google/wiki40b huggingface dataset:
פאן-ערביות

פאן-ערביות (בערבית: الوحدة العربية) היא תנועה הקוראת לאיחוד מדיני, חברתי וכלכלי בין העמים והמדינות הערביות במזרח התיכון. המונח קשור קשר הדוק ללאומיות הערבית. באופן מסורתי, הפאן ערביות אימצה זהות חילונית, סוציאליסטית, ואנטי מערבית. יש המרחיקים את שורשיו של הרעיון עד לשושלת האומאית הראשונה.
הרעיון נוסח לראשונה בספרו של נג'יב עזורי משנת 1905, "התעוררות הלאומיות הערבית" (בצרפתית: "Le réveil de la nation arabe"). הפאן-ערביות הוצגה לראשונה כאידאולוגיה פוליטית עצמאית על ידי חוסיין בן עלי, שריף מכה, אשר ביקש עצמאות מהאימפריה העות'מאנית בדמות מדינה ערבית, "ערב", שתשתרע על כל חצי האי ערב, בנוסף לשטחים בהן שוכנות היום עיראק, סוריה, ירדן, ישראל, לבנון והרשות הפלסטינית. ההתכתבות בין חוסיין לנציב הבריטי במצרים הנרי מקמהון, שהתנהלה בשנים 1915–1916, שנודעה כ"מכתבי חוסיין-מקמהון", הביאה לסיכום בין בריטניה והערבים לפיו בתמורה למרד מוצלח של הערבים בשלטון העות'מאני תתמוך בריטניה בתביעות לעצמאות ערבית. ואולם ב-1916 קבע הסכם סייקס-פיקו בין בריטניה וצרפת כי אזורי המפתח במזרח התיכון יחולקו בין המעצמות האירופיות ולא יימסרו לשלטון עצמי ערבי; עם תום מלחמת העולם הראשונה ב-1918, כשהאימפריה העות'מאנית קרסה, סירבה בריטניה לעמוד במלוא התחייבותה לערבים, לטענתם, והפכה, כצרפת, לשליטה בפועל בשטחי המזרח התיכון שנכבשו מהעות'מאנים באמצעות ייפוי כוח מחבר הלאומים - שיטת המנדטים. זאת מיד לאחר שהתקיימה ב-1920 למשך 4 חודשים הממלכה הערבית של סוריה בראשות פייסל בנו של חוסיין בן עלי שתבעה לעצמה את הטריטוריה המשתרעת על שטחי האוטופיה הידועה בשם סוריה הגדולה. "ערב" (מאוחר יותר, ממלכת ערב הסעודית), נוסדה בדרום המדברי, שנתפס אז כדל ערך ביחס לאזור הסהר הפורה. בנוסף, בריטניה הסתמכה על הצהרת בלפור משנת 1917 בבואה לנהל את ארץ ישראל כמנדט בריטי החל מ-1920. כתוצאה מכך, נדחתה פריצתה של הפאן־ערביות לקדמת הזירה הבינלאומית, ותחת זאת נפתחה תקופה של שליטה אנגלו-צרפתית בעולם הערבי.
גרסה פאן־ערבית מגובשת יותר מזו של חוסיין נרקמה בשנות הארבעים בסוריה על ידי מישל עפלק, מייסד מפלגת הבעת' (תחייה), אשר הושתתה על יסודות סוציאליסטים ופאשיסטים־איטלקיים. אידאולוגיה פאן ערבית הייתה ביסודם של מספר ניסיונות לאחד מדינות לאום ערביות לכדי ישות מדינית אחת, כאשר הבולטת ביניהן הייתה הרפובליקה הערבית המאוחדת אשר איחדה בין מצרים וסוריה וכללה ערבים דרוזים, סונים, שיעים ונוצרים. יש הטוענים כי גמאל עבדל נאצר, נשיא מצרים ופאן־ערביסט רדיקלי, מכאן המונח "נאצריזם" ראה באיחוד הסורי־מצרי (הריפובליקה הערבית המאוחדת - רע"מ) מדרגה ראשונה בדרך ליצירתה של מדינה כלל־ערבית בהנהגתו. בניגוד לפאן־אסלאמיזם, אשר קרא לאיחוד מדיני של המוסלמים על בסיס דתי, הפאן־ערביות הייתה חילונית לחלוטין, ורבים מתומכיה, ביניהם עפלק עצמו, היו נוצרים. באופן דומה, טארק עזיז, נוצרי קתולי ששימש סגן ראש ממשלת עיראק בתקופתו של סדאם חוסיין, היה פאן־ערביסט מובהק.
מפלגת הבעת' הפאן־ערבית היא מפלגת השלטון הנוכחית בסוריה, והייתה כזו גם בעיראק עד להפלת שלטונו של סדאם חוסיין בתום מלחמת עיראק. שיאה של התנועה הפאן־ערבית היה בשנות השישים, ואולם התבוסה הערבית במלחמת ששת הימים פגעה קשות בתמיכה בה. הסכסוכים בין המחנה הרדיקלי (מצרים, סוריה, עיראק הבעת'יסטית) והמחנה המתון (ערב הסעודית, ירדן ועיראק ההאשמית), שהעצימו לנוכח המלחמה הקרה, כמו גם התעוררותו של רעיון הנרטיב הפלסטיני לצורך מימוש האידאולוגיה בא"י וחוסר היכולת של המשטרים הפאן־ערביים ליצור צמיחה כלכלית ראויה - כל אלה הביאו לכך שבשנות השמונים דעכה האידאולוגיה הפאן־ערבית, ותחתיה עלה האסלאמיזם.
בואו לפלשתינה

