google/wiki40b huggingface dataset:
זאב ליבנה

ביוגרפיה

ליבנה נולד בסיביר שבברית המועצות בשם זאב וייסבלט. בשנת 1947, כשהיה בן שנתיים, עלה עם משפחתו לארץ ישראל ליישוב גבעת שמואל. היה חניך בתנועת השומר הצעיר.
בסוף שנת 1962 התגייס לצה"ל, במסלול בני המשקים, והתנדב לגדוד הנח"ל המוצנח של חטיבת הצנחנים. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה. בהמשך מונה לקצין מבצעים גדודי ולמפקד פלוגה. במסגרת שירותו כקמב"ץ גדוד הבט"ר בעת מלחמת ששת הימים נפצע בקרבות ברמת הגולן. לאחר החלמתו, חזר לחי"ר כמפקד קורס מ"כים, בהמשך היה קצין אג"ם של פיקוד הנח"ל. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד פלוגה בבה"ד 1, הוא התמנה לסגן מפקד כוח שהורכב מחניכי הבה"ד, הכוח נשלח לסיני לתפוס את המעברים במערב חצי האי ובהמשך השתתף בפשיטות נגד המצרים ובחציית תעלת סואץ. לאחר מלחמת יום הכיפורים עבר הסבה בת שנה לשריון בעקבות בקשתו של משה פלד ושימש כמפקד גדוד 430 בחטיבה 500. פיקד על חטיבה 401 והיה ראש אג"ם של פיקוד הדרום.
בשנת 1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה, היה סגן מפקד "כוח ורדי", כוח אוגדתי בפיקודו של דן ורדי שלחם בגזרה המזרחית. ב-1983 עבר קורס פיקוד ומטה בקנזס, ארצות הברית. עם חזרתו מונה לסגן מפקד אוגדת שריון סדירה, ובשנת 1984 מונה למפקד עוצבת עידן. בהמשך מונה למפקד עוצבת הפלדה, אוגדת שריון סדירה. בשנת 1987, בעקבות פריצת האינתיפאדה הראשונה והחלטת צה"ל לתגבר את כוחותיו ביהודה שומרון ועזה, נבחר לפקד על כוחות צה"ל בשומרון בנוסף לתפקידו כמפקד אוגדה. במרץ 1989 התמנה לעוזר ראש אג"ם במטכ"ל וכיהן בתפקיד זה עד אחרי מלחמת המפרץ ובפברואר 1992 הוטל עליו להקים את פיקוד העורף והיה מפקדו הראשון. הוא עמד בראש משלחת החילוץ לאחר הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה ב-1994.
באוגוסט 1994 מונה למפקד מפקדת חילות השדה (כיום זרוע היבשה), תפקיד בו כיהן עד ל-1996, עת מונה למזכיר הצבאי של ראש הממשלה של שמעון פרס ואחר כך של בנימין נתניהו. בשנת 1997 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית וקנדה בוושינגטון עד לפרישתו מצה"ל באוקטובר 2001.
בשנת 2011, עם הקמת המשרד להגנת העורף, שימש ליבנה יו"ר "ועדת ליבנה", שעסקה בחלוקת תחומי האחריות והסמכויות בין משרד הביטחון למשרד להגנת העורף.

השכלה וחיים פרטיים

ליבנה היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בגאוגרפיה מאוניברסיטת חיפה.
התגורר בכפר ברנדייס שבתחום חדרה, היה נשוי לעמליה ואב לארבעה ילדים.
לאחר סיום שירותו בצה"ל היה מנכ"ל חברה לייעוץ אסטרטגי, וחלק ניכר מפעילותו בה התרכז מחוץ לגבולות ישראל. כיהן כדירקטור בחברת מגל מערכות ובחברת קשרי תעופה. כמו כן עסק בגידול דבורים. היה חבר הנהלת המועצה לשלום ולביטחון ותנועת עתיד כחול לבן הפועלת לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני בדרך של שתי מדינות לשני עמים.
ליבנה נפטר ממחלה ב-27 באוגוסט 2013 בגיל 68 ונקבר בבית העלמין הצבאי בקריית שאול.
אוניברסיטת ורמונט

היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה כאוניברסיטה פרטית ב-1791, אותה השנה בה הפכה ורמונט למדינה של ארצות הברית. בשנת 1865 התאחדה האוניברסיטה עם הקולג' לחקלאות (Vermont Agricultural College) על מנת לזכות בהטבות חוק Morrill Land-Grant Acts, שהעניק קרקעות פדרליות למוסדות להוראת חקלאות. כך הפך שמה הרשמי ל-University of Vermont and State Agricultural College.
המרקיז דה לה פאייט הניח ב-1824 את אבן הפינה לבניין העתיק ביותר של האוניברסיטה הקיים עד היום ומכונה "Old Mill". מבנה נוסף בעל חשיבות אדריכלית בקמפוס הוא בנין ספריית Billings Memorial Library, שהוקם ב-1883 
האוניברסיטה חרתה על דגלה את שוויון הזכויות והייתה הראשונה בארצות הברית שכבר בכתב ההקמה שלה נאמר שחוקיה ותקנותיה לא יגרמו לאפליה על רקע דתי או מעמדי. ב-1871 קיבלה לשורותיה את שתי הסטודנטיות הנשים הראשונות, ארבע שנים מאוחר יותר הוזמנה הסטודנטית הראשונה לאחוות ההצטיינות פי בטא קפא, האשה הראשונה שזכתה בכבוד זה בארצות הברית. ב-1877 התקבל הסטודנט האפרו-אמריקאי הראשון לחברות בסניף אוניברסיטת ורמונט של האחווה.

