google/wiki40b huggingface dataset:
מכלן

היסטוריה

במאה ה-15, העיר הפכה להיות בשליטת דוכסות בורגונדיה, שהביאה להתחלת תקופה משגשגת בתולדות העיר. שארל הראשון, דוכס בורגונדיה העביר גופים פוליטיים לתוך העיר, ומכלן שימשה למשכן בית המשפט העליון עד למהפכה הצרפתית. סחר הבדים של העיר היה רווחי ביותר, והקנה לעיר כוח כלכלי חזק בימי הביניים. העיר אפילו הפכה להיות בירת ארצות השפלה (הולנד, לוקסמבורג ובלגיה) במחצית הראשונה של המאה ה-16, תחת שליטת מרגרטה לבית הבסבורג.
אולם באותה מאה הכוח הפוליטי של מכלן צומצם מאוד, כיוון שהרבה מאד מוסדות ממלכתיים העבירו את משכנם לבריסל.
בשנים 1942-1944, בימי הכיבוש הגרמני של בלגיה במלחמת העולם השנייה, פעל בעיר מחנה המעבר קסרסטין דוסין [Kazerne Dossin], המחנה שימש את הגרמנים לשם כליאת  26.000 יהודים מקהילת בלגיה וצוענים לצורך ריכוזם לקראת גירוש ב28 רכבות אל מחנות ההשמדה במזרח אירופה. רק 5% מהמגורשים ניצלו. כעת מוכר הקסרסטין כ'מוזיאון יהודי לגירוש ולהתנגדות' [Joods Museum van Deporatatie en Verzet].

בית הספר לנגינה על מגדל פעמונים

ב-1922 הקים ג'ף דניין[Jef Denyn]  במכלן את בית הספר הראשון בעולם לנגינה על מגדל פעמונים [Carrilon] . 'בית הספר המלכותי לנגינה על פעמוני מגדל ' [Koninklijke Beiaardscholl] הנקרא על שם המייסד. בבית ספר זה למדו רוב נגני מגדלי הפעמוני של המאה ה-20, ויש בו ספריה וארכיון עשירים. בחודש יוני 2019, הוכר בית הספר כאתר מורשת של אונסקו. על תרומתו בשימור ופיתוח תרבות הנגינה במגדל פעמונים.

בתי אריגה לשטיחים

במכלן כמו בעוד ערים בארצות השפלה ארגו שטיחים כבר במאה ה-16.מומחיותם הייתה כה גדולה שאצילי ארצות אחרות ניסו לשדל אורגים פלמיים להגר אליהם. במכלן נמצא בית האריגה 'דה ויט'  [De Wit] שהוקם ב-1898 על ידי תיאו דה ויט שעבד לפני כן בבית האריגה בראקני [Braquenies]. בבנין העתיק שבו שוכן בית האריגה  אפשר לראות תערוכה של שטיחים עתיקים, מודרניים וכן אפשר לצפות מרחוק על אולם שבו מתקנים שטיחים עתיקים שנארגו לפני כמה מאות שנים. בין יתר השטיחים המיוחדים שנארגו שם, בין 1952 -1954 נארג שם השטיח הענקי'השגי אנוש בעולם' [Human Achievements in the ] התלוי בבנין האו"ם בניו יורק.
עופר שפרן

שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח לפלוגת בני המשקים. בצנחנים שפרן עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שם גם עבר את מלחמת לבנון הראשונה, עם סיום הקורס שב כמפקד מחלקה לפלוגה ג' בפיקוד יגאל שרון. שפרן השלים תפקיד סמ"פ, ושימש כמפקד פלוגה א' בגדוד 950, שימש כמפקדה השני של פלס"ר נח"ל. בשנים 1995-1993 שימש כמפקד גדוד 50 (בזלת), והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן שימש כסמח"ט הנח"ל, קצין אג"ם של עוצבת הגליל, מפקד עוצבת הגולן וסגן מפקד אוגדת עזה, בין היתר בהאינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל בתאילנד.
הטלוויזיה הפולנית

היסטוריה

ב-1935 המכון הלאומי הפולני לטלקומוניקציה החל לעבוד ביחד עם הרדיו הפולני על פיתוח ערוץ טלוויזיה ראשון במדינה וב-1937 הושלמה תחנת טלוויזיה המשדרת בשחור-לבן, ב-1938 נוסד ערוץ טלוויזיה ניסיוני אך תוכנית השידורים הקבועה החלה רק ב-1941.
ב-1939 במלחמת העולם השנייה כל הציוד של תחנת הטלוויזיה נהרס על ידי צבא גרמניה.
ב-1951 החל שידור הטלוויזיה בפולין לראשונה מאז המלחמה, ב-1971 החלו לשדר לראשונה בצבע.
ב-1993 נהייתה הטלוויזיה הפולנית לחברה באיגוד השידור האירופאי.
ב-1994 החלו לשדר בשיטת PAL.
ב-2009 נחנך בניין משרדים חדש להנהלת רשת הטלוויזיה.
הרשת מנהלת 13 ערוצי טלוויזיה ארציים ו-16 ערוצי טלוויזיה מקומיים.
קיים הסכם בין הטלוויזיה הפולנית ל-BBC על שיתוף פעולה בהפקת קולנוע וטלוויזיה ביחד.
עששית נייר

