google/wiki40b huggingface dataset:
יוסי טרון

ביוגרפיה

טרון גדל בקיבוץ שפיים. הוא בוגר קורס טיס מס' 47 ב-1965. שירת כטייס מסוקי סיקורסקי S-58 בטייסת החרב המתהפכת ולאחר כשנתיים עבר לטייסת 114 ושירת כטייס מסוקי סופר פרלון. ב-1969 נבחר לצוות ההסבה למסוקי יסעור והיה חבר במשלחת לארצות הברית. עם שובה של המשלחת וקליטת המסוקים הראשונים בחיל האוויר, השתתף במבצע תרנגול 53 כטייס משנה של נחמיה דגן. במלחמת ההתשה השתתף בפשיטות מוסקות ובמבצעים לחילוץ טייסים במצרים.
ב-1975 עבר לשרת כטייס ניסוי במרכז ניסויי טיסה ופיתח את תחום הנחתת המסוקים על ספינות הטילים סער 4.5 חוחית. לאחר מכן פיקד על טייסת 114, טייסת מסוקי יסעור והשתתף בחילוץ אח"י געש במבצע הולנדי מעופף. בתפקידו הבא פיקד על מרכז ניסויי טיסה בחיל האוויר, הוא עמד בראש המשלחת שבחנה את רכש מסוקי ה-AH-64 אפאצ'י מול דגם משופר של ה-AH-1 קוברה והמליצה על בחירה באפאצ'י. בהמשך שירותו פיקד על כנף 15 (בסיס שדה דב) והשתחרר ב-1992. במילואים המשיך לשרת כטייס ניסוי בחיל האוויר עד 2005.
ננסי מרצ'נד

ביוגרפיה

מרצ'נד נולדה באפלו, ניו יורק, למרג'ורי פרימן, פנסתרנית ולריימונד ל. מרצ'נד, רופא.

טלוויזיה

הופיעה לראשונה בטלוויזיה בסדרה "תיאטרון הטלוויזיה קראפט" והתפרסמה בסוף שנות ה-70 בסדרת הדרמה "לו גרנט" בה גילמה את המוציאה לאור, האלמנה מרגרט פיינצ'ון.
הדמות התבססה על העיתונאית המפורסמת קת'רין גרהאם וזיכתה את מרצ'נד בארבעה  פרסי אמי.
בשנת 1986 השתתפה בשישה פרקים במיני סדרה ההיסטורית "צפון ודרום".
את מירב הפרסום שלה קיבלה מרצ'נד בשנותייה האחרונות כשגילמה את ליוויה אמו של המאפיונר טוני סופרנו (ג'יימס גנדולפיני) בסדרת הפשע "הסופרנוס", מספר חודשים לפני מותה הספיקה מרצ'נד לזכות בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך.

תיאטרון

זכתה בפרס דרמה דסק בשנת 1980 על הופעתה במחזה "בוקר בשבע".
בשנת 1994 הייתה מרצ'נד מועמדת לפרס טוני על הופעתה במחזה "שקרנים לבנים וקומדיה שחורה".

קולנוע

החלה את דרכה כשחקנית קולנוע בשנת 1969 בדרמה הקומית "אני, נטלי", התקדמה להפקות נחשבות לדוגמת "בית חולים" ו"הבוסטונים".
את הופעותייה הבולטות כשחקנית קולנוע עשתה מרצ'נד בקומדיות "האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק בילוש!" בתור ראש העיר ו"סברינה" של סידני פולאק בתור מוד אמו של ליינוס לאראבי (האריסון פורד).

מותה

מרצ'נד נפטרה ב-18 יוני 2000, יום לפני יום הולדתה ממחלת סרטן הריאה.
בעלה, השחקן פול ספיירר לו הייתה נשואה במשך כ-48 שנה, נפטר שנה לפני-כן, גם הוא ממחלת הסרטן. הזוג הותיר אחריו שלושה ילדים ושבעה נכדים.
ספנדרל (ביולוגיה)

בביולוגיה, ספנדרל (באנגלית: spandrel) הוא תכונה פנוטיפית שהיא תוצר לוואי של האבולוציה של מאפיין אחר, בניגוד לתכונה שהיא תוצר של ברירה טבעית.

מקור

המונח נטבע על ידי סטיבן ג'יי גולד וריצ'רד לוונטין  שהשתמשו בתיאור הספנדרל כמשל. הספנדרל הוא המרווח שבין הקשת ובין המסגרת האנכית והאופקית בה היא מצויה, בבנייה באדריכלות ימי הביניים, מרווח שהתמלא בעיטורים באדריכלות הרנסאנס. מילוי זה, לטענת גולד ולוונטין היה לא כתוצאה משיקולי צורך אלא כתוצאה מניסיון לעצב את הרווח שבין הקשת ובין המסגרת. באותו אופן, לטענת גולד ולוונטין, קיימות התפתחויות אבולוציוניות שאינן נובעות מהתאמה לסביבה ומעקרון הברירה הטבעית.

