google/wiki40b huggingface dataset:
גאיוס קיסר

תולדות חייו

גאיוס היה בנם של המצביא הבכיר ביותר של אוגוסטוס, מרקוס ויפסניוס אגריפה, ובתו של אוגוסטוס יוליה.
בשנת 17 לפנה"ס הוא אומץ יחד עם אחיו הצעיר לוקיוס קיסר על ידי סבו, אוגוסטוס קיסר, שרצה לטפח את שני הילדים כיורשיו. גאיוס קיבל את התואר "נסיך הנעורים" (לטינית: principes iuventutis) ובשנת 5 לפנה"ס מונה לקונסול.
בשנת 2 לפנה"ס נשלח למזרח האימפריה כדי לפתור את הסכסוך עם האימפריה הפרתית, שנסוב על שאלת השליטה בארמניה. כמו כן רצה אוגוסטוס בשליחות זו להציג לשליטי המזרח את נכדו, שאותו הועיד כיורשו המיועד. גאיוס הצליח לבסס יחסי ידידות עם המלך הפרתי פראטאקס, ואחרי מותו של מלך ארמניה טיגרנס הרביעי הוא הצליח להמליך את אריובארזאנס השלישי הפרו-רומאי, אולם זה לא היה מקובל על הסיעה הפרו-פרתית בארמניה.
בעת שליחותו במזרח, בשעה שנפגש עם מפקדו הפרתי של המבצר ארטגירה בשנת 2 לספירה, נדקר גאיוס על ידי אחד ממארחיו. הפציעה שברה את רוחו, הוא ויתר על כל תאריו וביקש להישאר כאזרח פשוט באסיה. אוגוסטוס הפעיל עליו לחץ לחזור לרומא, אולם גאיוס מת בשנת 4 בעיר לימירה שבליקיה. עם מותו נאלץ אוגוסטוס לקרוא לטיבריוס לחזור מפרישתו, ובלית ברירה אימץ אותו כיורשו.
גאיוס נישא לקרובת משפחתו ליווילה, בתם של דרוסוס ואנטוניה הצעירה, בשנת 1 לפנה"ס. לזוג לא היו ילדים.
מורפיזם סופי

בגאומטריה אלגברית, מורפיזם סופי בין יריעות אפיניות הוא מורפיזם דומיננטי f: X \to Y שהמשיכה לאחור שלו f^*: A(Y) \to A(X) הופכת את חוג הקואורדינטות A(X) של X להרחבת חוגים שלמה של A(Y).
כיוון שסופיות היא תכונה מקומית, ניתן להרחיב את ההגדרה גם ליריעות כלליות: מורפיזם f: X \to Y הוא סופי אם יש ל־Y כיסוי פתוח על ידי יריעות אפיניות V_i כך שלכל i f^{-1}(V_i) = U_i היא יריעה אפינית והצמצום של f לUᵢ הוא מורפיזם סופי בין יריעות אפיניות.
תכונת הסופיות באה לתאר מורפיזם שהסיבים שלו הם סופיים והנקודות בהם אינן יכולות "להיעלם במפתיע" כשעוברים ברציפות בין הסיבים.
באמצעות מושג המורפיזם הסופי ניתן לנסח את משפט הנורמליזציה של נתר באופן גאומטרי: לכל יריעה אפינית אי־פריקה יש מורפיזם סופי ממנה למרחב אפיני, ובדומה לכל יריעה פרויקטיבית אי־פריקה יש העתקה סופית ממנה למרחב פרויקטיבי.
מימיר

מימיר או מים (בנורדית עתיקה: Mímir) הוא ענק מהמיתולוגיה הנורדית. ראשו נערף במהלך מלחמת האסיר-ואניר, אולם הוא המשיך לחיות ולהוות מקור המידע עבור אודין.

סיפורו

לאחר שנים ארוכות בהם נלחמו אלי האסיר באלי הוואניר, לא הצליחו הצדדים להגיע להכרעה. לפיכך הם הסכימו על שביתת נשק במסגרתה מסרו זה לזה בני ערובה. הוואניר שלחו לאסגארד את מיטב אנשיהם: ניורד ובנו פרייר. בתמורה שלחו האסיר לואנאהיים את מימיר והוניר. כאשר פעלו מימיר והוניר יחד, הם אכן הרשימו את הוואניר, אולם כאשר מימיר לא היה בסביבה, הוניר הפגין חוסר החלטיות. הוואניר הרגישו שרומו, ועל כן כרתו את ראשו של מימיר וסרסו אותו. את הראש הכרות הם שלחו לאסגארד.
אודין לקח את ראשו של מימיר, חנט אותו עם עשבי תיבול כדי שלא יירקב, והטיל עליו קסם, אשר נתן לו את הכוח לדבר איתו לחשוף בפניו סודות. הוא הניח את הראש בבאר ביוטונהיים - עולם ענקי הכפור, ליד אחד משורשיו של יגדראסיל. שתיית מי הבאר העניקה חכמה, אולם מימיר דרש עבור הגישה למים הקרבה של עין אחת. אודין היה היחיד שהיה מוכן לשלם את מחיר הידע, וכאשר נותר עם עין אחת בלבד, נקרא גם בַלֵיְג ("בעל העין הבוערת").
בעת הראגנארוק, ילך אודין להתייעץ עם מימיר בפעם האחרונה.
נגונג פינג

