ברמינגהאם (אלבמה)

היסטוריה

ברמינגהאם נוסדה ב-1 ביוני 1871 על ידי יזמי נדל"ן, שמכרו חלקות קרקע בסמוך להצטלבות מסילת הרכבת שתוכננה לקשר בין אלבמה שבדרום לצ'טנוגה שבטנסי, שכנתה של אלבמה מצפון. אזור זה נודע כאזור היחיד בעולם שמצויים בו בסמיכות רבה מרבצים של עפרת ברזל, פחם ואבן גיר - שלושת המחצבים הנחוצים לייצור הפלדה, ועל כן הוא נבחר לבניית העיר.

היסטוריה כלכלית

בשנים הראשונות היו ענייני העיר יגעים למדי, עקב התפרצות מחלת הכולרה וכן בעקבות המפולת בוול סטריט בשנת 1873. אך מיד לאחר מכן החלה העיר להתפתח במהירות. תחילת המאה העשרים מצאה את העיר בתנופת התפתחות מרשימה של בינוי ומסחר. בעיר נבנו מספר גורדי שחקים, מהגבוהים ביותר בעולם בתקופה ההיא. התפתחויות אלו העניקו לברמינגהאם את הכינוי "עיר הקסם".
תקופת השפל הגדול פגעה קשות בכלכלתה של ברמינגהאם. גורמי כלכלה שתרמו לפני כן לצמיחתה של העיר הצטמקו במהירות, בה בעת שבעלי חוות ומשקים קורסים עשו את דרכם העירה כדי למצוא עבודה. עם ההתאוששות מהמשבר, תרמה תוכניתו הכלכלית של הנשיא רוזוולט, הידועה בשם "ניו דיל", תרומה משמעותית לברמינגהאם, בתחומי התשתיות והאמנות. במסגרת תוכנית זו הוקמו בעיר מספר אתרים חשובים, כגון מגדל וולקן, מגדל תצפית פנורמית שעל גגו ניצב פסל וולקן, יציקת הברזל הגבוהה בעולם, והפארק המדינתי אוק מאונטיין (Oak Mountain).
מלחמת העולם השנייה היטיבה עם כלכלתה של ברמינגהאם. בזמן המלחמה נדרשו כמויות עצומות של פלדה, שהייתה ועודנה ממוצרי הייצור הבולטים בעיר. לאחר המלחמה החלה בנייה מאסיבית, שגם היא צרכה כמויות עצומות של פלדה. תעשיית העיר התפתחה גם בתחומים נוספים, החל בחומרי גלם לתעשייה, וכלה במוסדות תרבות, דוגמת מוזיאון האמנות של ברמינגהאם.
בשנת 1971 חגגה העיר את יובל המאה שלה. החגיגות נסבו סביב פיתוחו המואץ של פארק וולקן, הסובב את מגדל וולקן. גם הבנקים בעיר נהנו מצמיחה ניכרת, כשגורדי שחקים חדשים הוקמו בעיר, דבר שלא אירע מאז 1921. פרויקטים אלו סייעו לכלכלת העיר, אך לא מנעו הגירה ממנה אל הפרוורים שהתפתחו סביבה. מאז 1960 ועד 2000 התמעטה האוכלוסייה בכשלושים אחוז - מ-340,887, ל-242,820. עם זאת, צמיחת הפרוורים במקביל לשקיעה העירונית שמרה ואף הגדילה את אוכלוסייתה של ברמינגהאם רבתי - המטרופולין הענקית של אלבמה.

