google/wiki40b huggingface dataset:
כלמידיה

מאפיינים

בנשים, אם הכלמידיה לא מטופלת, היא עלולה לגרום לדלקות באגן (PID), המתבטאות בדימום מהנרתיק, כאב במהלך קיום יחסי מין, דלקות ברחם, חצוצרות ואף בשחלות. סיבוכים בדלקות אלו עלולים לגרום לקושי בהתעברות, הריון חוץ רחמי, ואף לעקרות. כאמור, לא כל הנשים מפתחות סימפטומים.
בגברים המפתחים סימפטומים, המחלה עלולה להתבטא בכאב במתן שתן, הפרשות לא-רגילות מהפין, נפיחות באשכים וחום. סיבוך אפשרי הוא דלקת ביותרת האשך, העלולה לגרום לעקרות. 
בגברים ונשים כאחד, המחלה גורמת לכאבים בהטלת שתן, לחום ולפגיעה בלחמית העין (גרענת), אשר עלולה להתפתח לכדי עיוורון. 
ניתן להידבק בכלמידיה בקיום יחסי מין בלתי מוגנים, וחשוב לזכור כי רוב הנשאים אינם מודעים לכך שהם נושאים את המחלה, כיוון שהם אינם מפתחים סימפטומים.
דרכי הידבקות נוספות ופחות שכיחות כוללות גם מין אנאלי ללא אמצעי מניעה, מגע איבר נגוע בשאינו נגוע (ללא חדירה) שימוש באביזרי מין שלא חוטאו כראוי, וגורמים נוספים כגון ידיים לא היגניות, שירותים ומגבות מזוהמים.

אבחון וריפוי

ניתן לאבחן כלימידיה במספר סוגים של בדיקות. בעבר השתמשו בבדיקות דם (סרולוגיות) ובבדיקות תרבית שתן, אך אלה נחשבות לא אמינות, ודורשות מיומנות מקצועית רבה בטיפול בדגימות. כיום ניתן לבצע בדיקות אמינות על ידי אבחון חלקים מה-DNA של החיידק.
ריפוי המחלה הוא פשוט - טיפול באנטיביוטיקה ממשפחת הטטרציקלינים. כיוון שהטיפול הוא פשוט, ישנם רופאים הממליצים על טיפול גם ללא אבחנה מדויקת.
תיאודור קריביאנו

קורות חייו

קריביאנו נולךד בשנת 1900 בעיר דורוחוי, במחוז בוטושאן שברומניה במשפחה  מבוססת.  שמו בדליה היה תאודור ד.רצוי  והוא שינה מאוחר יותר את שם המשפחה לקריביאנו לפי קריבה - שכונה, גבעה ונחל בעיר הולדתו . הוא למד בעירו בבית ספר היסודי לבנים מס. 1 על שם "גאורגה אסאקי"  ואחר כך בשנים 1915-1911 בגימנסיה על שם "גריגורה גיקה וויבוד"  שבניהולו של  ק.נ. יאנקו.
בהמשך למד משפטים באוניברסיטה והתחיל לעבוד בעיר בראשוב. במהלך הקריירה עבד כפרקליט וכשופט. 
בשנת 1940-1941 גויס קריביאנו כסגן משנה במילואים בעיר צ'רנוביץ.  העיר, בירת בוקובינה, על תושביה הרומנים, היהודים, האוקראינים והגרמנים,  עברה בשנים 1941-1940 משליטה רומנית לשליטת ברית המועצות אחרי אולטימטום שקיבלה רומניה מהסובייטים עקב הסכם ריבנטרופ-מולוטוב.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

