google/wiki40b huggingface dataset:
יהודה דרעי

קורותיו

נולד בעיר מקנס שבמרוקו, לאליהו ואסתר לבית אזוגי. אחיו הוא חבר הכנסת והשר אריה דרעי. הוריו התגוררו באחד הרבעים החדשים המבוססים בעיר, והושפעו מהתרבות הצרפתית. אביו היה בעל עסק חייטות מצליח, ומשפחתו ניהלה אורח חיים מסורתי ולא נחשבה דתית. בגיל 5 החל ללמוד בבית הספר אוצר התורה ששילב לימודים כלליים עם לימודים יהודיים. ב-1968, בגיל 10, עלתה משפחתו לישראל בגל העלייה שהחל עם סיום מלחמת ששת הימים, והשתקעה בבת ים.
דרעי נשלח ללמוד בבית ספר ממלכתי דתי בראשון לציון, אך הפסיק לבקר בו לאחר חודש בשל קשיי השתלבות. לאחר כחצי שנה של חוסר מעש, שבהם כמעט ולא עזב את ביתו בשל חששם של הוריו שיושפע מהשכונה שהפשע והנחשלות פשו בה, שוכנעו הוריו על ידי פעילים חרדים מ"חבר הפעילים", שפעלו בקרב העולים החדשים, להכניס אותו ואת אחיו הצעיר אריה ל"מתיבתא" חרדית בחדרה שכללה פנימייה. לאחר כשלש שנים, ב-1973, נסגרה הפנימייה והוא עבר יחד עם עשרות מתלמידיה לישיבה החרדית הספרדית פורת יוסף בירושלים. בהמשך עבר לישיבת עטרת ישראל הליטאית.
תחילה כיהן כרבה של שכונת רמות בירושלים, שם גם עמד בראשות כולל אברכים קול יהודה שהקים בעזרת אחיו. ב-2003 הורשע אחיו, אריה דרעי, בהפרת אמונים, בעקבות העברת 400,000 ש"ח לעמותת "קול יהודה" בשנת 1989.
בשנת 1997 התמנה לרב העיר באר שבע.
ב-2005 התמודד לתפקיד הרב הראשי של תל אביב-יפו מול הרב ישראל מאיר לאו אולם הפסיד לאחרון.
ב-2010 נאבק נגד הנהגת מצעד הגאווה בבאר שבע], אך האירוע התקיים ובמימון העירייה. 
בשנת 2010 נדחתה תביעה שהוגשה נגדו על ידי עמותת "נחלים בנגב" של היהודים המשיחיים בעקבות נזקים שלטענתם נגרמו להם בהפגנה שארגן נגדם. התובעים חויבו בתשלום הוצאות משפט.
ב-2014 הגיש את מועמדותו לתפקיד הרב הראשי הספרדי של ירושלים אך פרש לפני ההצבעה.
בניו נשואים לבנות של הרב אברהם יוסף, הרב יצחק יוסף וח"כ אריאל אטיאס.
בית החולים הירקון

בית החולים הירקון היה בית חולים ממשלתי קטן, שפעל בצפון תל אביב. הוא הוקם כבית חולים לשעת חירום בסוף 1940, והפך לבית חולים כללי בתחילת 1944. ביוני 1953 אוחד עם בית החולים תל-השומר.

היסטוריה

בנייני בית החולים הוקמו ב-1937 על מגרש בשטח שבעה וחצי דונם, כיום במרובע הרחובות שטריקר, לואי מרשל, ברנדייס ויהודה המכבי, מכספי עזבונו של אריך סלומון מדרום אפריקה, כבית עולים חדש שנועד להחליף את בית העולים הקיים ברחוב העלייה.

כבית חולים רזרבי

בעקבות הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב, בספטמבר 1940, נדרשה הקמת בית חולים רזרבי לשעת חירום. המתקן אורגן תחילה בבית הספר "הכרמל" שהלימודים בו הושבתו, ובדצמבר הועבר לבית העולים החדש. בתחילת 1941 כלל בית החולים 135 מיטות, מהן 30 מיטות פעילות. מנהל בית החולים הרזרבי היה ד"ר מטולסקי.

כבית חולים קבוע

על רקע מצוקת אשפוז קשה, דרשה עיריית תל אביב מממשלת המנדט לפתוח במקום בית חולים קבוע. אישור ממשרד המושבות בלונדון התקבל רק באוגוסט 1943. בינואר 1944 נפתח בית החולים הירקון כבית חולים ממשלתי קבוע, ויועד לחולי המושבות. תחילה כלל 80 מיטות בשתי מחלקות, פנימית וכירורגית, ובהמשך נוספה מחלקת ילדים ובה 10 מיטות. מנהלו היה ד"ר שמעון בטיש, לימים מנכ"ל משרד הבריאות, והמנהל האדמיניסטרטיבי היה אליהו לרמן.
במהלך מלחמת העצמאות עבר בית החולים מידי מחלקת הבריאות של ממשלת המנדט לרשות מחלקת הבריאות של הוועד הלאומי, והוגדל כדי לאפשר קליטת פצועים. 
ליד בית החולים פעל בית ספר לאחיות. בית הספר המשיך את פעילותו בתקופת מלחמת העצמאות, וב-1951 העניק תעודות לבוגרות של תשעה בתי ספר ממשלתיים לאחיות, שנסגרו בתקופת המעבר.