תיאור

הכרזה "Come to Palestine" הודפסה בטכניקה של הדפס אבן (ליתוגרפיה) בשנת 1929. היא הודפסה בבית הדפוס "שולץ" בפראג, כיוון שבאותה עת לא הייתה אפשרות להדפיס גיליון שלם בטכניקה זו בארץ-ישראל. היא מעוצבת כמבנה של חלון דרכו נשקף נוף. חלון זה מורכב ממבנה של קשת מחודדת בסגנון מוסלמי, הנשענת על גבי זוגות עמודים מפותלים. מעל הקשת קבועים שני מדליונים. באחד מופיע דימוי של מגדל דוד ואילו באחר דימוי של מסגד אל אקצה. מבנה החלון, המהווה שילוב של אלמנטים אדריכליים זרים. רבן עשה שימוש במבנה זהה בכמה מן היצירות שעיצב עבור "בצלאל" קודם לכן.
דרך החלון נשקף נוף אידלאי של הכנרת, המעוצב בכמה מישורים. במישור הקדמי כר דשא ובו צומח עץ תמר, מעיין נובע ותיאור של רועים בביגוד ערבי-תנ"כי. מאחוריהם מתוארת עיר מזרחית בנויה אבן השוכנת לחופו של האגם. מתחת לחלון קבועה כתובת ובה ציטוט מתוך הפרק השני של שיר השירים בשפה האנגלית: ""כִּי-הִנֵּה הַסְּתָו עָבָר הַגֶּשֶׁם חָלַף הָלַךְ לוֹ : הַנִּצָּנִים נִרְאוּ בָאָרֶץ עֵת הַזָּמִיר הִגִּיעַ וְקוֹל הַתּוֹר נִשְׁמַע בְּאַרְצֵנוּ"". ציטוט זה מציע לצופה לפרש את ההווה של פלשתינה עם ארץ-ישראל המקראית. התיאור, המשלב בין אלמנטים מן האר נובו האירופי לבין תיאור פנטאסטי, משקף את התפיסה האוריינטלית של המזרח הקרוב בכלל ושל פלשתינה בפרט.
אנטואן קוריז'ה

אנטואן קוריז'ה (בצרפתית: Antoine Corriger,‏ 1884, לורן - 1967, גרוסלה (צר') שבצפון צרפת) היה כומר וחסיד אומות העולם מצרפת.

קורות חיים

קוריז'ה נולד בכפר בחבל לורן. אביו היה יערן שהתנגד לסיפוח החבל לגרמניה על ידי ביסמרק, ועבר עם משפחתו לפריז למרות שלא דיבר צרפתית. הוא עבד במפעלי "רנו" אך הושפל עקב מוצאו הגרמני, ועבר לעבוד באחוזה פרטית. אמו של קוריז'ה הייתה עקרת בית. קוריז'ה גדל באווירה דתית-קתולית אדוקה. הוא הוכשר לכמורה במכון קתולי בדיוקסיה של ורסאי, במחוז איל-דה-פראנס שבצפון צרפת. בשנות השלושים לחייו החל לכהן בתור כומר בכפר שומונטל (צר') בצפון צרפת, מצפון לפריז.

פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה

בתקופת כיבוש צרפת על ידי גרמניה, בין השנים 1940-1944, החביא קוריז'ה 14 יהודים בני משפחה אחת בכנסייתו שבכפרו שומונטל. את הקשר בין קוריז'ה לבין בני המשפחה יצרה עוזרת הבית של קוריז'ה, שהייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של צרפת. חלק מהיהודים המסתתרים הגיעו לכפרו של קוריז'ה ב-1941, ואילו חלק מיהודים אלה נמלטו אל הכפר מהגירוש מפריז בקיץ 1942. כולם נותרו במסתור אצל קוריז'ה עד השחרור. מכיוון שהילדים שבין המסתתרים לא יכלו ללמוד, לימד אותם קוריז'ה בעצמו, במסתור. כשסרקו גרמנים את הכפר בחיפוש אחר יהודים מסתתרים, הגן קוריז'ה על בני חסותו בכך ששלח אותם לחוות באזור. כדי לסייע בכלכלת המסתתרים, גידל קוריז'ה חמניות וירקות. כמו כן ארגן אירועי צדקה שהכנסותיהם היו קודש לתמיכה ברזיסטנס באזורו - וגם במסתתרים, בחשאי. חלק מהמסתתרים עבדו תקופות מסוימות בחוות שסביב שומונטל, וכך סייעו בפרנסת המסתתרים.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היגרו ניצוליו של קוריז'ה לארצות הברית ומשם שלחו לו תמיכה כספית מעת לעת. קוריז'ה עצמו המשיך להתגורר בשומונטל, שם חי בעוני ונידב את רוב רכושו והכנסתו לצדקה. הסביבה בכפר הייתה אנטי דתית ולכן הותקפו קוריז'ה וכנסייתו מילולית מדי פעם. כדי לממן את המשך פעילותה של כנסייתו חיבר אורטוריה בשם בדוי ואף הדפיס גלויות.