כלכלת העיר בסוף המאה העשרים

משנות השבעים והשמונים התמקדו מאמצי הפיתוח בברמינגהאם באוניברסיטה של אלבמה בברמינגהאם (UAB), שהפכה למרכז רפואה ומחקר ביוטכנולוגי. לבית החולים האוניברסיטאי שהוקם על יד האוניברסיטה מיוחסות פריצות דרך מחקריות משמעותיות. קמפוס ענק זה מהווה כיום את המעסיק הגדול ביותר בברמינגהאם, בהעסיקו כ-20,000 עובדים.
עסקי הבנקאות בעיר משגשגים אף הם. הבנקים הגדולים: ריג'נס פייננשל קורפוריישן (Regions Financial Corporation), קאמפס בנקשרס (Compass Bancshares) וסאות'טראסט (SouthTrust) מנהלים את עסקיהם ממשרדים בעיר. בנקים רבים אחרים, קטנים יותר, ממוקמים אף הם בברמינגהאם.
ספקית הטלקומוניקציה AT&T (בעבר בלסאות') מחזיקה אף היא כמה משרדים גדולים במטרופולין של ברמינגהאם. חברות ביטוח גדולות אחדות, דוגמת פרוטקטיב לייף (Protective Life), אינפיניטי פרופרטי אנד קאז'ולטי (Infinity Property & Casualty) ופרואשורנס (ProAssurance), קבעו את משרדיהן הראשיים במטרופולין ומעסיקות מספר רב של עובדים.
בעיר פועלות מספר חברות הנדסה ובינוי, דוגמת BE&K, בראספילד אנד גורי (Brasfield & Gorrie), הגדולה במדינה, BL הרברט אינטרנשיונל (BL Harbert International) ודאן קונסטרקשן (Dunn Construction). חברות אלו הן מהגדולות בעולם בתחום זה של בינוי והנדסה.
תעשיית הפלדה ממשיכה לפרוח. מספר חברות, מהגדולות ביותר בארצות הברית, פעילות בעיר. בהן:
U.S. Steel, McWane, ו-Nucor. בשנים האחרונות הודיעו חברות הפלדה המקומיות על השקעה של 100 מיליון דולר בפיתוח ובהקמה של מפעלים חדשים באזור ברמינגהאם.
סיבה מרכזית לצמיחתה הכלכלית של ברמינגהאם היא היותה של העיר מרושתת היטב על מפת הכבישים של ארצות הברית, עובדה המגבירה את הנגישות והמרכזיות שלה. רכבות נוסעים ורכבות משא רבות באות בשערי העיר. בנמל התעופה הבינלאומי של ברמינגהאם עוברות ושבות יותר ממאה ושישים טיסות יומיות. הטיסות יוצאות לכ-40 ערים ברחבי המדינה, והן משרתות מעל 3 מיליון נוסעים בשנה.
הפיתוח הכלכלי המואץ של ברמינגהאם גורר בעקבותיו תחייה מחודשת לאזורים שנחשבו בעבר הלא-רחוק לבלתי מבוקשים. כמיליארד דולר מושקעים בשחזור האזור המסחרי העתיק של העיר. הביקוש לדירות ולעליות גג באזור זה עלה במהירות, ויזמים הופכים אותן למסעדות, גלריות וחנויות.
צמיחתה הבלתי רגילה של כלכלת העיר מתועדת גם במחקרים ובסקרים כלכליים. המטרופולין של ברמינגהאם מדורגת בעקביות כאחד המקומות הטובים ביותר ברחבי ארצות הברית מבחינת עבודה והכנסות, רמת שכר גבוהה ורמת הוצאות נמוכה. מחקר שהתפרסם בשנת 2006 על ידי חברת הדירוג Salary.com קבע כי ברמינגהאם היא השנייה בארצות הברית בצבירת הון פרטי, בהתבסס על נתוני שכר מקומיים, יוקר המחיה ושיעור האבטלה. מחקר אחר העריך את סך ההכנסה האישית הכללית של ברמינגהאם (סך כל ההכנסות של כל תושבי המטרופולין בשנה) ביותר מ-48 מיליארד דולר.

היסטוריה חברתית

בשנות החמישים והשישים של המאה העשרים משכה ברמינגהאם תשומת לב עולמית, בהיותה מרכז של פעילות ענפה במאבק השחורים לשוויון זכויות בארצות הברית. העיר אף זכתה לכינוי הלועג "Bombingham", עקב סדרת פיגועים על רקע גזעני שאירעה בשנים אלו.
התרחשות גזענית שאירעה בשנת 1963 בברמינגהאם הייתה רצח ארבע ילדות אפרו-אמריקאיות בפצצה שהונחה ברחוב הכנסייה הבפטיסטית. האירוע הונצח על ידי המשורר השחור דדלי רנדל, בשיר "הבלדה של ברמינגהאם", ועל ידי סקסופוניסט הג'אז ג'ון קולטריין, בשיר "אלבמה".
קו פרשת המים של התנועה לזכויות האזרח היה באותה שנה, כאשר מנהיג התנועה בברמינגהאם פרד שאטלסוורת' הזמין את הכומר השחור מרטין לותר קינג ואת "ועידת המנהיגות הנוצרית הדרומית" (ארגון שלחם למען זכויות השחורים) להגיע לעיר כדי לסייע למאבק בהפרדה הגזעית. ארגונים אלו החלו במתקפה מרוכזת על חוקי ההפרדה הדרומיים הגזעניים ("חוקי ג'ים קרואו"), מתקפה שכונתה בשם "פרויקט C" (קיצור של Confrontation - עימות). במהלך החודשים אפריל ומאי נקטו המפגינים צעדים כתהלוכות מחאה ושביתות שבת. המשטרה פעלה בברוטאליות מרובה, תוך שימוש בגז מדמיע ובכלבי תקיפה, ועצרה למעלה מ-3,000 איש, רבים מהם קטינים. עקב מעצרם של משתתפי המחאה הבלתי אלימה, פרסם ד"ר קינג את המנשר המפורסם "מכתב מבית הכלא של ברמינגהאם", מסה המגדירה את ההתנגדות להפרדה הגזעית. בסופו של דבר קצרו מחאות אלו הצלחה רבה, בהובילן לביטול ההפרדה בברמינגהאם, ואף להוצאה מחוץ לחוק של החקיקה הגזענית בכל רחבי ארצות הברית, שהתרחשה בשנה העוקבת ואשר נודעה בשם "חוק זכויות האזרח של 1964".
שנים ספורות לאחר מכן, בשנת 1979, נבחר לראשונה שחור לראשות העיר. היה זה ריצ'רד ארינגטון הבן. ארינגטון שירת בתפקיד זה עשרים שנה, עד 1999.

