פומרניה

הגדרה ומשמעות

בפולנית מכונה האזור Pomorze, בגרמנית Pommern, ובלטינית Pomerania. שמות אלו לדעת רוב החוקרים קשורים לביטוי מהסלאבית עתיקה po-more, צירוף של po - אשר משמעותו "ליד" או "בסמוך", ו-more - אשר משמעותו "ים". בכך מרמז הביטוי לאפיון המרכזי של פומרניה, אזור החוף של דרום הים הבלטי. פומרניה מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1046 במרומז, ובצורה מפורשת מספר שנים לאחר מכן. במהלך המאה ה-12 מבצע ההיסטוריון גאלוס אנונימוס שימוש רב במונח פומרניה לתיאור בקירוב של האזור אותו אנו מכנים היום בשם זה. לאנונימוס הייתה תרומה להפיכתו של המונח למקובל. אדם נוסף שבאותה התקופה פעל באזור היה המיסיונר הגרמני אוטו מבמברג, אשר ביצע שימוש רב בכתביו בכינוי פומרניה.
הגבול המסורתי המזרחי של פומרניה הוא בשפך נהר הויסלה (Vistula) במפרץ גדנסק, והגבול המערבי המסורתי של האזור הוא שפך נהר הרקניץ (Recknitz) מזרחית למפרץ פומרניה. בשנת 1121, הוקמה לראשונה ישות מדינית שנשאה את שמו של אזור פומרניה - דוכסות פומרניה (Herzogtum Pommern). מדינה זו התקימה במשך כ-500 שנים, והגיע לקיצה בשנת 1637.

גאוגרפיה

במזרחו של חוף פומרניה משתרע מפרץ גדנסק - מפרץ גדול ורחב אליו נשפך נהר הויסלה. סביב המפרץ יש מישור הנמתח הרחק דרומה לתוך הארץ לאורך נהר הוסילה, עמוק השפלה הרחבה של אזור פולין גדול. מערבה ממפרץ גדנסק שפלת החוף מצטמצמת במידה רבה והופכת צרה, כאשר מאפילה עליה מדרום רמה רצופת גבעות גבוהה יחסית. בהמשך, באזור הווייוודה פומרניה המערבית, שפלת החוף מתרחבת שוב לכיוון דרום, כאשר אגן ההיקוות של נהר הנייסה מנקז את מימי אזור זה ואלו שמדרום לו אל הים הבלטי. נהר הנייסה נשפך לים במפרץ פומרניה, בצמוד לגבול פולין-גרמניה של ימינו. עוד מערבה, בשטחי גרמניה, שפלת החוף מתרחבת עוד יותר לכיוון דרום. בעוד החלק הפולני של פומרניה מתאפיין בקו חוף ישר, כשממשיכים אל גרמניה הופך החוף למחוספס כשלאורכו מפרצים קטנים ואיים רבים. האי הגדול ביותר הוא האי ריגן, אשר בולט את תוך הים הבלטי. משם ממשיך קו החוף בכיוון דרום מערב אל תוך מפרץ ליבק. בעוד אזור החוף של פומרניה מחוסר יערות בעיקר, ככל שמדרימים אפשר למצוא יערות רבים כמו גם מרחבים חקלאיים רחבי ידיים.

העת העתיקה וימי הביניים

התיישבות אנושית ראשונה באזור פומרניה החלה לאורך נהר הויסלה עם תוך עידן הקרח האחרון, לפני כ-13,000 שנים. בעת הקדומה חלפו על פני המקום עמים רבים, כאשר בתחילה הוא יושב ככל הנראה על ידי בלטים, ומאוחר יותר על ידי גרמאנים. במאות הראשונות לספירה החלו מתיישבים סלאבים לפקוד את האזור מדרום, ומתיישבים סקנדינבים הגיעו מצפון. החל מהמאה ה-10 גורמים חיצוניים כבשו את מרבית האזור - בעוד ממזרח דוכסים פולנים הכניעו מספר שבטים מקומיים, ממערב האימפריה הרומית הקדושה וממלכת דנמרק הרחיבו את שליטתם באזור. במהלך המאה ה-12 התנצרו רוב תושבי פומרניה, אשר קודם לכן דגלו באמונות פגאניות מקומיות. תושבי פומרניה התנצרו בידיו של הקדוש אוטו מבמברג. באותן השנים השליטה המדינית על האזור הוסדרה והפכה ליציבה יחסית. הקצה המזרחי של פומרניה עבר לשליטתה של ממלכת פולין. מרכז פומרניה עבר לשליטתה של דנמרק, אשר הקימה במקום מדינת חסות שבסיסה היה באי ריגן. במקביל החלק המערבי של פומרניה הועבר לשליטת האימפריה הרומית הקדושה, כאשר התבססה במקום "דוכסות פומרניה", דוכסות שהייתה כפופה לאימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1325 הגיעה נסיכות ריגן הפרו-דנית אל סופה, והקרקעות שלה הועברו לשליטתה של דוכסות פומרניה - דבר אשר חיזק דוכסות זו והפכה אותה לשחקן משמעותי יותר באזורה. במהלך המאה ה-14 גם המסדר הטבטוני קנה לו אחיזה בחלקים מפומרניה, זאת במסגרת מדינת המסדר הטבטוני אשר רכשה לעצמה שטחים סביב מפרץ גדנסק. באותן השנים הואצה גם הגירה של גרמנים אל אזור פורמניה, הגירה אשר דחקה מהמקום סלאבים רבים.