הנצחה והכרה

בשנת 2007 החלו שניים מהניצולים שלהם סייע קוריז'ה, סימון וגיזל פיקובסקי (Picovschi) בפעילות לשם הכרה בו, לאחר מותו, בתור חסיד אומות העולם. ב-2010 הכיר יד ושם באנטואן קוריז'ה בתור חסיד אומות העולם.
אנטואן קוריז'ה הונצח בספר ביוגרפי שיצא לאור על ידי החברה להיסטוריה ולארכאולוגיה של פונטואז (Pontoise - רובע בפריז), בשנת 2009.
אמוץ עשהאל

ביוגרפיה

עשהאל החל את דרכו העיתונאית ככתב חוץ של הסן פרנסיסקו כרוניקל והיה ממקימי העיתון טלגרף, קודם שהצטרף ב-1995 ל"ג'רוזלם פוסט" כעורך הכלכלי של העיתון. מאוחר יותר מונה לעורך החדשות, לעורך המהדורה הבינלאומית, ולעורך בפועל של ה"ג'רוזלם פוסט", לצידו של ברט סטיוונס, כיום פרשן הניו יורק טיימס, שנשלח לארץ על ידי חברת הולינג'ר שהייתה הבעלים של הפוסט לפני אלי עזור.
עשהאל וסטיבנס הובילו קו מערכתי שדגל בכלכלה חפשית, פרגמטיזם מדיני, פלורליזם תרבותי ורפורמה פוליטית. כעורך בפועל, שתחתיו 100 כתבים, עורכים, מעצבים וצלמים, הוביל עשהאל את השינוי העיצובי הגדול בתולדות העיתון, שהקיף את היומון, את מוספי סוף השבוע, את שני המקומונים ואת המהדורה הצרפתית. בתוך כך בנה עשהאל דסק דעות, וגייס עבורו פובליציסטים ישראלים מובילים כמו שלמה אבינרי, אמנון רובינשטיין ומתי גולן, לאחר שקודם לכן בנה דסק כלכלי, ואת המהדורה הבינלאומית הפך לשבועון חדשות עצמאי.
הטור השבועי של עשהאל, "Middle Israel", מתפרסם בקביעות זו השנה ה-24, ומהווה ניסיון ייחודי לבטא גישה ישראלית מרכזית בכל תחום, מפוליטיקה, כלכלה ומדיניות חוץ ועד ענייני חברה, דת ותרבות.
עשהאל פורסם או צוטט לאורך השנים בניו יורק טיימס, וושינגטון פוסט, וול סטריט ג'ורנל, BBC, פוליטיקו, USA Today, הארץ, האקונומיסט, טיים, לה פיגארו, דיילי טלגרף, L'Express, תכלת, Harvard Political Review, ואחרים. הוא משמש לעיתים קרובות פרשן לענייני ישראל והמזרח התיכון בכלי תקשורת בינלאומיים, בהם BBC ,SKY, CNN, רויטרס, NPR ואחרים.
סדרת הכתבות של עשהאל ב"ג'רוזלם ריפורט" על עתיד העם היהודי זכתה בפרס "בני ברית" לעיתונות לשנת 2018.
עשהאל הוא בעל תוארי מוסמך בתקשורת מאוניברסיטת קולומביה, בהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית, ובלימודי מזרח תיכון מאוניברסיטת ברנדייס. שירת בצה"ל כמפקד טנק וכקצין דוברות, והשתחרר בדרגת סרן. 
עשהאל מתגורר בירושלים. נשוי ואב לשלושה.
בויאן בוגדנוביץ'

קריירה באירופה

בוגדנוביץ' נולד בעיר מוסטר ביוגוסלביה. הוא החל לשחק כדורסל בקבוצת זרינסקי מוסטר ב-2004. ב-2005 חתם על חוזה ארוך טווח בריאל מדריד אך נשאר לשחק במוסטר כשחקן מושאל. ב-2006 עבר לספרד ושיחק בקבוצת הנוער של ריאל מדריד ובקבוצת המילואים של ריאל מדריד בליגה השנייה. הוא שותף בשלושה משחקים בקבוצה הבוגרת בעונות 2007/2008 ו-2008/2009. ב-2008 הושאל לקבוצת מורסיה מליגת העל הספרדית ושותף ב-4 משחקים. בתחילת 2009 חזר לשחק בקבוצה השנייה של ריאל מדריד. 
באוגוסט 2009 עבר לשחק בציבונה זאגרב, בעונתו הראשונה בקבוצה קלע בממוצע 16.6 נקודות בליגה ו-8.1 נקודות ביורוליג. בעונתו השנייה קלע בממוצע 20.1 נקודות בליגה ו-18 נקודות ביורוליג. הוא נבחר ל-MVP של המחזור החמישי בשלב הטופ 16 ביורוליג לאחר ניצחון על חימקי מוסקבה ב-3 במרץ 2010, משחק בו קלע 22 נקודות כולל שש שלשות ללא החטאה ולקח 9 ריבאונדים. הוא זכה עם ציבונה באליפות הליגה ב-2010. 
ביוני 2011 עבר לפנרבחצ'ה אולקר מטורקיה. בעונתו הראשונה קלע בממוצע 13.6 נקודות בליגה ו-13 נקודות ביורוליג, בעונתו השנייה קלע בממוצע 13 נקודות בליגה ו-15.9 נקודות ביורוליג ובעונתו השלישית 12.2 נקודות בליגה ו-14.8 ביורוליג. הוא זכה עם אולקר פעמיים רצופות בגביע ב-2013 ובאליפות הליגה ב-2014.