גאוגרפיה ואקלים

ברמינגהאם שוכנת בעמק ג'ונס, בסמוך לרכס הר, שלוחה של הרי האפלאצ'ים. העמק מנקז כמה פלגים הנשפכים לנהר הבלאק וורייר. את העמק חוצה מסילת הרכבת הראשית, שהייתה בעלת חשיבות היסטורית, בעת שהעבירו בה אמצעי ייצור ותעשייה במאה התשע עשרה.
בדרום האזור המסחרי של העיר נמצא "ההר האדום". על פסגתו הבולטת ממוקמים אמצעי שידור של תחנות רדיו וטלוויזיה. האזור שמעבר להר נהנה מההפרדה שיצר ההר בינו לבין האזור התעשייתי הסואן והמזוהם. באזור זה הוקמו הפרוורים האמידים "הר ברוק" (Mountain Brook), "גבעות וסטביה" (Vestavia Hills), "הומווד" (Homewood) ו"הובר" (Hoover). דרומית לאזור זה שוכנת המערכת האקולוגית של נהר קהבה, מהמגוונות ביותר באמריקה. בצפון ממוקם הר סנד, שהוא רכס קטן יותר, ובמזרח מתנשא הר רפנר, הכולל שמורת טבע עירונית מהגדולות ביותר בארצות הברית.
מדידות רשמיות קובעות כי שטחה הכולל של ברמינגהאם הוא 393.5 קמ"ר, מתוכם 388.3 קמ"ר הם יבשה, והשאר מים.

אקלים

האקלים בברמינגהאם הוא אקלים סובטרופי גשום, המאופיין בקיץ חם, חורף מתון וגשמים מרובים. כמות המשקעים הממוצעת לשנה היא 1,330 מ"מ, והם פרושים על פני כל השנה, עם ממוצע עליון של 155 מ"מ במרץ וממוצע תחתון של 82 מ"מ באוקטובר. שלגים יורדים בעיר לעיתים רחוקות, והממוצע השנתי עומד על סנטימטר אחד בלבד של שלג.
עונות המעבר הן על פי רוב נוחות למדי, אך לעיתים מתפתחות בהן סופות רעמים ואף סערות טורנדו, שכן העיר ממוקמת בלב רצועת הטורנדו החוצה את מרכז אלבמה. בסוף הקיץ ובתחילת הסתיו מופיעים לעיתים סופות טרופיות והוריקנים, עקב קרבתה של אלבמה למרכז מפרץ מקסיקו. הסתיו עצמו מתאפיין ביובש יחסי, במיעוט משקעים ובמספר מועט של סערות.
הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא 11.7° ביום, ו-0.1° בלילה. ביולי מגיעה הטמפרטורה היומית הממוצעת לכדי 32.6° ביום ו-20.9° בלילה. ממוצע הטמפרטורה השנתי הוא 17°.