אחרי כניסת רומניה למלחמת העולם השנייה על ידי הצטרפותה לפלישה של גרמניה הנאצית לברית המועצות, צ'רנוביץ בוקובינה נכבשה בחזרה על ידי רומניה והמשטר יון אנטונסקו הפרו-נאצי תיכנן טיהור האזור מן האכלוסייה היהודית על ידי מעשי טבח וגירוש למחנות וגטאות טרנסניסטריה.
ראש העיר הרומני החדש, משפטן מתומכי משטר הימין,  ד"רטראיאן פופוביץ' ושהוכר לימים כחסיד אומות העולם, הצליח לשכנע את השלטון כבערך 15000-20000 מתוך 50,000 יהודי צ'רנוביץ היו "חיוניים" לכלכלת העיר ולחייה המסודרים ויש לפטור אותם (כולל משפחותיהם) מגירוש האימים לטרנסניסטריה.  באוקטובר 1941 היה הקצין קריביאנו אחד האחראים על עריכת רשימות אותם היהודים הפטורים מגירוש וה"כשרים" לעבודה כפויה בשירות הכלל בעירם.
בנובמבר 1941 גורשו לטרנסניסטריה כ-29,000 יהודים מצ'רנוביץ. בשנת 1942 אחרי הלשנות ואי שביעות רצון ראשי המשטר, כולל מושל בוקובינה, הגנרל קורנליו קלוטסקו כונסה ועדת חקירה שהאשימה את פופוביץ' ועוד כמה אנשים שפעלו תחתיו בהענקת היתרי שהייה ליהודים "לא חיוניים" בניגוד להוראות המושל והמליצה על שליחתם בפני בית דין צבאי.  פופוביץ' הודח מתפקידו. מחליפו הורה על גירושם של עוד 5000 יהודים שהוגדרו כבלתי חיוניים.  לאחר מכן נותרו בצ'רנוביץ' כ-15000 יהודים בעלי היתרי שהייה ועוד כ2000 שהסתתרו או שהשיגו היתרי שהייה מזוייפים.
קריביאנו נמנה עם אלה שבימי הנהגתו של טראיאן פופוביץ' חתם על היתרי שהייה למאות יהודים , שלא נחשבו על ידי המושל ואנשיו כ"חיוניים" 
על אף הסיכון הרב לחייו. בין אותם היהודים היו ברטה ואוסיאס הפטר  ובנותיהם הילדה ומלווינה.  
בעדותה ביד ושם מסרה הילדה הפטר, כי תיאודור קריביאנו העניק היתרי שהייה ליהודים רבים, שלא נחשבו "חיוניים" או זכאים לכך, ובכך הציל אותם מגירוש למחנות הריכוז בטרנסניסטריה. במהלך התקופה נרקם קשר רגשי בין קריביאנו למלווינה הפטר, והוא העביר באמצעותה היתרי שהייה ליהודים  שפנו ישירות אליו או אליה.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התחתנו קריביאנו ומלווינה הפטר, ובשנת 1945 נולד בנם וילי (לימים זאב קריביאנו). בשנת 1950 מלווינה הפטר ובנה זאב עלו לישראל, בעוד שקריביאנו החליט להישאר ברומניה ועבד כשופט  בשנת 1987 הגיע הבן, זאב, לביקור ברומניה ופגש את אביו 1987.  קריביאנו נפטר ברומניה ב-1 בינואר 1988, ונטמן בבית העלמין בדורוחוי. בשנים האחרונות לחייו התגורר בעיר סוצ'אבה.

הכרה והנצחה

ב-8 באוגוסט 2007 התקיים ביד ושם טקס הנצחה והענקת אות חסיד אומות העולם לתיאודור. בנו, זאב קריביאנו, קיבל את המדליה בשמו.
טופולב Tu-104

רקע לבנייתו

חברת איירופלוט הוציאה דרישה בתחילת שנות החמישים למטוס נוסעים מודרני בעל כושר נשיאה גדול יותר וביצועים טובים יותר מאשר כלי הטיס שהיו ברשותה. הדרישה נענתה על ידי משרד התכנון טופולב, אשר סיפק תכנון שהתבסס על המפציץ האסטרטגי טופולב Tu-16. הכנפיים, המנועים ומשטחי הזנב של המטוס זהים לאלו של המפציץ. גוף המטוס הורחב והפך למדוחס (לצורך הובלת נוסעים) ויכול היה להכיל 50 נוסעים. טיסתו הראשונה של המטוס הראשון מייצור סדרתי נערכה ב-6 בנובמבר 1955 במפעל בחרקוב.
200 מטוסים מדגם זה נבנו עד הפסקת הייצור בשנת 1960. המטוס היה חלק מצי מטוסי הנוסעים של חברת איירופלוט עד שנת 1981. חברת התעופה הצ'כית הלאומית רכשה כמה מטוסים מדגם Tu-104A בעלי כושר נשיאה של 81 נוסעים.
לאחר הוצאתו משירות מסחרי הועברו כמה מטוסים לצבא הסובייטי ושימשו לתובלת אנשי צבא ולאימון קוסמונאוטים בתנאי חוסר משקל.
יחזקאל סגל

הרב יחזקאל סג"ל (תקכ"ד, 1764 - ל' בניסן תקצ"ח, 1838) היה רב הונגרי. כיהן כרבן של אונסדורף וטרנטשין. מחבר הספר "תורת יחזקאל".

