google/wiki40b huggingface dataset:
העתיד של המוח

תוכן

הספר מחולק לשלושה חלקים: הראשון דן בקיומה של תודעה, ומה משמעותה מבחינה מדעית; השני דן באפשרויות הטכנולוגיות להעצמת התודעה ויכולותיה; והשלישי דן במצבי תודעה חלופיים.

המוח והתודעה

קאקו מתחיל בסקירה על ציוני דרך משמעותיים בחקר המוח: התאונה של פיניאס גייג', חקר קליפת המוח ורישום ההומונקולוס, ומתאר כמה דרכים לחקור את המוח: סריקת MRI, סריקת EEG ואפשרויות נוספות.
לאחר מכן דן קאקו בתודעה, מנקודת מבטו של פיזיקאי; הוא מדרג את מצבי התודעה השונים לשלוש רמות, התמצאות במרחב, התמצאות בחברה והתכוננות לעתיד, ומציין כי בני אדם הם היחידים שמוחם פועל בכל שלוש הרמות.

הרוח על החומר

ראשית דן קאקו בטלפתיה; באפשרות התכנותה ובהשלכות שלה- השלכות חברתיות, משפטיות ורפואיות. לאחרן מכן דן קאקו בטלקינזיס, ובשימוש בטכנולוגיה זה לצרכים רפואיים, לשם בידור וכדי לשדרג את גוף האדם. בהמשך דן קאקו בזכרונות, כיצד הם פועלים והאם ניתן למחוק, לשנות או ליצור זכרונות. לאחר מכן הוא דן באינטליגנציה ובדרכים להגביר ולהעצים אותה.

מצבי תודעה חלופיים

בפרק זה דן קאקו במצבי תודעה שאינם שגרתיים. הוא מתחיל בדיון על מהותם של חלומות, ובאפשרויות עתידיות לצלם ולערוך חלומות. לאחר מכן דן קאקו ביכולת לשלוט במוחו של אחר, באמצעות סמים, היפנוזה או זרמים חשמליים. בהמשך עוסק קאקו במחלות נפש, הזיות ופגיעות מוחיות דומות.
לאחר מכן דן קאקו ברובוטים- האם ניתן ליצור בינה מלאכותית, האם ניתן לדמות תודעה ורגשות, ועוסק בשאלות כמו האם רובוטים יוכלו (או ירצו) לשקר, האם רובוטים ימרדו בבני האדם ובדברים דומים. בהמשך דן קאקו באפשרות להפריד בין התודעה לגוף- ולאפשר לבני האדם לחיות כתודעה נצחית המשוטטת ביקום.
לסיום, דן קאקו בתודעות השונות מתודעותיהם של בני אדם- תודעותיהם של בעלי חיים וחוצנים.
Bolt

מסך מפוצל

ישנו פטנט על אפשרות המסך המפוצל בדפדפן וקיצורי דרך על ידי לחיצות שמאפשרות ניווט פשוט בין דפי האינטרנט. בולט נבנה בעזרת טכנולוגיית הגלישה הניידת של חברת Bitstream.
תבנית דיפרנציאלית

באנליזה וקטורית, תבנית דיפרנציאלית (מאנגלית - Differential form), היא הכללה של פונקציה ממשית המאפשרת "לפרק" פונקציה לכיוונים בלתי תלויים שונים. כמו כן, היא מאפשרת להכליל אינטגרלים ולחשבם על סוגים שונים של יריעות במרחב האוקלידי. תבניות דיפרנציאליות הן מושג בסיסי באנליזה מתמטית, ויש להן שימושים רבים בתחומים שונים, כמו גאומטריה ופיזיקה.

הגדרה

עבור שני מספרים טבעיים , נגדיר תבנית -דיפרנציאלית במרחב , שתחומה הוא .
נאמר שפונקציה  היא חילופית, אם לכל
 ולכל  מתקיים 
.
נאמר ש- היא פונקציה מולטילינארית, אם לכל  ולכל 
 מתקיים 
.
נסמן את מרחב הפונקציות ה-k מולטילינאריות ומתחלפות ב-. קבוצה זו היא מרחב וקטורי מעל הממשיים.
אם כן, תבנית k-דיפרנציאלית ב- בעלת התחום  היא פונקציה .

מבנה כללי

ההגדרה לעיל נראית מסובכת ולא פרקטית. אך בפועל, לתבניות יש מבנה נוח למדי.
לצורך מציאת מבנה זה, נכליל את ההטלות ממשתנה אחד לכמה משתנים, באופן הבא: לכל אינדקסים
 נגדיר תבנית k :
(כאשר det היא הדטרמיננטה), שתקרא ההטלה לפי האינדקסים  ב-. 
נהוג גם לסמן תבנית זו על ידי , כאשר  מכונה "wedge product" (ראו "פעולות על תבניות" בהמשך).
ניתן להוכיח כי הקבוצה  היא בסיס ל , ובפרט ממדו הוא המקדם הבינומי  .
אם כן, כל תבנית k ניתן לרשום מהצורה

כאשר הסכום הוא על כל האינדקסים הסדורים, ו- פונקציות ממשיות שתחומן הוא .
דגלי אנטארקטיקה

עד לשנת 2002 לא היה דגל רשמי ליבשת אנטארקטיקה, וזאת משום שאין ממשלה רשמית אחת ביבשת. מספר מדינות טוענות לבעלות על חלקי היבשת, אולם בהתאם לאמנת אנטארקטיקה הוחלט שתביעות ריבונות אלה יושעו. בשנת 2002 בחרו המדינות החברות באמנה דגל שייצג את היבשת. הדגל בעל רקע כחול ובמרכזו צללית צורת היבשת בלבן יחד עם קוים לבנים המייצגים את קוי האורך והרוחב באזור הקוטב הדרומי.