ברוקלין נטס

בוגדנוביץ' נבחר בדראפט ה-NBA ב-2011 כבחירה הראשונה בסיבוב השני (31 סך הכל) על ידי מיאמי היט, הזכויות על חתימתו הועברו בטרייד למינסוטה טימברוולבס וממנה לברוקלין נטס. לקראת עונת 2014/2015 ב-NBA חתם בנטס על חוזה לשלוש שנים בסך של כ-10 מיליון דולר. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע בממוצע 9 נקודות למשחק בעונה הסדירה ו-10.3 נקודות בפלייאוף. בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה.

וושינגטון ויזארדס

בפברואר 2017 הועבר בטרייד לוושינגטון ויזארדס.

אינדיאנה פייסרס

לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה לשנתיים באינדיאנה פייסרס, והיה לשחקן מרכזי בחמישייה הפותחת שלה לאורך העונה. הוא סיים את העונה עם שיא קריירה של 14.3 נקודות למשחק.

יוטה ג'אז

ביולי 2019 חתם על חוזה ל-4 עונות ביוטה ג'אז, עבור כ-73 מיליון דולר.

קריירה בנבחרת קרואטיה

בוגדנוביץ' משחק בנבחרות קרואטיה בכדורסל משנת 2005. באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה ב-2005 בלאון שבספרד קלע בממוצע 21.9 נקודות למשחק (הרביעי באליפות), באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בגרמניה ב-2006 רשם 8.8 נקודות למשחק. ובאליפות אירופה עד גיל 20 שהתקיימה בצ'כיה ב-2009 רשם 17.6 נקודות (שלישי באליפות) ו-5.6 ריבאונדים למשחק. 
משנת 2010 חבר בוגדנוביץ' בסגל הנבחרת הבוגרת. באליפות העולם בכדורסל 2010 שהתקיימה בטורקיה קלע בממוצע 11.7 נקודות למשחק. באליפות אירופה בכדורסל 2011 שהתקיימה ב-ליטא קלע 12.8 נקודות בממוצע למשחק ובאליפות אירופה בכדורסל 2013 שהתקיימה ב-סלובניה קלע 17.4 נקודות בממוצע למשחק ולקח בממוצע 4.1 ריבאונדים. באליפות העולם בכדורסל 2014 היה הקלע המוביל של קרואטיה והשני בטורניר כולו עם 21.2 נקודות למשחק. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים עם הנבחרת במקום החמישי והיה מלך הסלים של הטורניר עם ממוצע של 25.3 נקודות למשחק. באליפות אירופה בכדורסל 2017 היה הקלע המוביל של הנבחרת שסיימה במקום העשירי עם ממוצע של 22.5 נקודות למשחק (חמישי בטורניר).
איסור חדש

מקור האיסור

איסור חדש הוא איסור מהתורה, והאוכל מהתבואה החדשה קודם היתרה עובר על מצוות לא תעשה. מקור האיסור בפרשת אמור בספר ויקרא, מיד לאחר תיאור מנחת העומר:
וְלֶחֶם וְקָלִי וְכַרְמֶל לֹא תֹאכְלוּ עַד עֶצֶם הַיּוֹם הַזֶּה עַד הֲבִיאֲכֶם אֶת קָרְבַּן אֱלֹהֵיכֶם חֻקַּת עוֹלָם לְדֹרֹתֵיכֶם בְּכֹל מֹשְׁבֹתֵיכֶם.
— ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק י"ד
גם בספר יהושע מובא כי בני ישראל אכלו מתבואת הארץ החדשה רק למחרת הפסח.

הֶקף האיסור

האיסור על אכילת התבואה החדשה, חל על כל תבואה מחמשת מיני דגן שנזרעה החל מי"ג בניסן של השנה שעברה. הקרבת מנחת העומר בזמן שבית המקדש היה קיים או יום י"ז בניסן (שכן מחמת תקנתו של רבן יוחנן בן זכאי נאסר יום ט"ז כולו לאכילת חדש) מתירים את כל התבואה שנזרעה מתאריך זה בשנה שעברה, עד תאריך זה בשנה הנוכחית. הסיבה לתאריך זה הוא שלפי ההלכה, לכל זרע שנזרע לוקח שלושה ימים להשתרש באדמה, ויוצא שכל זרע שנזרע בי"ג בניסן, השתרש עד ט"ז ניסן, שהוא יום הבאת קורבן העומר, והותר על ידו.