ביוגרפיה

נולד בליפטא-סנט-מיקלוש (כיום בסלובקיה) לרבי יוסף, צאצא לשל"ה. בבחרותו למד אצל רבי שמואל קעלין, ה"מחצית השקל" בבוסקוביצה שבמורביה. באותה תקופה התיידד ולמד עם ה"חתם סופר" שבא לבוסקוביץ' יחד עם רבו רבי נתן אדלר שהתקבל לרב העיר. בנוסף למד עם הרב חיים דייטשמן (לימים אב"ד קעלין) ועם הרב סיני סימאנדל ("ר' סיני למדן", לימים ראב"ד מיקלוש).
נישא לשיינדל, בת הרב יצחק פריד-חיות, ראש הקהל באונסדורף וצאצא של רבי יצחק חיות. לאחר נישואיו עסק במסחר, אך לא הצליח. בשנת תקע"ח, לאחר שנפטר הרב יקותיאל זאב (ר' זלמן וואלף) רב העיר ומחוז ציפסן ומחבר "עמק המלך", מונה לממלא מקומו כרב והחל לכהן גם כראש ישיבה. בני העיר התמסרו לפרנסו ואת ישיבתו.
בשנת תקפ"ד נקרא לכהן ברבנות טרנטשין על מקום גיסו ר' אהרן סג"ל שפיץ שעבר לכהן בהאליטש. לאחר תקופה קצרה סבל מרעדה, והוא שלח את בנו ר' יוסף שמואל שיקבל היתר הוראה מהחתם סופר. בנו החל לכהן כדומ"צ ובהמשך כראב"ד. בשנת תקצ"ח נפטר ממחלה ממושכת.
הספידוהו ידידו החתם סופר ואחיינו הרב אברהם שאג. החתם סופר התבטא עליו שהוא ראוי לשבת בסנהדרין. הוא השאיר חיבורים רבים, אך רובם נשרפו בשריפה שפרצה באונסדורף. הרב אברהם זינגר רבה של ווארפלאטא (נכדו של בנו ר' יוסף שמואל) הדפיס את הספר "תורת יחזקאל" על הש"ס והשולחן ערוך.
בין תלמידיו ר' מאיר פערלס לימים רבה של קרולי, רבי דב בער וישניץ מטרנטשין ורבי נתן צבי בלומגרונד רבה של בלשוב (בנו של רבי דב בער וחתנו של חתנו ר' מרדכי שפיץ).
אחיו היה הרב אברהם, רבה של רסנביץ.
איברהים אפלאי

קריירה

אפלאי נולד באוטרכט, והחל לשחק כדורגל במועדון החובבים המקומי USV אלינקווייק, ובשנת 2003 הצטרף לאיינדהובן. את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך ב-4 בפברואר 2004 במשחק גביע מול רודה. בהמשך העונה שיחק בעוד שני משחקים רשמיים, ובעונת 2004/2005 שיחק שבעה משחקים.
עונת הפריצה של אפלאי הייתה עונת 2005/2006. לאחר עזיבתם של דהמרקוס ביזלי ומיקה וירינן שולב בהרכב הפותח של איינדהובן במרבית משחקיה. לראשונה שותף גם במשחק של הקבוצה בליגת האלופות, נגד שאלקה 04. מאז אותה עונה אפלאי היה לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה. בעונת 2008/2009 הבקיע במדיה 13 שערים.
ב-24 בדצמבר 2010 חתם איברהים אפלאי לחוזה בן 4.5 שנים בקבוצת ברצלונה הכולל סעיף שחרור של 100 מיליון אירו.
בשנת 2005 זומן אפלאי לראשונה לנבחרת הולנד, למשחקים נגד צ'כיה ומקדוניה, אך לא שותף בהם. במקביל, זומן לנבחרת מרוקו, שאף במדיה יכול היה לשחק, אך הוא בחר בנבחרת הולנד, עמה הרגיש מזוהה יותר. משחק הבכורה שלו במדי הולנד היה ב-28 במרץ 2007 במשחק מול סלובניה במוקדמות יורו 2008. הוא השתתף גם ביורו עצמו, אך בדרך כלל נכנס כשחקן מחליף. כן נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010.
בשנת 2010 כבש את שערו הראשון בנבחרת בניצחון נבחרת הולנד על שוודיה במסגרת במוקדמות יורו 2012.
בתחילת עונת 2011/2012 נפצע אפלאי, ונעדר תקופה ארוכה מהמגרשים. אפלאי החלים מהפציעה בסוף העונה, ואת הופעת הבכורה שלו אחרי הפציעה עשה כשנכנס בדקה ה-71 במשחק מול ראיו ואיקאנו שהסתיים בתוצאה 7-0 לטובת ברצלונה.
ב-30 באוגוסט 2012 הושאל השחקן מברצלונה לשאלקה 04 עד לתום העונה. באוגוסט 2013, לאחר שחזר לברצלונה, נאלץ לעבור ניתוח בירך, שהשבית אותו למספר חודשים. ב-26 בינואר 2014 חזר אפלאי לסגל הקבוצה.
ב-9 באוגוסט 2014 הושאל לקבוצה היוונית אולימפיאקוס.
ב-27 ביולי 2015 חתם אפלאי בסטוק סיטי מהפרמייר ליג לשנתיים.
ב-18 ביוני 2019 חזר אפלאי לאחר שמונה וחצי שנים לפ.ס.וו. איינדהובן.
הארמייה השנייה (האימפריה הגרמנית)