דגלים מוצעים

מספר דגלים הוצעו במטרה לסמל את יבשת אנטארקטיקה:

גרהם ברטרם

גרהם ברטרם (Graham Bartram) מתבסס בהצעתו לדגל אנטראקטיקה על דגל האומות המאוחדות. במרכז הדגל מפה בצבע לבן של היבשת, על רקע כחול. הצבעים מסמלים נייטרליות (ובכך נוגדים את הטענות החופפות בשטחן של הממלכה המאוחדת, צ'ילה וארגנטינה לשטחים ביבשת). הדגל הונף באנטארקטיקה לראשונה בשנת 2002 ביוזמת טד קיי (Ted Kaye), חבר האוגדה הווקסילולוגית הצפון אמריקאית, בבסיסי המחקר של הממלכה המאוחדת, ברזיל ואוקראינה, ובכך הפך למעשה הדגל לדגל רשמי (מכוח המנהג הבינלאומי).

ויטני סמית'

הדגל שהוצע על ידי הווקסילולוג ויטני סמית (Whitney Smith) הוא דגל כתום (הצבע הכתום הוא הצבע הבינלאומי המסמל קריאה לעזרה - צבע זה בולט במיוחד אל מול צבע השלג). הצבע הכתום נבחר בשל השוני שלו ליתר דגלי מדינות העולם. הסמל על הדגל כולל את האות "A" המסמלת את שם היבשת בלועזית (Antarctica). האות A ניצבת על צלחת, המסמלת את מיקום היבשת על פני כדור הארץ, ושתי ידיים המחזיקות את היבשת, מסמלות שימוש בדרכי שלום ביבשת. הסמל שעל הדגל צבוע בלבן המסמל את צבעה של היבשת. הסמל ממוקם בקרבת הניצב של הדגל, ולא במרכזו, וזה בשל הרצון שיראו את הסמל גם כאשר הדגל יתבלה בקצהו הרחוק מהניצב (דבר שקורה במהרה בשל הרוחות העזות הנושבות ביבשת). דגל מוצע זה לא הונף מעולם באופן רשמי.

דגלי טריטוריות

מרבית המדינות השונות הטוענות לשליטה על שטחים באנטארקטיקה משתמשות בדגלי הלאום של המדינות בבסיסיהם, אולם מספר מדינות הציעו דגלים לטריטוריות אלה:

הטריטוריה האנטארקטית הבריטית

דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה הוא נס לבן שבמרכז סמל הטריטוריה.

הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת

דגל הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת הוא דגל כחול שבקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) מופיע דגל צרפת. במרכז הדגל מופיע סמל הטריטוריה.

טיירה דל פואגו

דגל הפרובינציה הארגנטינאית טיירה דל פואגו הכוללת בתוכה גם את שטח אנטארקטיקה הארגנטינאית (מ- 25 מעלות מערב ועד 74 מעלות מערב) אומץ רשמית בשנת 1999 בעקבות תחרות שנערכה. הדגל מציג ציפור אנטארקטית וכן את הצלב הדרומי.

אזור מאגאלנס

פרובינציית אנטארקטיקה צ'ילנה המהווה חלק מאזור מגלאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (53 מעלות מערב עד 90 מעלות מערב). בבירת הפרובינציה - פוארטו ויליאמס מניפים את הדגל של הפרובינציה עליו מוצג הצלב הדרומי מעל רכס הרים.

שטח חסות רוס

שטח חסות רוס (טריטוריה שניו זילנד טוענת לשליטה בה) מניפה רשמית את דגל ניו זילנד אולם היו מספר מקרים שהונף בטריטוריה הדגל בעיצובו של הוקסילולוג ג'יימס דיגנן (James Dignan) המתבסס על דגל ניו זילנד, כאשר לדגל צבע רקע שונה מזה של רקע דגל ניו זילנד. צבע הרקע מייצג את ים רוס ואילו הפס הלבן בתחתית הדגל שהוצע על ידי דיגנן מייצג את מדף הקרח רוס.
מונה גייגר