סגירת בית החולים

ב-1953 הועבר בית החולים הצבאי בתל-השומר לרשות משרד הבריאות, והוחלט למזג לתוכו את בית החולים הירקון ואת בית החולים הממשלתי בפרדס כ"ץ (לשעבר, בית החולים למחלות מידבקות). 
בנייני בית החולים הועברו לוועד למען החייל, שקיים בהם אכסניה לחיילים. חלקו הצפוני של השטח הופרד, והוקם בו בית הספר תיכון עירוני י"א. ב-1981 החל לפעול במקום הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. הבניין ששימש את הקונסרבטוריון נהרס ב-2008, ובמקומו נבנה בניין חדש.
יהושע אנגלמן

יהושע אנגלמן הוא רב, מוזיקאי, מורה ופסיכותרפיסט ישראלי.

היסטוריה ומוזיקה

אנגלמן נולד בלונדון בשנות השישים ועלה ארצה יחד עם משפחתו בהיותו בן 12. למד כשבע שנים בישיבת הכותל בירושלים. התמחה כמטפל גשטאלט ועשה לימודי השלמה לפסיכותרפיה בריג'נטס קולג' בלונדון.
לימד בישיבת הכותל, ישיבת עתניאל וישיבת שיח יצחק, וכן בבתי מדרש אורתודוקסים-פלורליסטיים כמו "חברותא" ו"קולות". בין השנים 1998–2000 שימש כרב קהילת יקר בלונדון. לאחר מכן הקים עם הרב מיקי רוזן את קהילת יקר בתל אביב, שם שימש כרב עד שנת 2012. שיעוריו עוסקים בתלמוד, חסידות וקבלה, עם פרשנות פסיכולוגית פילוסופית. בשל שאיפתו שלא להתפרנס מלימוד תורה הקים אנגלמן טרם היותו ר"מ בישיבת עתניאל חברה לניקוי חלונות, וכיום הוא עוסק בצד עיסוקיו התורניים והמוזיקליים גם בטיפול פסיכותרפי. התגורר בעבר בתקוע, ביישוב כליל שבגליל המערבי ובתל אביב, וכעת בירושלים.
עד שנת 2012 נמנה הרב אנגלמן עם הנהלת "שומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם". הוא פרש בעקבות חילוקי דעות. 
אנגלמן עוסק במוזיקה חסידית ישראלית עכשווית, והחל להקליט את יצירותיו בתחילת שנות ה-90 בירושלים. המוזיקה שלו היא מלודית ושקטה לרוב, וניכרת בה השפעה של ניגונים חסידיים דוגמת ניגוני ברסלב וחב"ד מחד, ומאידך של אמנים כגון לאונרד כהן ופינק פלויד.

חיים אישיים

נכון לשנת 2015, אנגלמן מתגורר בירושלים. הוא גרוש, ויש לו שלושה בנים.
אליצין

תכונות רפואיות

האליצין היא מולקולה ריאקטיבית מאוד, המגיבה עם סביבתה במהירות. לאליצין מיוחסת יכולת ריפוי מסוימת נגד מחלות רבות ובהן טרשת עורקים, זיהומים חיידקיים ועוד (לאליצין יש יכולת להמיס שומנים, לשמש כחומר נוגד חמצון, לפגוע בדפנות תאים ועוד) אם כי אין הוכחה קלינית ליעילותו.
דוד מירלמן ומאיר וילצ'ק ממכון ויצמן גילו כי האליצין מנטרל שני אנזימים: ציסטאין פרוטאינז ואלכוהול דהידרוגנז. אנזימים אלה חיוניים לתהליכי חיים של חיידקים, לפטריות, ולנגיפים, כולל אלו הגורמים למחלות בגוף האדם, ונטרולם על ידי האליצין גורם למוות של יצורים אלה. מסיבה זו לאליצין, יש יכולת למנוע או לעכב התפתחות של מחלות, דלקות  וזיהומים.
הגילויים האלה עשויים להביא לשימוש באליצין כתרופה נגד חיידקים שפיתחו עמידות לסוגי אנטיביוטיקה שונים.
בנוסף, האליצין משמש גם כחומר נוגד חימצון בעקבות פעילות שלו עם רדיקלים חופשיים.
אליצין היא תרכובת לא יציבה במיוחד. כתוצאה מכך היא מתפרקת בצורה מהירה אם משאירים אותה במנוחה, והיא נהרסת  באופן מהיר על ידי בישול, או אידוי. גם בתוך הגוף האליצין מתפרק בצורה מהירה.  
כיום מתבצעים מחקרים רבים על מולקולת האליצין כנגד גידולים ממאירים, טרשת עורקים ועוד.
עטלף דבורה