היסטוריה

מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה קרל פון בילוב. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני של הגרמנים, והיה עליה לסייע לארמייה הראשונה לכתר את פריז מכיוון מערב. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, כבשה את לייז' והמבצרים שסביבה עד ה-16 באוגוסט, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה וסן-קנטן, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.
ב-4 באפריל 1915 פרש מתפקידו מפקד הארמייה פון בילוב עקב התקף לב, והוחלף על ידי גנרל פריץ פון בלוב.
ב-1 ביולי 1916 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת הקרב על הסום. ב-19 ביולי במהלך הקרב, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פריץ פון בלוב, שהיה מפקד הארמייה השנייה, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ, שהיה בנוסף לכך מפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה.
ב-17 בדצמבר 1916 עבר גנרל פון גלוויץ לפקד על הארמייה החמישית, ובמקומו מונה גנרל גאורג פון דר מרוויץ.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. ב-22 בספטמבר 1918 עבר גנרל פון דר מרוויץ לפקד על הארמייה החמישית, ובמקומו מונה גנרל אדולף פון קרלוביץ שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השנייה ב-13 בינואר 1919.
המדינה העממית רויס

היסטוריה

לאחר תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה ופרוץ המהפכה הגרמנית, נאלצו היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס-גרייץ והיינריך העשרים ושבעה, נסיך רויס הקו הצעיר להתפטר, וב-4 באפריל 1919 הוקמה בתחומי הנסיכויות המדינה העממית של רויס. ב-1 במאי 1920 התאחדה המדינה יחד עם עוד כמה מדינות קטנות, ובכך הוקמה מדינת תורינגיה.
אפונסו החמישי, מלך פורטוגל

חייו

אפונסו החמישי נולד בסינטרה, ליד ליסבון בפורטוגל ב-15 בינואר 1432, בן בכור לדוארטה, מלך פורטוגל ואשתו הנסיכה לאונור מאראגון, מלכת פורטוגל. בשנת 1438 מת אביו, ואפונסו ירש את כס המלכות. בהיותו קטין מונתה אמו כעוצרת הממלכה, על פי צוואה מאוחרת של אביו. עקב היותה אישה וזרה (מאראגון), לא זכתה האם לפופולריות רבה, ולבסוף הוחלפה בפדרו, נסיך פורטוגל, שהיה דודו המבוגר של אפונסו. פדרו חוקק חוקים שנועדו לחזק את השלטון המרכזי על חשבון האצילים, דבר שיצר סכסוכים שהעיבו על תקופת השגשוג בממלכה. דוד אחר של המלך הצעיר אפונסו, הרוזן מברסילוס, שגם שמו היה אפונסו, עשה מאמצים למצוא חן בעיני המלך ולהתיידד עמו, וב-1442 נתמנה על ידי המלך לתפקיד הדוכס מברגנסה שנתן לו מעמד בכיר בממלכת פורטוגל. על מנת להגן על מעמדו כעוצר הממלכה, חיתן פדרו את בתו איזבל מקוימברה למלך אפונסו החמישי.
ב-9 ביוני 1448 הגיע אפונסו לגיל הנדרש ונטל לעצמו את השלטון בממלכה. ב-15 בספטמבר באותה שנה ביטל אפונסו את כל החוקים שחוקקו בתקופת שלטון דודו כעוצר. שנה לאחר מכן, מולך על ידי מצגות שווא, הכריז אפונסו על פדרו כמורד והכניע אותו בקרב אלפרובירה. לאחר קרב זה הפך אפונסו הדוכס מברגנסה לשליט בפועל של פורטוגל.
אפונסו החמישי השקיע מאמצים רבים בהרחבת שלטונו בצפון אפריקה. צבאות פורטוגל כבשו את אלקאסר סגואר (1458), טנג'יר (מספר פעמים בין 1460 - 1464) וארזילה (1470). בעקבות כיבושים אלו קיבל אפונסו החמישי את הכינוי "האפריקאי".
בשנת 1475, בהיות אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה על ערש דווי, ביקש אפונסו לרשת אותו. אנריקה הרביעי היה נשוי לז'ואנה, נסיכת פורטוגל, אחותו של אפונסו אשר בתה, חואנה, נסיכת קסטיליה, הייתה הצאצא היחיד לנשותיו של אנריקה הרביעי. הטענה הרווחת בקסטיליה הייתה שחואנה אינה בתו של אנריקה הרביעי ועל כן איזבלה הראשונה מקסטיליה נקבעה כיורשתו. אפונסו לא קיבל זאת, נשא את חואנה נסיכת קסטיליה לאישה וביקש לרשת את ממלכת קסטיליה, בסיוע אצילי אקסטרמדורה. במלחמת הירושה הקסטיליאנית הובס אפונסו על ידי צבא פרננדו השני מאראגון, בעלה של איזבלה מקסטיליה. ניסיונותיו להשיג עזרה בצרפת עלו בתוהו והוא חזר לארצו במצב רוח ירוד ושקע במלנכוליה.
בשנת 1477 העביר את ממלכת פורטוגל לידי בנו ז'ואאו, הסתגר במנזר בסינטרה ומת ב-28 באוגוסט 1481 ממחלת הדבר. בפורטוגל התאבלו על מות המלך, העם אשר אהב אותו והאצילים אשר פחדו מבנו.
רבי יצחק אברבנאל ואביו שימשו כסוכני כספים בחצרו של המלך אפונסו החמישי.
לנדלר