מונה גייגר הוא מכשיר למדידת קרינה מייננת, והוא מונה את קצב פגיעת החלקיקים בו. מונה גייגר יכול לאתר קרינת אלפא, בטא, גמא וקרני רנטגן. המכשיר לא מאתר מעבר נייטרונים מאחר שהם אינם מייננים. 
מונה גייגר משמש בעיקר למניית קרינת גמא או רנטגן וכן חלקיקי בטא. מניה של חלקיקי אלפא היא באופן מעשי בלתי אפשרית בגלל שחלקיקי האלפא לא מסוגלים לחדור את דופן הגלאי. לעומת זאת, על ידי שינוי תכונותיו של הגלאי (נפח, עובי דפנות, לחץ גז ומתח) ניתן להתאים אותו כך שיהיה יעיל יותר במניית בטא או גמא, בהתאם לצורך.
החיישן במכשיר הוא שפופרת גייגר-מילר, שפופרת המכילה בעיקר גז אציל (בדרך כלל ארגון) ובמרכזה תיל הטעון חיובית בהפרש מתחים של עד כ-1000 וולט לעומת השפופרת. כאשר חלקיק (חלקיק טעון, או פוטון) נכנס לשפופרת ומוציא אלקטרון מהגז שבתוכה או מדפנותיה, האלקטרון האנרגטי גורם לשרשרת של יינון בגז האציל. המטען נאסף בתיל החיובי, וכאשר הוא זורם חזרה לדפנות, נרשמת במערכת פעימה שמעידה על האירוע.
המכשיר מגביר את האות, מציג אותו למשתמש, וסופר את מספר הפעימות. בחלק מהמכשירים נעשה שימוש גם באות קולי כאינדיקציה לקליטת הפעימה. 
את המכשיר פיתחו הנס גייגר ותלמידו וולטר מילר בשנת 1928.
סוס קברדיני

סוס קברדיני המוכר גם כסוס הקברדה, הוא גזע של סוסים אשר מגודל על ידי הצ'רקסים בהרי הקווקז. סוסים אלו גדלים באזור בו שכן השבט הקברדיני, המצוי כיום בשטחי רפובליקת קברדינו-בלקריה. סוסי הקברדה מוכרים לשבטי הקווקז מהמאה ה-16 אך כפי הנראה היו באזור עוד מתקופת החתים. סוסי הקברדה מתאפיינים בכושר הסיבולת ויכולתם להתאקלם באזורים קשים.

היסטוריה

שבטים בצפון הרי הקווקז השביחו את סוסי הקברדה עוד במהלך המאה ה-16. ההשבחה בוצעה על ידי הכלאת הקברדה עם סוסי ערבה, קרבך, סוס ערבי וסוס טורקמניסטני. העדר המיועד להכלאה נודד לפי עונות השנה, כאשר בתקופת הקיץ הוא שוכן בהרים ובסוף עונת הקיץ, נודד אל המדרונות ושם שוכן בתקופת החורף.
בראשית המאה ה-20 החל הרוזן סטרוגנוב להכליא סוסי קברדה עם סוסים ערבים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, הלך מספרם של סוסי הקברדה והצטמצם ורק בשלהי 1920 החלו מאמצים לחדש את השבחת סוסי הקברדה. בין 1935 ל-1953 נאמד מספרם על 446 סוסי הרבעה ו-3272 סוסות. בהמשך, השביחו זן חדש שהיה שילוב בין סוסי קברדה וטורברד. זן זה כונה אנגלו-קברדה וקיבל הכרה ב-1966. בסוף שנות השמונים של המאה ה-20 ירד מספר סוסי הקברדה להרבעה לכ-400 עד 450 בעיקר מגזעי מאלוקראצ'בסקי ומאלקינסקי אשר הושבחו ברובם בחוות באזור מחוז סטברופול.

תכונות הגזע

סוס הקברדה מתנשא לגובה שנע מ-1.44 מטרים ועד 1.54 מטרים וצבעו שחור או אפור. מבנה גופו מוצק, ראשו וגופו חלקים, צווארו שרירי, שכמות בינוניות עד גבוהות, חזה עמוק וארוך וגב קצר ושרירי. לסוס הקברדה קיבולת חמצן גבוהה במערכת כלי הדם בעקבות המאמץ בתנאים הררים. מהירות העלייה במשקל מקל על גידול הקברדה במיוחד כשסוסים אלו אמורים לעמוד בפני אתגרים. סוסי הקברדה רגילים לשהות בתנאי שטח ולכן ניתן להיתקל בקושי מסוים להחזיק אותם באורוות אליהן הסוסים לא רגילים.

שימוש

הקברדה מיועד לאזורים הררים ותנאי שטח קשים. הם גדלים מהר יחסית ובעלי סיבולת גבוהה. לעיתים משתתפים בתחרויות ספורט מחוץ לקברדינו–בלקריה ולעיתים משמשים לצורך הרבעה של סוסות ליצירת זנים אחרים כגון האנגלו – קברדה, הטרסקי, ועוד זנים אחרים בארמניה וגאורגיה. עוד משמשים הסוסים לצורכי עבודות בחוות. אנשי שבטי הקווקז מגדלים חציר במדרונות ההרים כמזון לסוסים כדי להשאירם באזור.
אריק דה רוטשילד

אריק דה רוטשילד (צרפתית: Éric de Rothschild, נולד ב-1940) הוא בן למשפחת רוטשילד, הוא יינן צרפתי ונשיא מוזיאון השואה בפריז.

ביוגרפיה

אריק נולד בצרפת בשנת 1940 לאלן דה רוטשילד , נצר לענף הצרפתי של משפחת רוטשילד. קיבל בירושה מאביו את ניהול היקב שאטו לאפיט רוטשילד, מעורב בקהילה היהודית בצרפת ומכהן כנשיא מוזיאון השואה בפריז, נשיא הארגון היהודי Casip, נשיא של כבוד בבית הכנסת הגדול בפריז ונשיא הארגון SPCJ, אשר שם לו למטרה להילחם באנטישמיות, ומנפיק דו"חות על מצב האנטישמיות בצרפת.