ביקורת

ריצ'רד דוקינס טען שאין דרך לבדוק או להוכיח את תאוריית הספנדרל, כמו גם תורות אבולוציוניות אחרות שמתוות תהליכים שאינם כרוכים בהתאמה.
כנסיית האיחוד

כנסיית האיחוד או בשמה המלא אגודת רוח הקודש לאיחוד הנצרות בעולם היא דת מודרנית, המוגדרת לעיתים בתור כת, אשר הוקמה על ידי סאן מיאנג מון בשנת 1954 בקוריאה הדרומית. הדת מושפעת מהנצרות ומדתות אסיתיות שונות. ספר היסוד של התנועה נקרא "העקרון האלוהי". המאמינים בדת (המכונים "מוניס" על שם מייסד הדת-moonies או moonists) מפוזרים ברחבי העולם והערכות למספרם נעות בין 250 אלף לשלושה מיליון.
דוד אבן ביליה

דוד בן יום טוב אבן ביליה היה רב פילוסוף ומשורר בפורטוגל במחצית הראשונה של המאה ה-14.
The Club Remixes

רקע והפקה

אלבום הרמיקסים מכיל בתוכו שלושה שירים שונים ("A Year Without Rain", "Round & Round", ו-"Naturally"), אשר להם נעשו בסך הכל חמישה רמיקסים. לשיר "A Year Without Rain", נעשו שלושה רמיקסים.
האלבום עלה לאפל מיוזיק לאחר שהושק בשנת 2015.
נמניה נדוביץ'

קריירה

נדוביץ' החל לשחק כדורסל בגיל 11, כאשר משפחתו שהתה באיטליה, בה שיחק אביו כדוריד במועדון בעיר אסקולי פיצ'נו. עם שובו לסרביה, המשיך לשחק בעיר הולדתו, נובה וארוש. בגיל 15 החל להתאמן במועדון הכוכב האדום בלגרד, ובשנת 2008 זכה עמה באליפות סרביה לנוער. בסיום העונה הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת. כבר בעונה הראשונה בה שיחק במועדון קלע מספר נקודות ממוצע דו-ספרתי, והקבוצה החתימה אותו לעונות נוספות.
בעונת 2012/2013 הצטרף נדוביץ' לקבוצת ריטאס וילנה הליטאית. במשחקי הקבוצה ביורוליג קלע 9.8 נקודות בממוצע, קלט 2.5 כדורים חוזרים ומסר 2.1 אסיסטים. בסוף העונה נבחר במקום ה-30 בדראפט של ה-NBA, והצטרף לקבוצת גולדן סטייט ווריורס.
ב-14 בנובמבר 2014 נדוביץ' חתם לשנתיים בולנסיה מהליגה הספרדית.
ב-2 ביולי 2015 חתם נדוביץ' לשנה באוניקאחה מלאגה. ב-30 במאי 2016 הוא חתם על חוזה חדש לשנתיים בקבוצה.
באפריל 2017 זכה נדוביץ' עם מלאגה ביורוקאפ אחרי ניצחון בגמר על קבוצתו לשעבר ולנסיה.

בנבחרת סרביה

נדוביץ' שיחק במדי נבחרת סרביה עד גיל 20 באליפויות אירופה שנערכו בשנים 2009, 2010 ו-2011, בה סיימה הנבחרת במקומות ה-11, השביעי וה-13, בהתאמה. באליפות שנערכה ב-2010 קלע 10.9 נקודות במשחק והוביל את רשימת מוסרי האסיסטים בנבחרת עם 3.6 למשחק (רביעי באליפות כולה). באליפות שנערכה ב-2011 הוביל את קלעי הנבחרת עם 19.6 נקודות למשחק, ודורג שלישי בין כלל הקלעים באליפות. הוא דורג שני באליפות באחוזי קליעה מהשדה (56.6%), רביעי באחוזי קליעה לשתי נקודות (60.5%), חמישי באסיסטים (3.8) וחמישי באחוזי קליעה מקו העונשין (76.6%).
בשנת 2012 החל לשחק גם במדי נבחרת סרביה, ובשנת 2013 נמנה עם הסגל שלה באליפות אירופה שנערכה בסלובניה, ובה סיימה במקום השביעי. נדוביץ' קלע 8.9 נקודות בממוצע למשחק, ודורג חמישי בחטיפות, עם חטיפה אחת בממוצע למשחק.
יקב סוסון ים

יקב סוסון ים הוא יקב בוטיק ישראלי.
היקב נוסד בידי זאב דוניה במושב בר גיורא. דוניה היה במאי ומורה לקולנוע, ואחרי שב-1994 שביים והפיק סרט תעודי בשם "בשכיבה במקום אפל וקריר" על יין בארץ ישראל עבר לייצור יין. היקב ייצר 1,800 בקבוקים מבצירו הראשון  בשנת 2000. הוא ייצר 25,000 בקבוקים בשנת 2014. היינן זאב דוניה מעניק ליינות את שמות אומנים כמחווה והכרת תודה ליצירות האומנות שלהם. 
יינות היקב: ג'יימס – יין לבן המופק מענבי שנין בלאן, קרוי על שמו של רוני ג'יימס, מייסד יקב צרעה והיינן הראשון שלו, שהלך לעולמו.   
רומאן (על שם רומאן גארי) ממסך של גרנאש, סירה ומורוודר.
פליני (על שם פדריקו פליני), ממסך של סירה וקברנה סוביניון.
אנטואן (על שם אנטואן דה סנט-אכזופרי) – ממסך, בעיקר מענבי סירה ומעט ענבי גראנש ומורוודר (החל מבציר 2013 יתווספו זנים חדשים: סנסו וקונואז).
אלול – בעיקר מענבי קברנה סוביניון.
לנון (על שם ג'ון לנון) – בעיקר מענבי זינפנדל, בתוספת פטיט סירה ומורוודר.
Take two– ממסך של זינפאנדל ופטיט סירה. המינגוויי (על שם ארנסט המינגוויי) - ממסך של פטיט סירה, קברנה וסירה.
סטיב סידוול