נגונג פינג (באנגלית: Ngong Ping; בסינית: 昂坪) היא רמה בחלקו המערבי של האי ההררי לנטאו שבהונג קונג.
ברמה מספר אתרים בעלי חשיבות ובהם מנזר פו לין, כפר השעשועים נגונג פינג ובודהה טיאן טאן אליהם ניתן להגיע באמצעות רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הרמה עם טונג צ'ונג.
מרבית שטח הרמה הוא שמורת טבע מיוערת ובה שבילי הליכה מוסדרים, העיקרי שבהם הוא שביל לנטאו.
כפר השעשועים נגונג פינג אשר הוקם בראשית המאה ה-21 הוא אתר שעשועים המבוסס על חייו של הבודהה והכולל מספר אטרקציות המציגות את חייו של בודהה, אכסניית נוער, חנויות ומסעדות.
בדרום מזרח הרמה נמצאת פסגת לנטאו - הפסגה הגבוהה ביותר באי לנטאו, והשנייה בגובהה בהונג קונג.
סטרומייל סוויפט

קריירת מכללות

סוויפט נולד בעיר שריבפורט שבלואיזיאנה, ובשנת 1998 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 16.2 נקודות, 8.2 ריבאונדים ו-2.8 חסימות למשחק, והוביל אותה למעמד שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לראשונה מאז 1987. בסיום אותה עונה, שהייתה האחרונה שלו בליגת המכללות, זכה בתואר שחקן העונה של "המחוז הדרום-מזרחי" (SEC), ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 2000 נלקח סוויפט על ידי ונקובר גריזליס בבחירה השנייה, אחרי קניון מרטין שנבחר ראשון. חרף הציפיות הגבוהות ממנו, התקשה סוויפט בעונתו הראשונה בליגה וקלע 4.9 נקודות בממוצע למשחק בלבד. ב-4 העונות הבאות הציג שיפור קל, והעמיד במהלכן ממוצעים של 10.2 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק כשחקן ספסל. ב-20 בנובמבר 2002 קבע שיא מועדון של 8 חסימות במשחק הגריזליס מול פילדלפיה 76'.
לקראת עונת 2005/2006 חתם על חוזה ל-4 עונות ביוסטון רוקטס. לאחר עונה אחת ביוסטון נשלח (יחד עם רודי גיי) בחזרה לממפיס, בתמורה לשיין באטייה. בפברואר 2008 הועבר בטרייד נוסף לניו ג'רזי נטס בתמורה לג'ייסון קולינס, וכשנה לאחר מכן שוחרר מהנטס וחתם על חוזה עד לסיום עונת 2008/2009 בפיניקס סאנס.
בעונת 2009/2010 שיחק עבור שאנדונג ליונס מהליגה הסינית, בטרם פרש ממשחק בקיץ 2010.
מפרק

סוגי מפרקים

ניתן לסווג מפרקים על פי שני מאפיינים: מבנה ותפקוד. לרוב נהוג להתייחס בראש ובראשונה לסיווג המבני.
רכס סאנדנס

גאוגרפיה

הרכס הוא רכס ארוך, המתמשך לכיוון דרום מהעיר באנף ועד מאגר אגמי ספריי. הנחלים ברוסטר, בריאנט ואלנבי מהווים את גבולו המזרחי של הרכס. אורכו של הרכס 24 קילומטרים.
שטחו של הרכס 248 קמ"ר.
גובהו הממוצע של הרכס - 2,800–2,950 מטרים מעל פני הים. שיא גובהו של הרכס - בפסגת באר שבע - 3.054 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה

ישנה סברה לפיה הרכס היה רכס מקודש לשבטי האומות הראשונות באזור, ואלה ערכו טקסים דתיים על הרמה שבמרכז הרכס.