עסקים

אריק מנהל את היקב שאטו לאפיט רוטשילד אשר נמצא בבעלות משותפת של בני משפחתו, היקב מדורג ברמה המיטבית (יחד עם עוד שלשה יקבים) על פי התקינה הבורדולזית שהתקבעה ב-1855 ומאה שנים אחר כך.
בשנת 2014, הוערך הון משפחתו בכ-530 מיליון אירו.
מוזיאון דיר א-זור

היסטוריה

המוזיאון נוסד ב-1974. בתחילה שוכן המוזיאון בגלריה בתוך מרכז קניות. בשנת 1983 עבר המוזיאון למבנה ששימש לפני כן כבית משפט ונבנה ב-1930. בשנת 1996 עבר המוזיאון למבנה הנוכחי, שתוכנן במיוחד כדי לשמש כמוזיאון. בניית המוזיאון נעשתה כשיתוף פעולה סורי-גרמני. בסיס אוסף המוזיאון העת פתיחתו היו 140 פריטים שנתרמו על ידי המוזיאון הלאומי של דמשק ועל ידי המוזיאון הלאומי של חלב. 

אוסף ותצוגה

אולמות התצוגה משתרעים על פני שטח של 1,600 מטר מרובע, והם מאורגנים סביב חצר. אוסף המוזיאון כולל כ-25,000 פריטים. חלקם הגדול הוא לוחות בכתב יתדות מהעיר העתיקה מארי שנחפרו בשנת 1933, וכן 550 לוחות בכתב יתדות שנחפרו בתרקה. בנוסף, אוסף המוזיאון כולל ממצאים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות של צוותים בינלאומיים באזור נהר החבור העליון כמו תל שייח' חמד המזוהה עם העיר האשורית "דור-קוטלימו", תל ביידר (Tell Beydar) , תל ברק המזוהה עם ממלכת "נגר" העתיקה, תל ליילאן שזוהה עם שובת-אנליל עיר הבירה של שמשי-אדד הראשון ותל מוזאן, שהוא התל של העיר העתיקה אורקש. האזור מדרום מזרח לדיר א-זור בעמק הנהר פרת מיוצג במוזיאון בממצאים מהתקופה הקלאסית של דורה אירופוס, שהיוותה פעם את גבול האימפריה הרומית.
האוסף מאורגן סביב ארבעה נושאים כרונולוגיים: פרהיסטוריה, סוריה העתיקה (מסוף האלף ה-4 לפנה"ס ועד האלף ה-1 לפנה"ס), התקופה הקלאסית והתקופה האסלאמית. נושא נוסף הוא אתנוגרפיה. התצוגה כוללת מספר שחזורים בגודל טבעי של מבנים מתקופות שונות. בהם בית מאתר בוקראס (Bouqras) המתוארך לתקופה הנאוליתית קדם-קרמית ב בעמק הפרת, שער עיר מהתקופה הברונזה הקדומה  מתל בדרי (Tell Bderi) בעמק נהר החבור, החזית הדרומית עם ציורי קיר מ"חצר התמרים" מארמונו של זימרילים, שהיה מלך מארי במאה ה-18 לפנה"ס, והשער האסלאמי מקסר אל-חייר א-שרקי.
הר אידית' קאוול

מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1916, והוא נקרא על שם האחות הבריטית אדית קאוול שהוצאה להורג על ידי הגרמנים במלחמת העולם הראשונה. 
קודם לשינוי שמו נקרא ההר "הר פיטסבו" (Mount Fitsbugh).
חיים שבתי

הרב חיים שַׁבְּתַי (מכונה: מהרח"ש) (1557-1643) היה מגדולי רבני סלוניקי, ומחבר הספר תורת חיים.

קורות חייו

נולד בעיר סלוניקי בערך בשנת שי"ז (1557) לרבי שבתי. שמו השני הוא כשם אביו כפי שהיה מקובל אז בארצות המזרח.
היה תלמידו של רבי אהרן ששון בעל תורת אמת ולמד בישיבתו יחד עם רבי יוסף איסקפה. כן למד אצל רבי שמואל די מדינה (מהרשד"ם) ורבי שלמה הכהן (מהרש"ך). בשנת שנ"ד, בהיותו בן שלושים ושבע, מונה לחבר בבית דינו של רבו רבי אהרן ששון. בשנת שע"ה, נפטר רבי שמואל פלורנטין, ראש הישיבה הגדולה ב"קהילת שלום" בסלוניקי, ורבי חיים מונה תחתיו לראשות הישיבה. בישיבה זו הרביץ תורה במשך ארבעים שנה ומאות תלמידים נהרו לישיבתו, רבים מהם שימשו לימים ברבנות בקהילות חשובות בכל ערי הבלקן וחיברו ספרי הלכה. מלבד הרבצת תורה כלל תפקידו גם השכנת שלום בין חברי הקהילה ושלום בית. כן נדרש למסור דרשות לקהל בשבתות ובחגים. בשנת שצ"ח מונה לרב הראשי של כל קהילות סלוניקי (אם כי באופן רשמי לא התאחדו כל הקהילות באותה עת), תפקיד אותו נשא עד לפטירתו.
היה מגדולי הפוסקים בדורו, והשיב מאות תשובות הלכתיות לכל תפוצות הגולה. גדולי דורו פנו אליו בשאלות מטורקיה ומחוצה לה, כצפת, ונציה, סופיה, רודוס ועוד. אחד מחכמי דורו כתב עליו "הוא בשאלוניקי ומצודתו פרושה על כל בני הגולה". בספריו פזורים התכתבויות רבות שניהל עם גדולי הרבנים בדורו, וביניהם: רבי משה גלנטי (הזקן), שכתב לו בתחילה מכתב חריף, וכשנתוודע לגדלותו מיהר להתנצל בפניו במכתב חוזר. את מכתבו זה הוא פותח בתואר: "האשל האדיר עטרת תפארת לגולת אריאל, החכם השלם, ריש מתיבתא, עמוד ההוראה, כמהר"ר חיים שבתי נר"ו", רבי יוסף מטראני (מהרי"ט), רבי יום טוב צהלון (עמו הייתה לו מחלוקת הלכתית חריפה), רבי יעקב אבולעפיה, רבי אברהם די בוטון (בעל "לחם משנה") ורבים נוספים.
האריך ימים ונפטר בן למעלה מתשעים שנה, בי"ג ניסן ת"ז (1647). בנו רבי משה מילא את מקומו.