עששית נייר היא גוף תאורה עשוי ממעין שקית נייר המעוצבת בצורות ובצבעים שונים ומגוונים, ובמרכזה נר. עששיות מורכבות יותר עשויות לכלול גם מרכיבים כגון חלקי במבוק או מתכת המעצבים את צורת העששית, ומכוסים בנייר.
העששית משמשת לעיתים קרובות באירועים ופסטיבלים בתרבות הסינית והיפנית ובדרום מזרח אסיה, הן במדינות עצמן והן בקהילות ובצ'יינטאון ברחבי העולם. עששיות נייר נתלות מחוץ לחנויות ועסקים שונים של בני הקהילה, במטרה לקשט ולמשוך תשומת לב. ביפן הן נתלות גם מחוץ לברים ומסעדות. בפסטיבלי עששיות שונים נהוג לשחרר בחוצות מאות עששיות נייר הקרויות "עששיות שמיים", והן יוצרות מראה אסתטי וצבעוני בליל הפסטיבל.
בעבר נתפסו עששיות הנייר האדומות כקשורות לבתי בושת, והדבר מתבטא בין השאר בשם "רובע החלונות האדומים" שניתן לאזורי בתי בושת במספר מקומות בעולם.
בעולם המערבי משמשות עששיות נייר לעיתים קרובות לתאורת רצפה לשבילים בערב חג המולד בקרב הקהילה ההיספנית; משמעות המנהג היא סמל להארת דרכו של ישו הילד. בפסטיבל "פסטה דלה ריפיקולונה" המתקיים בפירנצה שבאיטליה, נוהגים ילדים לצאת ברחבי העיר כשהם אוחזים עששיות נייר צבעוניות.
בתחום הצילום בסרטי קולנוע משתמשים לעיתים בעששיות נייר תלויות, במטרה ליצור תאורה רכה בסצנה המצולמת.
עץ הנוי פנסית דו-נוצתית קרוי כך, כיוון שדומה במראהו לעששית נייר.
דני מיגל אלבס

קריירה

דני נולד בוונצואלה למשפחה פורטוגזית, ועבר לאי מדיירה בגיל צעיר, שם הוא פיתח את כישורי הכדורגל שלו בקבוצות הנוער השונות של מריטימו. הוא התקדם לקבוצה הבוגרת לקראת סוף עונת 2001/2002, והבקיע חמישה שערים בעשרה משחקים בעונה זו. בשנת 2002 חתם במועדון ספורטינג ליסבון תמורת 2.1 מיליון אירו. לאחר עונה אחת, הוא הושאל בחזרה למריטימו, וחזר לספורטינג ביוני 2004. בפברואר 2005, הוא הצטרף לדינמו מוסקבה הרוסית, קבוצה שהחתימה באותה תקופה מספר גדול של שחקנים פורטוגלים או כאלה המבוססים בפורטוגל (כמו מאניש ודרליי). הוא היה לאחד מהשחקנים המצליחים ביותר ברוסיה, וזכה בתואר שחקן השנה של דינמו בעונת 2005.
ב-24 באוגוסט 2008 קנתה זניט סנקט פטרבורג את כרטיס שחקנו של דני תמורת 30 מיליון אירו, ועל כן הוא הפך לשחקן היקר ביותר בתולדות הליגה הרוסית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הסופר קאפ האירופי מול מנצ'סטר יונייטד, שבו הוא הבקיע את שער הניצחון ואף נבחר לשחקן המצטיין בניצחון 1-2. דני הבקיע בעונת 2008 עשרה שערים במשותף בדינמו ובזניט, וסיים כסגן מלך השערים של הליגה יחד עם מספר שחקנים נוספים. עם זאת, זניט סיימה חמישית בלבד בליגה.
ב-16 באפריל 2016 במהלך משחק ליגה נגד ספרטק מוסקבה הוא נפצע קשה ונאלץ לעבור ניתוח שהרחיק אותו מהמגרשים למשך 9 חודשים. ב-16 בינואר 2017 חזר למגרש למשחק הידידות מול צ'אנגצ'ון יאטאי מליגת העל הסינית. ביוני 2017 הודיע על עזיבתו את זניט ב-27 ביוני 2017 חתם בסלביה פראג הצ'כית. ביולי 2018 עבר לקבוצת ילדותו מאריטימו, בה שיחק עד דצמבר אותה שנה.
דני שיחק עם הנבחרת האולימפית של פורטוגל בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה (2004), ובנוסף שיחק בקביעות בנבחרת הצעירה של פורטוגל. ב-20 באוגוסט 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של פורטוגל במשחק ידידות נגד איי פארו, שהסתיים בניצחון 0-5 לנבחרתו.
כרמית בכר

