום, ולכן ישנם חוגים נתריים שממד קרול שלהם אינסופי. עם זאת, לאלגברות אפיניות (קומוטטיביות), שהן אחד המקורות העיקריים לדוגמאות של חוגים נתריים, יש ממד קרול סופי.
תנאי השרשרת היורדת, שהוא דואלי לתנאי השרשרת העולה, מגדיר חוגים הנקראים ארטיניים. הסימטריה מדומה בלבד: כל חוג ארטיני הוא נתרי (משפט הופקינס-לויצקי). חוגים נתריים מקיימים את תנאי משפט גולדי, על שיכון חוגים ראשוניים (למחצה) בחוגים ארטיניים פשוטים (למחצה).
אוסף החוגים הנתריים סגור ביחס לפעולות אלגבריות מסוימות: חוג מנה של חוג נתרי הוא נתרי, וגם מכפלה ישרה של שני חוגים נתריים היא נתרית. לעומת זאת, (ובניגוד למצב עבור מודולים נתריים), תת-חוג של חוג נתרי אינו בהכרח נתרי. חוג הוא נתרי אם ורק אם כל המודולים הנוצרים סופית מעליו הם נתריים. חוג פולינומים מעל חוג נתרי הוא נתרי, וחוג המטריצות מעל חוג נתרי הוא נתרי.
לימינליות

לִימִינָלִיוּת (מהמילה הלטינית "לימן", שפירושה "מפתן". בעברית: סִפִּיוּת) היא מושג בתחום האנתרופולוגיה של הדת המציין את השלב השני של טקס על פי התאוריות של ארנולד ון גנפ, ויקטור טרנר ואחרים. על פי תאוריות אלה, טקסים, ובעיקר טקסי מעבר, כוללים שינוי כלשהו במעמדם של המשתתפים, במיוחד במעמדם החברתי. שינוי זה מושג על ידי הפרדה של המשתתפים מהקבוצה החברתית שלהם (השלב הראשון, או הקדם-לימינלי, של הפרדתם); שלב ביניים, שבו האדם אינו נמצא עדיין במעמד החדש אך כבר עזב את הישן, ושלב אחרון, שבו מעמדו החברתי החדש של האדם מאושר (השלב הפוסט-לימינלי).
המצב הלימינלי מאופיין בחוסר-בהירות. הזהות העצמית אינה ברורה, ולכן יש תקופה של חוסר-אוריינטציה. לימינליות היא שלב מעבר, שבו הגבולות הרגילים של המחשבה וההתנהגות קצת משוחררים, ופותחים את הדרך למשהו חדש.
טרנר זיהה לימינליות עם דתיות ואילו חילוניות הוא זיהה עם מבנה חברתי. לדבריו לימינליות היא "שלילה של כל הטענות המובנות, אך באופן מסוים, המקור לכולן, ויותר מהכל, התחום בו היכולת הטהורה להתווית רעיונות ומערכות יחסים חדשניים, מתקיימת." (טרנר, 1967) הוא הוסיף את המושג communitas שמתייחס לקהילה זמנית הנוצרת במצב לימינליות.
דוגמה פשוטה היא טקס סיום אוניברסיטה. התלמידים מופרדים משאר האנשים על ידי לבוש מיוחד והפרדה פיזית. כל עוד הטקס נמשך, הסטודנטים כבר אינם סטודנטים אך עדיין אינם בוגרים. זהו המאפיין המיוחד של הלימינליות. לאחר שקיבל את התואר, הסטודנט נעשה באופן רשמי לבוגר האוניברסיטה. לוחצים את ידו, ונותנים לו הכרה רשמית במעמד החדש שלו.
בשלב הלימינלי מתעלמים מהבדלים מקובלים בין המשתתפים, כמו מעמד חברתי. נוצר מבנה חברתי של קומוניטס: מבנה המבוסס על שוויון ואנושיות משותפת, ולא על ההיררכיה הרגילה. לדוגמה, בזמן עלייה לרגל, החברים במעמדות השונים עשויים להתערבב זה בזה, כאשר בחיים הרגילים הם לא היו מדברים כלל.
ישנו דיון כיום באנתרופולוגיה לגבי קיומו של מבנה בשלב הלימינלי, היעדרו, או מצב ביניים אחר. באנתרופולוגיה, לימינליות עשויה להיות גם החוויה של סביבה חדשה, שהיא יותר חדשה מאשר לא-ברורה.
בודו באלה סנה

בּוֹדוּ בַּאלַה סָנַה (בסינהלית: බොදු බල සේනා, אנגלית: Bodu Bala Sena או BBS, תרגום: כח בודהיסטי חזק) היא ארגון סינהלי בודהיסטי לאומני בקולומבו, סרי לנקה.