לנדלר (בגרמנית: Ländler) הוא מחול עממי במקצב 3/4, שהיה פופולרי באוסטריה, דרום גרמניה ושווייץ הגרמנית בסוף המאה ה-18.  
הלנדלר הוא ריקוד לזוגות, שמאפייניו החזקים שלו היו ניתורים ורקיעות רגליים. לעיתים היה אינסטרומנטאלי בלבד ולעיתים כלל חלק ווקאלי, שלפעמים שולב בו גם יודל.
במאה ה-19, כאשר אולמות ריקודים נעשו פופולריים באירופה, נעשה הלנדלר מהיר ואלגנטי יותר והגברים ויתרו על המגפיים המסומרים שנעלו כדי לרקוד אותו. יחד עם מספר מחולות-עם אחרים מגרמניה ומבוהמיה, נחשב הלנדלר במחול שתרם להתפתחות הוואלס.
מלחינים קלאסיים רבים כתבו לנדלר או כללו אותו ביצירותיהם, ביניהם בטהובן, שוברט וברוקנר. בכמה מן הסימפוניות שלו החליף מאהלר את הסקרצו בלנדלר (למשל, בסימפוניית התחייה). הנעימה העממית הקארינתית המופיעה בקונצ'רטו לכינור של אלבן ברג היא לנדלר ועוד לנדלר מופיע במערכה השנייה של האופרה שלו, "ווצק". ה"מחולות גרמניים" של מוצרט ושל היידן דומים גם הם ללנדלר. ב"פיטר גריימס" של בריטן מופיע לנדלר בסצנה של מסיבת הריקודים. 
באחת הסצינות בסרט "צלילי המוסיקה" רוקדים גיבורי הסרט, מריה וקפטיין פון טראפ, לנדלר, אולם במקרה זה אין זה המחול המסורתי אלא כוריאוגרפיה שלו. הנעימה האינסטרומנטאלית המשמשת בקטע הזה היא עיבוד מואט של שיר, שנשמע בשלב מוקדם יותר בסרט, "רועה העזים הבודד".
פרסטיטי

פרסטיטי (באיטלקית: prestiti, הלוואות) היו איגרות החוב שהנפיקה ממשלת רפובליקת ונציה במאות ה-13, ה-14 וה-15, כדי לממן את מלחמותיה. חשיבותן בכך שהן מספקות לחוקרי ההיסטוריה הכלכלית תיעוד עשיר ורציף של מחיריהן, אשר שופך אור על התנהגותם של שערי ריבית בימי הביניים לאורך זמן.

הטלת המלווה הממשלתי

ממשלת הרפובליקה נהגה לממן את פעילותה הרגילה בשלמותה על ידי גביית מיסים עקיפים, בעיקר על המלח שעל המסחר בו היה לוונציאנים מונופול. אולם כאשר היא נזקקה לסכומי כסף גדולים יותר, בעת מלחמה, היא גייסה אותם על ידי הטלת מלווה חובה על אזרחיה העשירים, ביחס ישר לעושרם. כל איגרת כזו נשאה ערך נקוב של 100 דוקט, הסכום שהעביר הנישום לשלטונות בעת שהוטל המס. שמו נרשם במשרד ששכן בפיאצה סן מרקו, ואחת לשנה שולם לו סכום קבוע של 5 דוקט, או 5% על הערך הנקוב. שער ריבית זה, שבו אולצו האזרחים להלוות לשלטון, היה נמוך בהשוואה לזה שהיה נוהג בשוק ההון של אז. הפרסטיטי לא הוגבלו בזמן ולא עמדו לפדיון בדרך כלל, אולם כאשר נוצר מעת לעת עודף תקציבי, פדה אוצר הרפובליקה את חלקן, קודם שהחל לצבור יתרות לקראת המלחמה הבאה.