ביוגרפיה

בכר נולדה בלוס אנג'לס שבארצות הברית, וגדלה באנסינו, קליפורניה. שני הוריה היו רקדנים. אמה, שהיא ממוצא הולנדי/אינדונזי, הייתה מורה לריקוד ואביה, שהוא ממוצא ישראלי-יהודי עבד עם אלביס פרסלי ומרסל מרסו. בלידתה הייתה עם שפה שסועה שתוקנה בניתוחים.

The Pussycat Dolls

היא הצטרפה לפוסיקאט דולז בשנת 1995 בזמן שהן היו בסיבוב ההופעות שלהן. היא הייתה חברה בלהקה יותר זמן מאשר כל אחת מחברות הלהקה האחרות. רוב החברות הנוכחות, כולל הזמרת הראשית ניקול שרזינגר, לוהקו על ידי רובין אנטין בשנת 2002 או 2003, כשהלהקה עשתה את המהפך ללהקת זמרות.
בשנת 2006 היא יצאה לסיבוב הופעות יחד עם הדולז לקידום האלבום PCD. בניגוד לדולז האחרות, לבכר אין שם של בובה. במקום זאת, הכינוי שלה הוא "Foxy".

קריירת סולו

בכר גם הופיעה במספר סרטים. היא הייתה בפתאום 30, ואחר כך ב"פולי", ו"מלך העקרבים". והיא הופיעה גם בסרט שיצא בשנת 2003 "המלאכיות של צ'ארלי: בהילוך גבוה" יחד עם שאר הפוסיקאט דולז.
כרקדנית עצמאית היא הופיעה במספר הופעות חיות בסגנון רוק/פופ.
בשנת 1999 היא השתתפה בסיבוב ההופעות "Livin' La Vida Loca" העולמי של ריקי מרטין. בשנת 2000 היא השתתפה בסיבוב ההופעות העולמי של נו דאוט ואף הופיעה עם גוון סטפאני במהלך השיר "Bathwater" בדי.וי.די של הלהקה, Rock Steady Live. בשנת 2004 היא הייתה רקדנית החיזוק של ג'נט ג'קסון במהלך ההופעה המתוקשרת שלה במופע המחצית של הסופרבול. בשנים 2003–2004 היא הייתה רקדנית בסבב ההופעות של ביונסה, ואף הופיעה בדי.וי.די של מסע ההופעות שלה משנת 2004 Beyoncé Live at Wembley. היא גם מופיעה בוידאו קליפים של ביונסה "Crazy in Love" ו-"Baby Boy". בכר גם הופיעה יחד עם קימברלי ויאט בוידאו קליפ "Shut Up" של ההבלאק אייד פיז.
בגר גם מתחרה בהתעמלות קצבית, והגיעה למקום עשירי בתחרות העולמית.
בשנת 2001 בלוס אנג'לס כרמית בכר, לי צ'רי, סקרלט ואחרות הקימו מועדון מחתרתי בשם פרידום (Freedom) שבו התקיים ליין המופעים "הזודיאק", אשר לפני כן התקיים במועדון האתלטיקה של הוליווד (Hollywood Athletic Club) ואז במועדון הקי (The Key Club). נכון לשנת 2006, כרמית עדיין פעלה בתור מפיקה באותו אירוע שעכשיו נקרא מופע הזודיאק (The Zodiac Show).
Room on the 3rd Floor

הסינגלים שיצאו מהאלבום

הסינגלים שיצאו מהאלבום: "Five Colours In Her Hair" ו-"Obviously" שהגיעו שניהם למקום הראשון, "That Girl" שהגיע למקום השלישי ו-"Room On The Third Floor" למקום החמישי.
סיירת וריאג (סרט)

עלילה

27 בינואר 1904 פיקוד השייטת היפנית, אשר התקרבה לנמל הקוריאני הנייטרלי צ'מולפו, מציע לספינות רוסיות - הסיירת וריאג וספינת התותחים קורייץ - לעזוב את הנמל. המלחים הרוסים, שלא מקבלים תמיכה ממפקדי אוניות של המעצמות הזרות, מחליטים לצאת לים ולהילחם בשייטת היפנית.
שלמה לוצקי