תלמידיו

בין תלמידיו נמנו: המקובל רבי שלמה הלוי (מרבני סלוניקי, מחבר שו"ת מהר"ש הלוי), רבי יהושע חנדאלי (מרבני סלוניקי, מחבר שו"ת פני יהושע). רבי אליהו אלפנדרי (מרבני קושטא, מחבר "אליהו רבא" ו"אליהו זוטא"), ורבים נוספים. רבי דוד קונפורטי (בעל "קורא הדורות") נהג להפנות אליו שאלות ונחשב גם הוא לתלמידו.
פוינט פורוורד

פוינט-פורוורד היא עמדה בלתי-רשמית בכדורסל, המשלבת תכונות של פורוורד ושל רכז (רכז). הפוינט פורוורד מנהל למעשה את המשחק מעמדת הפורוורד, ולא מעמדת הרכז כנהוג.
לארי בירד נחשב לנציג החשוב ביותר של הפוינט-פורוורד ותרם לפרסום המושג. מג'יק ג'ונסון שילב ברמה דומה את הדברים הנדרשים מרכז ומפורוורד, אך הוא שיחק בעמדת הרכז, ולכן הוא אינו פוינט-פורוורד. פוינט פורוורדים קלאסים אחרים הם ג'ון האבליצ'ק וסקוטי פיפן משחקני העבר, קווין דוראנט ופול פירס משחקני ההווה.
השחקן האירופאי הבולט עם תכונות של תפקיד זה הוא דיאן בודירוגה.
בכדורסל הישראלי נהוג לראות את נדב הנפלד כאב טיפוס של תפקיד הפוינט פורוורד.
בעיית כיסוי קבוצות

בעיית כיסוי קבוצות (באנגלית: Set Cover Problem) היא הבעיה האלגוריתמית הבאה: נתונה משפחה סופית S של קבוצות סופיות, שאיחודן הוא הקבוצה U. יש למצוא תת-משפחה של S בגודל מינימלי, שאיחוד הקבוצות בה הוא U. כלומר יש למצוא את הכיסוי הקטן ביותר לקבוצה U שהוא תת-כיסוי של S. 
לדוגמה, בהנחה ונתונה לנו קבוצה  ומשפחה של קבוצות . איחוד של כל הקבוצות ב-S מכיל את כל האלמנטים ב-U. לעומת זאת כיסוי הקבוצות הקטן ביותר עבור מקרה זה יהיה: .
שאלה זו היא NP-קשה; השאלה האם התשובה קטנה מ-k נתון היא NP-שלמה. הבעיה נכללת ברשימת 21 הבעיות ה-NP-שלמות של ריצ'רד קארפ.
הבעיה הזו היא דוגמה אופיינית וחשובה של בעיית אופטימיזציה דיסקרטית. תכונה חשובה של בעיה בסיסית זו היא שניתן למצוא באופן יעיל קירוב סביר לאופטימום שלה - ניתן למצוא באופן יעיל פתרון לבעיה הקרוב לאופטימום, בסיבוכיות שתהיה בסדר גודל של הלוגריתם של גודל הקבוצה שאותה יש לכסות.
בעיית כיסוי הקבוצות היא בעיה חשובה בתחום אלגוריתמי קירוב. היא בעיה ש"לימודה הוביל לפיתוח טכניקות יסודיות לתחום הכולל" של אלגוריתמים מקורבים.
הדרך הפשוטה ביותר לבצע את זה היא על ידי אלגוריתם חמדן. באלגוריתם זה בונים תת-משפחה של S כדלקמן: מתחילים ממשפחה ריקה ומצרפים לה מדי צעד קבוצה מ-S המגדילה ככל האפשר (בשלב הנוכחי) את מספר האיברים באיחוד הקבוצות שבמשפחה. לחלופין, ניתן למצוא קירוב טוב לפתרון בהסתמך על תכנון ליניארי בשילוב עם תהליך של עיגול מקרי.
יחסי סלובקיה–צרפת

צ'כוסלובקיה

צרפת הייתה המדינה הראשונה שהכירה בצ'כוסלובקיה ב-28 באוקטובר 1918. לאחר מכן צרפת תמכה בחתימת ההסכמה הקטנה, ומשום כך צ'כוסלובקיה חתמה על ברית עם צרפת.
במהלך הסכם מינכן הפרה צרפת את בריתה עם צ'כוסלובקיה, ותמכה בדרישות היטלר, מה שהביא לסיפוח חבל הסודטים לגרמניה הנאצית, ולאחר מכן לפירוק צ'כוסלובקיה והקמת סלובקיה העצמאית, על אף שגם היא הייתה גרורה של גרמניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית וחלק מברית ורשה, ומשום כך הושפעו היחסים בין שתי המדינות ממהלך המלחמה הקרה.