השוק המשני באגרות

מה שייחד את הפרסטיטי, בהשוואה למלווים דומים באותה העת, היה שממשלת הרפובליקה הייתה מוכנה לעדכן את השמות שהיו רשומים באוצרה כזכאים לתשלום השנתי. היתר זה פתח פתח למסחר ער באגרות, והן הפכו לנכס נזיל ופופולרי בקרב האצולה לא רק בוונציה, אלא בכל רחבי אירופה. תושבי חוץ יכלו לסחור בפרסטיטי רק לאחר שקיבלו אישור ממועצת העיר ונציה. אישורים אלה היו מבוקשים ביותר. 
השימוש שנעשה בפרסטיטי היה נרחב: הן שימשו בעלי הון כמכשיר להשקעה או ספקולציה, כנכס שעל ידי תרומתו נוסדו ארגוני צדקה ואף כנדוניה.
מחירי השוק של האגרות תועדו שנה אחרי שנה על ידי הרשויות. כמעט תמיד הן נסחרו במחיר נמוך מערכן הנקוב. בתקופות שבהן הייתה הרפובליקה בטוחה מאויביה וממעטת ללוות, כגון בשנת 1375, נסק ערכן של הפרסטיטי, הן משום שההיצע היה דל כי הממשלה לא נזקקה להלוואות חדשות, והן משום שהביקוש גבר, לנוכח מידת הסיכון הפחותה שבמתן אשראי לרפובליקה. אולם כאשר נראה היה כי המדינה עצמה בסכנה, כמו בימי המלחמה בין ונציה לגנואה ב-1377, צנחו מחיריהן עד לשפל של 19 דוקט. באותה תקופה גם השהתה הממשלה, לראשונה, את תשלום הריבית השנתית על האגרות, מה שלא תרם לערכן בשוק. 
תנודות אלה במחירי הפרסטיטי, לאורך עשרות ומאות שנים, הושפעו אך ורק משני אלמנטים: סיכון האשראי שלהן, כלומר ההסתברות שלא יהיה ביכולת האוצר לעמוד בהתחייבויותיו, וסיכון שער הרבית הגלום בהן, או הסיכון שערכן בשוק יצנח כתוצאה מעלייה בשער הריבית בשוק. אלמנט הסיכון השלישי שקיים היום ברכישת איגרות חוב - סכנת שחיקת ערכן על ידי אינפלציה - לא היה קיים אז, משום שכל התשלומים התבצעו במטבעות זהב ששמרו על ערכם לאורך זמן.
יורם אוברקוביץ'

ביוגרפיה

אוברקוביץ' נולד בפתח תקווה, שם גם למד בבית הספר על שם הס ובתיכון ברנר. שירת בצה"ל כמדריך לאימון גופני. לאחר שחרורו, למד במשך שנתיים באוניברסיטת בר-אילן, ועסק בענפי הספורט כדורסל וכדוריד במסגרת אגודת הפועל פתח תקווה בה פעל משחר נעוריו כשחקן ולימים כמאמן.
ב-1962 התקבל לעבודה בחברת החשמל, ומאז ועד יום מותו עבד בחברה והיה מזוהה עמה יותר מכל. בנוסף, שימש בתפקידים ציבוריים שונים, ובהם חבר הוועדה המנהלת של חברת העובדים ודירקטור בחברות כלכליות. כמו כן פעל רבות בקהילת הספורט בישראל. בבחירות לכנסת החמש עשרה הוצב במקום השלישי ברשימת עם אחד, אך המפלגה זכתה לשני מנדטים בלבד והוא לא נכנס לכנסת.
אוברקוביץ' היה נשוי לרונית, ולזוג נולדו שלושה ילדים. בנו עמית מונה ביוני 2015 למנהל חטיבת משאבי אנוש וארגון בחברת החשמל. 
נפטר מדום לב ב-11 ביולי 2003.

בחברת החשמל

ב-1962 החל אוברקוביץ' את דרכו בחברת החשמל כאיש טכני בהקמת תחנת הכוח באשדוד, ואחר כך עבר לתפקידים פקידותיים. ב-1974 נבחר לראשונה לוועד העובדים של החברה. ארבע שנים לאחר מכן נבחר ליו"ר הוועד הארצי שלה, ונותר בתפקיד זה עד יומו האחרון. 
ועד העובדים של חברת החשמל הוא גוף רב עוצמה המייצג כ-17,000 עובדים קבועים, זמניים ופנסיונרים – הנמצאים ברשימת מקבלי השכר הגבוהים בישראל. הוועד נמנה עם 13 הוועדים הגדולים במשק, הנחשבים לכוח משפיע בכלכלת ישראל, ואוברקוביץ' היה אחד מדובריו הקולניים, שלא היסס לצאת גם נגד ראשי ההסתדרות. 
לראשונה התפרסם אוברקוביץ' בציבור, בשביתה הגדולה של העובדים ב-1978, אשר נמשכה שבועיים, ובמהלכה חלו שיבושים קשים ומכוונים באספקת החשמל. מאז ובמשך 25 שנים הנהיג אוברקוביץ' מאבקים ושביתות לשיפור התנאים של עובדי החברה, ולזכותו נזקפים תנאי העבודה המשופרים שלהם הכוללים מלבד שכר גבוה גם שירותי צרכניה, מרפאות שיניים, קרנות סעד ועוד. הוא נחשב בעל השפעה על העובדים אשר סרו למרותו ללא עוררין, וכן על הנהלת החברה בהרכביה השונים.
ב-2007 תרמה חברת החשמל לעיריית פתח תקווה פסל לזכרו. היצירה, המכונה "פסל העפרונות", עוצבה בידי רפי פלד והוצבה בדרך אם המושבות פינת דרך זבולון המר.
דמותו של יורם אוברקוביץ' נותרה שנויה במחלוקת. הוא נחשב מנהיג כריזמטי הפועל בנחישות למען העניינים אליהם הוא קשור. העובדים לצדו ראו בו סמל ומנהיג והלכו אחריו באש ובמים. מנגד, היו שראו בו אדם כוחני ודורסני. תפקידו המרכזי כיו"ר אחד הוועדים החזקים במדינה, ביצר את מעמדו כאיש שאינו חושש להתעמת עם הממשלה, ומוכן להחשיך את הבתים במדינת ישראל כדי להשיג לעובדיו תנאים טובים – גם כאלה שנראו בעיני הציבור כבלתי הוגנים, כמו חשמל חינם לכל עובד. בכלי התקשורת זכה לכינוי "האיש עם השאלטר ביד".