ביוגרפיה

נולד וגדל בפתח תקווה. שיחק כשוער נבחרת הנוער של ישראל בכדורמים, היה שחקן טניס שולחן וגם שיחק במדי נבחרת הנוער בכדורסל. בשלב כלשהו, אליעזר שפיגל אמר ללוצקי להתמקד בענף אחד - והאחרון בחר בכדורסל.
בתחילת שנות ה-60 החל לוצקי לשחק במכבי פתח תקווה ששיחקה בליגה הארצית (הליגה השנייה באותם ימים). בשנת 1962 שיחק לוצקי במדי נבחרת הכדורסל של צה"ל. בעונת 1963/1964 עלתה הקבוצה לליגת העל תחת המאמן אברהם שניאור, לראשונה מאז ירידתה שנת 1958. לוצקי היה כוכב הקבוצה וקלע בממוצע של 24.1 נקודות למשחק. הקבוצה סיימה במקום ה-11 והצליחה להישאר בליגה.
בעונה הבאה, עונת 1964/1965 שיתף לוצקי פעולה עם השחקנים החדשים יעקב אדליסט ואברהם חסיד, והמשיך לשמור על ממוצע גבוה - 20.8 נקודות למשחק, אך הקבוצה נשרה לליגה הארצית עם 9 ניצחונות מתוך 26 משחקים.
בשנת 1964 זומן לוצקי לנבחרת ישראל והשתתף בטורניר הקדם אולימפי לקראת אולימפיאדת טוקיו (1964), אשר נערך בז'נבה. הנבחרת סיימה במקום השמיני כשמאזנה הכללי של הנבחרת בטורניר היה ארבעה ניצחונות וארבעה הפסדים ולא העפילה לאולימפיאדה. לוצקי קלע 4 נקודות בכל הטורניר. לטורניר הבא, אליפות אירופה בכדורסל 1965 לוצקי לא זומן על ידי המאמן שמעון שלח. סך הכל שיחק לוצקי 11 משחקים במדי נבחרת ישראל.
בעונת 1966/1967 חזרה מכבי פתח תקווה לליגה הראשונה, אך לא החזיקו מעמד ונשרה בסוף העונה שוב לליגה השנייה. לוצקי קלע בממוצע של 16.8 נקודות למשחק. זו הייתה העונה האחרונה של מכבי פתח תקווה בליגה הבכירה בישראל, עד שחזרה אליה כעבור כמעט 40 שנה, בעונת 2004/2005. לוצקי עצמו המשיך לשחק במדי מכבי פתח תקווה בליגה השנייה עד שפרש בשנת 1974.
לוצקי הוא מלך הסלים של מכבי פתח תקווה בכל הזמנים בליגה העליונה עם 423 נקודות.
בשנת 1975 מונה לוצקי למאמן הפועל פתח תקווה והעלה אותה לליגה הראשונה, שם אימן אותה עונה נוספת. בשנת 1977 עבר לאמן את קבוצת נעוריו מכבי פתח תקווה, ובשנת 1979 אימן את מכבי דרום תל אביב.
בהמשך החליף את משה דניאל כמאמן נבחרת ישראל בכדורסל נשים. לאחר מכן אימן כדורסל בכלא מעשיהו, ובנוסף עבד כאחרי כמורה להתעמלות.
בשנת 1995 מונה למנהל נבחרת ישראל בכדורסל (גברים), והיה בתפקידו 22 שנה, עד שפרש בשנת 2017 והוחלף על ידי מוטי דניאל. סך ליווה את נבחרת ישראל כמנהל ב-11 אליפויות אירופה.
בשנת 2014 קיבל עיטור על מפעל חיים בספורט מהשר לענייני אזרחים ותיקים אורי אורבך.
אשר פיש

ביוגרפיה

אשר פיש נולד בישראל וגדל בירושלים. שירת בצה"ל ככתב גלי צה"ל לעניינים פרלמנטריים ולענייני השטחים. לאחר שירותו הצבאי למד ניצוח באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל מנדי רודן.
פיש כיהן בתור המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ושל האופרה הישראלית החדשה (שם התפטר מתפקידו בשנת 2008). הוא ניצח על הפקות אופרה באופרה הישראלית החדשה, במטרופוליטן אופרה של ניו יורק, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן שבלונדון, באופרה של וינה וכן בבית האופרה של אדלייד שבאוסטרליה ובבית האופרה של סיאטל (שם הוא "מנצח אורח ראשי").
כמו כן ניצח על קונצרטים רבים בתזמורות שונות, ביניהן התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת סנט לואיס, התזמורת הסימפונית של מונטריאול, הפילהרמונית של ניו יורק והפילהרמונית של מינכן וכן תזמורות באטלנטה, יוסטון, דאלאס וטורונטו.
באופרה הישראלית ניצח על אופרות רבות ובהן: כוחו של גורל, אותלו, אאידה ודון קרלו (ורדי), כרמן (ביזה), יבגני אונייגין (צ'ייקובסקי), שמשון ודלילה (סן-סנס) ולה טרוויאטה מאת ורדי.
פיש מופיע לעיתים כפסנתרן, בין השאר בפסטיבל הבינלאומי למוזיקה קאמרית בירושלים, ופסטיבל המוזיקה - "אשר פיש וחברים" בכפר שמריהו.
משנת 2014 הוא משמש כמנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של אוסטרליה המערבית.