מהומות 2014

במהלך פוסון פויה (אירוע בודהיסטי חשוב בסרי לנקה, שקורה בעת ירח מלא של חודש יוני) הותקפו הנזיר איאגמה סאמית'ה ונהגו על ידי מוסלמים בעיר דהארגה, לאחר התקיפה קמו מהומות של קבוצת בודהיסטים, שתבעו מתחנת המשטרה לבצע פעולות מיידיות נגד האלימות. שלשה מוסלמים נעצרו והושמו במאסר עד 25 ביוני 2014 על ידי בית המשפט. המהומות לא שכחו וקבוצות נוספות הפגינו נגד האלימות המוסלמית, מהומות אשר הגיעו לכדי יידוי אבנים על שוטרים ,ותקיפת חנויות של מוסלמים. שלשה פורעים נעצרו אף הם.
לאחר אירועים ראשוניים אלו אורגנו הפגנות נרחבות על ידי קבוצות בודהיסטיות שונות, שקראו קריאות אנטי-אסלאמיות. מוסלמים מקומיים יידו אבנים לעברם והרוחות התלהטו. במהלך האירועים נזרקו בקבוקי תבערה לעבר חנויות ובתים של מוסלמים, וכן הותקפו מוסלמים רבים. 
האלימות גלשה גם לבורוואלה. לפחות 4 נהרגו ומעל 80 נפצעו. כ 8,000 מוסלמים וכ 2,000 סינהלזים נאלצו לברוח ונשארו ללא קורת גג. בתקשורת האשימו באופן נרחב את תנועת BBS בהלהטת הרוחות, אך אלו הכחישו כל אחריות למהומות.
מת'יו פוקס

נעוריו ותחילת דרכו

פוקס נולד באבינגטון, פנסילבניה, וגדל בחוות הסוסים של משפחתו שם. יש לו אח גדול בשם פרנסיס הבן, ואח קטן בשם בייארד. הוא למד כלכלה באוניברסיטת קולומביה, וסיים את לימודיו בשנת 1988. במהלך לימודיו שיחק בקבוצת הפוטבול של האוניברסיטה והשתתף במשחק בו הסתיימה סדרה בת 44 הפסדים של הקבוצה, בנוסף על כך היה חבר באחווה Phi Gamma Delta. לאחר מכן, הוא התחיל לשחק ב"Atlantic Theater Company". בנוסף הוא למד בבית ספר לקולנוע וטלוויזיה בניו יורק, ועבד בוול סטריט. לאחר מכן הוא עבר להוליווד.

קריירה

הופעת הבכורה של פוקס הייתה בגיל 25, בסדרה "כנפיים" (Wings). באותה שנה כיכב גם בסדרת הדרמה Freshman Dorm. פוקס שיחק בעיקר בתפקידי משנה בסרטים וסדרות עד שהופיע בסרט הקולנוע "My Boyfriend's Back" ‏(1993).
בשנת 1994 התקבל פוקס לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "שולחן לחמישה", בתפקיד צ'ארלי סלינג'ר, האח הבכור מבין חמישה אחים שאיבדו את הוריהם, אשר עליו הוטלה האחריות לדאוג להם ולגדלם.
בזכות תפקידו בסדרה התפרסם פוקס ברחבי העולם והופיע על גבי שערים של מגזינים רבים. ב-1996 בחר בו המגזין "פיפל" כאחד מ-50 האנשים היפים בעולם. פוקס שיחק בסדרה עד לסיומה בשנת 2000.
בהמשך כיכב בסדרת הטלוויזיה "רדופים", אך הסדרה ירדה מהמסכים לאחר 11 פרקים בלבד (ו-4 פרקים שטרם עלו לאוויר).
משנת 2004 ועד 2010 כיכב פוקס בתפקיד המנתח ד"ר ג'ק שפרד בסדרת המתח והמסתורין של רשת ABC, "אבודים". פוקס, שניגש לאודישן לתפקיד "סוייר", התקבל לבסוף לתפקיד של ג'ק כיוון שהמפיקים החליטו שהוא מתאים יותר לתפקיד זה.
בשנת 2006 כיכב לצד מתיו מקונוהיי בדרמת הספורט "כולנו מארשל" של ג'וזף מק'גינטי ניקול. 