פעילות אקדמית

באוניברסיטה לומדים כ-10,000 סטודנטים מקצועות לתואר בוגר בשבעה קולג'ים וכן קולג' ללימודי תעודה.
Tapestry

הפקה

קינג כתבה או כתבה בשיתוף את כל השירים באלבום, אשר כמה מהם כבר היו ללהיטים עבור אמנים אחרים, כמו אריתה פרנקלין - "(You Make Me Feel Like) A Natural Woman" וה-  Shirelles - "Will You Love Me Tomorrow" (ב-1960). שלושה שירים נכתבו במשותף עם בעלה לשעבר של קינג, ג'רי גופין. ג'יימס טיילור, אשר עודד את קינג (אשר הייתה ידועה ככותבת ולא זמרת) לשיר את השירים שלה בעצמה, גם זכה ללהיט מספר 1 מבין שירי האלבום, עם "You've Got a Friend". שני שירים נכתבו במשותף עם טוני שטרן: "It's Too Late" ו-"Where You Lead".
האלבום הוקלט בסטודיו B,של A&M אולפני הקלטה במהלך ינואר 1971 עם גיבוי של ג'וני מיטשל וג'יימס טיילור, בנוסף למגוון נגני סשן מנוסים.
צילום העטיפה צולם על ידי צלם A&M ג'ים מקרארי בביתה של קינג. הוא מראה אותה יושבת בתוך מסגרת החלון, ומחזיקה שטיח קיר אותו תפרה עצמה, עם החתול שלה, טלמאכוס, לרגליה.

ביצועי האלבום

Tapestry היה במקום מספר 1 במצעד בילבורד 200 למשך 15 שבועות רצופים, והחזיק בשיא מספר השבועות במקום זה על ידי אמנית סולו במשך 20 שנים, עד שהשיא הזה נשבר על ידי אלבומה של ויטני יוסטון, The Bodyguard: Original Soundtrack Album בשנת 1993, אשר נשאר במקום הראשון למשך 20 שבועות. Tapestry עדיין מחזיק בשיא מספר השבועות הרצופים במקום מספר 1 על ידי אמנית סולו. האלבום נרשם במצעד בילבורד 200 למשך 318 שבועות בין 1971 ו-2011 (302 שבועות ברצף מ-10 באפריל 1971 עד 15 בינואר 1977), התקופה הארוכה ביותר על ידי אמנית סולו עד שהאלבום של אדל, 21, השיג אותה ב-2017. במונחים של זמן במצעדים, Tapestry מדורג במקום החמישי באופן כללי, ומבחינת אורך זמן במצעדים של מופע סולו הוא מדורג במקום השני. מכל האלבומים על ידי אמניות שהוסמכו בסטטוס יהלום, Tapestry הוא הראשון שיצא (אך לא הראשון שהוסמך). בקנדה, האלבום היה מספר 1 במצעדים במשך 9 שבועות החל מ-2 ביולי 1971.

מורשת

מספר שירים מ-Tapestry הוקלטו על ידי אמנים אחרים והפכו ללהיטים, בזמן שהאלבום עצמו היה עדיין במצעדים: הגרסה של ג'יימס טיילור משנת 1971 לשיר "You've Got a Friend" היה להיט מספר 1 בארצות הברית ומספר 4 בבריטניה; וגרסת האולפן של ברברה סטרייסנד משנת 1971 לשיר "Where You Lead" הגיע למספר 40 בעוד גרסה חיה של מחרוזת שבה סטרייסנד שילבה את השיר עם הלהיט "Sweet Inspiration" הגיעה למספר 37 שנה אחרי.
אמנים שונים חברו יחד כדי להקליט מחדש את כל השירים המקוריים מהאלבום במספר אלבומי מחווה. הראשון, שיצא ב-1995, Tapestry Revisited: A Tribute to Carole King, הוסמך בסטטוס זהב. השני, ב-2003, היה New Tapestry — Carole King Tribute. בשנת 2010 האמנית האוסטרלית מרסיה היינס הקלטה אלבום מחווה, Marcia Sings Tapestry.
ב-2003, Tapestry דורג כמספר 36 ברשימת "רולינג סטון" של "500 האלבומים הגדולים של כל הזמנים", והוא דורג על ידי VH1 כמספר 39 ברשימה שלהם של 100 האלבומים הגדולים. הוא דורג כמספר 10 ברשימת NPR של "150 האלבומים הגדולים מאת נשים". האלבום הוא אחד מ-50 הקלטות שנבחרו להיות כלולים ברישום הלאומי. הקלטות ברישום הלאומי נבחרים להיות משומרים בספריית הקונגרס בתור עבודות שהן "חשובות מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית."
בקיץ 2016  קרול קינג ביצעה את האלבום בשלמותו בהופעה חיה בפעם הראשונה, במסגרת פסטיבל הקיץ הבריטי בהייד פארק, לונדון, ב-3 ביולי 2016. ההופעה יצאה שנה מאוחר יותר כאלבום הופעה Tapestry: Live at Hyde Park.
מארק ליונס