חיים אישיים

פיש נשוי לזמרת הקנדית לינדה פבלקה, ואב לבת. המשפחה מתגוררת בניו יורק.
מאדים (מיני סדרה)

הפקה

הסדרה מבוססת על ספר משנת 2015 בשם "איך נחייה על מאדים" שנכתב על ידי סטפן פטרנק. הסדרה מדלגת בין אירועים המתרחשים בשנת 2033 ואירועים הקורים בשנת 2016, כאשר במקביל להתקדמות הסיפור העלילתי על מאדים, ניתנים ראיונות עם מדענים ומהנדסים הדנים בקשיים הצפויים למשלחת, ואז מדלגים בחזרה לסיפור העלילתי, כדי לראות כיצד האסטרונאוטים פתרו את הבעיה. הסדרה צולמה בבודפשט, הונגריה ובמרוקו.
ספר נלווה לסדרה, שנקרא בשם "מאדים: העתיד שלנו על הכוכב האדום" פורסם באוקטובר 2016, והוא מתאר את המדע והטכנולוגיה, המהווים בסיס לסדרה.
מפיק הסדרה הוא הבמאי רון הווארד. פרק הבכורה שודר לראשונה ב-14 בנובמבר 2016. כמו כן, לפני עלייתה הרשמית של הסדרה לאוויר, ניתן היה לצפות בסדרה בהזרמת מדיה החל מ-1 בנובמבר 2016. המוזיקה הולחנה על ידי ניק קייב ווורן איליס.
פריקוול בשם "לפני מאדים" פורסם בצמוד לסדרה. הפריקוול כולל סיפור דמיוני אודות האסטרונאוטית חנה סונג, ואחותה התאומה ואירועים שקרו בילדותן אשר הובילו אותן להיות מעורבות בנושאי מדע וטכנולוגיה וחקר החלל. סדרת הפריווקל היא בת שישה פרקים בני מספר דקות, וזמינה לצפייה ברשת.

עונה שנייה

עונה שנייה אמורה להתחיל בנובמבר 2018. בעונה זו, מספר שנים בעתיד לאחר העונה הקודמת, יבחנו מה קורה לאחר הקמת מושבה על מאדים בשם עיר אולימפוס.

העלילה

בשנת 2033, צוות של שישה אסטרונאוטים שוגר מפלורידה, ארצות הברית, כדי להיות האנשים הראשונים שינחתו על מאדים. במהלך הירידה בתוך האטמוספירה של מאדים, קרתה תקלה בחללית שלהם, הנקראת דאדלוס. הם נחתו במרחק 75.3 ק"מ ממקום הנחיתה המתוכנן שלהם, רחוק מהתשתית שהוכנה לקראתם. תוך כדי סיפור ההישרדות שלהם על מאדים, עוקבים גם אחרי המתרחש בכדור הארץ, ודיוני מקבלי ההחלטות בארגון האחראי על ההתיישבות למאדים, האיגוד הבינלאומי למדעי מאדים - International Mars Science Foundation.
סיפור העלילה הדמיוני משולב עם קטעי ראיונות משנת 2016, של הצוות, מרכז השליטה והבקרה, וכן ראיונות עם מדענים, מהנדסים ומובילי דעה לגבי הקשיים והבעיות שיכולות להתעורר במהלך נחיתה והתיישבות על מאדים. בין האנשים המתראיינים ניתן לראות את אילון מאסק, (מנכ"ל חברת ספייס אקס), אנדי ויר (מחבר הספר "לבד על מאדים"), רוברט זוברין, היזם פיטר דיאמנדיס (מייסד ארגון X prize), ג'ון לוגסדון (מייסד המכון למדיניות חלל) והאסטרופיזיקאי ניל דה-גראס טייסון. הראיונות משקפים את הקשיים מולם יתמודד הצוות במהלך המסע והחיים על המאדים, כמו גם את מגוון הבעיות הפוליטיות והחברתיות הקשורות להתיישבות על מאדים.