איסור חדש כיום

חז"ל פירשו שיש שני זמנים לגבי היתר החדש: בזמן שאין בית המקדש קיים ואין קרבן, אסור לאכול מן החדש "עד עצם היום הזה" - היינו עד שיאור המזרח של יום ט"ז בניסן. הזמן שני הוא "עד הביאכם את קרבן אלהיכם", היינו בזמן שבית המקדש קיים, אסור לאכול חדש גם ביום ט"ז, עד שיקריבו את מנחת העומר על המזבח. 
משחרב בית המקדש, תיקן רבן יוחנן בן זכאי לאסור אכילת תבואה חדשה, כל יום ט"ז, שמא יבנה בית המקדש ויאכלו לפני הקרבת מנחת העומר, וכן הלכה. יש הסוברים, שלא תקנה תיקן רבן יוחנן בן זכאי, אלא פירוש אחר פירש בתורה, לומר שהמלים "עד עצם היום הזה" כוונתם שגם אותו יום אסורה אכילת לחם חדש מן התורה.
נמצא לפי זה, שבארץ ישראל אסור חדש עד יום י"ז בניסן, ואיסור זה הוא מן התורה בזמן שאין בית המקדש קיים. לרוב הדעות בחוץ לארץ, שבו מקיימים שני ימים טובים מחמת ספק שמא יום זה אינו ט"ז בניסן אלא ט"ו, נמשך איסור חדש עד יום י"ח, שמא אינו י"ח אלא י"ז. אמנם בפועל, רוב תושבי חוץ לארץ נהגו להקל באיסור חדש בחוצה לארץ, משום שסמכו על דעת הסובר שאין איסור חדש נוהג אלא בארץ.

איסור חדש למזבח

חדש מותר לאכילה מהיום שהקריבו את העומר. אבל להקריב בבית המקדש מנחות מהתבואה החדשה מותר רק מיום הביכורים, שהוא חג השבועות. אז מקריבים את שתי הלחם, ומאותו יום מותר להקריב למזבח מנחות מהתבואה החדשה.
אפסומיט

תכונות

האפסומיט מתגבש במערכת האורתורומבית ולעיתים רחוקות מופיע בטבע כגבישים מפותחים שצורתם מחטית או סיבית שאורכם עד 8 ס"מ.
המינרל חסר צבע עד לבן עם גוונים של צהוב, ירוק וורוד. קשיותו נעה בין 2 ל-2.5 על פי סולם מוס ומשקלו הסגולי 1.67 גרם לסמ"ק. אופטית האפסומיט הוא דו-צירי שלילי.
אפסומיט הוא מינרל היגרוסקופי המתמוסס בקלות במים. בתנאי יובש מאבד האפסומיט מולקולה אחת של מים ומשנה את מבנהו למינרל הקסאהידריט (MgSO₄•6H₂O) שהמבנה שלו הוא מונוקליני. האפסומיט יוצר שורה איזומורפית עם המינרל מורנוסיט (NiSO₄•7H₂O) ועם המינרל גוסלריט (ZnSO₄•7H₂O).

היווצרות ותפוצה

האפסומיט נוצר כתפרחות או כקרומים על קירות במנהרות ובמערות או על קירות ועמודי תווך במכרות. היווצרות זו מתרחשת בסלעי מגנזיום המכילים סולפידים, דוגמת דולומיט או אבן גיר המכיל מגנזיום או במקומות מוגנים על קירות גושי סלעים כאלו. אפסומיט נוצר גם בפומרלות בהרי געש דוגמת וזוב. דרך נוספת של היווצרות אפסומיט נובעת ממיום של המינרלים קיזריט (MgSO₄•H₂O) או לנגבייניט (K₂Mg₂SO₄). אפסומיט נוצר גם כשכבות של משקעי התאדות ממעיינות של מים המכילים מגנזיום או מאגמים מלוחים (כמו למשל בשכבות משקע ממוצא ימי שנתגלו בדרום אפריקה).
אפסומיט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא אפסומיט כוללים את העיירה אפסום (Epsom) במחוז סארי באנגליה (שם נתגלה המינרל); בסדליץ (Sedlitz) ובסיידשיץ (Saidschitz) שבצ'כיה; בהר וזוב במחוז קמפניה שבאיטליה; בהרי הגעש של קמצ'טקה שברוסיה; במערת מאמות' במדינת קנטקי, במערות קרלסבד במדינת ניו מקסיקו ובמעיינות הר פרינסטון (Mt. Princeton) במחוז צ'אפי (Chaffee) במדינת קולורדו שבארצות הברית; במדבר אטקמה בצ'ילה; ובדרום אפריקה.

שימושים

באפסומיט נעשה שימוש בהכנת מוצרים פרמקולוגיים, כמו גם כחומר בצביעה ובייצור נייר וסוכר. השימוש הנפוץ ביותר של האפסומיט הוא בייצור "מלחי אפסום" המכונים גם "מלח אנגלי" בהם נעשים שימושים רבים, בין היתר כחומר משלשל וכדשן.
מבצע לבלוב

רקע

בשנת 1980 התגבשה בצה"ל התפיסה כי הכרחי לשוב ולבצע פעולות יזומות בשטח לבנון על מנת להביא שקט ליישובי הצפון בפרט ולתושבי ישראל בכלל. הרמטכ"ל, רפאל איתן, הורה לאלוף פיקוד הצפון, אביגדור בן גל, להיערך לביצוע פשיטה צפונית לנהר הליטאני שבלבנון. הפעולה הוטלה על כוחות מחטיבת גולני, עליה פיקד אל"ם אילן בירן. בנוסף השתתף כוח מחטיבת הצנחנים.