מאפיינים

עטלף הדבורה ידוע כעטלף, ואולי אף היונק, הקטן ביותר: משקלו נע בין 1.5 ל-2 גרם, אורכו כ-29 מ"מ עד 33 מ"מ ומוטת כנפיו לא עולה על 10 ס"מ. 
מלבד גודלו המזערי, עטלף הדבורה הוא עטלף חרקים טיפוסי. אוזניו גדולות יחסית, ועיניו קטנות ומוסתרות בחלקן על ידי הפרווה. שיניו אופייניות לעטלפי חרקים. חוטמו דומה לחוטם חזיר ומכאן שמו האנגלי Kitti's hog-nosed bat. פרוותו העליונה בצבע חום אדמדם או אפור, בעוד בטנו בהירה יותר. כנפיו גדולות יחסית לגודל שאר הגוף, וצבען כהה יותר. הן בעלות קצוות ארוכים המאפשרים לו לרפרף ולרחף במקום. למרות שיש לו שתי חוליות זנב (caudal vertebrae), אין לו זנב הנראה לעין. בין שתי רגליו יש קרום המסייע לו בתעופה ולכידת חרקים.
עטלף הדבורה חי במערות אבן גיר ליד יערות גשם שופעים הירוקים כל השנה. הוא חי בקבוצות הנעות בין 10 ל-500 פרטים, ובדרך כלל במערה חיים 100 פרטים. מדי שקיעה וזריחה הוא יוצא לשחר אחר מזון. עטלף הדבורה ניזון מחרקים ועכבישים, אותם הוא צד באמצעות אקולוקציה. 
מצב השימור של עטלף הדבורה הוא פגיע. סקרים שנעשו בתאילנד על קיומם של כ-2,000 פרטים של מין זה במדינה. במיאנמר נמצאים ככל הנראה יותר מ-2,000 פרטים נוספים.
אבגולמונו

אַבְגוֹלֵמוֹנוֹ (ביוונית: αυγολέμονο או αβγολέμονο) הוא מרק מהמטבח היווני, העשוי מציר בשרי המועשר באורז ובמיץ לימון, המעניק למרק טעם חמוץ. המרק בדרך כלל מוסמך באמצעות חלמון ביצה. נהוג לקשט מרק זה בפטרוזיליה.
מרק זה נפוץ מאוד ביוון, ובאזורים בהם מתגוררים יוצאי יוון בצפון אמריקה. כמו כן מרק זה, הדומה לאגריסטדה, נפוץ בישראל בקרב יוצאי יוון וטורקיה.
מזל גדי (אלבום)

הפקה

איינשטיין וחנוך החלו לעבוד על האלבום לאחר התפרקות להקתו של איינשטיין, החלונות הגבוהים, בעקבות פגישתם באחת מהופעות החלונות הגבוהים והתרשמותו של איינשטיין מחנוך, שהשתחרר אז משירות בלהקת הנח"ל.
האלבום הוקלט בשנת 1968 ומכיל תריסר שירים שהולחנו במיוחד על ידי חנוך. מילות השירים נכתבו על ידי חנוך, מאיר אריאל, מרים ילן שטקליס, לאה גולדברג ועל ידי איינשטיין עצמו. ליוותה את איינשטיין "תזמורת סי בי אס ישראל" בניצוחו של המוזיקאי אלכס וייס, שגם עיבד את השירים. האלבום קרוי בעקבות מזל גדי, המזל בו נולד איינשטיין.
מאז הוקלט האלבום הפכו חלק משיריו לנכסי צאן ברזל של המוזיקה הישראלית. עדות לכך בביצועים הרבים להם זכו במהלך השנים, בין השאר על ידי ג'וזי כץ ושמוליק קראוס, יהודית רביץ, שלום חנוך ושבק ס'.
איש התקשורת יואב קוטנר סיפר בעת שערך את מארז התקליטורים "האוסף" של אריק איינשטיין (2001), כי היה שמח לו יכול היה לכלול בו את "מזל גדי" בשלמותו.
ברנדה דה בנזי

קורות חיים

דה בנזי החלה להופיע על הבמה ב-1942. היא הופיעה עם לורנס אוליבייה בתיאטראות וסט אנד. בקולנוע הופיע לראשונה בתפקיד קטן בסרט The Long Dark Hall ב-1951.
ההצלחה הראשונה בקולנוע הייתה בסרטו של דייוויד לין בחירתו של הובסון בשנת 1954 לצידם של צ'ארלס לוטון וג'ון מילס. היא שיחקה את מגי הובסון, בתו הבכורה של יצרן המגפיים הנרי הובסון המתעמר בבנותיו.
ב-1956 שיחקה בסרטו של אלפרד היצ'קוק האיש שידע יותר מדי בתפקיד לוסי דרייטון שביחד עם בעלה חוטפת את בנה של "ג'ו" (דוריס דיי).
ב-1957 הופיעה על הבמה במחזה הבדרן של ג'ון אוסבורן בתפקיד פיבי רייס, אשתו העדינה של הבדרן ארצ'י רייס (לורנס אוליבייה). שניהם הופיעו גם בעיבוד לקולנוע של המחזה ב-1960.
דה בנזי הופיעה בתפקיד זה עם אוליבייה גם בברודוויי והייתה מועמדת לפרס טוני.
ב-1961 הופיעה בסרט בבוא ספטמבר בתור אליסון, המשגיחה על סנדי (סנדרה די) וחברותיה שלא תצאנה לתרבות רעה.
ב-1963 הופיעה בסרט הפנתר הורוד בבימויו של בלייק אדוארדס.
היא מתה בשנת 1981 בגיל 71 כתוצאה של ניתוח להוצאת גידול שפיר במוח שהסתבך.
דוכסות אנהלט-ברנבורג

