יוליה פבזנר

יוליה פֶּבְזְנֶר (ברוסית: Юлия Певзнер; נולדה ב-25 בדצמבר 1971) היא במאית אופרה ותיאטרון ישראלית.

קורות חייה

יוליה פבזנר נולדה וגדלה בסנקט פטרבורג שברוסיה הסובייטית, שם סיימה לימודי מוזיקולוגיה ופסנתר בבית הספר התיכון שליד האקדמיה למוזיקה בלנינגרד ע"ש רימסקי קורסקוב ב-1990. אחר-כך למדה במשך שנה בבית הספר לרפואה, עד שעלתה לישראל ב-1991. פבזנר בוגרת תואר ראשון בספרות צרפתית ובלשנות באוניברסיטת תל אביב (1996). 
בראיון שנערך עִמה סיפרה על התחלת דרכה באופרה ב-1994: 
"במהלך שנת הלימודים בישראל פרצה שביתה ענקית באקדמיה וחיפשתי עבודה נוספת. מצאתי עבודת מלצרות במסעדה קטנה ליד תיאטרון נוגה, שם ישבה בזמנו האופרה הישראלית." למזלה הטוב, מנהל ההצגה הראשי של האופרה נקרא באותו הזמן לשירות מילואים ובאופרה חיפשו לו מחליף. "חברה שעבדה באופרה המליצה עליי. היא אמרה שאני קוראת תווים ושאוכל להחליף אותו עד שיחזור, ושם למעשה הכול התחיל."
בזכותן של בייגר בלאקוול זליג, מנהלת ההפקות באופרה הישראלית, וחנה מוניץ, מנהלת האופרה הישראלית, התחילה פבזנר לעבוד כמנהלת הצגה, ואחר-כך כעוזרת במאי באופרה הישראלית.
עבודת הבימוי הראשונה של פבזנר הייתה ב-1998 בהצגת הבכורה של האופרה "הנסיך המאושר" של גיל שוחט, על-פי אוסקר ויילד, בפסטיבל למוזיקה עכשווית במוזיאון תל אביב. עבודת הבימוי הראשונה שלה באופרה הישראלית הייתה ב"חליל הקסם הקטן", עיבוד לילדים של חליל הקסם מאת מוצרט, בשנת 2000. 
בין הבמאים עמם עבדה היו דייוויד פאונטני ודייוויד אולדן והיא חידשה כמה מהפקותיהם. פאונטני הכיר לה את פרנצ'סקה זמבלו, במאית האופרה הבכירה בעולם, שהייתה למורת הדרך של פבזנר. במשך כמה שנים, שימשה פבזנר כעוזרתה, הן ביימו יחדיו בבתי אופרה בקובנט גרדן, לונדון, בבולשוי במוסקבה ובבסטיליה בפריז. מאוחר יותר חידשה פבזנר מספר רב של הפקותיה.
ב-2003 פבזנר עבדה לראשונה כבמאית עצמאית מחוץ לגבולות ישראל, באופרה "פיק דאם" מאת צ'ייקובסקי, שהוצגה בבית האופרה של דאלאס. 
היא ביימה את האופרה "אף", מאת דמיטרי שוסטקוביץ, באופרה של בוסטון (2009). האופרה זכתה בתואר Best of Boston (מטעם העיתון בוסטון גלוב). כתב העת Artforum כלל אותה בין עשרת אירועי התרבות החשובים של השנה.
בכתב העת Opera News נכתב על ההפקה של "אף": 
הבמאית יוליה פבזנר וצוות העיצוב שלה ייצגו את טבעה החופשי של המוזיקה בכך שיצרו מחדש את סנקט פטרבורג של המאה ה-19 על בנייניה, גשריה ונופיה שהועלו או הונמכו כפי שנדרש על-מנת לדמות את השינויים ולהציג את הסביבה העירונית בתנועה מתמדת. תלבושות התקופה, שעוצבו באמצעות שימוש משכיל במרקם וצבע, היו מעניינות ומסוגננות והדגישו את הגוון הריאליסטי – היוצא מן הכלל הבולט, כמובן, היה האף הנעלם של קובאילוב, שתפח לגובה של מטר שמונים.
על הפקת בוריס גודונוב באופרות של שיקגו, יוסטון, הבסטיליה ובאופרה של סן פרנסיסקו נכתב בשבועון הלהט"בי The Bay Area Reporter: 
אין כל ספק שיוליה פבזנר היא במאית דגולה, שמפיחה חיים בהפקות שלה.
ב-2004 יצרה מופע תיאטרון מחול ושירה מוזיקלי "מכתבים לאורפיאוס", מאת רונן שפירא וענת שרון-בלייס, שהוצגה בפסטיבל קול המוזיקה בכפר בלום, בחממה במשכן לאמנויות הבמה בתל אביב ובפסטיבל התיאטרון הבינלאומי בטביליסי (גאורגיה).
ב-2005 יצרה את המופע "Helen of Troy Does Counter Dancing" בפסטיבל הפרינג' הישראלי.
ב-2009 פבזנר ביימה את הבכורה העולמית של "גולם 13" של נועם שריף באופרה הלאומית של פראג. 
דגם של התפאורה לאופרה "יבגני אונייגין", שביימה באופרה של וירג'יניה, ב-2008, שעיצב אלכסנדר ליסיאנסקי, מוצגת במוזיאון ברוסיה.
יוליה פבזנר ביימה אופרות בישראל, ארצות הברית, איטליה, שווייץ, צרפת, צ'כיה, יוון ורוסיה.
היא ביימה ערבי קריאת מחזות בתיאטראות הקאמרי ובית ליסין.
פבזנר גם כותבת עיבודים לדיאלוגים עבור ההפקות שהיא מביימת. תרגמה מספר מחזות מעברית לאנגלית ולרוסית לצורך כתוביות. ערכה מוזיקלית מספר מחזות. 
בשנים 2010-2003 עבדה כבמאית בבית הספר למשחק בית צבי. בין 2003-2001 ו-2009-2007, שימשה כבמאית כיתת האופרה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. לימדה כיתות אמן באופרה של יוסטון, בבית הספר הבינלאומי במוסקבה, בסדנת האופרה של תל אביב ובאופרה סטודיו.
בשנת 2010 שימשה כמנהלת האמנותית של פסטיבל המוזיקה לילדים בגליל.
הקימה עם אביב רון קבוצת אופרה קאמרית בשם "אופרת אביב", והיא בין המייסדים של האופרה הירושלמית.
יוליה פבזנר נשואה לאביב ציפר ולהם שתי בנות: מיקה ואנה.