מהלך המבצע

הכוחות נעו באמצעות כלי רכב עד לנקודת הפריקה בקליעה ובמרג' עיון. עם רדת הלילה החלו הכוחות לנוע מרחק בן 20 קילומטרים לעבר היעדים. לאחר חציית נהר הליטאני, בסיוע לוחמי שייטת 13, שהקימו גשר ואבטחו את הכוח' טיפסו הכוחות ועלו לרמת ארנון עד אשר היו מצויים בקרבת היעדים ונערכו לתקיפה. כוח משולב שהורכב מסיירת הצנחנים ומפלוגת הנ"ט של החטיבה, בפיקוד מפקד הסיירת, שמאי רן, תקף מוצב מחבלים, טיהרה אותו והשמידה אותו. במקביל ארב כוח מגדוד 13 בפיקוד המג"ד עדי אדירי, לכוחות התגבורת של המחבלים והשמיד שני רכבי מחבלים על כביש סמוך. לאחר שהכוחות הרסו את המבנים ואת אמצעי הלחימה ביעד, נסוגו הכוחות 3 קילומטרים והתפנו באמצעות מסוקי "יסעור" ושבו לישראל.

תוצאות המבצע

כוחות צה"ל הרגו כ-15 מחבלים, פצעו מספר מחבלים נוספים והרסו את המבנים ביעד. לכוחות צה"ל לא היו נפגעים והמבצע הוכתר בהצלחה.
אצטל

אצטל (Acetal) הוא קבוצה פונקציונלית מהצורה R₂C(OR')₂ כאשר שתי קבוצות ה 'R הן שיירים אורגנים. לאטום הפחמן המרכזי 4 קשרים ולכן הגאומטריה טטראדרלית. שתי קבוצות הR הקשורות לפחמן המרכזי יכולות להיות זהות - אצטל סימטרי או שונות זו מזו. אם שתי קבוצות הR אורגניות (אין אטום מימן הקשור לפחמן המרכזי) הקבוצה נקראת קטאל (ketal). 
אצטל נוצר התגובה בין המיאצטל לכוהל. מנגנון התגובה כולל פרוטונציה של קבוצת ההידרוקסיל, עזיבה של מולקולת מים, התקפה נוקלאופילית של הכוהל על יון הקרבוניום ואיבוד פרוטון של האלכוהול התוקף. 
האצטלים יציבים בהשוואה להמיאצטלים אך יצירתם היא באמצעות תגובות בשיווי משקל. כדי להגיע לניצולת גבוהה יש צורך בסילוק המים הנוצרים בתגובה למניעת הידרוליזה של הוצר חזרה להמיאצטל. בתגובה ליצירת אצטל מספר המולקולות בתוצרים נמוך ממספר מולקולות המגיב כך שהתגובה ההפוכה מועדפת מבחינת האנטרופיה אלא אם כן דיאול מגיב עם האלדהיד או הקטון. כדי להימנע מכך ניתן להגיב את האלדהיד או הקטון עם אסטר במקום עם כהלים כך שהמים הנוצרים בתגובה משמשים להידרוליזה של האסטר ונוצר עוד כוהל המשתתף בתגובה. 

אצטלים משמשים כקבוצות הגנה על קרבוניל או דיאול משום שהאצטל יציב למחזרים ומחמצנים שונים. 
 
רוב הקשרים הגליקוזידים ברב סוכרים הם קבוצות אצטל.
נהרא נהרא ופשטיה

נהרא נהרא ופשטיה הוא ביטוי שבא להעניק לגיטימציה למנהגים שונים בהלכה היהודית. הביטוי מגיע מארמית בבלית ותרגומו הוא - "נהר נהר ומסלולו", כלומר כשם שלכל נהר מסלול זרימה משלו ואין בכך הפרעה למסלול זרימתו של הנהר האחר, כך יש מקום לשני מנהגים שונים במקביל, ואין בכך כל פסול.
בתלמוד הבבלי מופיע ביטוי זה פעמיים, ביחס להלכות שחיטה וביחס להלכות טרפות. 
בעוד שבתלמוד מובא הביטוי ביחס להלכה עצמה, הפוסקים משתמשים בו בדרך כלל ביחס לשינויי מנהגים שאינם מחלוקות הלכתיות ממש. ה"משנה ברורה" למשל מתבטא בסגנון זה, ביחס לשאלה עד אימתי מוסיפים "ולכפרת פשע" בתפילת מוסף של ראש חודש בשנה מעוברת. ישנם האומרים זאת בכל ראשי החדשים שבשנה זו, וישנם שאומרים אותו רק עד ראש חודש אדר השני. המשנה ברורה קובע: "ובכל אלה נהרא נהרא ופשטיה, וכל אחד יעשה כמנהג המקום".
כיום משתמשים בביטוי בצורה כוללנית, כאשר באים לבטא את זכותה של כל עדה וכל חוג או חסידות, לנהוג בדרך המקובלת אצלו, מבלי שיהיה עליו לבטל את דעתו כלפי עדות וחוגים אחרים.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–קנדה