לקריאה נוספת

• Jane G. Ferrigno, U.S. Geological Survey Professional Paper, P 216 
• Dave Birrell, 50 Roadside Panoramas in the Canadian Rockies, P 81
מרדכי בנטוב

ביוגרפיה

מרדכי בנטוב נולד כמרדכי גוטגלד, בגרודז'יסק מזובייצקי שליד העיר ורשה שבפולין הרוסית, בנם של הלנה ויוסף גוטגלד.
נמנה עם מקימי תנועת השומר הצעיר בפולין, ראש קן ורשה וחבר הנהגת התנועה בפולין.
בפולין למד בגימנסיה בוורשה ואחר כך שנתיים בפקולטה למשפטים.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. על פי עדותו, נתקל לראשונה ב"בעיה הערבית־היהודית" במאורעות 1921: "העמידו אותי, חמוש אקדח, להגן על שכונה יהודית ביפו. ראיתי מרחוק המון כפריים ערביים עם מקלות ואבנים, הצועדים כדי לפרוע ביהודים. אחריהם ראיתי נשים נושאות שקים - לאסוף את הביזה".
בנטוב השלים את לימודי המשפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. הוא נמנה עם מייסדי הקיבוץ הארצי וחבר קיבוץ משמר העמק, עם אחותו הצעירה אשת התיאטרון שולמית (מיתה) בת-דורי. היה חבר ההנהגה העליונה של תנועת השומר הצעיר ונציגה במוסדות ההסתדרות. חבר הוועד הפועל הציוני מטעם השומר הצעיר משנת 1935. ממיסדי עיתון התנועה "משמר". (אחר כך - על המשמר) ועורכו בשנים 1943–1948. מחבר תזכיר בזכות מדינה דו-לאומית, שהוגש לועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל בשנת 1946. היה חבר מנהלת העם. הצביע בעד הכרזת המדינה והיה מחותמי מגילת העצמאות. היה בין מנסחי מגילת העצמאות והוסיף את הפסקה: "זוהי זכותו הטבעית של העם היהודי להיות ככל עם ועם."
שר העבודה והבינוי בממשלה הזמנית (1948–1949). בתוקף תפקידו הודיע על כוונתו לחוקק חוק שיבטיח מקומות עבודה מתאימים לנכים. כמו כן הקים את ועדת בן-סירה במטרה לנסח באופן משופר את ההצעה לפקודת בניין ערים חדשה כחוק התכנון והבנייה הישראלי. 
חבר הכנסת מראשיתה ועד הכנסת החמישית. לא הועמד לבחירה לכנסת השישית בעקבות החלטת מפ"ם כי השרים לא יהיו חברי כנסת. שר הפיתוח בתקופת הכנסת השלישית והכנסת הרביעית (1955–1961), שר השיכון בתקופת הכנסת השישית (1966–1969).
בתו, אורה רון עוסקת באמנות, הייתה נשואה לאמרי רון, חבר כנסת לשעבר ומראשי הקיבוץ הארצי.
פיאט 124

פיאט 124 מכונית השנה באירופה בשנת 1967

בשנת 1967 זכתה הפיאט 124 בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 1967.
יעלה מקליס

ביוגרפיה

מקליס נולדה בסביון לאברהם, עורך דין בעל משרד בפתח תקווה וראש המועצה של סביון, והדסה, עורכת דין, שווייצרית במקור.
אחיה, סגן צבי מקליס, נהרג ב-1983, במלחמת לבנון הראשונה, בעת ששירת כקש"א של סיירת גולני.
עורכת דין במקצועה, בוגרת החוג לכלכלה וניהול באוניברסיטת תל אביב ומשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
במסגרת עבודתה כעורכת דין יזמה שינויי חקיקה בהתנדבות, כיועצת המשפטית של עמותת "גרנית".
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 2008 נבחרה למועצת העיר יהוד-מונוסון מטעם סיעת "יחד למען קריית הסביונים", ושימשה ראש האופוזיציה במועצת העיר וחברת ועדת התכנון והבנייה בעיר.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו באוקטובר 2013, התמודדה לראשות העיר יהוד-מונוסון מטעם סיעת "יחד בראשות יעלה מקליס". בסיבוב הראשון זכתה ב-36% מהקולות, יותר מכל מועמד אחר, אך נדרשה לסיבוב שני, שבו התמודדה מול ראש העיר, יוסי בן-דוד, וניצחה, עם 65.6% מהקולות.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו באוקטובר 2018, התמודדה שוב מקליס לראשות עיריית יהוד-מונוסון מטעם סיעת "יחד בראשות יעלה מקליס". בסיבוב הראשון זכתה ב-35% מהקולות, יותר מכל מועמד אחר, אך נדרשה לסיבוב שני, שבו התמודדה שוב מול יוסי בן-דוד, ראש העירייה לשעבר, וניצחה אותו שוב, עם 55.9% מהקולות. לראשונה ביהוד-מונוסון, ראש עיר מכהן ניצח בסיבוב השני.
מקליס נשואה, אם לחמישה ילדים.
אקריסיוס

אקריסיוס (ביוונית עתיקה: Ἀκρίσιος) היה מלך ארגוס על פי המיתולוגיה היוונית. לפי האגדה, הוא היה בנם של אבאס ואגליה (אוקליאה), נכדו של לינסאוס, נינו של דנאוס, ואחיו התאום של פרואטוס, שנאמר עליהם כי רבו ברחם אימם.
לאחר מות אביו, אקריסיוס גירש את פרואטוס מנחלתו, אך פרוטאוס חזר לאחר שזכה לתמיכה מאביה של אשתו, לובטוס מליקיה. אקריסיוס נאלץ לחלוק איתו את הממלכה, לכן העניק לו את טירינס ושמר לעצמו את ארגוס.
במחזה אורסטס מאת אוריפידס, נכתב כי אקריסיוס היה מייסד האמפיקטיונה של דלפי. עם זאת, סטראבון טען שהאמפיקטיונה קדמה לתקופתו של אקריסיוס, אך הוא היה מי שתיקן את הערים שלקחו חלק במועצה.