היסטוריה

נסיכות אנהלט הוקמה בשנת 1218 על ידי היינריך הראשון, נסיך אנהלט, בנו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה, על שם טירת אנהלט, בית מושבה של בית אסקניה ליד הארצגרודה. לאחר מותו של היינריך בשנת 1252 חולקה הנסיכות בין בניו; היינריך השני, נסיך אנהלט-אשרסלבן, ברנהרד הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג וזיגפריד הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1315 מת אוטו השני, נסיך אנהלט-אשרסלבן, וברנהרד השני, נסיך אנהלט-ברנבורג טען לזכותו על הנחלה, אולם דודו אלברכט, בישוף הלברשטדט סיפח את הנחלות לתחומי בישופות הלברשטדט.
בשנת 1468 מת ברנהרד השישי, נסיך אנהלט-ברנבורג ללא ילדים, ודודנו גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ירש את נחלותיו. בשנת 1561 מת יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ואחיינו יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ירש את נחלותיו. בשנת 1586 מת יואכים ארנסט, ובשנת 1603 חולקה נחלתו בין בניו; יוהאן גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג, אוגוסט, נסיך אנהלט-פלצקאו, רודולף, נסיך אנהלט-צרבסט ולודוויג הראשון, נסיך אנהלט-קתן. במלחמת שלושים השנים נפגעו הנסיכויות, ובשנת 1635 נחתם הסכם בין הענפים השונים במשפחה, בשל הצורך באחדות כלפי האיומים השונים.
בנו הצעיר של כריסטיאן - פרידריך ייסד את נסיכות אנהלט-הארצגרודה בשנת 1635, שהתקיימה עד לשנת 1709. ויקטור אמדאוס, נסיך אנהלט-ברנבורג ירש את נסיכות אנהלט-פלצקאו בשנת 1665. עם מותו בשנת 1718 חולקה נחלתו בין בניו, ובנו השני לברכט, ייסד את נסיכות אנהלט-צייץ-הוים, אשר התאחדה עם אנהלט-ברנבורג בשנת 1812.
בשנת 1806 נתן נפוליאון מעמד של דוכסות לנסיכויות המשפחה, ובשנת 1815 אושר הדבר בקונגרס וינה. בשנת 1863 מת אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג ללא יורשים, ובעקבות כך אוחדו כל נחלות בית אנהלט לדוכסות אנהלט המאוחדת.
ג'ף קולייר

ביוגרפיה

קולייר נולד וגדל בעיר האייז. שם אביו, ג'יימס דניאל קולייר (נפטר ב-2015), עבד כרופא שיניים משנת 1955 עד 1985. את לימודיו התיכוניים הביא לידי גמר ב-1978. אחר כך נרשם לאוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם למד קורסים קדם-דוקטורטיים והיה לבוגר בכלכלה מטעם האוניברסיטה ב-1981. לאחר שהיה למוסמך ביחסים בינלאומיים ממכללת קלייר הול שבאוניברסיטת קיימברידג' ב-1982, קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת קנזס ב-1986.
קולייר עבר התמחות בניתוחים כלליים בבית החולים הכללי בוושינגטון הבירה בשנים 1986–1988 ולאחר מכן בשנים 1989–1991. בניתוח פלסטי התמחה באוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי בשנים 1991–1993, ובניתוח קרניופציאלי ופדיאטרי התמחה במכון הקרניופציאלי בדאלאס שבטקסס בשנים 1993–1994. קולייר היה עמית בבית הלבן תחת נשיאי ארצות הברית רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש, ועסק בעניינים בינלאומיים.
בשנת 1994, קולייר פתח את המרפאה הקרניופציאלית הפרטית שלו בעיר אוברלנד פארק שבקנזס ובקנזס סיטי שבמיזורי. הוא מתנדב עם חיל הרפואה הבינלאומי, ומעניק מתן טיפולים רפואיים במדינות נחשלות כקוסובו וסיירה לאון. במסגרת זו הוא ביצע ניתוחים רבים בחינם והכשיר רפאים מקומיים. עבודתו של קולייר ככירורג מתנדב באזורי לחימה הובילה אותו אל עיראק ואפגניסטן, ולרואנדה בימי רצח העם שהתחולל בה.
במהלך הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-2002, קולייר התמודד בבחירות הפנימיות במפלגה הרפובליקנית לבחירת מועמד המפלגה לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של קנזס בבית הנבחרים. הוא הובס על ידי אדם טאף, בעוד זה האחרון הפסיד בבחירות הכלליות לדניס מור המכהן.
ב-2006, קולייר נבחר לבית הנבחרים של קנזס מטעם מחוז 48, כשהוא זוכה ל-62% מקולות הבוחרים מבין שלושת המועמדים. כחבר בבית הנבחרים, הוא נבחר לשמש כיושב ראש כוח המשימה של בית המחוקקים לרפורמה במערכת הבריאות ב-2007. ב-2008 הוא נבחר לסנאט של קנזס מטעם מחוז 37, כשהוא זוכה הפעם ל-63% מקולות הבוחרים. ב-1 ביוני 2010 הודיע נציגה של קנזס בסנאט של ארצות הברית והמועמד הרפובליקני למושלות קנזס, סם בראונבק, כי הוא בחר בקולייר כעמיתו למרוץ. בראונבק וקולייר נבחרו ב-2 בנובמבר אותה השנה, והשניים הושבעו לתפקידם בינואר 2011. קולייר התפטר מהסנאט ב-10 בינואר 2011, בטרם נטל את תפקידו כסגן המושל.
ב-2014 נבחר קולייר בשנית לתפקיד סגן מושל קנזס. ב-26 ביולי 2017, הנשיא דונלד טראמפ מינה את בראונבק לשגריר העליון של ארצות הברית לענייני חופש דת בינלאומי בוושינגטון הבירה. בראונבק התפטר מתפקידו כמושל ב-31 בינואר 2018 על מנת לכהן כשגריר. מתוקף היותו הראשון בסדר הירושה של מושל קנזס, נשבע קולייר לתפקידו החדש כמושל. ב-16 במאי 2018 נמנה בין ששה ממושלי מדינות ארצות הברית שקראו לוועדה האחראית על הענקת פרסי נובל להעניק לנשיא טראמפ פרס נובל לשלום על פסגת ארצות הברית-קוריאה הצפונית בסינגפור.
קולייר התמודד בבחירות הפנימיות במפלגה הרפובליקנית לבחירת מועמד המפלגה לתפקיד מושל קנזס במהלך הבחירות בארצות הברית ב-2018, אך הובס בקושי על ידי מזכיר המדינה של קנזס, כריס קובאק, אשר קיבל בין היתר את תמיכתו של הנשיא טראמפ. הוא סיים את תפקידו עם השבעתה של לורה קלי לתפקידה ב-14 בינואר 2019.
הארמייה השלישית (ורמאכט)

היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-22 באוגוסט 1939, ולמפקדה מונה גנרל גאורג פון קיכלר. הארמייה השתתפה במערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון, ותקפה מכיוון פרוסיה המזרחית מזרחה לעבר ברסט, ודרומה לעבר ורשה. לאחר המלחמה פורקה הארמייה, ועל בסיס מטה הארמייה הוקמה הארמייה ה-16.
ליידיפסט

ליידיפסט (באנגלית: Ladyfest) הוא פסטיבל אמנויות ומוזיקה בינלאומי קהילתי ללא מטרות רווח המיועד לאמניות נשים ואמנים/יות פמיניסטיים/ות. האירועים המקומיים משתנים אולם לרוב מתקיימות הופעות של להקות, הופעות מוזיקליות, פרפורמנס, ספוקן וורד, אמנים חזותיים, סרטים, הרצאות, תערוכות וסדנאות. הפסטיבל מאורגן על ידי מתנדבים ורווחיו נתרמים לארגונים ללא מטרות רווח בעלי אג'נדה נשית.

היסטוריה

הליידיפסט הראשון התקיים באולימפיה, וושינגטון באוגוסט, 2000 ונכחו בו מעל ל-2000 מבקרים. מובילות הרעיון היו שרה דאואר (Sarah Dougher), סליטר קיני (Sleater Kinney) וטרזה קרמודי (Teresa Carmody). מלכתחילה, הכוונה לא הייתה שהפסטיבל יתקיים בוושינגטון כל שנה אלא שהרעיון יפותח על ידי אנשים שונים במקומות שונים בארצות הברית ובעולם.

חזון והתפתחות

פסטיבל ליידיפסט משלב הופעות, הרצאות, סדנאות ופעילויות נוספות של נשים, למען נשים ולמען קידום מעמד האישה. מאז הליידיפסט הראשון האירוע התרחב והתקיים ברחבי העולם במקומות כמו אמסטרדם, בלגיה, בלפסט, ברלין, מלבורן, שיקגו, שנגחאי, ניו זילנד, ועוד רבים אחרים. כל פסטיבל חדש מאורגן באופן מקומי ועצמאי בעיקר על ידי מתנדבות ומתנדבים ורוב ההכנסות נתרמות לארגונים ללא מטרות רווח הקשורים לנושאים נשיים. מקימות הפסטיבל ברחבי העולם מעידות שיוזמות הרעיון והליידיפסט הראשון נתנו את ברכתן לכל יוזמה ופעילות ברחבי העולם ואף עזרו ותרמו ליוזמות החדשות. התופעה הבינלאומית התרחבה וב-2010 חגגה את חגיגות העשור בליידיפסט לונדון, אירוע שחגג "עשור של אמנות ואקטיביזם פמיניסטי" . בעולם, הפסטיבל מקבל דגשים שונים ותוספות שונות כמו למשל כנסים, דיונים פוליטיים-אקטיביסטיים, טבעונות, ועוד. ליידיפסט היווה השראה לאירועים נשיים נוספים כמו גירלפסט במלבורן (Grrl Fest) או הליידיאייווי פסט (LaD.I.Y Fest) בברלין שמדגיש את היבט ה"עשי זאת בעצמך" (DYI) ההשתתפותי בעשייה הנשית. כל הפסטיבלים פועלים על בסיס האתוס של העצמה ועשייה נשית.