קריירה

סידוול היה חלק מקבוצת הנוער של ארסנל שזכתה בגביע האנגלי לנוער בשנים 2000 ו-2001. לאחר שהושאל למספר קבוצות, עבר לרדינג בינואר 2003. ב-2004 נבחר על ידי המגזין "Four Four Two" כשחקן הטוב ביותר באנגליה שלא משחק בפרמייר ליג.
סידוול הצטרף לצ'לסי ב-1 ביולי 2007, לאחר תום החוזה עם רדינג. שער הבכורה שלו בקבוצה היה ב-26 בספטמבר 2007, בניצחון 0-4 מול האל סיטי בסיבוב השלישי של גביע הליגה.
ב-10 ביולי 2008 חתם סידוול באסטון וילה לשלוש שנים. בשנת 2011 עבר לפולהאם. ב-9 ביוני 2014 חתם בסטוק סיטי לשנתיים. ב-25 בינואר 2016 הושאל לברייטון אנד הוב אלביון עד לסוף העונה, וב-11 ביוני חתם בקבוצה באופן קבוע.
סידוול החמיץ את כל עונת 2017/2018 עקב פציעות, ובאוגוסט 2018 הודיע על פרישה ממשחק פעיל וקיבל תפקיד מקצועי במחלקת הנוער של ברייטון.

חיים אישיים

סידוול נישא לקריסטין ב-19 ביוני 2005. בנם הראשון נולד באפריל 2006, ולאחר שנתיים, ב-4 בדצמבר 2008, נולד בנם השני.
רפאל אלעזר בן-טובו

ביוגרפיה

נולד ברבאט שבמרוקו בשנת ה'תקפ"ה (1825) לערך. בצעירותו למד מפי רבי סעדיה מארג'י, לצד ידידו הרב דוד בן שמעון. בשנת ה'תרי"ח (1858), יצאו הרב בן טובו והרב בן שמעון במסע לכיוון ארץ ישראל, יחד עם כ-400 יהודים ממרוקו. במסעו שהה לתקופה קצרה בטנג'יר (שם התוודע אליו רב העיר מרדכי בנג'יו) ובגיברלטר. בבואו ארצה השתקע בירושלים, והתמנה לדיין בבית הדין של העדה המערבית על ידי חברו הרב בן שמעון, שכיהן אז כרב ואב בית הדין של העדה. עמד בקשרים טובים עם חכמי כל העדות בעיר, ובספרו מופיעים מחכמי העדות האשכנזית והספרדית. לאחר פטירת הרב בן שמעון, בשנת ה'תר"מ (1880), התמנה ר' אליעזר לכהן כרב תחתיו. בתפקיד זה כיהן כשש שנים, עד לפטירתו בכ"ג באדר א' ה'תרמ"ו (28 בפברואר 1886). נקבר בחלקת המערביים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. ברובע היהודי שבעיר העתיקה נבנה בית כנסת על שמו].
לרבי אלעזר נולדו שני ילדים, יעקב חי ורבקה. אחיו הרב אברהם הלוי בן טובו היה רב ברבאט.
בין תלמידיו נמנים הרב אברהם אביכזיר (שלימים הוציא את ספרו) והרב יוסף ארווץ.
אחייניתו רחל, בתו של אחיו אברהם, הייתה אשתו השנייה של מלכיאל מני.

ספרו

רבי אלעזר חיבר את הספר "פקודת אלעזר" על השולחן ערוך חלק אורח חיים (שלושה חלקים). החלק הראשון יצא לאור כשנה לאחר פטירתו על ידי תלמידיו הרב אברהם אביכזיר והרב שמואל רפאל בוחבוט. בספר חיזק, בין השאר, את מנהגיהם של יהודי מרוקו, כנגד הערעור שיצא עליהם. לעומת זאת, כאשר היו מנהגים שחשב שמביאים לביטול הלכות, ביטלם.
בראש הספר מכתב ברכה מהראשון לציון הרב רפאל מאיר פאניז'ל וממחותנו אב בית הדין הספרדי בירושלים הרב יעקב שאול אלישר (לימים הראשון לציון), ובו שבחים על המחבר, וכן הספד עליו מהרב נחמן בטיטו (לימים יורשו בתפקיד רב העדה המערבית והראשון לציון).
הכוחות המזוינים של צ'צ'ניה

הכוחות המזוינים של הרפובליקה הצ'צ'נית של אישקריה(רוסית: Вооружённые формирования Чеченской Республики Ичкерия צ'צ'נית: Ǩoman Eskar) הוקמו ב-8 בנובמבר 1991 כצבאה של צ'צ'ניה והפסיקו להתקיים בעקבות מלחמת צ'צ'ניה השנייה.

