ההתנקשות ברונלד רייגן

המוטיבציה של הינקלי

המוטיבציה של הינקלי למתקפה נולדה מתוך אובססיה ארוטומנית שלו כלפי השחקנית ג'ודי פוסטר. בעודו גר בהוליווד בסוף שנות ה-70, הוא ראה את הסרט "נהג מונית" לפחות 15 פעמים, וככל הנראה הזדהה מאוד עם טרוויס בייקל, הדמות הראשית שמגלם רוברט דה נירו. קשת הסיפור כוללת את ניסיונותיו של בייקל להגן על זונה בת 12, שגולמה על ידי פוסטר. לקראת סוף הסרט, בייקל מנסה להתנקש בסנטור של ארצות הברית אשר רץ לנשיאות. במהלך השנים שלאחר מכן, הינקלי נגרר אחר פוסטר ברחבי המדינה, מרחיק לכת עד כדי להירשם בקורס כתיבה באוניברסיטת ייל בשנת 1980 לאחר שקרא במגזין People כי היא סטודנטית שם. הוא כתב לה מכתבים רבים בהמשך אותה שנה, התקשר אליה פעמיים וסירב להרים ידיים כשאמרה לו שהיא לא מעוניינת בו. בהיותו מושפע מדמותו של בייקל, הוא פירש את סירובה כמוהו וחשב שיש להציל אותה.
הינקלי היה משוכנע שהוא יהיה מוערך על ידי פוסטר אם יהפוך לדמות לאומית. הוא החליט לחקות את בייקל והחל לעקוב אחרי הנשיא ג'ימי קרטר. במהלך ההכנות שעשה, הוא הופתע לגלות עד כמה קל להתקרב לנשיא, ובאחד האירועים אף עמד במרחק של מטר אחד בלבד מהנשיא. היה זה באוקטובר 1980 בעת שהנשיא שהה בנמל התעופה הבינלאומי של נאשוויל לשם הפוגה מקמפיין הנשיאות שלו שהיה אז בעיצומו. הינקלי עקב אחר הנשיא וכאמור הצליח להתקרב אליו מאוד, אך הוא זוהה על ידי המשטרה ונעצר על החזקה בלתי חוקית בנשק. עם זאת, ה-FBI לא קשר את המעצר הזה לנשיא ואף לא עדכן על כך את השירות החשאי של ארצות הברית. לאחר האירוע שלחו אותו הוריו לטיפול קצר אצל פסיכיאטר.
לאחר מכן הפנה הינקלי את תשומת לבו למועמד רונלד רייגן, שבחירתו - אמר להוריו - תהיה טובה למדינה. הוא כתב שלושה או ארבעה פתקים נוספים לפוסטר בתחילת מרץ 1981. פוסטר העבירה את הפתקים לדיקן שלה, והלה מסר אותם למשטרת ייל, שביקשה אך לא הצליחה לאתר את הינקלי.

ההתנקשות

ב-21 במרץ 1981, הנשיא החדש רונלד רייגן ואשתו ננסי ביקרו בתיאטרון פורד בוושינגטון לשם אירוע התרמה. לימים נזכר רייגן: "הסתכלתי על הקופסה הנשיאותית מעל השלב שבו ישב אייב לינקולן בלילה שבו נורה והרגיש תחושה מוזרה ... חשבתי שגם אחר כל ההגנה של השירות החשאי שיש לנו עכשיו, זה כנראה עדיין אפשרי עבור מישהו שתהיה לו מספיק נחישות להתקרב אל הנשיא ולירות בו".
ב-28 במרץ הגיע הינקלי לוושינגטון באוטובוס ונכנס למלון סנטרל פארק. הוא הבחין בלוח הזמנים של רייגן שפורסם בעיתון הוושינגטון סטאר והחליט שהגיע הזמן לפעול. הינקלי ידע שהוא עלול להיהרג במהלך ניסיון ההתנקשות, והוא אף כתב (אך לא שלח) מכתב לפוסטר כשעתיים לפני ניסיונו להתנקש בחיי הנשיא. במכתב הוא אמר כי הוא מקווה להרשים אותה בחשיבות הפעולה שלו ושהוא "ינטוש את הרעיון ברגע, אם רק אוכל לזכות בלבך ולחיות את שארית חיי איתך".
ב-30 במרץ נשא רייגן נאום לנציגי הארגון AFL-CIO  במלון וושינגטון הילטון. המלון נחשב למקום הבטוח ביותר בוושינגטון עבור אישים בכירים בגלל המעבר הבטוח והמסוגר שלו, שנקרא "מסלול הנשיא", שנבנה לאחר ההתנקשות בג'ון קנדי ב-1963. רייגן נכנס לבניין דרך המסדרון הבטוח בסביבות השעה 13:45, בעודו מנופף לקהל האזרחים והעיתונאים. השירות החשאי חייב אותו ללבוש אפוד מגן באירועים מסיימים, אך רייגן לא לבש את האפוד עבור הנאום, שכן ההיחשפות היחידה שלו לציבור תארך זמן קצר – מרחק של 30 רגל (תשעה מטרים) בין בית המלון לבין הלימוזינה שלו. גם הסוכנות לא דרשה מסוכניה לחבוש אפוד מגן באותו יום. לפני האירוע איש לא ראה את הינקלי מתנהג בצורה חשודה או יוצאת דופן; עדים שדיווחו עליו לאחר מכן כעל "עצבני" ו"נסער", כנראה בלבלו את הינקלי עם אדם אחר שהשירות החשאי עקב אחריו.