העת החדשה

במהלך המאה ה-16 חדרה הרפורמציה הפרוטסטנטית גם לאזור פורמניה. בעוד שטחי דוכסות פומרניה והטבטונים קיבלו את הנצרות הפרוטסטנטית, פומרניה הפולנית המשיכה לדבוק בנצרות הקתולית. במהלך מלחמת שלושים השנים (1618-1649), אוכלוסיית פומרניה הידלדלה באופן קיצוני, והאזור ספג הרס וחורבן בממדים גדולים. עם תום המלחמה הגיעה דוכסות פומרניה לקיצה, וזו חולקה בין האימפריה השוודית לפרוסיה, כל זה כאשר חלקים ממזרח פומרניה ממשיכים להיות תחת שלטון ממלכת פולין. בין השנים 1720 ל-1815 העבירה שוודיה את השליטה בפומרניה לידי פרוסיה. עד מהרה פרוסיה גם תפסה את השטחים שהיו מצויים בידי פולין, ובכך עבר אזור פומרניה כולו לשליטה גרמנית. במאה השנים הבאות, תחת השלטון הגרמני - בתחילה זה של פרוסיה ובהמשך זה של הקיסרות הגרמנית, סבלה האוכלוסייה הפולנית במקום מאפליה ודיכוי תרבותי ולאומי. בעקבות תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה, אזור קטן של מרכז פומרניה חזר לשלטון פולני (מה שלימים יכונה "המסדרון הפולני"), כאשר העיר גדנסק מוגדרת כעיר החופשית דנציג.
בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי של פולין, חזר החלק המרכזי של פומרניה לשלטון גרמני. בשנים הבאות גירשו הגרמנים את האוכלוסייה היהודית של פומרניה, כאשר רובם ככולם של יהודים אלו עתידים למצוא לבסוף את מותם במסגרת השואה. תחת עול השלטון הנאצי, עשרות אלפי פולנים גורשו מפומרניה שסופחה לרייך, ולמעלה מ-40,000 פולנים נהרגו בהוצאות להורג ובמחנות כפייה. הפולנים אשר נפגעו באופן הקשה ביותר היו אנשי אליטה מהמעמד הגבוה - בעיקר מורים, אנשי עסקים, כמרים, פוליטיקאים, קציני צבא לשעבר ועובדי מדינה. הגרמנים יחסו חשיבות אסטרטגית לפגיעה באנשים מסוג זה. במקביל לכל זאת, בשנים 1940-1943 אלפי מתיישבים גרמנים הגיעו לפומרניה הפולנית ממערב, וקבעו את ביתם במקום. לאחר תבוסתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, הגבול הגרמני-הפולני הועבר בכ-100 קילומטר מערבה לקו אודר-נייסה, כאשר לראשונה בהיסטוריה רובו של פומרניה מצוי בשליטה פולנית, מצב עניינים שנמשך עד ימינו. כמעט כל הגרמנים שנשארו ממזרח לקו הגבול, גורשו ממנו אל מזרח גרמניה ומערבה. לאחר המלחמה, פולנים רבים שגורשו מפומרניה, חזרו אליה בהדרגה. באותה השנה הקימו הסובייטים במרכז אירופה את הרפובליקה העממית הפולנית והרפובליקה העממית הגרמנית (מזרח גרמניה), כל זה כאשר אזור פומרניה נמצא בתווך - לכאורה מדינות קומוניסטיות עצמאיות, אך בפועל כאלו הנתונות למרותה של מוסקבה. תחת השלטון הקומוניסטי ידע אזור פומרניה בנייה מחדש, ותחום הספנות בו פרח והתפתח. למרות זאת, כבכל פולין ומזרח גרמניה המצב הכלכלי היה בעיתי, וזכויות אדם ואזרח דוכאו באופן נרחב. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, התפרסמה במיוחד תנועת סולדריות הפולנית - איגוד מקצועי שהיה למעשה גם ארגון פוליטי, ארגון ששאף לדמוקרטיזציה וליברליזציה של פולין. בסיס כוחו של הארגון היה באזור פומרניה, אשר באותן השנים ידע שביתות הפגנתיות רבות במגזר הספנות לצד אירועי מחאה אחרים. עד סוף שנות ה-80 נפל המשטר הקומוניסטי בפולין, וזה הוחלף ברפובליקה השלישית הפולנית. במקביל, באותן השנים ממש, נפל גם המשטר הקומוניסטי במזרח גרמניה, וזו אוחדה למדינה אחת.

יהדות פומרניה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
במפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1905 היו בפומרניה 10,000 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה ירד מספר היהודים ל-7,700. במלחמת העולם השנייה נעקרו כל הקהילות היהודיות ורוב התושבים נספו בשואה. אך כיום בפומרניה יש קהילה קטנה של כמה מאות יהודים שהיגרו אליה אחרי המלחמה.