ליידיפסט בישראל

הפסטיבל היחידי התקיים בשנת 2011 וכלל שלושה ימים של הופעות חיות, מוזיקה, אמנות, סרטים וסדנאות שנתנו במה ליוצרות מקומיות. רוב ההופעות, אך לא כולן, היו של נשים, מתוך רצון ליצור מרחב שונה מזה שנשלט ברובו על ידי גברים שנמצאים בקדמת הבמה, בדרך כלל. הליידיפסט הישראלי אורגן על ידי מתנדבות בלבד במטרה לשבור סטראוטיפים לגבי איך אישה צריכה להתנהג או להיראות, ולשנות את משמעות המילה "ליידי". בגרסה הישראלית בנוסף להופעות התקיימו סדנאות בנושאים כמו הטרדות, גבולות מגדריים, וגם פיתוח קול וריקוד.
סוף טוב (מחזה)

ההפקה

המחזה הוא פרי עטה של המחזאית ענת גוב, שכתבה פנטזיה מוזיקלית על ההתמודדות שלה עם מחלת סרטן המעי הגס, וההחלטה השנויה במחלוקת- לא לקבל טיפול מונע.
את ההצגה ביימה המחזאית והסופרת עדנה מזי״א. השחקנים בהצגה הם ענת וקסמן, יפתח קליין, שרית וינו אלעד, זהרירה חריפאי, רוני שובל ורותי אסרסאי.
את המוזיקה והשירים כתב שלומי שבן. על הכוריאוגרפיה אמון היה יחזקאל לזרוב. 
ההצגה עלתה בתיאטרון הקאמרי ביוני 2011.
ענת גוב נפטרה זמן קצר לאחר שהועלתה ההצגה, שהיוותה בעיניי רבים כמעיין צוואתה של גוב.
זהרירה חריפאי זכתה על תפקידה בהצגה, בפרס התיאטרון הישראלי, ונפטרה גם היא מסרטן בתחילת שנת 2013. לאחר מותה, החליפה את חריפאי השחקנית תחיה דנון.

עלילה

טליה רוט, שחקנית תיאטרון מפורסמת לקראת סוף שנות ה-40 לחייה, מגיעה למחלקה האונקולוגית כדי להתחיל לקבל טיפול כימותרפי למחלת הסרטן, שנמצאה בגופה. טליה מובכת מעצם הגיעה למחלקה, וחרדה לפרטיותה. באותו החדר בו היא מקבלת את הטיפול יושבות שלוש מטופלות: חיהל'ה, מיקי ואמונה. שלושתן מתרגשות מבואה של השחקנית המפורסמת ומנסות ליצור עמה קשר, אך נענות בסירוב מצד טליה. רופא המחלקה ד״ר כץ, ולצידו אחות המחלקה עמליה, מסבירים לטליה את נחיצות הטיפול שעליה לקבל, כיוון שהיא נמצאת ב״stage 4", כלומר שלב מתקדם וסופני במחלה. טליה לא משתכנעת, ולאחר מסע של התלבטויות, מחליטה להפסיק את הטיפול ולהמשיך לחיות את חייה, עד אשר תגבור עליה המחלה.

ביקורות

ההצגה קיבלה תשבחות מצד מבקרי התיאטרון וקהל הצופים. היא הועלתה כ-400 פעמים בקאמרי.
"מחזה שנוגע בצורה חריפה ואמיצה במציאות...מנות הגונות של הומור...הבמאית עדנה מזי"א ביימה את ההצגה בקצב ובשטף על הבמה הגמישה שעיצבה אורנה סמורגונסקי. קטעי השואו מתוזמרים היטב עם המוזיקה והשירים מלאי החן של שלומי שבן. כל השחקנים עושים עבודה מצוינת... מעל הכל מי שמעניקה להצגה את הלב שלה היא ענת ווקסמן, המביאה לידי ביטוי את מלוא הקשת של הרגשות של הדמות אותה היא מגלמת ברגישות ובתבונה. נראה שגוב ושותפיה הצליחו להפוך הצגה על מחלקה של חולים סופניים לשלאגר אמיתי" (ידיעות אחרונות)
פימבולווינטר