אוברקוביץ' וקהילת הספורט

אוברקוביץ' נחשב בעשור האחרון לחייו לאחד האנשים החזקים בקהילת הספורט הישראלי. מגוון תפקידיו הרבים הקנו לו את מעמדו, ובהם: יו"ר איגוד הכדוריד, יו"ר איגוד הכדורסל, יו"ר הוועד האולימפי בישראל (1991 - 1997), נשיא "הפועל", ממלא מקום יו"ר המועצה להסדר ההימורים בספורט.
בקהילת הספורט, נחשב אוברקוביץ' כמי שקידם את ענפי הספורט בהם עסק. עם מותו, פרסם הוועד האולימפי הבינלאומי הספד, ובו נאמר על אוברקוביץ' שהיה מנהיג ספורט ישראלי, גדול, אהוב ומקובל על כולם. נאבק בנחישות למען עצמאות הספורט בישראל. חבר יקר ומנהיג.
יוכבד סגל

ביוגרפיה

סגל נולדה בדיסלדורף להורים יוצאי גליציה, למדה בסמינר לגננות בברלין וחייתה בגרמניה עד 1933, אז עלתה לארץ בעקבות עליית היטלר לשלטון בגרמניה.
סגל התיישבה בירושלים, שם הקימה עם חברותיה את גן "אהל יעקב". אחר כך עברה לחיפה, שם עבדה כגננת. במשך שנים התגוררה בקריית אתא. בשנותיה האחרונות השתקעה בירושלים.
בשנת 1937 נישאה ליהושע סגל, ונולדו להם ארבעה ילדים.
חיבורה העיקרי של סגל הוא סדרת הספרים "כה עשו חכמינו", קובץ של אגדות חז"ל שעובדו ללשון קלה לילדים, ונכתבו, לדברי המחברת, במטרה "להוסיף לילדינו ידיעות על מעשי חז"ל ולעודדם לשאוף למידותיהם הטובות". הסדרה זכתה להצלחה רבה, ואף תורגמה למספר שפות, בהן יפנית וגרמנית.
בשנת 1973 סיימה בהצטיינות לימודים לתואר ראשון בספרות וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים. 
בשנת 1990 זכתה בפרס "יקיר החינוך הדתי" אך נעדרה מטקס הענקת הפרס בעקבות בריאותה הלקויה ובשל אבל על מותו של נכדה.
סגל הלכה לעולמה בט"ו באלול ה'תשס"ו (8 בספטמבר 2006). אחד מנכדיה הוא הבמאי חגי לוי.
ג'ים טיילור

ביוגרפיה

טיילור גדל במדינת וושינגטון. ב-1984 סיים תואר ראשון בפומונה קולג' שבקליפורניה. הוא עבד בסין עבור קנון גרופ. לאחר שובו לארצות הברית פגש את אלכסנדר פיין, השניים הפכו לשותפים למגורים וליצירה של סרטים קצרים. הוא זכה בתוכנית הטלוויזיה גלגל המזל, מה שאפשר לו ב-1992 ללמוד בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת ניו יורק. 
יחד עם פיין כתב את התסריט לסרט הקולנוע "החברות של רות" מ-1996. הוא המשיך לשתף פעולה עם פיין גם בסרטיו הבאים. 
בשנת 2000 היה מועמד עם פיין לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר על התסריט לסרט "בחירות או לא להיות" וזכה עמו בפרס גילדת הכותבים של אמריקה. ב-2003 זכה עם פיין בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר על הסרט "אודות שמידט".
ב-2005 זכה יחד עם פיין בפרסים רבים עבור כתיבת התסריט לסרט "דרכים צדדיות", בהם: פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר, בפרס באפט"א לקולנוע, בפרס אינדפנדנט ספיריט, בפרס סטלייט, בפרס גילדת הכותבים של אמריקה ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. 
ב-2012 היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע ולפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר על הפקת הסרט "היורשים".
פול מילסאפ