הירי

בשעה 14:27, עזב רייגן את המלון, שוב דרך המסלול הנשיאותי, לכיוון הלימוזינה הנשיאותית שהמתינה לו. במה שהוגדר לאחר מכן כ"טעות קולוסאלית", הסוכנות אפשרה לקבוצה לא מאובטחת של אנשים, בהם הינקלי, לעמוד במרחק של 15 רגל (4.6 מטרים) ממנו, מאחורי קו חבל. במפתיע, רייגן עבר ממש מול הינקלי שהבין שלעולם לא יזכה בהזדמנות טובה יותר. מתוך אקדח פלדה כחול מסוג Rohhm RG-14 ירה הינקלי שש פעמים בנשיא בתוך 1.7 שניות והחטיא בכל ששת הפעמים. הכדור הראשון פגע בדובר הבית הלבן ג'יימס בריידי, בראשו, והשני בשוטר של מחוז קולומביה, תומאס דלהנטי, בעורפו, בעת שהוא פנה להגן על רייגן. כעת הייתה להינקלי ירייה "נקיה" לעבר הנשיא, אך הוא החטיא את הכדור השלישי ופגע בחלון של בניין מעבר לרחוב. בשלב זה הסוכן המיוחד ג'רי פאר דחף את רייגן במהירות לתוך הלימוזינה. הכדור הרביעי פגע בבטנו של טכנאי השירות החשאי טים מקארתי בעודו חוסם את רייגן בגופו במטרה להפוך עצמו למגן חי עבור הנשיא. הכדור החמישי פגע בחלון הזכוכית של הדלת הפתוחה של הלימוזינה. הכדור השישי והאחרון ניתק את הצד המשוריין של הלימוזינה ופגע בנשיא בבית השחי השמאלי, ונעצר סמוך מאוד לאבי העורקים, במרחק של פחות מאינץ' אחד (25 מ"מ) מלבו. תגובתו המהירה של פאר הצילה את רייגן מלהיפגע בראשו.
מיד לאחר הירי, היה אלפרד אנטנוצ'י מקליבלנד, אוהיו, פקיד עבודה שעמד ליד הינקלי, הראשון שהגיב. הוא ראה את האקדח בידו של הינקלי, פגע מיידית בראשו ומשך אותו ארצה. בתוך שתי שניות הסוכן דניס מקארתי קפץ על הינקלי בעוד אחרים זרקו אותו לאדמה; מתוך כוונה להגן על הינקלי וכדי להימנע ממה שקרה ללי הארווי אוסוואלד, מקארתי נאלץ להכות שני אזרחים כדי לאלץ אותם לשחרר את הינקלי. הסוכן רוברט ונקו הוציא תת-מקלע עוזי מתיק המסמכים שלו ("תיק ג'יימס בונד") כדי לכסות את פינוי הנשיא ולהרתיע מתקפה קבוצתית פוטנציאלית.
למחרת הירי, האקדח של הינקלי נמסר ל-ATF, שחקרה אותו ועקבה אחר מקורו. בתוך זמן קצר, סוכנים מצאו כי האקדח נרכש בחנות בעיר דאלאס, טקסס.