סלובקיה

ב-1 בינואר 1993 פורקה צ'כוסלובקיה ובמקומה קמו צ'כיה - שירשה את מקומה וסלובקיה, ומיד כוננו היחסים בין שתי המדינות.
כיום קיימים יחסים חמים בין שתי המדינות, הכוללים שיתוף פעולה במגוון תחומים, וביקורים הדדיים של נציגים בכירים משתי המדינות מפעם לפעם. כמו כן, שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.

שיתוף פעולה

צרפת היא המשקיעה ה-11 בסלובקיה, ושותפת המסחר השישית בסלובקיה. כמו כן מתקיים שיתוף פעולה בין שתי המדינות בתחומי החינוך והתרבות, וקיימים בתי ספר בסלובקיה ללימוד השפה הצרפתית.

יחסים דיפלומטיים

צרפת מחזיקה בסלובקיה שגרירות בברטיסלבה, מאידך, סלובקיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז ו-5 קונסוליות בבורדו, גרנובל, ליל, ליון ומרסיי.
ז'אן-פול בלמונדו

קריירה

בצעירותו לא הצטיין בלימודים אך היה מוכשר באיגרוף ובכדורגל.
החל את דרכו בתיאטרון וב-1950 גילם דמות במחזה "היפהפייה הנרדמת", והופיע בבתי-חולים בפריז. במשך שישה חודשים ניסה ריימונד ג'יראר לעזור לו ומכין אותו למבחני הקונסרבטוריון העליון של האמנות הדרמטית בפריז. הוא נכשל בבחינה והתקבל רק כצופה חופשי ב 1951. ב-1952 ניסה להתקבל, שוב נכשל בבחינות והתקבל רק באוקטובר 1952. בתקופת הלימודים פגש שחקנים שאחר-כך עבד עמם. בבחינות המעשיות המשיך לא לזכות לאהדת המורים, אך זכה לאהדה רבה מהצופים. הופיע בתיאטרונים רבים במקביל ללימודי התיאטרון (כמו תיאטרון האטלייה ב-1953). סרטו הראשון ב 1956 "החברים מיום א'" יצא למסך רק ב 1967. לכן שב לתיאטרון ושיחק מחזות מאת ברנרד שאו, פיידו ועוד. תפקידו הראשון והקטן בקולנוע, בסרט "היי יפה ושתקי" סרטו של הבמאי מרסל קרנה ב 1958. לאחר מכן מצא עצמו בלמונדו לצדו של בורביל בסרט אחר באותה שנה, בבימוי מארק אלגרה. הסרט ספג ביקורת צוננת מהמבקר ז'אן-לוק גודאר, ב"מחברות הקולנוע", אך בלמונדו זכה למחמאות גדולות. גודאר הזמין אותו לשחק בסרט קצר "שרלוט וג'ול שלה". קלוד שברול ביים אותו בסרטו "סיבוב כפול" ובלמונדו החשיב את תפקידו בסרט זה יותר מאלה שבאו לאחר מכן.
פריצת הדרך הקולנועית שלו הייתה ב-1960, בסרטו של ז'אן-לוק גודאר, עד כלות הנשימה, הפך אותו סופית לדמות מובילה בגל החדש בקולנוע הצרפתי. החל מסרט זה, זוהה בלמונדו עם דמות זאת שהושפעה משחקנים כדוגמת ג'יימס דין, בוגארט, ואחרים.
בהמשך השתתף בסרטיו של ז'אן-פייר מלוויל. סרטיו הצליחו במידה זהה לסרטי לואי דה פינס ואלן דלון. סרטיו מכרו 130 מיליון כרטיסים. בין הבמאים ידועי השם, שעבד עמם, אלן רנה, הנרי ורנוי, פרנסואה טריפו, קלוד סוטה, ז'ראר אורי, קלוד ללוש הצרפתים, וגם עם במאים מחוץ לצרפת, כמו ויטוריו דה סיקה. סרטים רבים שבהם שיחק הפכו לקלסיקה של הקולנוע הצרפתי, כמו המקצוען, בורסלינו, פיירו המשוגע, המוח ועוד.
עד אמצע שנות ה-80 גילם דמויות נועזות, הרפתקניות וציניות. עד 1986 היה לאחד מכוכבי העל הצרפתיים. בשנת 1995 הוא השתתף בסרט עלובי החיים לצד מישל בוז'נה. הסרט זכה במספר פרסי גלובוס הזהב.
למרות בעיות רפואיות קשות, חזר לקולנוע ב 2009 ושיחק בסרט "אדם וכלבו". כשהזדקן מצא את מקומו גם בכמה תפקידי במה בתיאטרון.
זכה באות לגיון הכבוד מאת נשיא צרפת על תרומתו לקולנוע הצרפתי.
מר אמריקה של AAU