קריירת מכללות

בשלוש עונות בזאבייר, זכה בשתי אליפויות וקלע כמעט 1,200 נקודות קריירה. בשנתו השלישית, הממוצע של ליונס היה 15.1 נקודות ו2.8 אסיסטים למשחק בעוד שקולע 39.2 אחוזים מאחורי הקשת. ב-10 בדצמבר 2011, במהלך משחק נגד אוניברסיטת סינסינטי היה מעורב בקטטה . בעקבות הקטטה הושעה משני משחקים. 
במאי 2012, ליונס הודיע כי הוא עובר לאוניברסיטת אריזונה לעונתו האחרונה במכללה. מאמן אריזונה, שון מילר, אימן קודם לכן את זאבייר ועסק בהחתמת ליונס לבית הספר. הוא נבחר לשחקן השבוע ב-21 בינואר 2013. בסיכום העונה, נבחר לאחד מ-12 השחקנים המצטיינים של העונה בעונה אחת באריזונה עם הממוצע הגבוה בקבוצה – 14.9 נקודות ו-2.97 אסיסטים למשחק.

קריירה מקצועית

אחרי שלא נבחר בדראפט 2013, ליונס הצטרף לטורונטו ראפטורס לליגת הקיץ 2013. ב-7 ביולי 2013, חתם על חוזה לעונה אחת עם רואן הצרפתים. ב-9 בינואר 2014, נפרדו דרכם לאחר 14 משחקים. לאחר מכן הוא חתם במועדון הכדורסל זאדאר שבקרואטיה עד לסיום העונה מ-10 בפברואר. ב-14 משחקי ליגה, ממוצעיו של מארק היו: 17.1 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק.
ב-9 בספטמבר 2014, ליונס חתם על חוזה בספירו שרלרואה הבלגית. ב-7 באוקטובר עבר לישראל לשחק בעירוני נהריה. ב-33 משחקים לנהריה, עשה ממוצעים של 18.4 נקודות, 2.8 ריבאונדים, 4.7 אסיסטים ו-1.9 חטיפות למשחק. 
ביולי 2015, מארק ליונס הצטרף למכבי ראשון לציון. במהלך העונה שיחק ליונס 31.3 דקות, וקלע 16.2 נקודות בממוצע. בעונה זו, זכה עם הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה באליפות ישראל בכדורסל.
ב-1 באוגוסט 2016 חתם בקבוצת אושאק ספורטיף מליגת העל הטורקית.
ב-8 בדצמבר 2016 שוחררו מארק ליונס וחברו לקבוצה ששיחק איתו גם בראשון לציון דריל מונרו מקבוצתם אושאק ספורטיף הטורקית עקב בעיות כלכליות.
ב-27 בדצמבר 2016 חזר ליונס לישראל וחתם בהפועל תל אביב.
בקיץ 2017 חתם ליונס בקבוצת גווינז'והו מהליגה השנייה בסין.
בספטמבר חתם ליונס בקבוצת גזיאנטפ מהליגה הטורקית.
ב-29 בספטמבר 2019 שב להפועל תל אביב לקדנציה שניה כשחתם עד תום העונה
פטר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה

שנים ראשונות

פטר פרדיננד נולד ב-12 במאי 1874 בזלצבורג לפרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליצ'ה, נסיכת פארמה, בתם של קרלו השלישי, דוכס פארמה ולואיז מארי תרז, נסיכת ארטואה.

מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ המלחמה מונה פטר פרדיננד למפקד הדיוויזיה ה-25, ולחם עמה בקרבות בגליציה ובדרום פולין. לאחר קרב קומרוב האשימו מוריץ פון אופנברג בכישלון הכיתור של הארמייה הרוסית החמישית, וביוני 1915 הוא שוחרר מהצבא. באפריל 1917 חזר פטר פרדיננד לשרת בצבא בדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד קבוצת קרב בגודל של קורפוס בחזית האיטלקית. פטר פרדיננד לחם עם יחדיתו בקרב קפורטו, ובסוף המלחמה אף מונה למפקד הארמייה העשירית במקום אלכסנדר פון קרובטין.