סיוע כלכלי

בשנים 2016–2017, קנדה העניקה לסאו טומה ופרניסיפה סיוע בשווי 1.42 מיליון דולר אמריקאי. קנדה מספקת מלגות לסטודנטים מסאו טומה ופרניסיפה, במסגרת מספר תוכניות מלגות קנדיות.
קיו ודאטי

מחקרי רעידות אדמה

במחקריו על רעידות אדמה ביפן גילה ודאטי כי ככל שרעידות האדמה התקרבו לשוליים המזרחיים של אסיה, כך גדל עומקן. בשנת 1928 פרסם ודאטי את הראשון מבין דו"חות תצפיותיו, אותם המשיך לפרסם עד שנת 1936. עבודתו סיפקה עדויות משכנעות לקיומן של רעידות אדמה עמוקות, והובילה לבנייתם של מודלים שעסקו במבנה התנועה במעטפת כדור הארץ.

השפעת מחקריו

בראיון משנת 1980 סיפר צ'ארלס ריכטר כי מצא מאמר של ודאטי בו נערכה השוואה בין רעידות אדמה רדודות ועמוקות, המראה הקבלה בין תזוזת הקרקע המקסימלית לבין המרחק ממוקדי רעידות האדמה. מאמר זה סייע לריכטר בפיתוח הסולם הסייסמי הקרוי על שמו: סולם ריכטר.
מחקריו של ודאטי – ששימשו תמיכה יסודית לתאוריית טקטוניקת הלוחות – היו הסיבה העיקרית להחלטת עורכי המגזין "Journal Of Geophysical Research" להקדיש לו חלק נרחב בגיליון שיצא ב-10 בדצמבר 1987.
Arrested Development (להקה)

היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1988 על ידי טוד "ספיץ'" תומאס (סולן הלהקה, אשר יצא בהמשך לקריירת סולו נפרדת) וטימוט'י "הדליינר" ברנוול שנפגשו בהיותם סטודנטים בקולג' לאומנויות באטלנטה, וצירפו אליה חברים נוספים. הלהקה שיחררה בחודש מרץ 1992 את אלבום הבכורה שלה, "3 Years, 5 Months & 2 Days in the Life Of...", אשר שמו מבוסס על משך הזמן שלקח ללהקה להשיג חוזה הקלטות. האלבום זכה להצלחה רבה מאוד בארצות הברית ובעולם בכלל, זכה לשבחי המבקרים, מכר למעלה מ-5 מיליון עותקים (הישג יוצא-דופן לאלבום היפ-הופ באותם ימים) והגיע לסטטוס של פלטינה מרובעת בארצות הברית לבדה. האלבום כלל את הלהיטים "People Everyday", "Tennessee" ו- "Mr. Wendal", אשר כולם הגיעו לעשרת המקומות הראשונים במצעד האמריקאי. על אלבום זה זכתה הלהקה ב-2 פרסי גראמי - "האמן החדש הטוב ביותר" (להקת ההיפ-הופ הראשונה שזכתה בפרס זה) ו- "שיר הראפ הטוב ביותר" (על הסינגל Tennessee). בנוסף, מגזין הרולינג סטון בחר בה כ"להקת השנה" לשנת 1992. באותה שנה הלהקה שרה גם את שיר הנושא של הסרט הביוגרפי על מלקולם אקס ("Revolution").
אלבומה הבא של הלהקה שיצא שנתיים מאוחר יותר, "Zingalamaduni", לא זכה לשחזר את הצלחת קודמו ומכר מעט עותקים בהשוואה לאלבום הקודם (חרף שבחי המבקרים ועל אף שהסינגל המוביל מתוכו, "Ease My Mind", היה מועמד לפרס הגראמי בקטגוריית שיר הראפ הטוב ביותר באותה שנה). בעקבות חילוקי דעות וסכסוכים כספיים התפרקה הלהקה בשנת 1996, ובשנת 2000 איחד אותה ספיץ' מחדש, אך פניה השתנו כמעט לחלוטין - חלק ניכר מחבריה המקוריים עזב, וחברים חדשים הצטרפו. מאז, הוציאה הלהקה אלבומים נוספים אשר זכו להצלחה מועטה, וכמו כן ממשיכה להופיע ברחבי העולם, בעיקר בארצות הברית, יפן ואוסטרליה. בשנת 2007 הופיעה הלהקה בישראל במסגרת פסטיבל "Jerusalem Rocks" אשר נערך בירושלים.

סגנון

בשנותיה הראשונות נבדלה הלהקה מיתר להקות ההיפ-הופ באותה תקופה עקב שיריה הרוחניים וההרמוניים, כמו-גם במסרים החברתיים החזקים שהכילו - אשר ביניהם עיסוק בסוגיות הגזענות, אלימות, יחס לעניים ולחסרי בית, דת ואמונה, ובעיקר ההיסטוריה של השחורים בארצות הברית, היחס אליהם מצד שאר החברה והיחסים ביניהם. בכך יצרה הלהקה קונטרה אל מול ז'אנר הגנגסטא ראפ, סגנון אלים וכוחני יותר שהיה בשיאו באותן שנים, אותו ייצגו להקות כמו N.W.A ופאבליק אנמי.
נוסף על כך, מרבה הלהקה לתרום חלק מהכנסותיה לצדקה.
כותרת ראשית

כותרת ראשית היא הכותרת שבראש העמוד הראשון של עיתון, ועוסקת לפיכך בידיעה החשובה ביותר המתפרסמת בעיתון באותו יום.