אקריסיוס ופרסאוס

אקריסיוס היה מאוכזב מכך שלא היה לו יורש עצר, הוא פנה לאורקל ושאל האם זה ישתנה. האורקל סיפר לו שיום אחד הוא ייהרג על ידי בנה של בתו דנאה. באותו זמן היא הייתה עדיין חסרת ילדים, ולכן החליט אקריסיוס לנעול אותה בחדר אטום מברזל, הנמצא במגדל, במטרה לשמור עליה כך. אולם זאוס בא אליה בצורה של גשם של זהב, ועיבר אותה. לאחר זמן קצר, ילדם פרסאוס נולד.
אקריסיוס לא שמח על כך, אולם כיוון שלא רצה להעלות עליו את זעם האלים, החליט לא להרוג את בתו ונכדו אלא לשלח אותם על פני הים בתוך קופסת עץ. הם נשטפו לחוף של האי סריפוס, שם הם נלקחו על ידי דיקטיס, אחיו של המלך פולידקטס, אשר גידל את הילד עד בגרותו. לאחר זמן מה פולידקטס התאהב בדנאה ורצה להעלים את פרסאוס. לכן הוא תכנן תוכנית - לשלוח את פרסאוס למשימת התאבדות.
כאשר חזר פרסאוס לסריפוס, וגילה שאמו הייתה נתונה להתעללות מצדו של פולידקטס, הרגו, והמליך את דיקטיס למלך. לאחר מכן, החזיר פרסאוס את האביזרים שקיבל מהאלים, ונתן את ראשה של מדוזה כמתנה לאתנה. בדרכו חזרה למולדתו ארגוס פגש את אקריסיוס, והרגו בטעות בכידונו, ובכך מילא את נבואת האורקל לאקריסיוס. מבויש מדי מכדי לחזור לארגוס, נתן פרסאוס את הממלכה למגפנטס בנו של פרואטוס (אחיו של אקריסיוס) ונטל את השלטון בממלכת הטירינס.
יחסי בנגלדש–ישראל

היסטוריה

בתאריך 4 בפברואר 1972, כשנה לאחר הכרזת העצמאות של בנגלדש מפקיסטן במהלך חודש מרץ 1971, ישראל הכירה רשמית בעצמאותה של המדינה החדשה, ובכך הייתה אחת המדינות הראשונות בעולם שהכירו בבנגלדש. הדבר נבע במידה רבה מנטייתה החיובית של דעת הקהל בישראל ביחס למאבק הבנגלדשי לעצמאות, וזאת במסגרת ההשוואה המתבקשת למאבק העם היהודי לעצמאות מדינית במדינת ישראל. עם זאת, בשל זהותה האסלאמית המובהקת של המדינה החדשה, ושאיפתה לכינון יחסים קרובים עם מדינות ערב והעולם המוסלמי, ממשלת בנגלדש דחתה באופן רשמי את ההכרה הישראלית, כאשר שר החוץ של בנגלדש דאז, קהונדוקר מושטק אהמד, שלח מכתב לממשלת ישראל בשם ממשלת בנגלדש, בו מסר כי בנגלדש אינה יכולה לקבל את ההכרה הישראלית בה.
באופן הצהרתי ועקבי, בנגלדש תומכת לאורך השנים בסופו של "הכיבוש הבלתי חוקי של פלסטין", וכן בהקמת מדינה פלסטינית ריבונית. 
במהלך המחצית הראשונה של שנת 2000, החלו מגעים חשאיים ראשונים בין שתי המדינות לקראת כינונם של יחסים דיפלומטיים. עם זאת, מגעים אלו לא נשאו פרי.
במהלך חודש נובמבר 2003, העיתונאי הבנגלדשי הפרו-ציוני סלאה צ'ודהורי נעצר בשל ניסיונו לטוס לתל אביב, והועמד לדין בגין "המרדה, בגידה, וחילול השם". בסופו של דבר צ'ודהורי נידון למאסר של שבע שנים. 
בעקבות מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006, בנגלדש הציעה לשלוח כוחות צבא לאזור דרום לבנון כחלק ממשימתו של כוח האו"ם המופקד על שמירת השקט באזור. עם זאת, הצעה זו נדחתה על ידי ישראל, וזאת עקב חוסר נכונותה של בנגלדש להכיר רשמית במדינת ישראל. חרף אי ההסכמה הישראלית, בנגלדש ונפאל היו המדינות הראשונות שכוחותיהם הגיעו לחופי דרום לבנון, וזאת בשעה ששאר מדינות המערב, וביניהן התורמת העיקרית לכוח האו"ם, צרפת, התעכבו בפריסת חייליהם. 
בהמשך, ומיד לאחר ששאר כוחות האו"ם הגיעו לאזור, הכוחות הבנגלדשים נאלצו לעזוב באופן מיידי, מתוקף ההכרה בבנגלדש כצד שאינו נייטראלי בסכסוך, וזאת גם בשל הצהרתו של שר חוץ הבנגלדשי מורשד קהאן, שתיאר את המתקפה הישראלית בשטח לבנון כ"טרור מדיני", והכריז בדבר העברת סיוע הומניטרי לעם הלבנוני ולעם הפלסטיני בעקבות תקיפות צה"ל. 
בהצהרה שפורסמה בג'רוזלם פוסט בתאריך 2 בספטמבר 2011, מסר דובר מטעם ממשלת ישראל כי "אין לנו סכסוך עם בנגלדש. אנחנו שואפים לדיאלוג. אנחנו מעוניינים במיסוד היחסים. אנו מזמינים בברכה צליינים מבנגלדש לבקר בעיר הקודש ירושלים".