אחרית ימיו ומותו

לאחר המלחמה נאלץ פטר פרדיננד להגר לשווייץ, שם התגורר בלוצרן, אולם בשנת 1935 חזר לאוסטריה. בשנת 1942 מת אחיו יוזף פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, ופטר פרדיננד הפך במקומו לראש בית הבסבורג-טוסקנה, וב-8 בנובמבר 1948 מת פטר פרדיננד בזלצבורג.
מרחב הילברט

מרחב הילברט הוא מרחב מכפלה פנימית שהוא מרחב מטרי שלם ביחס לנורמה שמשרה המכפלה הפנימית שלו, בדרך כלל מממד אינסופי. מרחבי הילברט קרויים על שם המתמטיקאי הנודע דויד הילברט ונודעת להם חשיבות רבה במסגרת תורת האנליזה הפונקציונלית.
מרחבי הילברט מאפשרים יישום של מושגים גאומטריים בסיסיים כגון הטלה ושינוי בסיס, על מרחבים בעלי ממדים אינסופיים כדוגמת המרחבים הפונקציונליים. הם מספקים הקשר איתו ניתן לעצב ולהכליל את המושגים של טור פורייה במונחים של פולינומים אורתוגונליים שרירותיים ושל התמרת פורייה. כמו כן, מרחבי הילברט הם בעלי חשיבות מכרעת בניסוח המכניקה הקוונטית.

הגדרה

מרחב הילברט הוא מרחב מכפלה פנימית (מרחב וקטורי בעל מכפלה פנימית) שהוא מרחב מטרי שלם ביחס למטריקה שמשרה המכפלה הפנימית.
בפרט, מרחב הילברט חייב להיות מרחב וקטורי מעל לשדה שלם כמו שדה המספרים הממשיים או שדה המספרים המרוכבים. לדוגמה,  הוא מרחב הילברט (ביחס לכל מכפלה פנימית), בעוד ש-  איננו כזה.
קאסל

דוקומנטה

הדוקומנטה (Documenta Und Museum Fridericianum gGmbH) היא תערוכה המתרחשת פעם ב-5 שנים, בעיר קאסל שבגרמניה במקומות אחרים על פני הגלובוס בתאריך סמוך. הדוקומנטה הבאה צפויה להתרחש ביוני 2017 בקאסל וב-14 באפריל באתונה. בשנת 1955 פרופסור ארנולד בודה (Arnold Bode) שאף להחזיר לגרמניה את האומנות העכשווית ואת השיח הבינלאומי בנושאי האומנות אחרי שדוכאה במשך כעשור תחת משטר גרמניה הנאצית. בודה הקים גם את "הארגון לאומנות מערבית של המאה ה-20" (“Society of Western Art of the 20th Century”).
תערכות הדוקומנטה הראשונה אופיינה בסגנונות מודרניים כגון קוביזם ואקספרסיוניזם. לאומנים רבים כגון פבלו פיקאסו, הנרי מור ומקס ארנסט היו יצירות בתערוכה הראשונה, כל אלו לצד אומנים מודרניים כמו: אוסקר שלמר, פול קלי ומקס בקמן. התערוכה הראשונה משכה אליה אנשים רבים, כ-130,000 איש תחילה. הדוקומנטה קיימת עד היום, ופורחת ומשגשגת בקאסל ובמקומות נוספים בעולם, והיא מעלה את קאסל לאחת לערי האומנות החשובות באירופה.

האחים גרים וקאסל

האחים גרים (יקב ווילהלם גרים- Jacob and Wilhelm Grimm) בילו במשך זמן רב מחייהם בעיר קאסל. למעשה נמצאת קאסל נמצאת על "מסלול האגדות של האחים גרים"- שעובר במספר ערים בגרמניה, עקב סיפורי הילדים המוכרים, והעובר גם בקאסל. קאסל הייתה המקום בו לוקטו האגדות ותורגמו לכ-160 שפות שונות. קאסל גם הייתה המקום בו הדעות הפוליטיות ותפיסת עולמם נוצרו, עקב השראתם מתרבות הספרות הגרמנית והשפה הגרמנית כאחד. בקאסל קיים בנוסף גם מוזיאון אודות האחים גרים.

אדריכלות בקאסל

אחרי מלחמת העולם השנייה, נבנתה קאסל בסגנון מודרני במקום הסגנון העתיק שאפיין אותה קודם. בנייה מרובה שררה בקאסל של שנות החמישים של המאה ה-20, במיוחד ניתן לראות זאת בבניינים ברחוב טְרֶפֶּן שבקאסל. ברחוב זה גם נמצאים מבנים רבים המיועדים לשימור בעתיד.

התיאטרון של קאסל

התיאטרון העירוני של קאסל, הוא התיאטרון הנמצא במבנה קבע הראשון בגרמניה כולה. הוא הוקם עוד בשנת 1605.

חינוך

בקאסל נמצאת אוניברסיטת קאסל שהוקמה אחרי מלחמת העולם השנייה וגם בית הספר והחטיבה "פרידריכגימנסיום".
נטשה מוזגוביה