חיים אישיים

פוקס נישא למרגריטה רונצ'י ב-1991, ולהם שני ילדים.
ז'וסטן גודאר

קורות חיים

בשנת 1899 קיבל גודאר תואר דוקטור במשפטים. בשנת 1904 החל את הקריירה הפוליטית שלו כשנבחר לתפקיד סגן ראש העירייה בליון תחת ז'אן-ויקטור אוגניו (Jean-Victor Augagneur). משנת 1914 היה סגן נשיא האספה הלאומית של צרפת. הוא היה תת-שר המלחמה, ארגן את שירותי הבריאות בצבא צרפת בתקופת מלחמת העולם הראשונה ופעל לשיקום נכי המלחמה ונפגעיה. הוא היה ממייסדיהן של אגודות רבות, בהן האגודה לזכויות האדם בצרפת , ובשנת 1918 ייסד את האגודה הצרפתית למלחמה בסרטן. הוא היה ממקימיו ומפעיליו הראשונים של ארגון העבודה הבינלאומי. בשנת 1920 השתתף בקונגרס הנשים בז'נבה והביע תמיכה בזכות בחירה לנשים. 
בשנת 1926 נבחר גודאר לתפקיד סנאטור בסנאט הצרפתי מטעם מחוז רון. הוא היה שר העבודה בקואליציית השמאל בשנת 1924 תחת נשיאותו של אדואר אריו (Édouard Herriot) ושר הבריאות בשנת 1932, תחת נשיאותו של אריו. 
לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה, היה בין 80 הצירים שהצביעו נגד שינוי החוקה ומתן סמכויות נרחבות לפטן. 
גודאר נמלט עם אשתו לואיז וילדיהם לפומייר (Pommiers) שבמחוז רון. 
עם שחרור צרפת בספטמבר 1944 מונאה גודאר לראש עיריית ליון. 
לאחר פרישתו היה גודאר פעיל ובעל תפקידים בארגוני רווחה רבים. בין היתר היה פעיל להגנת מהגרים, נשיא ארגון העבודה הבינלאומי, פעיל בצבא הישע ופעיל בשורת נושאים חברתיים נוספים.

ציונות והצלת יהודים

גודאר היה מתומכי הציונות, נשיא אגודת "צרפת-פלסטין" שנוסדה בדצמבר 1925 ונשיא כבוד של הסניף הצרפתי של הקרן הקיימת לישראל. בין השאר הוא היה פעיל למען התיישבות יהודית בסוריה שהייתה נתונה תחת מנדט צרפתי. לאחר מאורעות תרפ"ט הוא הגיע בראש משלחת צרפתית לביקור בארץ ישראל. בדרכו חזרה לצרפת, דרך מצרים, אמר שבמקומות שבהם יהודים וערבים עבדו יחד הגנו פועלים ערבים על היהודים. כן ציין שבארץ ישראל יש מקום לכולם ושאין להפריד בין היהודים לערבים. בתגובה לפרסום הספר הלבן של פאספילד ביקר גודאר את בריטניה בחריפות וטען שיש להעביר את נסיגת בריטניה ממחויבותיה בפני בית הדין הבינלאומי בהאג. גודאר גם התנגד לתוכנית ליישב את יהודי אירופה במדגסקר. ביוני 1940 נתמנה לנשיא אוז"ה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, גודאר ואשתו היו מעורבים בפעילות הרזיסטאנס ופעלו רבות להצלת יהודים מגירוש. גודאר יצר קשר אישי עם פקידי משטר וישי כדי להביא לשחרורם של כספים של הקק"ל, כספים בהם נעשה שימוש לשם הצלת יהודים. כאשר גדל הסיכון ולא התאפשר שימוש בחשבונות בנקים לצורך העברת הכספים ששימוש להצלת יהודים, לקח גודאר את הכספים וקבר אותם בחצר ביתו בפומייר. 
בני הזוג גודאר שיכנו בביתם את ז'וזף פישר, נשיא הקק"ל בצרפת, ואת משפחתו, ועקב כך היו נתונים לחקירה ולמעקב. למרות זאת התערב גודאר באופן אישי, פנה לקסאבייה ולה וניסה למנוע החרמת רכושו של פישר בפריז. בני הזוג גודאר הסתירו בביתם עוד מספר יהודים, ואחת מהם אף שהתה בביתם עד השחרור.
בשנת 1951 שב גודאר וביקר בישראל.
בשנת 2003 הוכר גודאר על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
אולימפיק איירליינס

