יחסי הודו–נפאל

סקירה כללית

במהלך השנים, יחסי הודו ונפאל ידעו עליות ומורדות בשל לחצים פוליטיים וכלכליים.
היחסים בין הודו לנפאל קרובים אך עדיין כרוכים בחיכוכים הנובעים מסכסוכי גבולות, ומחלוקות בנושאים כלכליים.
עם חתימתה של אמנת הודו-נפאל ב-1950 , רקמו הודו ונפאל יחסים דיפלומטיים ראשוניים. האמנה התלוותה במכתבים סודיים בין שתי המדינות, המגדירים יחסי ביטחון, וכן הסכם המסדיר הן את הסחר הבילטראלי והן את הסחר במעבר לשטחי הודו.
במכתבים שנמסרו בין ממשלת הודו לבין שליטי הראנה של נפאל, נקבע כי "אף ממשלה לא תסבול כל איום על ביטחונו של האחר על ידי תוקפן זר", וחייבו את שני הצדדים "להודיע ​​זה לזה על כל חיכוך רציני או אי הבנה עם כל מדינה שכנה העלולה לגרום לכל הפרה ביחסים הידידותיים בין שתי הממשלות".
הסכמים אלה ביצרו "יחסים מיוחדים" בין הודו ונפאל. אמנה זו גם העניקה לנפאלים הזדמנויות כלכליות וחינוכיות כאזרחים הודים בהודו, תוך שהיא מעניקה יחס מועדף לאזרחים ועסקים הודים בהשוואה לאזרחויות אחרות בנפאל.
גבול הודו-נפאל פתוח לאזרחי הודו ונפאל והם מורשים לנוע באופן חופשי ללא דרכון או אשרה, כמו כן מורשים אזרחים משתי המדינות לגור או לעבוד בהן. עם זאת, אזרחים הודים אינם רשאים להחזיק בבעלותם נכסי קרקעות או לעבוד במוסדות ממשלתיים בנפאל, ואילו אזרחים נפאלים בהודו רשאים לעבוד במוסדות ממשל הודיים (למעט במדינות מסוימות).
בשנת 2014 הסכימו שתי המדינות לשנות את האמנה ולהתאימה כדי שתוכל לשקף את המציאות של העת הנוכחית. עם זאת, אופן ההתאמה בין שני הצדדים עדיין לא הובהר.
על אף הקשרים הדתיים והתרבותיים ההדוקים שבין ההודים לנפאלים, החל מסוף 2015, סוגיות פוליטיות וסכסוכי גבולות גרמו למתחים ביחסים שבין שתי המדינות בליווי רגשות אנטיים כלפי ממשלת הודו שפיתחו הנפאלים.

1950 עד 1970

בשנת 1950 נרקמו יחסים חמים ולבביים בין שתי המדינות. ככל שמספר העובדים הנפאלים בהודו הלך וגדל, החלה הודו למלא תפקיד חשוב בכלכלת נפאל, מה שגרם להעצמת המנהיגות הנפאלית.
באמצע שנות ה-70, מתחים בין שתי המדינות הגיעו לשיאם כאשר נפאל מתחה ביקורת על הצטרפותה של ממלכת סיקים למדינות הודו.
בשנת 1975, הציע בירנדרה, מלך נפאל להכרה בינלאומית של נפאל כאזור של שלום, הרעיון שלו קיבל תמיכה מסין ומפקיסטן ואילו הודו לא הגיבה להצעה זו, שכן ראתה בזה איום ב"יחסים מיוחדים" בין מדינות.
ב-1984 העלתה נפאל הצעה זאת בפעם השנייה, אך שוב לא הייתה כל תגובה מצד הודו.
ב-1990 הצעה זו של נפאל נתמכה על ידי 112 מדינות, בשל כך, החלה נפאל לדבוק במדיניות חוץ נייטרלית.
במהלך המלחמה הקרה, ניסתה נפאל לנקוט בעמדה פרו־אמריקנית. בשנת 1960, על מנת להפגין חיבה כלפי ארצות הברית, ובניסיון לחזק את קשריה עימה, כוננה נפאל יחסים דיפלומטיים עם ישראל, בעוד שהודו שהעדיפה לצידה את ברית המועצות, חיזקה עימה את קשריה והכירה בשטחים הפלסטיניים.