יחסי מסחר

לאורך השנים, בנגלדש הקפידה בדבר הטלת חרם כלכלי מלא של מדינת ישראל, וזאת חרף העובדה ששתי המדינות חברות בארגון הסחר העולמי. בנגלדש גם אוסרת על כל מגעים כלכליים בין אזרחיה ואזרחי ישראל. 
עם זאת, במהלך בשנת 2014, ולאחר פרסום סטטיסטיקה הרשמית מטעם הלשכה לקידום הייצוא בבנגלדש, התגלה כי בנגלדש ייצאה כמות קטנה של סחורה, בשווי של כ-2,577 דולר, לישראל במהלך השנה הפיסקלית 2013-14.
על פי נתוני OEC, בשנת 2016 היקף הייצוא הישראלי לבנגלדש הסתכם ב-752 אלף דולר אמריקאי; הסחורה כללה בעיקר טלפונים, כלים רפואיים ומוצרים כימיים. באותה השנה, ישראל ייבאה מבנגלדש סחורה בשווי 45 מיליון דולר אמריקאי; הסחורה כללה בעיקר מוצרי טקסטיל (99%).
יוסי פולק

ביוגרפיה

פולק נולד לזוג הורים גרושים שהחליטו לא לגדלו, ולכן נשלח להתגורר בתחילה אצל קרובי משפחה דתיים ברחובות, ולאחר מכן במוסדות, פנימיות ובקיבוצים שונים. 
שיחק לראשונה בצעירותו בהצגת התיאטרון בפנימיית הילדים הדסים, לבסוף נזרק מהפנימייה בשל התנהגותו הפרועה. בבגרותו למד משחק בבית הספר למשחק בית צבי שברמת גן.

קריירה בתיאטרון

לאחר שסיים לימודיו, החל קריירה מכובדת בתיאטרון הישראלי. במהלך השנים שיחק בתיאטרון הבימה בהצגות: "דודה ליזה", "הצוענים של יפו", "האב", "על עכברים ואנשים", "אותלו", "הדוד ואניה", "השקיעה" וב"דוקטור פאוסטוס". בתיאטרון בימות שיחק ב"נפוליון - חי או מת" וב"בדרך למוסד הסגור". בתיאטרון הקאמרי שיחק ב"חלום ליל קיץ", "שלושה הוצמך", "אילוף הסוררת", "הסוחר מוונציה", "יוליוס קיסר", "הוצאה להורג", "הנסיכה האמריקאית", "הג'יגולו מקונגו", "הגולם", "עקר בית", "אוי אלוהים" ובתפקיד ליר ב"המלך ליר". בתיאטרון חיפה שיחק ב"סיפורו של סוס" וב"עקומים" ובתיאטרון בית ליסין שיחק ב"קופר", "כולם היו בניי", "וריאציות על נושא מסתורי" וב"אני לא רפפורט", שעליה זכה בפרס השחקן הראשי של השנה בטקס פרסי האקדמיה לתיאטרון. 
במהלך השנים ביים בתיאטרון הישראלי מספר הצגות, שברובן גם השתתף: "סוף משחק" של סמואל בקט במרכז התיאטרוני בנווה צדק, "יתומים", "רובינזון קרוזו" (עם צבי פישזון), "אותלו" ו"רומיאו ויוליה" בתיאטרון חיפה, ואת "על עכברים ואנשים" בתיאטרון בית ליסין.

קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

כמו כן, השתתף פולק במספר סרטי קולנוע ישראליים: ב-1971 גילם את חברו של האופה בסרטו של בועז דוידזון "חצי חצי". ב-1972 גילם את אורי בסרטו של בועז דוידזון "עזית של הצנחנים". ב-1973 גילם את שלום בסרטו של יואל זילברג "חכם גמליאל", גילם את ירח בסרטו של גד בן ארצי "מתנה משמיים" והשתתף בסרטו של משה מזרחי "הבית ברחוב שלוש" (סרט שהיה מועמד לפרס האוסקר). ב-1980 גילם את שאול רז בסרטו של אבי כהן "המשחק האמיתי", והשתתף בסרטו של ג'אד נאמן "לא לשידור". ב-1984 השתתף בסרטו של עקיבא טבת "עתליה", ובסרטו של ג'אד נאמן "מגש הכסף". ב-1989 גילם את נפתלי סימן טוב בסרטה של מיכל בת אדם "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב". ב-2005 גילם את יצחק בסרטה של ג'ולי שלז "מוכרחים להיות שמח". ב-2010 גילם את אפרים לצדו של יהורם גאון בסדרה "נבלות" (על פי ספרו של יורם קניוק), ששודרה בערוץ הוט 3, והשתתף בסרטו של איתן צור "התפרצות X" לצד מלאני פרס ורמי הויברגר.
בשנת 1982 תרם את קולו לסרט "חזון ומעשה" של קרן רוטשילד, אשר שודר בטלוויזיה הלימודית.
פולק ידוע באירוע שערורייתי שהיה מעורב בו ב-1985, כשטילטל פיזית את מבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ במהלך ההצגה "רובינזון קרוזו", מאז דבקה בו תדמית שלילית לאורך שנותיו בתיאטרון. כמו כן, ידוע פולק בדעותיו הפוליטיות השמאליות-רדיקליות, ובהתבטאויותיו נגד הממסד הישראלי, נגד צה"ל ונגד השלטון הישראלי ומהלכיו. גם משפחתו, ובעיקר בניו, ידועים בפעילות נגד מדיניותה של ממשלת ישראל.
פולק נשוי בשנית לתמי (בתו של נמרוד אשל) ולהם שני ילדים: יונתן פולק (ממייסדי קבוצת אנרכיסטים נגד הגדר) ושאול פולק (נוב). מנישואיו הקודמים יש לו שלושה ילדים נוספים: איש הקולנוע שי כרמלי-פולק, השחקן והרקדן אבשלום פולק ועומר.
וניה הימן

ביוגרפיה

בשנת 2010 החל את לימודיו באקדמיה לאמנות בצלאל. באותה שנה יצר סרטון העוסק בהחלפת סמלים דתיים בקנקן איקאה; הסרטון זכה למאות אלפי צפיות ביוטיוב ובוימיאו. הוגים אתיאסטים שונים שיתפו את הסרטון ברשת, ביניהם גם הביולוג ריצ'רד דוקינס והסופר סם האריס. בשנת הלימודים השנייה בבצלאל יצר הימן שלושה סרטונים שזכו להצלחה ויראלית. הראשון בהשראת הסדרה הצרפתית BREF, שמספר  את סיפורו של בליינד דייט כושל. לאחר מכן יצר את "דער מענטש", סרטון שהוא פתיחה למערבון חרדי מדומיין. בסרטון השלישי שיצר, "חיי מדף", הנפיש הימן דמויות על אריזות מזון בתוך מקרר. באותה שנה הימן גם יצר את הקמפיין של "בירה שפירא", בירת בוטיק ירושלמית, קמפיין שהחל למשוך את תשומת הלב של תעשיית הבידור בארץ להימן. 
במאי 2012 יצא קליפ שיצר הימן לסינגל של אסף אבידן, "Different Pulses", הקליפ זכה לשבחים ולפרסים כ"קליפ השנה" במספר תחרויות קליפים. באותו חודש ביים הימן מערכון חוץ (מערכון המצולם מחוץ לאולפן התוכנית) לתוכנית "ארץ נהדרת"
במקביל החל הימן ליצור עבודות מסחריות. הראשונה הייתה שיתוף פעולה בינו לבין הקומיקאי והיוצר רועי כפרי - השניים יצרו יחד פרסומת למשקה "פפסי מקס". בהמשך יצר הימן קמפיין פרסום לפפסי מקס שעסק באפליקציית מציאות רבודה שפיתח עבור החברה.  השניים שיתפו פעולה גם בקליפ לשירו של כפרי "כן ניגשתי לעידו". 
בשנת 2013 שודרה במסגרת התוכנית "ארץ נהדרת" בערוץ 2 סדרה בשם "בקיצור", שהיא אדפטציה של הסדרה צרפתית,"Bref". בישראל מככב בסדרה רועי כפרי, הימן ביים את הסדרה והשתתף בכתיבת הגרסה העברית.
באפריל 2013 יצר היימן פרסומת לבירה מכבי בכיכובו של אייזאה מוסטפא- כוכב סדרת סרטוני old spice. 
בנובמבר 2013 שוחרר קליפ רשמי לשיר הקלאסי של בוב דילן "Like a rolling stone" בבימויו של הימן. בתחילת דצמבר 2013 זכה הקליפ במקום הראשון בדירוג הקליפים הטובים ביותר של השנה על ידי מגזין Time. הקליפ גרף פרסים רבים ביניהם פרס Webby על העריכה הטובה ביותר, וארבעה אריות זהב בפסטיבל קאן לפרסום, בין השאר בקטגוריות של בימוי ותסריט.
במהלך שנת 2015 המשיך הימן להוציא עבודות וידאו מסורתיות לצד פרויקטים אינטראקטיביים. ביוני 2015 להקת Keys N' Krates הקנדית הוציאה לאור סינגל בשם ״Save me", לצד הקליפ הוצא לאור קליפ לצפייה בטלפונים סלולריים. הקליפ היה מעין ניסוי בחווית וידאו שמשיקה לרשת חברתית, הווידאו הורכב מאלפי תמונות שנשלחו למאגר על ידי מעריצי הלהקה- התמונות הפכו לגיפים שבתוכם הושתלה הלהקה. חודש לאחר מכן, ביולי 2015, הוציא לאור הזמר האמריקני סילו גרין סינגל בשם ״Robin Wiliiams" שגם אליו התלווה וידאו אינטראטיבי שיצר הימן, ובו מתנגנות מילות השיר בשדה חיפוש של גוגל בזמן שהתוצאות מתעדכנות בקצב ההקלדה/שירה, והצופה יכול לעבור בין מנועי החיפוש השונים של גוגל (אינטרנט, תמונות, קניות, סרטונים).
ב-29 באוגוסט 2016 זכה בפרס האפקטים המיוחדים הטובים של השנה בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV, עבור הקליפ שביים לשיר "UP&UP" של להקת קולדפליי. בפברואר 2016 הקליפ היה מועמד בקטגוריית הקליפ הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי.
ביוני 2017 שודרה בבתי הקולנוע בארצות הברית סדרת פרסומות שנעשתה לחברת טויוטה על ידי צוות יוצרים ישראלי - בהם הימן, גל מוג'ה גון בן ארי ואחרים.
באפריל 2018 שוחרר קליפ של האמן DJ Snake שהימן ביים יחד עם גל מוג׳ה לשיר Magenta Riddim.
ריימונד אבקסיס