מר אמריקה של AAU (באנגלית: AAU Mr. America) הייתה תחרות פיתוח גוף שנערכה תחילה בידי "האגודה העולמית לפיתוח הגוף והגזרה" (WBFA) ומומנה על ידי איחוד אתלטים חובבים (AAU). היא נערכה לראשונה ב-4 ביולי 1939 והזוכה נקרא "America's Best Built Man" (בתרגום חופשי: "האדם הבנוי ביותר של אמריקה"). בשנת 1940 שונה שמה כפי שהיא נקראת היום תחרות מר אמריקה.
באמצע שנות ה-40 ייסדו ג'ו ובן וידר את ארגון ה-IFBB כאלטרנטיבה ל-AAU. הם ערכו את התחרות המתחרה מר אמריקה של IFBB בשנת 1949 באופן חד פעמי ואז משנת 1959 והלאה.
בשנת 1999, אחרי שישים שנות פעילות, הצביעו חברי ארגון AAU לבטל את התחרות.
צ'ארלס קורלט

ראשית חייו

קורלט נולד ב-31 ביולי 1889 בבארצ'רד, נברסקה, אולם עבר עם משפחתו בגיל צעיר לגור במונטה ויסטה, קולורדו, שם עסק אביו במשפטים. בשנת 1909 החל קורלט את לימודיו בווסט פוינט, ובשנת 1913 הוסמך כלוטננט משנה. בין חבריו שסיימו עמו היו אלכסנדר פאץ', ג'פרי קיז, ויליס קריטנברגר, ועוד רבים אחרים שהגיעו לתפקידי פיקוד בכירים במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה.
באפריל 1916 נשלח קורלט עם רגימנט הרגלים ה-30 לטקסס, משם היה אמור לצאת למקסיקו להילחם נגד פנצ'ו וילה, אולם לבסוף הועבר לפלוגת אלחוט שהייתה חלק מחיל הקשר.

מלחמת העולם הראשונה

קורלט נשלח לצרפת מיד לאחר הצטרפות ארצות הברית למלחמה, ומונה כמפקד חיל הקשר בחיל המשלוח האמריקני. קורלט נפצע במהלך המלחמה מגז חרדל, ולאחר החלמתו הועלה לדרגת לוטננט קולונל בגיל 29. לאחר כניעת גרמניה ב-11 בנובמבר 1918, היה קורלט חלק מחיל הכיבוש האמריקני בקובלנץ.

בין המלחמות

בשנת 1924 סיים קורלט את לימודיו במכללה הגבוהה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית, ובשנת 1925 סיים את לימודיו בבית הספר למלחמה של צבא ארצות הברית. לאחר מכן מילא קורלט תפקידי הדרכה ומטה, ובין השנים 1939–1941 פיקד קורלט על רגימנטים בהוואי, קליפורניה, וושינגטון ואלסקה.

מלחמת העולם השנייה

ב-6 בספטמבר 1942 הועלה קורלט לדרגת מייג'ור גנרל, ומונה למפקד כוח המשימה קיסקה, שהורכב מהדיוויזיה ה-7, כוחות אמפיביים, כוחות מיוחדים, כוחות הרריים, כוחות מוטסים, ובריגדת הרגלים ה-13 הקנדית. הכוח בפיקודו של קורלט נשלח לכבוש את האי קיסקה מהיפנים, אולם כשעלו על החוף התברר שהוא ריק, ולפיכך נגרמו לכוח רק אבידות מאש ידידותית כתוצאה מערפל קרב.
לאחר מכן שלח קורלט לפורט אורד, קליפורניה, על מנת לאמן את הקורפוס האמפיבי ה-9. לאחר מכן מונה קורלט למפקד הדיוויזיה ה-7, ונשלח להילחם עמה במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט תחת פיקודו של צ'סטר נימיץ. ב-31 בינואר נשלחה הדיוויזיה ה-7 לכבוש את האי קווג'לין, ועשתה זאת באבדות מעטות.
במרץ 1944 מונה קורלט למפקד הקורפוס ה-19, ששהה באותו זמן בבריטניה בהכנות לפלישה לצרפת. ב-10 ביוני 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, שם השתתף בקרבות הקשים שהתחוללו באזור. לאחר מכן השתתף הקורפוס במבצע קוברה ובקרב פאלז, וב-28 באוגוסט חצה את נהר הסן. לאחר מכן השתתף הקורפוס בשחרור בלגיה, וב-14 בספטמבר חדר אל גרמניה. הקורפוס השתתף בקרב על אאכן, וב-15 באוקטובר החליף ריימונד מק'ליין את קורלט בפיקוד על הקורפוס.
בנובמבר 1944 מונה קורלט למפקד הקורפוס ה-36 בהונולולו, שהיה מופקד על אימון היחידות לקראת פעולות אמפיביות. קורלט פיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ובתחילת 1946 פרש מהצבא.