1970 עד 1980

בשנת 1978, נאותה הודו להסכמי סחר ותחבורה אשר ימלאו את מבוקשה של נפאל זה מכבר.
ב-1988, כשהחוזים החלו לפוג, סירבה נפאל להסכמי מעבר וסחר יחיד.
סירוב זה הוביל למשברים רציניים בין המדינות.
ב-23 במרץ 1989, פגו תוקפם של החוזים והודו הטילה מצור כלכלי שנמשך עד אפריל 1990.
אף שנושאים כלכליים היו לגורם מרכזי בעימות בין שתי המדינות, הודו גם היא מתחה ביקורת על כך שנפאל רכשה נשק מתוצרת סין ב-1988. נפאל נאלצה לוותר על תמיכת הודו לאחר הידרדרות תנאים כלליים שהובילו לשינוי במערכת הכלכלית של המדינה.

שנות ה-90

ביוני 1990, נרקמו יחסים טובים מחדש בין הודו לנפאל, לאחר שראש ממשלת נפאל קרישנה פראסאד בהאטראי וראש ממשלת הודו ו' פ' סינג, נפגשו.
בדצמבר 1991, ביקר ראש ממשלת נפאל גיריג'ה פרסד קויראלה בהודו. שתי המדינות חתמו על הסכמי סחר ומעבר נפרדים, כמו כן חתמו על הסכמים כלכליים אחרים.
באפריל 1995, ביקר ראש ממשלת נפאל מאנמוהאן אדהיקארי בניו דלהי. במהלך ביקורו, התעקש על תיקונה של אמנת הידידות של הודו-נפאל מ-1950. מאנמוהאן אדהיקארי שאף לעצמאות כלכלית עבור נפאל, ובמקביל לשפר את היחסים עם סין.

המאה ה-21

בשנת 2005 הידרדרו יחסי הודו-נפאל בשל מדיניותו של גיינדרה, מלך נפאל.
ב-2008 ביקר ראש ממשלת נפאל החדש פראצ'אנדה  בהודו. פראצ'אנדה ביקש מהודו שתתמוך בשינויים הדמוקרטיים של נפאל ושתשקיע בתשתיות של המדינה.
באותה שנה, חתמו שתי המדינות הסכם חדש בדבר השימוש במשאבי המים של נהר בהוטה קוסי  הזורם בשתי המדינות.
ב-2010, הקצתה הודו הלוואה לנפאל בסך של 50 מיליון דולר
והפיקה 80,000 טונות של גרגרי מזון למדינה. הודו גם הביעה את נכונותה לתרום למאמצים כדי להבטיח שלום בנפאל.
שר החוץ של הודו קומאר מוקרג'י, הבטיח לראש ממשלת נפאל פראצ'אנדה שיספק כל סיוע אפשרי כדי להבטיח שלום ופיתוח בנפאל.

סכסוכי גבול

בין הודו לנפאל קיימים סכסוכים טריטוריאליים. ביניהם ניתן למנות את קלאפאני, גבול משולש הגובל בהודו, נפאל וסין (400 קמ"ר), במערב נפאל. כמו כן ניתן למנות את וסוסטה (140 קמ"ר) בדרום נפאל. נהר הקאלי מהווה גבול טבעי בין אזור מהקאלי בנפאל לבין מדינת אוטראקהאנד בהודו. נפאל טוענת בעלות על אזור קלאפאני בטענה שנהר הקאלי הזורם למערבהּ הוא הנהר המרכזי, ועל כן הוא מהווה גבול טבעי ואמור להיות חלק מנפאל. הודו לעומת זאת טוענת בעלות על השטח בטענה שנהר הקאלי אינו הנהר המרכזי, ולכן מבססת את הגבול על פי קווי הרכס של הר אום פראוואט  ממזרח לנהר. הסכם סוגאולי שנחתם על ידי נפאל והודו הבריטית ב-4 במרץ 1816, מגדיר את נהר הקאלי כגבולה המערבי של נפאל עם הודו. אולם שרטוטים מאוחרים יותר ששורטטו על ידי מודדים בריטיים, תוחמים את הגבול עם הנהר המערבי במקום אחר. אי ההתאמת תיחום הגבול בהתאם למקור הנהר הובילה לסכסוכי גבול בין הודו לנפאל, כשכל מדינה משרטטת לעצמה מפות על פי טענות בעלותיהן.