במיתולוגיה הנורדית, פימְבּוּלְווִינְטֵר (בנורדית עתיקה: fimbulvinter) הוא מונח המתייחס לחורף הארוך שיבשר את בוא הראגנארוק.
במיתולוגיה הנורדית, הראגנארוק הוא אירוע המבשר את דמדומי האלים וחורבן העולם, והיווצרות עולם חדש. הפימבולווינטר יהיה האירוע הראשון בשלשלת אירועים זו. זהו חורף ארוך שיימשך כמו שלושה חורפים רגילים, בעוד השלג והקור מצליפים מכל כיוון, המוסר יעלם ומלחמות ומאבקים יפשטו בכל רחבי הארץ, בקרעם אחים, משפחות וחברים. יכחדו מרבית החיים בתשעת העולמות, פרט לשני בני האדם לִיף וליפְתְרַסיר אשר יתחבאו עמוק בתוך יגדראסיל.
יש המקשרים את הסיפור על פימבולווינטר לאירועי מזג האוויר הקיצוניים בין השנים 535-536, אשר הביאו לירידה ניכרת בטמפרטורות ברחבי צפון אירופה. יש אף תאוריות המרחיקות את היווצרות המיתוס לסוף תקופת הברונזה הנורדית בסביבות שנת 650 לפנה"ס. בדנמרק נורווגיה ושוודיה, המונח "פימבולווינטר" משמש עד היום להגדרת חורף קשה וארוך מהרגיל.
נח רזניק

נח רזניק (נולד ב-1933 בשכונת נורדיה בתל אביב), הוא כדורגלן עבר ישראלי.

קריירה

רזניק הוא בוגר מחלקת הנוער של מכבי תל אביב. את הופעתו הראשונה בבוגרים ערך בגיל 18 במשחק מול מכבי רחובות שבו ניצחה הקבוצה 1–4. שיחק בנבחרת צה"ל שניצחה בשנת 1956 לאחר מבצע סיני את נבחרת צרפת 1–3 באצטדיון רמת גן אל מול עיניהם של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, שהיה זה משחק הכדורגל הראשון בו צפה ושגריר צרפת, פייר ז'ילבר שהתכבד בבעיטת הפתיחה.
רזניק שותף לארבע אליפויות (1952, 1954, 1956, 1957) וארבע גביעי מדינה (1954, 1955, 1958, 1959) בתקופה בה היה שחקן פעיל בין השנים 1952 עד 1962. שיחק בנבחרת מכבי ישראל, נבחרת תל אביב, נבחרת צה"ל ונבחרת ישראל. שיחק בתפקידי מגן ובלם. היה ידוע כבועט פנדלים מוכשר וכך כבש את רוב 20 שעריו במשחקים רשמיים.
המשחק המפורסם ביותר שלו היה במדי הנבחרת מול נבחרת ויילס בשנת 1958 במסגרת משחקי קדם הגביע העולמי שבו שמר על ג'ון צ'ארלס, כוכב הכדורגל ואולי השחקן הטוב בעולם בשעתו. הנבחרת אמנם הפסידה 0–2 בבית ובחוץ, אולם השוער יעקב חודרוב והבלם רזניק הצטיינו ומנעו מצ'ארלס להבקיע ולגרום לתבוסה גדולה יותר. חודרוב אף ספג במשחק החוץ חבטה מצ'ארלס ששברה את אפו, אבל הדבר לא מנע ממנו לסיים את המשחק בין הקורות.
בשנת 1957 יצא רזניק כשחקן חיזוק עם הפועל פתח תקווה, דבר חריג שבקושי אושר על ידי מרכז מכבי וזאת רק לאחר ויכוחים סוערים, למסע משחקים באירופה ובמזרח הרחוק. המאמן אליעזר שפיגל העלה אותו דווקא כחלוץ, מהלך שהתברר כמוצלח ביותר ובו כבש רזניק כנגד נבחרת סינגפור את שני שערי הניצחון. רזניק גם היה שותף בשנת 1959 ל"חרפת וורצ'לב" שבה הובסה נבחרת ישראל 2–7 מול נבחרת פולין. הקריירה של רזניק הסתיימה בשנה זו, כאשר במשחק ידידות של מכבי תל אביב מול הפועל חיפה לכבוד הקמת מערך תאורת הלילה באצטדיון קריית אליעזר. מאמן-שחקן חיפה זלטקו צ'ייקובסקי, ששיחק בעבר בקבוצת פרטיזן בלגרד, נבחרת יוגוסלביה ונבחרת אירופה פגע ברזניק וגרם לו לפציעה חמורה בברך.
בגיל 27 בלבד פרש רזניק מנבחרת ישראל ומכבי תל אביב ועבר להיות מאמן-שחקן בליגות הנמוכות. כמאמן הצליח להשאיר את הפועל שדרות בעונת 1968/1969 בליגת המשנה ואת בית"ר לוד (1965) והפועל צפרירים חולון (1967) העלה לליגה א'.
למבה