היסטוריה

בעקבות מאורעות ספטמבר - נובמבר 1991, צ'צ'ניה הפכה למדינה עצמאית דה פקטו. ב-1 בנובמבר אותה שנה, הנשיא ג'וחר דודייב הכריז רשמית על עצמאות צ'צ'ניה . שבוע לאחר מכן הוקם משרד הצבא הצ'צ'ני שאליו הוכפף הצבא הצ'צ'ני שבדצמבר 1991 היה גוף צבאי הכפוף לנשיא צ'צ'ניה. מפקד הצבא היה ראש המטה הראשי (הוא לא נקרא המטה הכללי כפי שניתן לטעות). ראש המטה הראשי הראשון של הכוחות המזוינים הצ'צ'ניים היה ויסחאן שחאבּוֹב, לסגנו מונה אסלן מסחדוב, לימים מחליפו. ראש מחלקת המבצעים הראשון של הצבא הצ'צ'ני היה עלי מצאייב. בראשיתו הצבא הצ'צ'ני הורכב מקצינים צ'צ'נים ששירתו בצבא הסובייטי ורכשו ניסיון קרבי במהלך מלחמת אפגניסטן.

מערך הנ"מ

מערך הנ"מ הצ'צ'ני כלל 23 יחידות טילים כנגד מטוסים מסוגים שונים, 10 יחידות נ"מ "סטרלה 10" ו-7 יחידות נ"מ מדגם "איגלה". על פי דיווחים שונים, לוחמי המוג'אהדין ששהו בצ'צ'ניה החזיקו בכמות לא מבוטלת של טילי כתף נגד מטוסים מדגם FIM-92 סטינגר, מתוצרת אמריקנית.

ארטילריה

עם התפרקות ברית המועצות נותרו בשטחי צ'צ'ניה כמות גדולה של טילי גראד, שהצ'צ'נים עשו בהם שימוש רב במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה.
כריס וון סלטצה

ביוגרפיה

וון סלטצה נולדה בסן פרנסיסקו, שבקליפורניה. היא התאמנה במועדון השחייה של סנטה קלרה בהדרכתו של ג'ורג' היינס, מועדון שבו שחו מספר אלופים אולימפיים כמו דונה דה וארונה, קלאודיה קולב, דיק רות', דון שולנדר, מרק ספיץ, דבי מאייר וקארן מו.

שיא עולם

בתחרות שנערכה בטופיקה, שבקנזס ב-1 באוגוסט 1958 קבעה וון סלטצה במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:37.4 דקות, שיפור לשיא בן השנה של לני דה ניס מהולנד (2:38.5 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי סטוקו טאנאקה מיפן (2:37.1 דקות). 
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשיקגו, שבאילינוי בספטמבר 1959 זכתה וון סלטצה ב-5 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (1:03.8 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי (2:18.5 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (4:55.9 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (4:17.5 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:44.6 דקות.

שיאנית עולם ואלופה אולימפית

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת רומא (1960) שנערכו בדטרויט שבמישיגן ב-5 באוגוסט 1960, קבעה וון סלטצה במשחה ל-400 מטר חופשי, שיא עולם חדש של 4:44.5 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 חודשים של אילזה קונרדס מאוסטרליה (4:45.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים, עד שנשבר על ידי בת ארצה היהודיה מרילין רמנובסקי (4:42.0 דקות). במשחקים עצמם הייתה וון סלטצה כוכבת תחרויות השחייה, לאחר שזכתה ב-4 מדליות, 3 זהב, ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:50.6 דקות, לפני יין קדרקוויסט משוודיה (4:53.9 דקות) וטינקה לכרברג מהולנד (4:56.9 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ואן ספילן, שירלי סטובס וקארולין ווד, בשיא עולם חדש של 4:08.9 דקות, לפני אוסטרליה (4:11.3 דקות) וגרמניה (4:19.7 דקות), כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:00.9 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם לין בורק, פטי קמפנר וקארולין שולר, בשיא עולם חדש של 4:41.1 דקות, לפני אוסטרליה (4:45.9 דקות) וגרמניה (4:47.6 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.8 דקות, אחרי דון פרייזר מאוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 1:01.2 דקות ולפני נטלי סטיוורד מבריטניה (1:03.1 דקות).
וון סלטצה השתתפה בכינוס הפועל השביעי שנערך בישראל בשנת 1961.
לאחר שפרשה משחייה תחרותית, למדה וון סלטצה באוניברסיטת סטנפורד וסיימה תואר בהיסטוריה של אסיה. בשנים 1963–1964, היא קיבלה מלגה של מחלקת המדינה ועבדה כמאמנת יועצת בשחייה, בתוכנית מומחים אמריקאים בשחייה באסיה. לאחר מכן, היא לימדה שחייה בקוריאה הדרומית, בפיליפינים, בווייטנאם, במלזיה, בסינגפור, בהונג קונג ובטייוואן. ואחר כך, שימשה כעוזרת מאמן נבחרת השחייה לנשים של ארצות הברית באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). אחר כך, עבדה כמהנדסת מערכות בחברת IBM במשך 30 שנה.