ממשל

מאז 1962 מבוססת שיטת הממשל בברמינגהאם על שיטת "ראש העיר החזק", לפיה נבחרים חברי מועצת העיר לתפקיד הרשות המחוקקת של העיר, ואילו ראש העיר נבחר לתפקיד הזרוע המבצעת של העיר. בשיטה זו מרוכזות רוב סמכויות הניהול והביצוע העירוניות בידיו של ראש העיר.
מועצת העיר של ברמינגהאם מונה תשעה חברים. על פי החוק מתקבלות ההכרעות ברוב של שני שלישים, וראש העיר מופקד על ביצוען. ראש העיר הנוכחי הוא לארי לנגפורד, שנבחר לתפקידו בשנת 2007.
ב-1974 הוקמה בברמינגהאם רשת של ועדות ייעוץ קהילתיות ומנהלות שכונתיות. העיר מחולקת לעשרים ושלושה אזורים ראשיים, ולתשעים ותשע שכונות. לכל אזור יש ועדה נפרדת ולכל שכונה מנהלת נפרדת. מטרת הוועדות והמנהלות להגביר את המעורבות הציבורית בסוגיות מוניציפליות שיש להן השפעה על תושבי השכונות. העירייה מקיימת התייעצויות קבועות עם המנהלות השכונתיות בסוגיות של שינויים אזוריים, רישוי עסקים, התפתחויות כלכליות, שיטור קהילתי ועוד. המנהלות השכונתיות משקיעות משאבים גם בנושאים של השבחת מקרקעין. ראשי המנהלות השכונתיות נועדים יחדיו ומהווים ועדה מייעצת, שכוחה עולה על אגפי העירייה. ראשי הוועדה המייעצת נפגשים לפי הצורך עם ראש העיר, חברי מועצת העיר וראשי המחלקות העירוניות.

דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר ברמינגהאם בגבולותיה המוניציפליים מונה כ-230,000 תושבים, ובשטחה המטרופוליני כ-1.1 מיליון נפש. הרוב המכריע של אוכלוסיית העיר עצמה הוא אפרו-אמריקאים (73.46%), האוכלוסייה הלבנה מהווה כרבע מתושבי העיר (24.07%), ומוצאים אתניים אחרים מהווים מיעוט זניח. עם זאת, תמונת מצב זו משתנה כאשר בוחנים את אזור המטרופולין של ברמינגהאם וכוללים במניין גם את תושבי הפרוורים העוטפים את העיר. מרבית תושביה הלבנים של ברמינגהאם רבתי מתגוררים בפרוורי הפריפריה, בעוד האוכלוסייה השחורה נוטה להתגורר ברובה בתוככי העיר גופא. נטייה זו של האוכלוסייה היא טיפוסית לערים רבות בארצות הברית, אך מקבלת משנה תוקף בברמינגהאם, הנמצאת בלב הדרום העמוק וההיסטורי, ורוויה במורשת ארוכת שנים של הפרדה גזעית.
לחלוקה דמוגרפית זו בין העיר לפריפריה גם השלכות סוציו-אקונומיות, והיא ניכרת בבחינת מדדי ההכנסה השונים בעיר ובשטחה המטרופוליני. בעוד רמת ההכנסה לנפש בעיר ברמינגהאם עצמה נמוכה יחסית ($15,663 בשנה), וכרבע מאוכלוסיית העיר נמצאת מתחת לקו העוני כהגדרתו בארצות הברית, הרי שבחינת נתונים אלה בפרוורי המגורים עוטפי העיר מעלה תמונה שונה לחלוטין ומעידה על רמות הכנסה גבוהות ביותר במושגים אמריקניים, ועל שיעור עוני נמוך.
סטטיסטיקה דמוגרפית וסוציו-אקונומית מדויקת מפורטת בטבלה שבראש ערך זה.

יסודי ועל-יסודי

החינוך בברמינגהאם מבוסס על מערכת של בתי ספר מחוזיים, המנוהלים על ידי משרד החינוך העירוני. המערכת כוללת למעלה משלושים אלף תלמידים, ב-67 בתי ספר: 34 בתי ספר יסודיים (עד כיתה ו'), 9 בתי ספר של 8 כיתות, 13 חטיבות ביניים, ו-11 תיכונים. בברמינגהאם רבתי נמצאות גם מספר מערכות חינוך עצמאיות, השייכות למחוז ג'פרסון, מחוז שלבי, וברמינגהאם גופא.
מספר בתי ספר בעיר נחשבים כטובים מסוגם בארצות הברית. בית הספר הבינלאומי של מחוז ג'פרסון לבוגרי תואר ראשון, הנמצא בפרוור איירונדייל, דורג בשנת 2006 על ידי השבועון "ניוזוויק" כמספר אחת במדינה, וגם לאחר מכן הוא נשאר ברשימת חמשת הטובים ביותר. בתי ספר נוספים מוקמו גבוה בפרסומים שונים. ביניהם: בית הספר התיכון של מאונטיין ברוק, בית הספר התיכון של וסטביה הילס, ובית הספר לאמנות טהורה של אלבמה, הנמצא במרכז ברמינגהאם. גם מספר מכינות הנמצאות בעיר זכו להערכה חיובית: בית הספר אלטמונט בברמינגהאם, ובית הספר אינדיאן ספרינג, הנמצא בצפון מחוז שלבי, על יד פלהם.