ביקורות

"מאדים" קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. נכון לדצמבר 2016, אתר האינטרנט Rotten Tomatoes נתן לסדרה דירוג של 63% עם ציון ממוצע של 7.3/10. באתר Metacritic יש ציון ממוצע המעיד על ביקורות מעורבות.
Absolution

הפקה

האלבום יצא לאור ב-29 בספטמבר 2003 בבריטניה וכמעט חצי שנה מאוחר יותר, ב-23 במרץ 2004 בארצות הברית. האלבום הניב את "Time Is Running Out", להיטה הגדול ביותר של הלהקה בארצות הברית, עד אז.
בניגוד לקודמיו, הפקת האלבום לא הוגבלה על ידי לוחות זמנים, וסיפקה ללהקה את כל מרחב הזמן לו נזקקו כדי לעבד את שיריה.
האלבום נכנס הישר לראש המצעד הבריטי וזמן קצר אחר כך גם לראשות המצעד הצרפתי. האלבום הגיע לצמרת מצעדי האלבומים במדינות רבות. 
האלבום הגיע למקום ה-107 בבילבורד האמריקאי. עקב הפרש הזמן הגדול בין הגרסה האמריקנית והבריטית, נשאר האלבום במצעדים במשך זמן ארוך מהמקובל. 
מהאלבום יצאו לאור חמישה סינגלים וכן סינגל צדקה מיוחד להורדה, Apocalypse Please.
איירלס

שימושים

מערכות איירלס משמשות ליישום חומרים מגוונים בענפי הבנייה והתעשייה השונים. כך למשל בתעשיות המתכת, העץ, בענפי הבנייה ולסימון כבישים מתיזים צבעים, לאיטום גגות מתיזים זפת קר, ובתעשיית המזון מתיזים בעזרתן חלבוני ביצים ושוקולד לציפוי מאפים.

סכנות

מערכות איירלס פועלות בלחצים גבוהים. זרם דק של חומר עלול לחדור לגוף אף דרך כפפה ולגרום להרעלה פנימית ולנמק.
אודוארדו פארנזה, נסיך הכתר של פארמה

ביוגרפיה

אודוארדו נולד ב-12 באוגוסט 1666 בפארמה, לראנוצ'ו השני פארנזה, דוכס פארמה ולאיזבלה ד'אסטה, דוכסית פארמה, בתם של פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה ומריה קטרינה פארנזה. אמו מתה שנים עשר ימים לאחר לידתו, ומאוחר יותר התחתן אביו עם מריה ד'אסטה, ממנה היו לו עוד 9 ילדים, ביניהם פרנצ'סקו פארנזה, דוכס פארמה.
ב-3 באפריל 1690 התחתן אודוארדו על ידי שליח עם דורותיאה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתם של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט, ואחותם של קיסרית האימפריה הרומית הקדושה, מלכת פורטוגל ומלכת ספרד, וב-17 במאי 1690 נערך טקס הנישואים הרשמי. הנישואים היו הראשונים אי פעם בין נסיך איטלקי לנסיכה גרמנית. בנוסף, הכלה, אשר הייתה מקושרת לבתי המלוכה של אירופה, הביאה עמה נדוניה גדולה מאוד.
אודוארדו מת ב-6 בספטמבר 1693 בפארמה לפני אביו, וב-8 בדצמבר 1695 התחתנה אלמנתו עם אחיו למחצה פרנצ'סקו פארנזה, דוכס פארמה, אך לא היו לה ילדים ממנו. לאחר מותם של אחיו פרנצ'סקו ואנטוניו ללא ילדים, הוחלט כי הדוכסות תעבור לנכדו פליפה, דוכס פארמה, שהיה בנה של בתו, אליזבטה פארנזה, מלכת ספרד.
תל חסי

בעיית זיהוי התל

זיהוי התל אינו ברור. קלוד קונדר הציע לזהות את התל עם העיר "לכיש" המופיעה במקרא. פלינדרס פיטרי קיבל זיהוי זה בגלל קרבת התל לחורבת "אום ליקיס". לבסוף זוהתה לכיש עם תל אֶ דֻוֵיר. ויליאם אולברייט הציע לזהות את התל עם "עגלון", אולם לא נמצא כל ממצא בשטח המאשר או סותר זיהוי זה.