יוטה ג'אז

מילסאפ שיחק שלוש שנים באוניברסיטת לואיזיאנה טק, ממנה יצא אחד מגדולי השחקנים של יוטה ג'אז, קארל מלון. מילסאפ הוא השחקן הראשון בהיסטוריה של ליגת ה-NCAA שהוביל אותה בריבאונדים שלוש שנים ברציפות. לאחר שסיים את המכללה נבחר מילסאפ בבחירה ה-47 בדראפט ה-NBA‏ 2006 בידי יוטה ג'אז. מילסאפ סיים את עונת הבכורה שלו עם ממוצעים של 6.8 נקודות עם 5.2 ריבאונדים, ובנוסף קלע ב-33.3% מקו השלוש בממוצע למשחק. אף על פי שברנדון רוי זכה בתואר רוקי העונה, מילסאפ גם הוא התמודד על התואר והוא השיג 6 פעמים דאבל דאבל - יותר מכל רוקי אחר. בעונה זו שיאי הנקודות והריבאונדים שלו היו 20 ו-17 בהתאמה.
בתחילת עונתו השנייה שבר מילסאפ את שיא הנקודות שלו כשקלע 24 במשחק נגד קליבלנד קאבלירס. בסוף דצמבר 2007 הוא שוב שבר את השיא, כשקלע 28 נקודות במשחק נגד אורלנדו מג'יק. אף על פי ששיפר את משחקו ואת ממוצעיו, מילסאפ פתח בחמישייה רק בשני משחקים מתוך ה-82 ששיחק. את העונה סיים עם ממוצעים של 8.1 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
מילסאפ שיחק 30 משחקים ברציפות בעונת 2008/2009 עד שנפצע ב-26 בדצמבר 2008 ברצועה הצולבת, והיה חייב לא לשחק. פציעה זו קטעה רצף של 194 משחקים בהם שיחק מילסאפ מתחילת הקריירה שלו ב-NBA. במהלך אותה עונה נפצע קרלוס בוזר, ומילסאפ פתח במקומו בחמישייה. כשפתח בחמישייה ממוצעיו קפצו ל-15.5 נקודות עם 9.5 ריבאונדים בממוצע למשחק. את העונה סיים עם ממוצעי שיא קריירה של 13.5 נקודות, 8.6 ריבאונדים, 30.1 דקות, 1.8 אסיסטים, 1.0 חטיפות, 69.9% אחוזים מקו העונשין ו-38 פתיחות בחמישייה.
ביולי 2009 חתם מילסאפ על חוזה טיוטה עם פורטלנד טרייל בלייזרס ששווה 32 מיליון דולר לארבע עונות, אך הג'אז השוו את ההצעה לאחר מספר ימים, והשאירו אותו ביוטה. בעונת 2009/2010 מילסאפ קלע 11.6 נקודות עם 6.8 ריבאונדים ושיא של 1.2 חסימות בממוצע למשחק. בפלייאוף של העונה הזו השיג ממוצעי שיא קריירה בנקודות (18.0), בריבאונדים (8.8), בדקות (32.3), באסיסטים (2.2), בחסימות (1.4), בחטיפות (1.1), באחוזים מקו העונשין (69.0%), ובאחוזים מהשדה (57.4%).
בתחילת עונת 2010/2011 מילסאפ היה הפאוור פורוורד הפותח בחמישייה אחרי שקרלוס בוזר, הפותח הקודם עזב לשיקגו בולס. הוא פתח בחמישייה לצד הסנטר אל ג'פרסון שהגיע בטרייד ממינסוטה טימברוולבס. ב-9 בנובמבר קלע מילסאפ שיא קריירה של 46 נקודות בניצחון בהארכה על מיאמי היט 116-114, כשהג'אז היו בפיגור 22 במהלך המשחק. מילסאפ קלע 11 נקודות ב-28 שניות, שכללו 3 שלשות וסל ניצחון עם הבאזר. הג'אז הנחילו להיט את הפסד הבית הראשון שלהם בעונה זו. ב-39 המשחקים הראשונים בעונה זו קולע מילסאפ שיא נקודות של 17.6 למשחק.

אטלנטה הוקס

ביולי 2013 חתם מילסאפ על חוזה לשנתיים באטלנטה הוקס. בעונת 2014/2015 השיגו ההוקס את המאזן הטוב ביותר באזור המזרחי, אך הודחו על ידי קליבלנד קאבלירס בשלב הגמר האזורי, בתוצאה 0–4. ביולי 2015 חתם על הארכת חוזה בקבוצה ל-3 עונות נוספות עבור כ-59 מיליון דולר.

דנוור נאגטס

לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה ל-3 עונות בדנוור נאגטס, עבור כ-90 מיליון דולר.