תולדות החברה

תולדותיה של חברת אולימפיק איירליינס רצופות משברים כלכליים, מיזוגים ופיצולים, ותוכניות הבראה וארגון מחדש.

אולימפיק איירווייז

אולימפיק איירווייז התפתחה במהירות: ב-1960 רכשה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם דה הבילנד קומט והחלה בהפעלת טיסות בשותפות קוד עם חברת בריטיש יורופיאן איירווייז (BEA, British European Airways) הבריטית. שיתוף הפעולה בין שתי החברות התרחב, וכלל שימוש הדדי במטוסי החברה האחרת ואת המיתוג המשותף "BEA-Olympic" על המטוסים. ב-1966 קיבלה החברה את מטוס הבואינג 707 הראשון שלה, ופתחה באמצעותו קו תעופה ישיר בין אתונה לניו יורק.
ב-1971 הפך בנו של אריסטוטל אונאסיס, אלכסנדר, את "היחידה למטוסים קלים ומסוקים", שנחשבה עד אז כיחידה במערך של אולימפיק איירווייז, לחברה לכל דבר בשם "אולימפיק אוויאיישן". מטרתה העיקרית של אולימפיק אוויאיישן הייתה לקשר בין איי יוון ליבשת והיא תפקדה כחברה בת של אולימפיק איירווייז. בנוסף המשיכה אולימפיק אוויאיישן להפעיל אקדמיה לטייס שנוסדה עוד ב-1970. 
ב-22 בינואר 1973 נהרג אלכסנדר אונאסיס בהתרסקות מטוס, וזמן קצר לאחר מכן, ב-1975, מכר אריסטוטל אונאסיס את כל מניותיו בחברה לממשלת יוון. בסוף שנות השבעים המשיכה החברה להתפתח ויסדה חברה בת בתחום ההסעדה למטוסים (Olympic catering) וכן הזמינה את מטוסי האיירבוס A300 הראשונים שלה.
במחצית שנות השמונים נקלעה החברה למערבולת של שביתות שהובילו, יחד עם ניהול כושל ותופעות של שחיתות, להפסדים וקשיים כלכליים. בנוסף, ב-1999 קמה לחברה מתחרה בדמותה של חברת התעופה אגאן איירליינס (Αεροπορία Αιγαίου) שנכנסה לתחום הטיסות הסדירות. כל תוכניות ההבראה, כולל מחיקת חובות על ידי ממשלת יוון, נכשלו, ולמעשה, מאז רכישת החברה על ידי ממשלת יוון ב-1975, ועד שנת 2006, ידעה החברה רק הפסדים (למעט שנת 1996 שבה הפיקה רווחים).
אירוערביה: הציר האירופי-ערבי

הספר בעברית

‫* אירוערביה: הציר האירופי-ערבי, מאנגלית: אריה חשביה, ‫ ירושלים : שוקן, תשס"ח 2008.
הולט (טנק)

מבנה

מבנה הטנק היה מבוסס על מבנה טרקטור של חברת הולט ש"נמתח" לאורך ולרוחב.
בדומה לטנק הצרפתי סן שאמון, נעשה שימוש בהנעה היברידית טורית בה מנוע בנזין מקורר מים בן 4 צילינדרים בהספק 90 כוח סוס הניע גנרטור חשמלי שסיפק כוח לשני מנועים חשמליים שכל אחד מהם הניע אחד מזחלי הטנק.
כל מערכות ההנעה והנהיגה וכן הכניסה היו בחלק האחורי של הטנק בצורה שהותירה תא צוות רבוע בקדמת הטנק ובו מערכות הנשק. חזית הטנק הייתה בנויה בצורת האות V ובשליש התחתון שלו מוקם תותח הוביצר 75 מ"מ, גם זה בדומה לטנק הצרפתי. חימושו המשני של הטנק - שני מקלעי M1917 בראונינג, הותקנו בשני צידיו.
מערכות ההנעה וההילוכים היו כבדות מכפי שתוכנן בתחילה, עובדה שהאטה את מהירותו של הטנק ופגעה בביצועי התמרון והטיפוס שלו, ולמעט אב הטיפוס היחיד לא יוצרו דגמים נוספים.
עמק איטונה

