בול יום שבתון

בול יום שבתון הוא בול דואר שהונפק על ידי דואר בלגיה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ונועד לאפשר ללקוחות הדואר להשפיע על השירות שיינתן להם ביום המנוחה השבועי.

בלגיה

בול יום השבתון מזוהה בעיקר עם ההנפקות של דואר בלגיה, אשר הייתה המדינה היחידה שהנפיקה סוג זה של בולי דואר.

הרקע להנפקת הבולים

בלגיה היא מדינה שרוב תושביה הם קתולים מאמינים. על רקע זה נוצר בתחילת המאה ה-19 קרע שהוביל להיפרדותה של בלגיה משלטונה של הולנד הפרוטסטנטית, והכרזתה למדינה עצמאית בשנת 1830. המדינה הצעירה המשיכה לפעול משך שנים רבות על פי דפוסי העבודה שירשה מן ההולנדים, ובכלל זה את הנוהג להפעיל את שירותי הדואר שבעה ימים בשבוע. 
על פי אמונת הכנסייה הקתולית יש ליום ראשון בשבוע מעמד של קדושה, ואין לבצע בו מלאכה. רבים מתושביה של בלגיה התקשו להשלים עם פעילותו של הדואר ביום המנוחה השבועי, וראו עלבון בכך שהדוור מביא לביתם ביום ראשון את המכתבים מבית הדואר. לאחר שנים רבות בהן לא היה ביכולתם של הקתולים לשנות את המצב הבעייתי בעיניהם, התרחש אירוע פוליטי שהביא לתיקון המיוחל. בשנת 1884 זכתה המפלגה הקתולית הבלגית לרוב בבחירות, ואחד מחברי המפלגה התמנה למנהל הדואר הבלגי. הוא החליט לנסות ולגבש שיטה שתאפשר למאמינים הקתולים להימנע מלחלל את יום השבתון המקודש להם.
הפתרון נמצא בדמות תווית קטנה שהודפסה בצמוד לכל אחד מבולי הדואר שהונפקו על ידי דואר בלגיה. על התווית נרשם 
משפט האומר "לא לשלוח ביום ראשון". משפט זה נרשם בצרפתית (PAS LIVRER LE DIMANCHE) ובפלמית (NIET BESTELLEN OP ZONDAG). תווית זו מכונה בלשון הבולאים בשם "תווית יום ראשון" (Dominical Label) או במונח "רצועה" (Bandelette).
לקוח שביקש להבטיח כי המכתב שהוא שולח לא יטופל ביום המנוחה, הדביק את הבול על המעטפה יחד עם התווית המחוברת אליה. לקוח שביקש כי המכתב שלו יטופל מהר ככל האפשר, כולל ביום השבתון, תלש את התווית מן הבול לפני שהדביק אותו על המעטפה.
השימוש בבולי יום השבתון נמשך עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה הייתה בלגיה נתונה תחת כיבוש גרמני, ושירותי הדואר כמעט ולא פעלו. בתום המלחמה גבר בבלגיה כוחה הפוליטי של המפלגה הקתולית, חלוקת הדואר ביום המנוחה השבועי בוטלה לחלוטין, ולא היה עוד צורך בבולי יום השבתון.

הנפקת בולי יום שבתון

בולי יום השבתון הראשונים הונפקו ביום 1 ביוני 1893, והבול האחרון עם תווית יום השבתון הונפק בחודש ינואר 1914. במהלך תקופה זו הודפסו כשבעים בולים בכעשרה עיצובים שונים. כל בולי בלגיה בתקופה זו הודפסו עם תווית יום השבתון. 
בולים אלו שימשו למשלוח הדואר היום יומי של תושבי בלגיה והודפסו בכמויות גדולות מאוד, חלקם במאות מיליוני עותקים. כך לדוגמה הודפס בול בעל ערך נקוב של 10 סנטים משנת 1893 בכמות של 567 מיליון עותקים, ובול בעל ערך נקוב זהה משנת 1905 הודפס בכמות של 365 מיליון עותקים.

ניסיון לפתיחת משרד דואר בסין

בשנת 1906 שקל הדואר הבלגי לפתוח משרד דואר זר על אדמת סין, כפי שעשו מרבית מנהלות הדואר האירופאיות באותם ימים. לצורך כך הודפסו כניסיון על מספר בולים שונים תוספת של הדפס רכב עם המילה "סין" והערך הנקוב במטבע שהיה נהוג בסין. התוכנית לא יצאה אל הפועל, והבולים עם הדפס הרכב לא הונפקו.

בולי צדקה

בשנים 1910 ו-1911 הנפיק דואר בלגיה 24 בולים מסוג בול יום שבתון במתכונת של בול צדקה. הבולים נמכרו לציבור במחיר כפול מן הערך הנקוב שלהם, וההפרש הועבר כתרומה למימון פעילותו של הארגון הלאומי הבלגי למלחמה במחלת השחפת.

בולי יום השבתון כפריט לאיסוף

מרבית בולי יום השבתון הונפקו בכמויות גדולות מאוד, מחירם זול מאוד, קל להשיג אותם, והם אינם נחשבים כפריט מבוקש במיוחד מבחינה אספנית. עם זאת, אספנים המעוניינים בבולים אלו מחפשים אותם כשהם במצב שלם, כולל התווית הצמודה אל הבול. בול שהתווית נתלשה ממנו נחשב בעיני האספנים כבול לא שלם.

הנפקת גלויות יום שבתון

במקביל להנפקת בולי דואר הונפקו בבלגיה גם גלויות דואר ועליהן בול מודפס עם תווית יום שבתון. לצד התווית הודפסה כוכבית שהפנתה את רוכש הפריט להערה שנרשמה (בצרפתית ובפלמית) בתחתית הגלויה, והסבירה כי "הכיתוב ניתן למחיקה" אם השולח מעוניין שהפריט יטופל ביום המנוחה.

דוגמה לגלויה מסוג יום שבתון

הגלויה נשלחה מן העיר לייז' שבבלגיה ביום שלישי, 9 ביוני 1895, והגיעה אל העיר באדן-באדן שבגרמניה למחרת היום, יום רביעי, 10 ביוני 1895. שולח הגלויה ניצל את זכותו לבקש שיטפלו בפריט גם ביום המנוחה, וסימן X על התווית המודפסת מתחת לבול. בפועל לא היה בכך כל צורך, מאחר שהגלויה הגיעה ליעדה בתוך 24 שעות ולא הייתה כלל בבית הדואר ביום ראשון בשבוע.
ניתן להבחין כי לצד הבול המודפס הודבק במקור בול דואר נוסף שנועד להשלים את דמי הביול מבלגיה לגרמניה, אולם בול זה הוסר, ככל הנראה על ידי אספן בולים, וכל שנותר אלו שרידי החותמת שהוטבעה על הבול הנעלם. משרידי החותמת ניתן ללמוד מה היה גודלו של הבול שהודבק על המעטפה, ולהבין שהשולח תלש מן הבול את תווית יום השבתון שהייתה צמודה לחלקו התחתון.