לאחר המלחמה

לאחר המלחמה מונה קורלט על ידי מזכיר החקלאות האמריקני למגר את מחלת הפה והטלפיים במקסיקו, ובשל כך שהה קורלט במקסיקו סיטי עד לשנת 1947. לאחר מכן חזר קורלט לחוות הצאן והבקר שלו בניו מקסיקו, שם מינה אותו המושל לכהן כיו"ר לשכת המיסים של ניו מקסיקו, ובהמשך מונה לתפקיד במועצת ההשקעות הממשלתית. בנוסף גם היה קורלט חבר מועצת המנהלים של בית הספר האמריקני למחקר, וב-13 באוקטובר 1971 מת קורלט בביתו באספניולה, ניו מקסיקו.
הוגו סלוס

חייו

סלוס למד רפואה בפראג ועסק שם בגינקולוגיה מ- 1895 ואילך. מלבד הפעילויות המקצועיות שלו כרופא הוא פרסם כמה ספרי שירה וסיפורים קצרים והיה אחד ממקדמי הספרות הגרמנית בפראג בזמנו. היה סופר פורה ובמהרה נעשה הפוסק בטעם הספרותי בפראג ולמשורר הבוהמי הכותב בגרמנית המכובד ביותר בזמנו. כמו כן היה חבר ומדריך רוחני לריינר מריה רילקה. לשירתו הייתה השפעה מסוימת על סגנונו של רילקה בתחילת כתיבתו 
כמה מחבריו היהודים האינטלקטואלים ראו בו כמתבולל "טהור" ולוחם מיליטנטי עבור ליברליזם גרמני והתבוללות יהודית. הקשר שלו לציונות היה לא יותר מאשר אימוץ אופנה חדשה. 
פיטר מיילו (Peter Mailloux) הביוגרף של פרנץ קפקא אומר עליו ועל יריבו פרידריך אדלר: "יהדותם התבטאה רק בשם". הפילוסוף, אמיל אוטיץ (Emil Utitz) הגדיר זאת קצת אחרת: "שניהם יהודים מוכרים, אבל חשו עצמם כנציגים אותנטיים של כל הגרמנים בבוהמיה ואלה שרחוקים משם. גרמנים אלה לא מצאו עניין רב בפראג בכלל וביהודים שבה לא גילו שום עניין. סלוס ואדלר היו ליברלים מהסוג הישן. קאהן מציין שסלוס השתמש באמרות יהודיות בשירתו, מחזותיו ולעיתים גם בפרוזה שלו.
בחוג שלו הסתובבו סופרים צעירים כמו פרנץ קפקא, מקס ברוד, פרנץ ורפל, אגון ארווין קיש, אוסקר באום ואחרים. חלק מיצירותיו אוירו על ידי היינריך פוגלר (Heinrich Vogeler) וארנולד שנברג הלחין שניים משיריו.
בריגדת הבנים והבנות היהודים

בריגדת הבנים והבנות היהודים (אנגלית: Jewish Lads' and Girls' Brigade, בקיצור JLGB) היא תנועת הנוער היהודית הוותיקה באנגליה. הארגון הוקם בשנת 1895 על ידי אלברט גולדסמיט, קולונל בצבא הבריטי, במטרה לקדם ילדים של מהגרים יהודים עניים.
בימיו הראשונים של הארגון, היה פתוח לבנים בלבד, ורק לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה המחלקה הראשונה לבנות.
הארגון בנוי בהיררכיה כמו-צבאית, כשהחברים מתקדמים מתפקידי מש"ק, תפקיד נגד לתפקידי קצונה.
בכל שנה מתקיימים שני מחנות של התנועה. מחנה קיץ ומחנה חורף, בעיקר במחנה הקיץ (בחופש הגדול) מגיעות משלחות של בני נוער יהודים מכל העולם וביניהן גם ישראל. ממספר יישובים בארץ (הרצליה, אלפי מנשה, קריית אונו, שדרות וכו׳) נבחרת קבוצה ע״י מיונים קפדניים ומבחנים בכישורים חברתיים ובשפה האנגלית. בכל קבוצה יש בממוצע 20 ילדים, המחנה הוא בסך-הכל כשבועיים (למשלחות מהעולם) וכשבוע למחנה עצמו באחריות הJLGB במתחם המסודר שאירגנו.
הבריטים אף מצטרפים למשלחות העולמיות בסיורם בשבוע השני באתרי הבירה לונדון (ביג בן, לונדון איי, רחוב אוקספורד וכו׳) כדי לעזור בנסיעות בעיר ובניווט.
תנועת הJLGB מארגנת למחנה הקיץ שלה לו״ז מפורט ומסודר שלא ניתן לדעת אותו לפני ההגעה למחנה. ובו רשומות כל הפעילויות בכל שעה בכל יום בכל המחנה.
הJLGB מחלקים קבוצות מעורבבות של יהודים מישראל ומשאר המדינות במחנה (בריטניה, הולנד, צרפת ורוסיה) לקבוצות בשם פלטונים (platoon) ובקבוצות אלה עוברים החניכים פעילויות לאורך כל המחנה.
לכל פלטון יש שם ומורלים (שירי עידוד) כדי להבדיל בין כל קבוצה ובשביל המורל בתחרויות.
בכל שנה במחנה הקיץ יש נושא מיוחד וסביבו סובבות כל הפעילויות של המחנה וכל שמות הפלטונים קשורים אליו. (לדוגמה: מחנה קיץ JLGB 2017 היה בנושא emoji ולכל פלטון ניתן שם של אמוג׳י אחר כגון: רובוט, מטרייה וכו׳).