עיצוב הכותרת הראשית

הכותרת הראשית היא הפרט הבולט ביותר, מתחת לשמו של העיתון, בעת שהעיתון מונח בדוכן העיתונים, ולכן מערכת העיתון מקדישה תשומת לב מיוחדת לבחירת הידיעה שתופיע בראש העיתון ולניסוח הכותרת הראשית. בעיתונים בפורמט טבלואיד הכותרת הראשית משתרעת בדרך כלל לכל רוחב העמוד. בעיתונים בפורמט רחב יותר יש מקום לשתי כותרות ראשיות, אך גם בהם תהיה כותרת ראשית יחידה כאשר מדובר בידיעה חשובה במיוחד. בעיתון "חדשות" הכותרת הראשית תפסה לעיתים מזומנות את עיקר שטחו של העמוד הראשון.
לידיעות חשובות במיוחד משמש בכותרת הראשית גופן גדול במיוחד. בעקבות נחיתת "אפולו 11" על הירח יצא העיתון "ניו יורק טיימס" בכותרת ראשית בגופן גדול במיוחד לכל רוחב העמוד, שבה נאמר "MEN WALK ON MOON". דרכי הדגשה נוספות הן צבע לא שגרתי לכותרת או צבע רקע לא שגרתי.
ז'אן-פיליפ ראמו

חייו ויצירתו

אביו של ראמו היה נגן העוגב בקתדרלה של דיז'ון, הראשון לשושלת נגני מקלדת במשפחת ראמו, שכללה את ז'אן-פיליפ עצמו, אחיו הצעיר קלוד ואחותו קתרין, בנו הצעיר של קלוד ז'אן-פרנסואה ואחיו למחצה של ז'אן-פרנסואה, לאזאר, שהיה גם לדמות בדיאלוג של דני דידרו, "אחיינו של ראמו".. האב עודד את זאן-פיליפ להתאמן בצ'מבלו מן הגיל הצעיר ביותר האפשרי. אף על פי כן, ראמו התחיל ללמוד משפטים לפני שהחליט, שחקר מוזיקה והלחנתה הם אהבת חייו האמיתית. הוא בילה חלק גדול מנעוריו באיטליה ובפריז ולמשך זמן מה הלך בדרכי אביו כנגן עוגב בקתדרלה של קלרמון. ראמו נודע ביותר, אולי, בתאוריות שלו בנוגע לטונאליות באמצעות "באס פונדמנטאל" או תווים ראשיים, הרעיון שאקורדים נשארים שווי ערך בהיפוך, שתואר ב-Traité de l'harmonie משנת 1722 ו- Nouveau système de musique théorique משנת 1726. רק לאחר שהגיע לשנות ה-40 לחייו התבלט ראמו בתחום הקומפוזיציה, אבל עם מותו של קופרן בשנת 1733 היה מקום לראות בו את המלחין הראשון במעלה בתקופתו. מאז והלאה הקדיש את עצמו בראש ובראשונה לאופרה, החל ב-Hippolyte et Aricie משנת 1733. הוא עבד בשיתוף פעולה עם וולטר במספר אופרות, בעיקר "נסיכת נאווארה", שזיכתה אותו בתואר המלכותי "מחבר המוזיקה של הארמון".  גם אם מעולם לא חיבר סימפוניה אמיתית, הרי גילה את כישוריו, בייחוד בז'אנר האופראי, כמחדש מוזיקה תזמורתית ותזמור, שהשפיע על המוזיקה של הבאים אחריו וחזה מראש את המוזיקה של התקופה הקלאסית והרומנטית (הקטור ברליוז), ואפילו את הנאו-קלאסיציזם של סטרווינסקי, בפרלוד קצר באופרה האחרונה שלו, Les Boréades משנת 1763. שלושת קובצי היצירות לצ'מבלו שחיבר ראמו - ובייחוד השלישי מביניהם - מגלים מקוריות ותעוזה יוצאים מגדר הרגיל. בזכותם ובזכות ה-Pièces de Clavecin en Concert (סוויטות קונצרטנטיות לצ'מבלו, כינור וויולה דה גמבה) נחשב ראמו בין טובי המלחינים לכלי.
שני מלחינים צרפתיים דגולים העריצו את המוזיקה שלו: הקטור ברליוז, שתיאר את אמנותו של ראמו כ"אחת התפיסות הנעלות ביותר של מוזיקה דרמטית", וקלוד דביסי, שהתרשם בעיקר מן האופרה "קסטור ופולוקס" של ראמו (1737), שהוחזרה לרפרטואר בשנת 1903: "גאוניותו של גלוק נטועה עמוק ביצירותיו של ראמו. (...) השוואה מפורטת מאפשרת לנו לקבוע בוודאות, שגלוק יכול היה לרשת את מקומו של ראמו על הבימה הצרפתית אך ורק על ידי הטמעת יצירותיו היפהפיות של ראמו עד להיותן שלו עצמו." קמיל סן-סנס, ונסן ד'אנדי ופול דיקא הם עוד שלושה מוזיקאים צרפתים חשובים, שתמכו מעשית במוזיקה של ראמו בזמנם.