מקור השם

שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
העמק נקרא על שמה של "איטונה" - השם הרומי של הנהר הנקרא כיום "אידן".
העמק נקרא על שמו של אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
בריידן תומסון

חייו

תומסון נולד באייר שסקוטלנד ב-16 ביולי 1928. עמד בראש כמה תזמורות בריטיות, ביניהן התזמורת הסימפונית הצפונית של ה-BBC, התזמורת הסימפונית הוולשית של ה-BBC ותזמורת אלסטר. כמו כן כיהן לזמן קצר כמנצח הראשי של התזמורת הסקוטית הלאומית, הסקוטי השני שכיהן במשרה זו.
תומסון היה פרשן מושבע של מוזיקה בריטית: המחזור השלם של הסימפוניות מאת ארנולד באקס בניצוחו, שיצא בחברת ההקלטות צ'אנדוס, זכה להערכה רבה. תומסון הקליט גם את המוזיקה התזמורתית של ראלף ווהן ויליאמס. לדעת מבקרים רבים, הקלטותיו האחרונות לסימפוניות ה-4 וה-6 של קרל נילסן הן בין הפרשנויות הטובות ביותר ליצירות אלה. הקלטותיו של תומסון את הפואמות הסימפוניות של באקס ויצירות תזמורתיות אחרות יצאו לאחרונה מחדש על גבי תקליטורים.
פסגת בלסנה

גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי סקרים בריטיים בשנת 1980 ובשנת 2008.

מקור השם

הפסגה נקראת על שם המצודה מימי הביניים בלסנה בדרום בולגריה.
פקודה (חיקוק)

פקודה (באנגלית: Ordinance) היא חקיקה ראשית (להבדיל מחקיקת משנה) שנחקקה על ידי הנציב העליון בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל או על ידי מועצת המדינה הזמנית.
פקודת סדרי השלטון והמשפט שנחקקה עם קום מדינת ישראל על ידי מועצת המדינה הזמנית אימצה לתוך המשפט הישראלי את המשפט המנדטורי (לרבות הפקודות שנחקקו על ידי המחוקק המנדטורי).
קיימים מספר דברי חקיקה ראשית נוספים שקדמו לקום מדינת ישראל והם בעלי תוקף מחייב בה ובהם "דברי המלך במועצה", חקיקה בריטית ששימשה בתפקיד של מעין חוקה בימי המנדט הבריטי, חוקי פרלמנט בריטיים שהוחלו בעת המנדט ודינים עות'מאניים, המכונים לעיתים דין, ולעיתים "חוק" (כגון "חוק הפרוצדורה האזרחית העות'מאני" אשר סעיפים 80 ו-81 ממנו עודם בתוקף). כן עומדות בתוקפן תקנות ההגנה (שעת חירום) שהן חקיקה ראשית שהוצאה מכוח דבר המלך מ-1937 והן למעשה פקודה.
הראציונל מאחורי השימוש במונח פקודה, ולא במונח חוק, הוא כדי להבדיל בין חקיקה שנעשתה על ידי גוף נבחר וגוף שאינו נבחר. המונח חוק משמש דברי חקיקה שנעשו על ידי הגוף הנבחר – הכנסת. ואילו המונח פקודה משמש את החקיקה שנעשתה על ידי הגופים שלא נבחרו – הנציב העליון ומועצת המדינה הזמנית.

הגדרה חוקית

חוק הפרשנות, התשמ"א-1981, מגדיר "חוק" כ"חוק של הכנסת או פקודה", ואכן לשניים מעמד שווה. "דבר המלך במועצה" והחוקים העות'מאנים מוגדרים כ"דין".