תרבות

ברמינגהאם היא עיר התרבות והבידור של אלבמה. בעיר מספר גלריות אמנות ומוזיאונים, קבוצות בלט ואופרה, תיאטראות ותזמורת סימפונית, ירידים ותערוכות, פסטיבלים ועוד.

ספריות

בברמינגהאם פועלת ספרייה ציבורית בת עשרים ואחת שלוחות, המעניקה שירות לכלל הציבור, בהשאלת חומרי לימוד וקריאה למבוגרים ונוער.

יהדות ברמינגהאם

קהילה יהודית ראשונה התארגנה בברמינגהאם עוד בשנת 1882, כאשר היא הייתה עיירת כורים קטנה עם כ-2,000 תושבים. הקהילה שהתארגנה הייתה רפורמית וכונתה "טמפל עמנואל". בשנת 1886 הם בחרו רב ובשנת 1889 בנו בית כנסת. הקהילה גדלה, וסכסוך פנימי נגד הרב הביא לפיצולה; היא שבה והתאחדה לאחר שהרב פרש. ארגון נשים של הקהילה דאג החל משנת 1884 לאחזקת בית הקברות ומקום התפילה ועסק בפעילות חסד שכללה קניית פרות לצורך אספקת חלב לילדי עניים. בשנת 1900 אירח מבנה בית הכנסת של הקהילה את גן הילדים הציבורי הראשון בעיר, ובשנת 1902 הקימה הקהילה גן ילדים ראשון שהלימודים בו היו בחינם.
בשנת 1889 התארגנו יהודים שהגיעו לארצות הברית ממזרח אירופה להקמת מניין תפילה אורתודוקסי. הקהילה האורתודוקסית, שהתארגנה באופן רשמי בשנת 1891 תחת השם "כנסת ישראל", הקימה בית קברות יהודי נפרד וקיימה תפילות בבתים פרטיים ובאולמות שכורים, לעיתים גם בכיתות של בית הכנסת הרפורמי. הקהילה הקימה ארגוני חסד, בנתה בית כנסת בשנת 1903 והקימה בית ספר יהודי בשנת 1912. בשנת 1907 עזבו את הקהילה כ-40 משפחות, שלא היו מרוצות מהגישה הדתית הנוקשה של הקהילה, והקימו קהילה אורתודוקסית נוספת תחת השם "קהילת בית אל". בשנת 1944 הצטרפה קהילה זאת לתנועה הקונסרבטיבית.
מדריך הארגונים היהודיים המקומיים של ארצות הברית, שיצא לאור בשנות ה-20 של המאה ה-20, קובע כי בשנת 1919 מנתה הקהילה היהודית בברמינגהאם כ-3,500 נפש.
הקהילה היהודית בברמינגהאם התנגדה להשתתפות של יהודים, דוגמת ריצ'רד וינוגרד, בפעילות מחאה נגד ההפרדה הגזעית, שהתבצעה בשנות ה-60 של המאה ה-20. הסיבות שהועלו להסבר גישה זאת הן, שהאוכלוסייה היהודית בדרום ארצות הברית אימצה את השקפותיהם של הלא-יהודים הלבנים שבסביבתם חיו, או שלא רצתה לערער את הדו-קיום השלו ששרר בינם לבין הלא-יהודים בסביבתם.
כיום יש בעיר כ-4,500 יהודים. כתשעים אחוז מיהודי ברמינגהאם רואים עצמם קשורים לקהילה יהודית כזו או אחרת. בעיר ישנם שני בתי כנסת אורתודוקסיים, ארבעה קונסרבטיביים, תשעה רפורמיים, אחד של קהילת היהדות ההומנית ואחד בלתי מזדהה.
הפדרציה היהודית של ברמינגהאם (Birmingham Jewish Federation) היא הגוף העיקרי המרכז את פעילות הקהילה בכל הקשור לתכנון והקמה של מוסדות קהילתיים, שירותים לקהילה ותמיכה במדינת ישראל. הפדרציה נוסדה ב-1971, כממשיכת דרכה של הקרן היהודית המאוחדת (United Jewish Fund) שפעלה בעיר מאז שנת 1938. הפדרציה פועלת כיום תחת המטרייה הכללית של איחוד הקהילות היהודיות, ומגייסת מחברי הקהילה למעלה משני מיליון דולר בשנה. בין יתר פעולותיה עוסקת הפדרציה בתמיכה כספית בעיר ראש העין - עיר תאומה לברמינגהאם.