משפחתה

סבה, הרוזן וון סלטצה, היגר לארצות הברית משוודיה בתחילת המאה ה-20. היא עדיין בעלת תואר אצולה, הברונית וון סלטצה.
חוג מנה

במתמטיקה, חוג מנה הוא בניה בתורת החוגים הדומה לבניה של חבורות מנה בתורת החבורות. בהינתן חוג  ואידיאל דו-צדדי , ב-  בונים את חוג המנה . מבחינה אינטואיטיבית,  מתקבל מ-  על ידי איפוס של כל איברי .
חברה שקופה

מיסוי חברה שקופה

לצורך חישוב המס, שיעור המס, קיזוז הפסדים ופטורים ממס תיחשב הכנסתה החייבת והפסדיה של החברה השקופה כהכנסתם או הפסדם של בעלי מניותיה, בהתאם לחלקיהם בזכויות לרווחים בחברה. סיווג ההכנסה או ההפסד לא משתנה אצל בעל המניות (למעט במקרים מסוימים).

ההסדר החקיקתי

ההסדר היה אמור להיכנס לתוקף ב-2003 ויש שיאמרו טרם לכן. הוא אינו תקף עדיין משום שלא נחקקה לצידו חקיקת משנה כנדרש. 
הסדר החברה השקופה נועד להחליף את ההסדרים הקיימים כיום באמצעות חברות הצינור הישראליות: חברה משפחתית וחברת בית. נקבע כי מרגע שיכנס ההסדר לתוקפו תהפוכנה כל חברות הצינור לחברות שקופות, אלא אם תודענה אחרת לפקיד השומה.
הייפא והבי

ביוגרפיה

והבי נולדה בפרברי צור שבדרום לבנון לאב מוסלמי-שיעי ולאם מוסלמית-סונית ממוצא מצרי.
לוהבי שלוש אחיות ואח שנהרג בתקרית בין פעילי טרור לחיילי צה"ל בהיותו בן 24. והבי גרושה ואם לבת בשם זיינב. בשל החוקים הנוגעים למשמורת על ילדים להורים גרושים בלבנון גדלה זיינב בבית אביה בלבד, ווהבי לא ראתה את בתה היחידה למעלה מעשור שנים.
בשנת 2005 הודיעה והבי על אירוסיה לאיש העסקים הסעודי טארק אל-ג'פלי אך לאחר מספר שבועות הזוג נפרד.
ב-25 ביוני 2007 צילמה והבי קליפ בשדה התעופה ריאק שבמזרח לבנון. בעת הצילומים נסעה הזמרת ברכב פתוח ומטוס קל שצילם אותה מהאוויר הנמיך מסיבות לא ברורות והתנגש ברכבה. והבי נחבלה בראשה ובכתפיה והובהלה לבית החולים. לאחר התאונה נפוצו שמועות שמדובר בניסיון חיסול שמאחוריו עומדת הזמרת המתחרה רולא סעד. סעד הכחישה את הטענות.

קריירת דוגמנות

את קריירת הדוגמנות שלה החלה והבי בשנת 1992, בהיותה בת 16, כאשר זכתה בתחרות היופי המקומית "מיס לבנון". בעקבות זכייתה, התמודדה והבי גם בתחרות הארצית שנערכה בשנת 1995. והבי זכתה בתואר "האישה הצעירה היפה ביותר". בתקופה זו הייתה והבי נשואה ואם לתינוקת. היות שתקנון התחרות מאפשר לנשים רווקות בלבד להשתתף בתחרות, ולאחר שעברה של והבי נתגלה, הוחלט לשלול ממנה את כתרה.
פרשה זו השפיעה רבות על והבי. לאחר שהתאוששה ממנה החלה בקריירת דוגמנות וכיכבה על רבים משערי המגזינים המובילים בלבנון וברחבי העולם הערבי, ופרסמה, בין השאר, את חברת פפסי קולה ועיצבה קו תכשיטי יהלומים.

קריירה מוזיקלית

והבי התפרסמה כזמרת בזכות אלבומה הראשון שיצא בשנת 2002 ונחל הצלחה כבירה. אלבומה השני הצליח אף יותר והציב את והבי בראש הזמרות המפורסמות בעולם הערבי.
סגנונה המוזיקלי של והבי מכונה "פופ ערבי", סוגה חדשה במוזיקה הערבית. שיריה מתבססים בעיקר על מוזיקת דאנס עם נגיעות חזקות של מוזיקת טראנס ומלווים גם בכלים מסורתיים כמו דרבוקה, תוף מרים וכלים נוספים המאפיינים את המוזיקה הערבית הקלאסית.
ב-10 ביוני 2006 והבי הייתה המופע הפותח של הראפר קרטיס ג'קסון המכונה 50 סנט בביירות. הופעה זאת הפכה את והבי לזמרת הערבייה הראשונה שהופיעה כמופע הפותח לראפר בינלאומי.
כיום, והבי היא הזמרת הערבייה היקרה ביותר, שכרה להופעה אחת נאמד ב-65 אלף דולר אמריקני. אחריה מדורגות נאנסי עג'רם, אליסה וניקול סאבא - שלושתן זמרות לבנוניות.
דו-שיניים