ארכאולוגיה

החפירות הארכאולוגיות הראשונות נערכו באתר ב-1890 על ידי סר פלינדרס פיטרי מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל. חפירות אלה היו החפירות הארכאולוגיות המדעיות הראשונות שנערכו בארץ ישראל. פיטרי חפר במקום, מאחר שסבר לפני החפירות כי מדובר בלכיש העתיקה. פטרי חשף חומת לבני בוץ עבה מאד, חפר 79 בורות בדיקה, וקבע שהשרידים שייכים לשלב הקדום ביותר של האתר. הוא תיארך אותם לשנת 1700 לפנה"ס.
בשנת 1891 חפר פרדריק בליס בחלקו הצפוני-מזרחי של האתר, הוא המשיך את החפירות של פטרי שחזר לחפור במצרים. בליס מצא חומת לבני בוץ ומגדל הקשור לחומה. הוא מצא מכתב מהמאה ה-14 לפנה"ס שנרשם על גבי חרסים בכתב היתדות אשר דומה מאוד לכתב פרוטו-סינאי ובהם מופיעה המילה בלע. בנוסף גילה מכתב בכתב יתדות שהוכנס לקורפוס מכתבי אל-עמרנה על ידי קנוטסון לספרו כמכתב א"ע 333. החפירות הראו שהיישוב בעיר התחתית שייך לתקופת הברונזה הקדומה. בליס הסיר כמעט שליש מהאקרופוליס והגדיר 11 שכבות יישוב אותן חילק לשמונה "ערים". בנוסף מצא בליס בית קברות וקבע שקברים אלה הם בני 200–300 שנים. אחד הממצאים החשובים בחפירת בליס היה מבנה בנוי היטב אשר תוכנן בסימטריות רבה. המבנה הוגדר כמבנה ציבור ומשתייך לאדריכלות של "בתי מושל" אשר כמוה נמצאו גם בתל גמה ובתל אל-פארעה (דרום). המבנה תוארך על ידו למאה ה-14 לפנה"ס תקופת הברונזה המאוחרת. הבניין הוקם על שכבת אפר אשר ציינה את חורבן השכבה הקודמת. הבניין היה בגודל של 18X18 מטר, קירותיו ניבנו ללא יסודות בעובי של 1.5 מטר בממוצע. המבנה כלל אולם או חצר מרכזית.
ב-1970 חודשו החפירות בתל על ידי בתי הספר האמריקאים לחקר המזרח. עד שנת 1983 נערכו שמונה עונות חפירה. במסגרת החפירה נפתחו שטחים חדשים ממערב ומדרום לתעלה שחפר בליס, וכן לאורך המדרון הדרומי של האקרופוליס. משלחת זאת הצליחה להגדיר רצף יישובי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה ההלניסטית. המשלחת תיארכה את הקברים שמצא בליס לשנים 1600–1800 מהתקופה העות'מאנית.
אן דה פיסלה

ביוגרפיה

אן הייתה בתו של גיום דה פיסלה, אציל מחבל פיקרדי שבצפון צרפת, שהיה ממונה על המים ועל היערות מטעם מלך צרפת. ב-1522 הגיעה לחצר המלכות כאחת ממשרתותיה של לואיזה, נסיכת סבויה, אמו של המלך פרנסואה הראשון. ב-1526, אחרי שהמלך שב משביו במדריד, הפכה למאהבתו.
אן דה פיסלה נחשבה ליפה, חכמה ותרבותית, והצליחה לשמור על מעמדה כמאהבתו של פרנסואה הראשון עד מותו למרות נישואיו. פרנסואה הראשון נישא ללאונור מאוסטריה ב-4 ביולי 1530, אחרי שאשתו הראשונה קלוד, בתו של לואי השנים עשר מלך צרפת, נפטרה ב-1524. ב-1533 המלך השיא את אן דה פיסלה לז'אן הרביעי דה ברוס, והעניק לו את התואר "דוכס אטאמפ". באמצעות נישואים אלה הפכה דה פיסלה לדוכסית אטאמפ.
השפעתה של אן כדוכסית אטאמפ הייתה גדולה בעיקר בעשור האחרון למלכותו של פרנסואה הראשון. היא תמכה באדמירל דה שאבו נגד המפקד העליון של הצבא הצרפתי, אן דה מונמורנסי, שנתמך על ידי דיאן דה פואטייה, מאהבתו של יורש העצר אנרי (לימים אנרי השני מלך צרפת). היא עודדה רעיונות חדשים והייתה חברתה של מרגריט מנווארה, אחות המלך, שהייתה פטרוניתם של סופרים ושל משוררים.
ב-1547, אחרי מותו של פרנסואה הראשון, והכתרתו של אנרי השני למלך צרפת, דוכסית אטאמפ גורשה מחצר המלכות בבושת פנים על ידי דיאן דה פואטייה. התכשיטים שהעניק לה המלך פרנסואה הראשון נלקחו ממנה והיא הואשמה בבגידה.
הדוכסית המושפלת פרשה לנחלותיה והפכה לפרוטסטנטית. היא נפטרה ככל הנראה ב-1580, אחרי שהייתה רחוקה מעיני הציבור במשך 33 שנה.
סולו גיטרה

סולו גיטרה הוא קטע כלי המנוגן סולו על ידי נגן גיטרה יחיד (לרוב גיטרה חשמלית או גיטרה אקוסטית). הסולו מהווה ביטוי אישי של הנגן, ולרוב מכיל יסוד של וירטואוזיות ואלתור. לעיתים מלווה נגינת הסולו בליווי קצבי של חטיבת קצב (בס, תופים), ללא שירה ולעיתים ללא ליווי כלל. סולו הגיטרה הוא מאפיין מרכזי של שיר רוק ורוק כבד ומופיע גם בבלוז, בג'אז ובפופ.