היסטוריה

בני הלמבה מאמינים כי אבות אבותיהם היו סוחרים יהודיים אשר נדדו מיהודה לתימן ומשם לאפריקה לפני כ-2,500 שנה. סוחרים אלו היו ראשיהן של אחת עשרה שושלות והן: בובה, חאמיסי, סרמנה, תובקרה, דומה, מ'האני, האג'י, סדיקי, סאריפו ומנגה. שושלת בובה, הוותיקה מבין השושלות התיישבה ביישוב הנקרא סֶנה המיוחס כיום לצנעה.
שושלת האמיס היא זו שהובילה את הקהילה למזרח אפריקה דרך הים. באפריקה הקהילה התפצלה. חלק נשאר באתיופיה וחלק נדד ברחבי היבשת דרומה על קו החוף. הלמבה טוענים כי הקהילה השתקעה בטנזניה וקניה ושם הקימה את סנה השנייה. חלק אחר מהקהילה נדד למלאווי ומשם לזימבבואה ודרום אפריקה של ימינו בני הלמבה טוענים כי אבותיהם בנו את העיר זימבבוואה באבן, אך טענה זו עומדת בסתירה לתפישה האקדמית לפיה העיר נבנתה על ידי שבט השֹוֹנַה. בני הלמבה מאמינים שהאל לא היה מרוצה מהתנהלות הקהילה ולכן פיזר אותה ברחבי היבשת. עם הזמן התחתנו בני הקהילה עם נשים אפריקאיות. 
בני הלמבה היו ידועים כמומחים ברפואה וככורי זהב, נחושת וברזל. אנשי הקהילה נהגו למכור זהב לסוחרי הערבים במזרח ולפורטוגזים במערב.
דוד מסטפין

רבי דוד הלוי מסטפין (ידוע בכינוי המגיד מסטפין - "דער סטעפינער מגיד", נפטר י"א בתשרי תקע"א) היה תלמיד של הבעל שם טוב ושל המגיד ממזריטש.

תולדותיו

נולד לרבי יהודה לייב שהיה מיוחס לבעל הט"ז. היה חתנו של הרב יוסף יואל הלפרין רבה של סטפין בן הרב יעקב אהרן רבה של סטפין ושל לוצק. התאלמן ונישא בשנית למרים בתו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
ניגון שלו, "להתוודע ולהגלות" השתמר ויצא על ידי דוד מרגליות ממכון "מאגרים"
על פי המובא בספר שם הגדולים, למד אצל המגיד ממזריטש וככל הנראה גם אצל הבעל שם טוב.

מדברי תורתו

סגולה באכילת מלווה מלכה לפרנסה ורמז מהפסוק בתהילים:"סעדני ואושעה ואשעה בחוקיך תמיד", כלומר מי שיאכל את סעודתי (מלווה מלכה שהיא סעודתו של דוד המלך) יוושע בפרנסה- "חוק" כמו שכתוב "ואכלו את חוקם אשר נתן להם פרעה".
סינדרום באלינט

תסמונת באלינט היא הפרעה נוירולוגית. התסמונת אובחנה על ידי הנוירולוג האוסטרו-הונגרי רז'ו באלינט (Rezső Bálint) ב-1909, ונקראה על שמו. החולים בתסמונת סובלים ממספר הפרעות: סימולטנאגנוזיה (אגנוזיה המתבטאת באי-יכולת לתפוס חזותית שני אובייקטים במקביל), אטקסיה ויזואלית (קושי בהושטת יד לחפצים ותיאום עין-יד, גם אם הם נתפסו ויזואלית באופן תקין) ואפרקסיה אוקולומוטורית (קושי במיקוד המבט).

גורם

התסמונת נגרמת עקב פגיעה דו צדדית באזורים אחוריים של האונות הפריטאליות. פגיעה זו מתרחשת לרוב בעקבות ירידה באספקת הדם לאזורים אלו הנמצאים על גבול אספקת הדם של שני כלי הדם העיקריים למוח, שבץ, מחלת אלצהיימר, חבלה וסיבות נוספות.

טיפול

לרוב, הטיפול בתסמונת באלינט הוא פונקציונלי. המטופל מתבקש לבצע את ההתנהגות הפגועה על מנת להתגבר על הקשיים, בין אם על ידי שינוי הסביבה או על ידי יצירת התנהגות אלטרנטיבית שתפצה על קשייו הנוכחיים. דרך נוספת היא אימון סנסומוטורי, שמטרתו לשפר את מצבה של מערכת העצבים המרכזית וכך לסייע למטופל להתגבר על הקשיים. שיטה אחרת היא אימון של הנבדק במספר מצבים, על מנת לאפשר לו להפעיל אסטרטגיות התנהגות שונות בסביבות שונות.
N.S.U פרינץ 1, פרינץ 2, פרינץ 3

N.S.U פרינץ 1, פרינץ 2, פרינץ  3, (‏NSU Prinz I, II & III), מכונית מיני, 2 דלתות, 4 מושבים שיוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית NSU בין השנים 1958–1962.
בספטמבר 1957 הושקה ה-"פרינץ 1" בתערוכת המכוניות ב- פרנקפורט. הייצור התחיל במרץ 1958. 
דגמי ה- "פרינץ 1", "פרינץ 2" ו-"פרינץ 3" הורכבו בגרמניה, צ'ילה ואוסטרליה.
חבצלת דרור

ביוגרפיה

חבצלת דרור (דרילמן) נולדה באוסטריה ובגיל 4 עלתה לישראל עם הוריה.
בגיל 19, במהלך שירותה הצבאי בחיל הקשר, זכתה דרור בתחרות מלכת היופי, והייתה לחיילת הראשונה שזכתה בתואר. באותה שנה השתתפה בתחרות מיס תבל בלונדון, אך לא זכתה.

חיים אישיים

דרור מתגוררת בתל אביב.