ביוגרפיה

מוזגוביה נולדה בברית המועצות ב-1979, בת לשני הורים עיתונאים. ב-1990 עלתה לישראל עם אמהּ, שלי שריימן. בגיל 12 זכתה להופעת בכורה על המסך, בסרטון פרסומת של הסוכנות היהודית. בגיל 13 נרשמה ללימודי תיאטרון בבית הספר לאמנויות בתל אביב ולאחר מכן למדה בתיכון תלמה ילין בגבעתיים.
את הקריירה שלה החלה בעיתונות הרוסית בישראל כשכתבה בעודה בת 14 מדור סאטירה צעיר בעיתון "וסטי". בנוסף, ערכה שני מוספים בעיתון זה, ותרגמה ספרים מרוסית לעברית.
בשנת 2000 עזבה את "וסטי" והחלה לעבוד ככתבת בעיתון "ידיעות אחרונות" (העיתון "וסטי" שייך לקבוצת ידיעות אחרונות). בימיו הראשונים של ערוץ ישראל פלוס, הגישה את תוכנית התחקירים "המחלקה המיוחדת", וכן את "עושים רוח", תוכנית תרבות בערוץ הראשון, ו"הבוקר השביעי", תוכנית תרבות ששודרה בימי שבת בבוקר בערוץ 2, אותה הגישה לצד דפנה שפיגלמן.
הגישה בערוץ הראשון יחד עם מני פאר את תוכנית הספיישל "ים שחור בלב", המוקדשת לקרבנות טיסה 1812 של S7 איירליינס.
בינואר 2006 נבחרה להגיש את מהדורת החדשות המשודרת בערוץ 2 בחמש אחר הצהריים יחד עם דני קושמרו, ועוררה ציפיות גדולות, בין היתר בשל הסמליות שבבחירתה לתפקיד. עם זאת, בעקבות קיצוצים, מדרוג נמוך (6.8 בממוצע, על פי ynet) וביקורות קשות על התוכנית, שהתמקדו בין השאר במבטאה הרוסי בטענה כי הדבר מקשה על הבנת דבריה, ירדה התוכנית במאי 2006. מוזגוביה טענה כי הביקורת נבעה בחלקה משנאת זרים.
מאוקטובר 2007 מגישה את התוכנית "הרוסים על חדשות" - מהדורת חדשות בעברית בערוץ 9 יחד עם העיתונאים העולים אנה שוליק וגריגורי אסמולוב.
ב-2008 השתתפה מוזגוביה גם כמנחה (יחד עם גרא סנדלר ואלכס אברבוך) בסדרת הטלוויזיה "תמול שלשום" ("Тмоль шильшом"), העוסקת בהיסטוריה של מדינת ישראל מ-1948 עד 1957. כתבה גם למגזין "עלמה" בתקופה הקצרה שבה ראה אור. בשנת 2008 עזבה את העיתון "ידיעות אחרונות", ועברה לוושינגטון, כשליחה של העיתון "הארץ" בארצות הברית. בתחילת 2013, עקב קיצוצים ב"הארץ", סיימה את עבודתה בעיתון, והצטרפה לדסק החדשות של אתר וואלה! תחת הכותרת "שליחת וואלה בוושינגטון". במקביל, משמשת בתור מגישה בקול אמריקה בוושינגטון.
מוזגוביה בעלת תואר ראשון בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב.
נטשה מוזגוביה פעילה בקידום נושאים חברתיים ובייצוג מיעוטים בתקשורת, ובין היתר היא מכהנת כחברת הנהלה באג'נדה.
מוזגוביה נשואה ואם לבן ושתי בנות.
מרכז ויצמן

מרכז ויצמן הוא פרויקט המשלב מרכז קניות, דיור מוגן ,מרפאות ובית מלון. המרכז שוכן ברחוב ויצמן בתל אביב, והוא צמוד למרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי מצפון.
המרכז ניצב על תא שטח בגודל של 12 דונם, והוא מהווה חלק ממתחם בית החולים. השטח הבנוי בקומפלקס משתרע על פני 54,000 מ"ר ועלות הקמתו הגיעה ל-110 מיליון דולר. מתכנן המרכז הוא האדריכל משה זרחי. 
במפלס הקרקע פועל מרכז קניות, ומעליו שלושה מבנים - שני מגדלים ומבנה נוסף שבו ארבע קומות. בנייתם של שני המגדלים - הצפון מערבי בן 14 קומות והדרום-מזרחי בן 20 קומות - הסתיימה בשנת 2004. לפי הכוונה המקורית יועד גם המגדל הנמוך מבין השניים להתנשא לגובה של 20 קומות.  
המגדל הצפון מערבי משמש כולו לדיור מוגן. המגדל הדרום מזרחי משמש למשרדים, מרפאות, דיור מוגן ומלונאות. בקומפלקס הדיור במוגן יש בסה"כ 231 יחידות מגורים בשני המגדלים. אכלוס מרכז הדיור המוגן החל בחודש נובמבר 2004, במגדל הנמוך מבין השניים. 
במבנה השלישי פועל מרכז רפואי שכולל מחלקת החלמה, מחלקה סיעודית ומחלקה לטיפול בתשושי נפש. מתחת לקומה המרכזית נחפרו חמש קומות תת-קרקעיות המשמשות כחניון. במהלך בנייתו, נבנו נתיבי כניסה ויציאה לחניון התת-קרקעי מאמצע רחוב ויצמן, כמו גם מתוך מתחם בית החולים.
אלסנדרס צאונייה