ביוגרפיה

אבקסיס נולדה וגדלה בעיר קזבלנקה שבמרוקו. אבקסיס החלה את דרכה כזמרת ששרה בעיקר בערבית, והופיעה מספר פעמים בארמונו של מלך מרוקו.
עלתה ממרוקו עם משפחתה ב-1963 בגיל 20 והשתקעה באשדוד.
לאחר לידת בתה יעל החלה להופיע כדי לעזור בפרנסת הבית ותוך זמן קצר הצליחה והתפרסמה בקרב יוצאי מרוקו בישראל. היא הפיקה מספר תקליטים בחברת קוליפון.
בעלה נהרג בתאונת דרכים, כאשר הסיע אותה להופעה, שלושה חודשים אחרי הולדתו של בנם הצעיר אליאל.
מאמצע שנות השמונים היא החלה לשחק בסרטי קולנוע בצרפת.
בשנת 1998 שיחקה במספר פרקים בסדרה הטלוויזיונית "פלורנטין" ששודרה בערוץ 2, לצד: איילת זורר, קארין אופיר, אורי בנאי ואחרים. באותה השנה הופיעה אבקסיס במופע "פעמוני היובל".
בשנת 2000 שיחקה בסרט "הבולשת חוקרת" בבימויו של מארק רוזנבאום.
בשנת 2003 שיחקה בסרט הקולנוע "המנגליסטים" עליו הייתה מועמדת לפרס אופיר, בקטגוריית "השחקנית הראשית הטובה ביותר".
ב-2004 שיחקה בסרט משהו מתוק, ובדרמה "אהבה זה כואב" ששודרה בערוץ 10, לצד דנה מודן ואסי כהן. באותה שנה השתתפה בצילומי סדרת הטלוויזיה "המשאית" ששודרה בערוץ 2, לצידם של: זאב רווח, שלום אסייג ואחרים.
בשנת 2005 שיחקה ביחד עם בתה יעל אבקסיס בדרמת הטלוויזיה זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה "חתה יסבח סבח", בבימויו של דוד דרעי. בסרט זה גילמה ריימונד את ליליאן אלמקייס, אלמנה קשת יום, המתמודדת עם אימה המעורערת ועם בתה השרויה במערכת יחסים קלוקלת. על תפקידה בסרט זה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2005. ריימונד גם שרה את שיר הנושא "נשבעתי". זהו השיר הראשון שהיא הקליטה בישראל בעברית לבדה. את מילות השיר כתב אורי ויסברוד, והלחן הוא של מלחין הדרמה כולה יונתן בר גיורא.