מאפיינים

לדו-שיניים פרצוף גדול עם מסיכה אופקית על עיניהם ופה גדול מעוגל בעל שתי שיניים גדולות, המקור לשמם. דגים אלה ניזונים מיצורי ים קטנים, מזואופלנקטון ומחסרי חוליות ודגיגים קטנים. הם חיים בימים הפתוחים וכן בשוניות ובחוליות.
הם ידועים בעיקר בצורת ההתגוננות שלהם מטורפים על ידי בליעת מים (או אוויר אם יצאו מהים) וזקירת הקוצים שעל גופם. הקוצים אמורים להרתיע את רוב הטורפים ולכמה מינים ישנם כמה חומרים כמו ציאניד המוזרקים בקוצים לרקמות העור. ואולם מספר טורפים הכוללים כרישים, קטלנים וטונות מצליחים לטרוף אותם.
הכנסייה מכוסת החול

אדריכלות

הכנסייה היא מהמבנים העתיקים ביותר באזור סקיין (Skagen) שבדנמרק. היא נבנתה מלבנים בסגנון גותי בין 1335 ל-1387 (אז הוזכרה לראשונה). לכנסייה הייתה ספינה ראשית מקומרת עם תמיכות דואות, ומגדל עם גמלון מדורג (Crow-stepped gable), שנוסף ב-1475. משרד הכומר (Vestry) היה בצדה הצפוני, מרפסת-הכנסייה (Church porch) בצדה הדרומי, ומגדל נוסף בקצה המערבי של הספינה הראשית. הכנסייה (כולל המגדלים) השתרעה לאורך של כ-45 מטרים, והתנשאה לרום של כ-22 מטרים. גוף הכנסייה נבנה מלבנים אדומות, הגג היה מצופה בעופרת, והמגדל נבנה מלבנים צהובות שסודרו בתבנית (ושנצבעו בלבן לאחר 1816). הלבנים הובאו מהולנד ומגרמניה, ובעיקר מהעיר ליבק. המגדל הנוכחי שנותר במקום מתנשא לגובה של כ-18 מטרים מעל החול.

היסטוריה

הכנסייה הוזכרה לראשונה ב-13 במרץ 1387 כמקום טביעתה של ספינה של ברית ערי הנזה. ביום הראשון הובאו 861 בגדים מסיפונה של הספינה לכנסייה הסמוכה. ביום שלאחר מכן הכומר בנהרט (Bernhard) הביא לכנסייה 7 חבילות נוספות של בגדים לכנסייה. מלכת דנמרק מרגרטה הראשונה קיבלה 400 חבילות מהן, ובשנת 1394 שילמה 320 נובלים כתשלום על הציוד האבוד, אף כי ערך הסחורה נאמד בכ-2,750 נובלים. הכומר שמר 7 חבילות, אך נשבע כי "בשם כבודו ככומר ידווח למלך ולמלכה מה אורך הבד שבתוכן". הכנסייה נותרה בידי הכתר עד שנת 1459, אז הועברה לידי בית החולים (Helligåndsklostret i Aalborg) של מסדר רוח הקודש (Order of the Holy Ghost) בעיר אולבורג שבדנמרק.
החל מסביבות שנת 1600 החל לכסות את הכנסייה חול שהגיע מדיונה סמוכה הקרויה רוביארג מיל (Råbjerg Mile), כשהאזור הסובב את המבנה עבר תהליך מדבור שהרס את השדות. החול קבר תחתיו גם את הכפר הסמוך (ליד סקיין), והגיע לכנסייה לקראת שלהי המאה ה-18. החולות קברו תחתם חלקים גדולים מחופי הים הצפוני בין 1400 ל-1800 (כולל בסקוטלנד, הולנד ודנמרק). במהלך שנות ה-90 של המאה ה-17 שני אירועים דומים של מדבור התרחשו בסקוטלנד, והתהליך בדנמרק נמשך כ-200 שנה. ביום התפילה הגדול (Store bededag, חג דתי דני הנחוג ביום השישי הרביעי שלפני חג הפסחא) של שנת 1775 היה קהל המאמינים צריך לחפור לראשונה ולפנות את החול הרב שהצטבר מול דלת הכניסה לכנסייה, ומאותו יום ואילך למשך 20 השנים הבאות נאלצו המקומיים לחפור ולפנות את החול בכל פעם שבה הגיעו לתפילה או לטקס במבנה, ולא קיבלו אישור לסגור אותה. ריהוט הכנסייה וקישוטיה הפנימיים הוסרו וחלקם נמכרו. בשנת 1795 נסגרה הכנסייה לצמיתות בצו מלכותי של הכתר הדני, וגוף הכנסייה נהרס. הגביע, הפמוטים והפעמון הועברו לשימוש בכנסייה החדשה שנבנתה בסקיין על ידי כריסטיאן פרדריק הנסן (Christian Frederik Hansen) ב-1841.
טקס הלוויה האחרון במקום התרחש ב-1801 או ב-1810 (לפי מקורות סותרים). לקראת סוף המאה ה-19 חפר המוזיאון הלאומי של דנמרק (Nationalmuseet), כיום בעלי המקום, וחשף חלקים מהמגדל של הכנסייה, וזה החלק היחיד הן מהכנסייה והן מהכפר הסמוך שנראה כיום ובולט בשטח. החלק של הספינה הראשית מעולם לא נחפר, וההנחה היא שרצפת העץ, המזבח ואגן טבילה עדיין שרויים מתחת לחול.
הכנסייה היא בניין רשום מאז 1937, והיא אחת הכנסיות הידועות ביותר בדנמרק. הנס כריסטיאן אנדרסן כתב עליה בחיבורו "סיפור מהדיונות" (En Historie fra Klitterne).
מג-ג'ון בארקר