קריירת מועדונים

צאונייה נולד בעיר דאוגבפילס. למרות זאת שיחק בקבוצת הנוער של דינבורג, ועבר למחלקת הנוער של סקונטו ריגה ב-2002. בשנת 2006 עבר לאולימפס ריגה מליגת העל הלטבית על מנת לצבור דקות משחק. בקיץ 2006 חזר צאונייה לסקונטו ריגה. באותה עונה גם זכה בתואר השחקן הצעיר של השנה למרות ששיחק חצי שנה בלבד.
ב-2 בפברואר 2009 הוא הושאל לווטפורד האנגלית עד סוף עונת 2008-09, עם אופציה לחתימה. ב-3 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-74 במקום ג'ון הארלי בהפסד 2-1 לפלימות' ארגייל. צאונייה הבקיע את שערו הראשון בווטפורד מול סאות'המפטון. בסוף העונה חזר צאונייה לסקונטו.
בינואר 2011 הושאל לצסק"א מוסקבה עד לסוף העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 בפברואר בליגה האירופית נגד פאוק סלוניקי.
ב-27 ביוני 2011 צסק"א רכשה את כרטיס השחקן שלו ל-5 שנים.

קריירה בינלאומית

בשנת 2007 קיבל את זימון הבכורה שלו לנבחרת הבוגרת. ב-28 במרץ 2009 כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 0-4 עללוקסמבורג, וב-9 בספטמבר 2009 הבקיע את שער השוויון נגד שווייץ. נכון לדצמבר 2012, יש לצאונייה 10 שערים ב-35 משחקי נבחרת.
לייב שמעוני

שמעון לייב שמעוני (רבינוביץ; 1900, ליטא – 1974, ישראל) היה מורה, מראשי תנועת פועלי ציון שמאל,  פעיל ציבור וסופר יידי.

ביוגרפיה

לייב נולד בליטא ועסק בהוראה. הוא היה פעיל למען האוטונומיה היהודית בליטא והיה חבר האספה הלאומית של יהודי ליטא לאחר מלחמת העולם הראשונה. שימש כפקיד ב"ועד הארץ היהודי באֶרץ ליטא" (נאציונַל ראט).
בשנת 1924 עלה לארץ ישראל והתגורר בחיפה, בה עבד במחלקת המדידות של ממשלת המנדט. לאחר הקמת המדינה המשיך לעבוד במחלקת המדידות ובמשרד העבודה עד שפרש לגמלאות בשנת 1967.
במקביל היה פעיל באחדות העבודה ושימש כשופט בית הדין העליון של ההסתדרות הכללית והיה חבר בוועדת הביקורת המרכזית שלה. היה יושב ראש הוועד המפקח במחוז חיפה של קופת חולים והיה מיוזמי הקמת בית החולים כרמל. הוא פרסם מספר ספרים ומאמרים, בעיקר ביידיש, תחת שמות העט ל. חיין ואבא גוטעס. בשנת 1973 הוענק לו תואר אזרח כבוד של העיר חיפה.
על שמו קרוי רחוב בחיפה. שמעוני היה נשוי לשרה, פעילה בארגון אמהות עובדות שנפטרה בשנת 1961, ולזוג נולדה בת.
הגושרים

היסטוריה

באתר קיבוץ הגושרים ישב מסוף 1943 מושב נחלים שהוקם על ידי ארגון ירושלים כאחד ממצודות אוסישקין. היחסים בין אנשי המושב לבין היישובים בסביבה היו עכורים על רקע מחסור בקרקעות ויחסים מתוחים בין דתיים לחילוניים ובמהלך מלחמת העצמאות, לאחר שספגו איומים והתנכלויות, הסכימו אנשי נחלים לעזוב את המקום.
זמן קצר לאחר שאנשי נחלים עזבו את המקום, עלה לקרקע גרעין העולים מטורקיה. הם התיישבו בתחילה במבנים הנטושים של נחלים, אולם עברו לאחר תקופה קצרה למקום הנוכחי, בסמוך לפלג של נחל דן, ליד חורבות ארמונו של האמיר פעור, שמכר את האדמות לקק"ל ב-1940.
הפילוג בקיבוץ המאוחד בשנות ה-50 הביא לכמה גלים של מתיישבים חדשים שהגיעו מקיבוצים אחרים: איילת השחר וכפר גלעדי (1952), נוה אור (1954) ויד חנה (1955), שתרמו רבות לייצובו ולביסוסו של הקיבוץ הצעיר.
הקיבוץ עבר הפרטה בשנת 2000 והוא פועל במודל של "רשת ביטחון", שמשמעותו הפרטה כמעט מלאה. חברי הקיבוץ מקבלים שכר עבור עבודתם, ובמקביל משלמים מעין מס קהילתי, שנקבע על ידי האספה הכללית.