מיקום הסולו

בדרך כלל מופיע סולו בשיר רוק לאחר מחזור אחד או שניים של בית ופזמון חוזר (כלומר, לרוב בין הפזמון השני לבית השלישי) ומהווה פריצה ברגע שיא של היצירה. במהלך הסולו מתרחק הנגן מהמבנה המלודי, אך שב אליו בסופו של דבר לקראת סיום השיר, שלרוב ממשיך לעוד בית ופזמון חוזר.
קיימים שירים שסולו הגיטרה בהם מוביל לסופם, כך למשל Bohemian Rhapsody של להקת קווין, המסתיים בסולו של בריאן מיי, Comfortably Numb של פינק פלויד (סולן: דייוויד גילמור), Hotel California של להקת הנשרים, Wind Of Change של הסקורפיונז (סולן: קלאוס מיינה) ועוד.
קיימים שירים הנפתחים בסולו גיטרה כגון Johnny B. Goode של צ'אק ברי, Since I've Been Loving You של לד זפלין (סולן: ג'ימי פייג') ועוד.

התפתחות

סולו הגיטרה התפתח ממסורת הנגינה בביג בנד הג'אז של שנות ה-40, בה ניתנה לנגנים וירטואוזים במה לבצע קטע מעבר מאולתר קצר יחסית (כדקה), במסגרת התזמורת. במסורת הג'אז ניתנת לנגני לכלי נגינה רבים במה להופעת סולו. נגנים שצמחו ממסורת של בלוז וניגנו גיטרה בביג בנד כצ'ארלי כריסטיאן (חבר תזמורתו של בני גודמן ב-1933) וטי-בון ווקר פיתחו את המבנה המורחב של הסולו ומסורת שיבוצו כחלק מקטעים בביצועם. מסורת הסולו נמשכה ופותחה לאורך ימי הרית'ם אנד בלוז והרוקנרול על ידי נגנים כצ'אק ברי, בו דידלי ובאדי הולי. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 ובעיקר במחצית השנייה שלהן התווספו לגיטרה אפקטים שונים כדיסטורשן, ריברב, טרמולו ועוד שאיפשרו מגוון רחב מאד של ביטוי עצמי לנגנים. הסולואים התרחבו והגיעו לאורך של מעל 10 דקות בהופעות חיות ובתקליטים. בכיר סולני הגיטרה היה ג'ימי הנדריקס ורבים מסולני הגיטרה הגדולים של הרוק ניגנו בשנות השישים ובשנות השבעים שהמשיכו את מגמות ההתפתחות, בהם אריק קלפטון, דייוויד גילמור, קית' ריצ'רדס, ג'ימי פייג', ריצ'י בלקמור, ג'ורג' האריסון ועוד. בשנות השמונים ושנות התשעים המשיכו להופיע בעולם הרוק נגנים מוכשרים, שהלכו בעקבות המסורת שגובשה, בהם קרלוס סנטנה, מרק נופלר, בריאן מיי, קורט קוביין, סלאש, דה אדג', סטיבי ריי וון, גרי מור, אדי ואן היילן ועוד.
ברוק כבד ובמטאל התפתחה מסורת של סולואי גיטרה ארוכים, וירטואוזיים ומורכבים מאד מבחינה טכנית המכונים שרדינג. 
בעולם הדיסקו ודאנס נטה סולו הסינטיסייזר להחליף את תפקיד סולו הגיטרה של הרוק.

סולו גיטרה במוזיקה העברית

ראשית הרוקנרול בישראל לא הייתה ממסדית אלא צמחה במועדונים, כמה מטובי הגיטריסטים צמחו מרקע זה והגיעו לקונצנזוס בשלב מאוחר, בהם חיים רומנו (נגן), שמוליק בודגוב, יהודה קיסר ושלמה מזרחי.
נגני להקת כוורת אפרים שמיר, דני סנדרסון ויצחק קלפטר אחראים על כמה מסולואי הגיטרה הגדולים של המוזיקה העברית, כאשר הסולו בגיטרה אקוסטית של קלפטר בשיר "העץ הוא גבוה" (מאת זהר לוי) מוזכר פעמים רבות כסולו הגיטרה הטוב ביותר במוזיקה העברית. בין הגיטריסטים של אותו דור נמנים גם יהודה עדר, גיטריסט "תמוז", גרי אקשטיין ועוד. 
גיטריסטים עבריים נוספים הידועים בסולואי גיטרה הם אבי סינגולדה, מורדי פרבר, יצחק קלפטר, יוסי אלפנט, יזהר אשדות, יהודה פוליקר, עובד אפרת, ברי סחרוף, שלומי ברכה, אופיר ליבוביץ' (נקמת הטרקטור), ברוך בן יצחק (רוקפור), ענבל פרלמוטר, יפעת נץ, אורן לוטנברג, גבריאל בלחסן ועוד.