ראשית דרכה

בארקר נולדה בהאל שבאנגליה, ב-23 ביוני 1974, גדלה בעיר ברדפורד, והוא בעלת תואר דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת נוטינגהאם. לאחר שלימדה במספר מוסדות להשכלה גבוהה, בארקר התמקם באוניברסיטה הפתוחה ב-2008. הוא גם בעלת תואר מוסמך בפסיכותרפיה מאוניברסיטת שפילד. התמחתה מספר שנים במרפאת המין והזוגיות בבית החולים גיא שבלונדון מטעם שירות הבריאות העולמי.

עיסוק בשנים האחרונות

מוקד המחקר העיקרי של בארקר הוא מיניות, מגדר ויחסים רומנטיים, בדגש על חוויות של אנשים בקהילות מיניות ומגדריות מחוץ לזרם המרכזי – במיוחד קהילות פוליאמוריות, BDSM, מגדרים לא-בינאריים וקהילות ביסקסואליות. תאורטית, העבודה שלו נשענת על קונסטרוקטיביזם חברתי, אקזיסטנציאליזם ופילוסופיה בודהיסטית. בארקר, יחד עם דארן לאנגדרידג', פרסמה שתי אסופות על סאדו-מזוכיזם ועל אי-מונוגמיה וכן פרסמה ספר עבור אנשי מקצוע בתחום בריאות הנפש (בשיתוף עם כריסטינה ריצ'רדס). בארקר ייסד את כתב העת פסיכולוגיה ומיניות יחד עם לאנגברידג' בשנת 2010, והם המשיכו לערוך אותו עד 2017. בארקר ארגנה מספר סמינרים וכנסים, בניהם את סדרת הסקסולוגיה הביקורתית, פרויקט אינטרדיסיפלינארי בשיתוף עם ליסה דאונינג ורוברט ג'ילט. היא ארגן את פרויקט ה-BiReCon - כנס מחקר דו-שנתי בנושא ביסקסואליות שמתקיים לפני אירוע ה-BiCon השנתי (כנס מחקר בנוגע לביסקסואליות), ה-Pornified? - סמינר הדן במורכבות השאלה האם התרבות עוברת סקסואליזציה, ה- Sense about Sex - קבוצה של תרפיסטים, חוקרים, מורים, סופרים ופעילים העובדים יחד כדי לכונן ולהנגיש מידע אמין בנוגע למין ומיניות למדיה ולציבור הרחב.

פסיכותרפיה

בארקר מובילה את מודל הייעוץ של האוניברסיטה הפתוחה - לחוות פחד ועצב - והיא כותב עבור כתב-העת המכללה לטיפול מיני וזוגי (COSRT, הארגון הראשי בבריטניה למטפלים במין ובזוגיות). בארקר עוסק בטיפול מיני וזוגי בחבר של לונדון - ארגון לזכויות להט"ב. בארקר עוסקת בשיטת הפסיכותרפיה האקזיסטנציאליסטית והקשיבות עם ספרים על השני, תוך פיתוח גישות לטיפול של קשיבות חברתית וטיפול של קשיבות במין ובזוגיות (MSRT).

אקטיביזם

האקטיביזם של בארקר בנוגע לזכויות להט"ב וקוויר זכה להכרה על ידי מיקומו במקום ה-40 ב"רשימה הוורודה" של עיתון האינדיפנדנט הבריטי ב-2013 וברשימת הקשת" של אותו עיתון ב-2014,. בארקר הייתה אחד המייסדים של BiUK - הארגון למחקר ואקטיביזם ביסקסואלי. קבוצת המייסדות הזו ניסחה הנחיות בינלאומיות עבור אנשי ונשות אקדמיה החוקרים ביסקסואליות (רשימת ההנחיות פורסמה בכתב העת על ביסקסואליות) והפיקה את דו"ח הביסקסואליות שמעדכן קובעי מדיניות בבריטניה לגבי ביסקסואליות והוא מבוסס על ראיות לגבי ביפוביה, מחיקה ביסקסואלית ומערך בריאות הנפש ב-2013, בארקר זכה ב"פרס הארוטי" מהמגזין הבריטי "ההשכלה גבוהה של הטיימז" עבור הספר "לשכתב את החוקים".
JSTOR

JSTOR (מבוטא "ג'יי סטור", קיצור באנגלית עבור Journal Storage) הוא בסיס נתונים מקוון שהוקם בשנת 1995, המכיל גרסאות אלקטרוניות של כתבי עת מדעיים רבים ומאגרי מידע אחרים. את מאגר המידע מפעיל ארגון ללא כוונת רווח שבסיסו בניו יורק ובאן ארבור שבמישיגן.