תיירות

בית ההארחה של הקיבוץ הוקם כבר בשנת 1953 על חורבות ארמון החורף של האמיר פאעור, ראש השבט הבדואי ערב אל-פאדל (שמרכזו היה בוואסט שברמת הגולן). האמיר שחי באופן ראוותני ונזקק למזומנים, מכר את אדמותיו באזור לקרן הקיימת לישראל בשנת 1940. אלמנטים מהארמון כמו הקשתות, שולבו במבנה המרכזי של בית המלון.
ב-1997 הוכנס שותף פרטי לניהול בית ההארחה, הוא הפך לבית מלון ושינה את שמו ל"מלון בטבע".
נוסף על בית ההארחה, מפעיל הקיבוץ את "קייקי הגושרים", להשכרת סירות קיאק לשיט בנחל שניר. בתחומי הקיבוץ נמצאת שמורת טבע לא מוכרזת, בשם "עמק הנהר הנעלם". בשמורה יש ריכוז גדול של הצמח הנדיר שבטבט גדול. שמורת עמק הנהר הנעלם הוקמה בשנת 1990 על ידי חבר הקיבוץ אורי דימנד ומלון קיבוץ הגושרים.
בקיבוץ נמצאות שתי טחנות קמח מופעלות בכוח מים זורמים. אינן פעילות. בקיבוץ יש טחנת טורבינות המופעלות בכוח זרם המים לייצור חשמל.
בבית המלון וברחבי הקיבוץ מפוזרים עשרות פסלים של הפסל אריה אשכנזי, חבר הקיבוץ.
בצידו הצפוני של הקיבוץ נמצא אתר ארכאולוגי הגושרים שבו נמצאו ממצאים מהתקופה הנאוליתית והכלקוליתית.

חקלאות

במהלך שנות ה-50 התפתחו ענפי הלול, הרפת, התפוחים, הירק, הדגים וההדרים. עם התפתחות ענפי התעשייה והתיירות ירד משקלם של אלה, וחלקם נעלמו. בראשית שנות ה-70 חוסל רפת החלב.
כיום יש בקיבוץ מטעים, פרדסים, גידולי שדה ולול של עופות לבשר.

תעשייה

ב-1974 רכש הקיבוץ את מפעל "מפרו" לפלסי מים. ב-1986 החל המפעל לייצר מכשירים חשמליים ידניים להסרת שיער, "סופט אנד איזי", שנקראו בהמשך "אפיליידי". מכשירים אלה זכו להצלחה בקנה מידה עולמי, אך הקיבוץ לא השכיל לנצל את ההכנסות האדירות לפיתוח מוצרים נוספים, וכעבור 4 שנים התרסק המפעל כלכלית ונמכר לגורם חיצוני על ידי כונס הנכסים. התרסקות זו האיצה את תהליכי ההפרטה של הקיבוץ. כיום הקיבוץ לא מחזיק מפעלי תעשייה.
מיניטל

מיניטל (בצרפתית: Minitel) היה שירות וידאוטקס מקוון הנגיש באמצעות קווי טלפון, ונחשב לאחד השירותים המקוונים הקדם-אינטרנטיים המוצלחים ביותר בעולם. השירות הושק בצרפת ב-1982 על ידי PTT ‏(Poste, Téléphone et Télécommunications; החל מ-1991 חולקה בין פראנס טלקום (France Télécom) ולה פוס. מימיו הראשונים יכלו משתמשיו לבצע קניות מקוונות, להזמין כרטיסי רכבת, לברר שערי ניירות ערך, לבצע חיפושים במדריך הטלפון ולצ'וטט בדרך דומה לזו שהאינטרנט מאפשר כיום. השירות נסגר ב-30 ביוני 2012 כאשר היו מחוברים אליו כ-800,000 תחנות קצה.

כספים

שיטות התשלום במיניטל כללו תשלום בכרטיסי אשראי עבור קניות ותשלום באמצעות חשבון הטלפון עבור זמן הגלישה, כשהתעריף תלוי באתרים אליהם גלשו.
חברת הטלפון חייבה את הגולשים בתעריף מקסימלי של 1 אירו לדקה, כאשר התעריף לרוב האתרים היה זול הרבה יותר. חברת הטלפון העבירה חלק מסכום החיוב לחברות שהעניקו שירותי מיניטל. ב-1998 מיניטל הניבה הכנסה של 832 מיליון אירו, מתוכם 521 מיליון אירו תועלו על ידי פראנס טלקום לספקי השירותים.
בסוף שנות ה-90 מכירות מיניטל היוו 15% מהמכירות בחברות המשלוחים הצרפתיות הגדולות ביותר, La Redoute ו-3 Suisses.  
ב-2005 היו 351 מיליון שיחות ו-18.51 מיליון שעות חיבור, שהניבו הכנסה של 206 מיליון אירו, מתוכם 145 מיליון אירו הועברו ל-2000 ספקי שירותים. (נתונים אלו הם בירידה של כ-30% כל שנה). ישנם עדיין 6 מיליון מסופים בבעלות פראנס טלקום, שנותרו בידי המשתמשים כדי להימנע מסוגיות מיחזור. הלקוחות העיקריים היו שירותי בנקאות ופיננסים בשל יתרון תכונות האבטחה של מיניטל ובשל הגישה למאגרי מידע מקצועיים. כדוגמה לשימוש נפוץ ציינה פראנס טלקום כי בוצעו 12 מיליון עדכונים בכרטיסי ביטוח רפואי אישיים באמצעות מיניטל.
שירותים דומים למיניטל הוצעו במדינות נוספות: בלגיה, קנדה, גרמניה, אירלנד, איטליה, הולנד, דרום אפריקה, שוודיה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית.