פרסים

על משחקה ב"חתה יסבח סבח", סרטו של דוד דרעי, זכתה לראשונה אבקסיס בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר. בנוסף, זכה הסרט בפרס האקדמיה לקולנוע ולטלוויזיה לדרמה הטובה ביותר לשנת 2005.
בשנת 2017, זכתה בפרס תור הזהב למפעל חיים.
שחר קובר

שחר קובר (נולד בשנת 1979) הוא מאייר ישראלי תושב קריית טבעון.

ביוגרפיה

קובר גדל במושב גני עם, למד בבית הספר התיכון עמי אסף בבית ברל, ובתיכון של אוניברסיטת שיקגו. שירת בחיל התותחנים. בגיל 22 התקבל למכללת "שנקר", וסיים בה 4 שנות לימוד במסלול לאיור במחלקה לתקשורת חזותית. בתום הלימודים החל קובר לאייר איורים רבים לעתונים ישראליים בהם ידיעות אחרונות, מעריב, גלובס וכלכליסט. במקביל החל לאייר ספרי ילדים רבים בארץ ובמדינות רבות ברחבי העולם. בין השאר, עבודותיו ראו אור בארצות-הברית, צרפת, בריטניה, סינגפור, גרמניה, אוסטרליה וקוריאה הדרומית.  עד היום אייר קובר כ-40 ספרים.
קובר הקים וניהל את הפורום המקוון הישראלי הוותיק ביותר בנושאי איור ברשת בין השנים 2011-2006, ובין השנים 2013-2010 שימש כמבקר איור ספרי-הילדים של כתב-העת המקוון הפנקס.
משנת 2013 הוא מלמד איור ואנימציה במחלקה לתקשורת חזותית במכללת ויצו חיפה.
בין השנים 2017-2015 שימש כמנהל האמנותי של סרט האנימציה הקצר ״אמריקה״.
בין השנים 2012-2009 שימש כמנהל הקריאטיב של חברת משחקי המחשב Loadingames. 
קובר הוא בנו של פרופסור אבי קובר ואחיו של המתרגם עפר קובר.
גרבר

היסטוריה

החברה נוסדה ב-1927 בפרימונט שבמישיגן, על ידי דניאל פרנק גרבר, בעליו של מפעל "פרימונט" לייצור אריזות לפירות וירקות. אשתו דורותי גרבר החלה בהמלצת רופא להכין ידנית מזון תינוקות עבור בתה סאלי בת ה-7 חודשים (שהפכה בבגרותה לסמנכ"לית בחברה), ובעלה זיהה את ההזדמנות והחל לייצר מזון תינוקות. בתוך שנה הוציא לשוק חמישה מוצרי מזון תינוקות, עשויים משעועית, שזיף, גזר, תרד ומרק ירקות ובשר. בתוך כחצי שנה הופצו המוצרים ברחבי המדינה, ועם הזמן הפכה החברה לאחת החשובות בעולם בייצור מוצרי מזון לתינוקות. כיום היא מציעה יותר מ-190 מוצרים ב-80 מדינות. תוויות למוצרים נכתבו ב-16 שפות. החברה שולטת כיום בכ-83% משוק המזון לתינוקות בארצות הברית.
ב-1994 התמזגה החברה עם "מעבדות סנדוז", ושנתיים מאוחר יותר התמזגה סנדוז עם "סיבא-גייגי" והן הפכו לאחת מחברות מוצרי הפארם והתרופות הגדולות בעולם, "נוברטיס". ב-2007 נמכרה גרבר לחברת מוצרי המזון נסטלה, תמורת 5.5 מיליארד דולר.

לוגו החברה

בלוגו החברה מופיעה דמותה של תינוקת, והיא מתנוססת על כל אריזותיה ופרסומיה והפכה לסמל מוכר של החברה. על פי פרסומי החברה, התינוקת היא אן טרנר קוק, שבבגרותה הפכה למורה וסופרת ספרי מסתורין. דמותה אויירה על ידי שכנתה דורותי הופ סמית, ונבחרה על ידי החברה במסגרת תחרות שנערכה ב-1928 לבחירת לוגו החברה.
עם זאת, לאורך השנים נפוצו מספר אגדות אורבניות על זהות הדמות המופיעה בלוגו. על פי אחת מהן, התינוקת היא סאלי גרבר, בתם של דניאל ודורותי גרבר. אגדות אלו לא אומתו.
ב-2012 ערכה גרבר תחרות חדשה לבחירת דמותה של תינוקת, בה נבחרה תמונתה של מארי ג'יין; עם זאת, תמונתה מופיעה רק בפרסומות חדשות של החברה, ולא מחליפה את התמונה המקורית שעל האריזות.

בישראל

בישראל נמכרו מוצרי גרבר לאורך השנים בשיווק חברת אסם וזכו לפופולריות. מ-2012 הם נמכרים על ידי אסם (חברת אסם בבעלות 100 % של חברת נסטלה השווייצרית) במיתוג מחודש - בשילוב המותג מטרנה.