אודות

בפני מנהלי ספריות אקדמיות עומדת הבעיה של טיפול בכמויות אדירות של כתבי עת שברשותם, שאחסונם וטיפול בהם עולה כסף ותופס מקום. על ידי העברת כתבי העת לפורמט דיגיטלי אפשר לחסוך בטיפול בכתבי עת ובה בעת לאפשר לחוקרים ולסטודנטים במוסד גישה אליהם.
כשהושק JSTOR בשנת 1995 הוא הכיל כעשרה כתבי עת בנושא היסטוריה וכלכלה ופעל בשבע ספריות שונות. בסוף 2012 הכיל האתר 1,695 כתבי עת שונים, שבהם 8,198,859 מאמרים עם יותר מ-46 מיליון דפים. מנוע החיפוש של האתר מאפשר חיפוש בטקסט המלא של כל המידע המאוחסן בו. בנובמבר 2012 החל האתר לאחסן גם אלפי ספרים סרוקים. 
הגישה למאמרים באתר מתאפשרת בעיקר דרך ספריות ואוניברסיטאות, אשר רוכשות רישיון בעבור משתמשיהן לארכיונים באתר (יותר מ-8,000 ארגונים רכשו רישיון כזה). כמו כן ניתן לרכוש באופן אישי גישה לכתב עת מסוים או למאמר. רוב כתבי העת מאפשרים גישה לגליונות בני כמה שנים ולא לגליונות העדכניים ביותר, כדי לשמור על מוטיבציה לרכוש את כתב העת וכך לא לאבד הכנסה. קרוב לחצי מיליון מאמרים באתר JSTOR, שזכויות היוצרים עליהם פגו, נפתחו לעיון חופשי. בנוסף, תוכנית בשם Register & Read מאפשרת רישום חופשי לאתר, שבמסגרתו מתאפשר עיון ביותר מ-5 מיליון מאמרים, במנות של לא יותר משלושה מאמרים בשבועיים. הסדר עם הספרייה הלאומית מאפשר גישה חופשית (לאחר רישום) למאמרים בעשרות כתבי עת עבריים.
רביעיית וג

רביעיית וג (בהונגרית: Végh) היא רביעיית מיתרים שהתקיימה מ-1940 ועד 1980 ונודעה בהקלטות מכלול רביעיות המיתרים של בטהובן ובארטוק. 
הרביעייה הוקמה על ידי שאנדור וג (Végh Sándor), תלמידו של זולטן קודאי, שניגן בה כינור ראשון וכן ניגנו בה עד 1978 שאנדור זלדי (Zöldy Sándor), כינור שני; ג'ורג' ינצר (Janzer Georges) בויולה ופאול סבו (Szabo Paul) בצ'לו. ב-1978 החליף פיליפ נגלה (Philipp Naegele) את שאנדור זלדי וברונו גיורנה (Bruno Giuranna) החליף את ג'ורג' ינצר.
לפני הקמת הרביעייה ניגן וג ניגן עם זולטן סקלי, ידידו של בלה בארטוק, ויחד עמו ניגן את בכורת רביעיית המיתרים מס' 5 של המלחין. ב-1940 הקים וג את הרביעייה ששהתה בבודפשט במהלך מלחמת העולם השנייה ועזבה אותה ב-1946 לפריז. באותה שנה ניגנה הרביעייה בז'נבה וזכתה בפרס ראשון בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון בעיר. 
ב-1952 הקליטה הרביעייה במונו את מכלול הרביעיות של בטהובן בבוסטון וב-1954 הקליטה את שש רביעיות המיתרים של בארטוק, שתי ההקלטות ראו אור ב-EMI. ב-1954 הוחתמה הרביעייה לחברת דקה והקליטה רביעיות של קודאי, מוצארט, היידן, ברהמס ושוברט. בין השנים 1972 ל-1974 שבה הרביעייה והקליטה שנית, בסטריאו את מכלול הרביעיות של בטהובן, ההקלטה ראתה אור תחת מותג "טלדק" המשותף לדקה ולטלפונקן. ב-1972 הוקלטו מחדש בסטריאו גם הרביעיות של בארטוק.
במקביל להקלטות הופיעה הרביעייה רבות ברחבי העולם.
ב-1978 עבר ג'ורג' ינצר ורעייתו הצ'לנית אווה צ'קו לנגן עם הכנר הבלגי ארתור גרומיו והרכב הרביעייה השתנה. ב-1980 עזב וג לקריירה כסולן והרביעייה התפרקה לאחר 40 שנות פעילות רצופה.