טכנולוגיה

טכנולוגית מיניטל מבוססת על מסוף "טיפש" עם מסך מבוסס טקסט, מקלדת מחשב ומודם. המקלדת הנפוצה הייתה AZERTY המקובלת בצרפת (ולא QWERTY המקובלת להקלדה באנגלית).
במיניטל ניתן להשתמש בגרפיקה פשוטה המתבססת על תווים גרפיים מוגדרים מראש. ניתן גם לחבר אליו מדפסת.
כשמיניטל מחובר המודם שלו מחייג לרוב למספר מיוחד המחובר ל-PAVI ‏(Point d'Accès VIdéotexte - נקודת גישה לווידאוטקס). ה-PAVI מעביר מידע חזרה אל השרתים של החברה או השירות באמצעות רשת מיתוג המנות הצרפתית Transpac.
טכנית, השם "מיניטל" מתייחס למסופים, בעוד הרשת נקראה טלטל (Teletel).

מיניטל והאינטרנט

מיניטל נחשבת כגורם שעיכב את פריסת האינטרנט בצרפת, כיוון שסיפקה גישה מהירה ובטוחה לשירותים שימושיים רבים, ללא צורך במחשב אישי. עדיין יש למיניטל יתרונות על פני האינטרנט: היא אינה מצריכה תשלום דמי מנוי (מלבד הרשמה כמנוי טלפון), אינה מצריכה קנייה ותחזוקה של מחשב ובעייתית פחות מהאינטרנט בסוגיות בטיחות של תשלומים בכרטיסי אשראי ושל מידע אישי. כמו כן, מיניטל מבוססת על סטנדרטים מוגדרים היטב ולכן כמעט ואין בעיות תאימות.
מאידך, יש הטוענים] כי בזכות מיניטל היו הצרפתים רגילים כבר לביצוע עסקאות מקוונות ולכן קידמו בברכה את האינטרנט שהציע ערך מוסף ויתר נוחות ממיניטל. 
ב-1986 סטודנטים מאוניברסיטאות בצרפת השתמשו במיניטל לארגון שביתה ארצית - דוגמה מוקדמת לשימוש במדיה דיגיטלית ליצירת שותפות טכנו-פוליטית.
שבט איתנים

שבט איתנים היה אחד הגרעינים הראשונים בתנועת בני עקיבא בישראל, שבין חבריו ילידי שנת 1936 נמנו מי שלימים היו לחשובי הרבנים בציונות הדתית.
שבט איתנים הוא שמו של המחזור ה-11 של בני עקיבא, שאליו השתייכו בצעירותם רבנים משפיעים בציונות הדתית. הכינוי "שבט איתנים" מתייחס בדרך כלל לקבוצה זו בתוך אותו מחזור.
בני השבט הקימו את גרעין גחל"ת (גוש חלוצי לומד תורה) שמטרתו להגביר את לימוד התורה בקרב הנוער הציוני דתי. על מנת להיחשב כחלק מן הגרעין, דרשו בתחילה את המובחרים ביותר בלימוד התורה שכוללים בם את  שתי הדרישות: "יהיה בסדר מבחינה חברתית" ו"יהיה בסדר מבחינה דתית". בהמשך, מתוך רצון לכמות גדולה יותר פתחו שורותיהם ל"טובים שבבני הסניפים". הגרעין דרש מחבריו ללמוד תורה בישיבה קודם גיוסם להתיישבות, על מנת להשפיע על סביבתם באור השקפתם. הגרעין התווכח בפולמוס רב מול ראשי "ההנהלה הארצית" של תנועת בני עקיבא, שאף דרשה לפרקו מיד. אל בני הגרעין צורפו גם בנות קבוצת "נוגה". 
על קבוצה זו נמנים הרבנים זלמן מלמד, צפניה דרורי, יעקב פילבר, שבתי זליקוביץ, ובנימין הרלינג, ופעילי ציבור כידידיה כהן ושופט בית המשפט השלום בירושלים בדימוס דוד פרנקל. מדריכם היה הרב חיים דרוקמן, שתחילה לא ידע על התארגנות גחל"ת. חברי השבט למדו אצל הרבנים משה צבי נריה ואברהם צוקרמן בישיבת כפר הרואה באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20, והושפעו רבות מחזונם. בהמשך הם הקימו מוסדות תורניים רבים בציונות הדתית, החל מישיבת כרם ביבנה שהייתה הראשונה ליישם את מסלול הסדר, דרך ישיבת ירושלים לצעירים, ישיבת אור עציון, ישיבת קריית שמונה ועוד. כן היוו את הגרעין ל"הקמתה מחדש" של ישיבת מרכז הרב בראשותו של הרצי"ה ממנו צמחה תנועת גוש אמונים. מטרות ההגשמה שסימנו היו קליטת עלייה, רבנות בעיירות הפיתוח, התיישבות, חינוך ועשייה פוליטית. 
בין חברי השבט נמנו גם השר זבולון המר, שופט בית המשפט המחוזי בחיפה חיים פיזם, יו"ר המועצה להשכלה גבוהה ביו"ש פרופ' עמוס אלטשולר ועוד.
השפעתה של קבוצה זו ניכרת עד היום, בעיקר בהיותם מי שהקימו את הבסיס התורני והאידאולוגי של "דור הכיפות הסרוגות", הרואה במעורבות בחיי החול ובענייני המדינה ערך לכתחילה.