טרור אקולוגי

טרור אקולוגי, או אקו־טרור, הוא מונח בעל כמה משמעויות כשהנפוצה היא התייחסות למעשי טרור או ונדליזם המבוצעים בשם הגנת הטבע והסביבה או בשם זכויות בעלי החיים. זהו כינוי מטעה מבחינה לשונית, כיוון שאין מדובר בפגיעה אקולוגית (כמו הבערת בארות נפט) אלא בטרור שהאידאולוגיה מאחוריו היא הגנה על הסביבה. כינוי גנאי זה משמש את המתנגדים לפעולות האלימות למען הסביבה, כחלק ממלחמתם בפעילים אלה.

הגדרות

הביטוי "טרור אקולוגי" נטבע בתקופת מלחמת המפרץ כאשר בהוראת סדאם חוסיין הובערו בארות נפט בכווית, וכן נשפך נפט למי המפרץ הפרסי, והזיהום גרם לאסון אקולוגי רחב ממדים. במשמעות זו, הביטוי מציין פעולת טרור שהאמצעים למימושה כרוכים בהשפעה על הסביבה, ולאו דווקא פגיעה ישירה בבני האדם.
המילה טרור מתארת, בדרך כלל, פעולות אלימות או איומים באלימות או בהרס של רכוש עקב מניע פוליטי, במטרה להפחיד את הממשלה או את האזרחים. פעולות שעונות על מאפיינים אלו ומבוצעות בשם הגנת הסביבה יכולות להיות מתוארות באופן מדויק בתור "טרור ממניעים אקולוגיים". לפעולות אחרות, שמטבען הן לא אלימות, אי אפשר להתייחס כאל "טרור ממניעים אקולוגיים", במיוחד כאשר אין הן פוגעות בבני אדם. בוודאי שאין לכנותן "טרור אקולוגי" (שם המתאים לפעולתו, השונה לחלוטין, של סדאם חוסיין, על משקל "טרור ביולוגי") אולם הפוגעים בסביבה, ולכן מתנגדים לפעילים למען הסביבה, מכנים את כל פעולותיהם של פעילי הגנת הסביבה בכינוי הגנאי "טרור אקולוגי". פעולות נוספות שהגדרתן כאקו־טרוריסטיות מעוררת מחלוקת הן פעולות שבהן סכנת חיים מאיימת רק על הפעילים המבצעים אותן.
אחדים מהארגוני הסביבה וזכויות בעלי החיים נחשבים לחוצי קווים אדומים בנושא הגנת הסביבה משום שהם חורגים מהמחאה המקובלת בצורת חתימה על עצומות, מיחזור, הפגנות, פרסום מודעות, כתבות, הפצת מידע בנושא והרצאות. ארגונים אלו לעיתים מסכנים את חייהם חבריהם ואף את חייהם של אחרים במסגרתם מלחמתם לשימור הסביבה.

היסטוריה

מי שהסב את המונח "אקו טרור" להתייחסות לארגוני שמירת הסביבה היה רון ארנולד, חבר בארגון קפיטליסטי שמרני בשם "המרכז להגנת יזמות חופשית" (CDFE), בספרו אקו־טרור: האג'נדה האלימה להצלת הטבע.
הספר מתאר את הארגונים הסביבתיים הרדיקלים כארגונים אלימים ומסוכנים אשר מוכנים לפגוע בחברה האנושית בשם הטבע. בין התכנים הבולטים בספרו של רון ארנולד נמצאות רשימות מפורטות של פשעים שהוא מייחס לארגוני האקו־טרור ופירוט ההוצאות הכספיות של הממשל האמריקאי בניסיון למגר את התופעה. ארנולד טוען בספרו כי הנפגעים העיקריים של האקו־טרור הן למעשה המשפחות של הפועלים הפשוטים ולא התאגידים וכן מעביר ביקורת על כך שהפעילים האקו־טרוריסטים למעשה מתנגדים ליצרנים ולתעשייה שמאפשרים להם, לפי השקפתו, איכות חיים.
הספר עורר את זעמם של הפעילים הסביבתיים והם החלו לראות בארנולד אויב. תגובתם של הפעילים הסביבתיים שטענות אלו הן ניסיון להכפישם ולהוציא דיבתם, שפעילותם של הארגונים מכוונת בעיקר נגד תעשיות ותאגידים אשר לטענתם הם בעלי השפעה על גורמים ממשלתיים שונים ("הון־שלטון") ושמנצלים באופן פוגע אוצרות טבע, בעלי חיים וצמחיה, גורמים לנזק כספי (השפעה חיצונית) ופוגעים בבריאות ובחיי בני האדם.
חלק מאנשי התנועות הסביבתיות טוענים שמי שלמעשה ראוי יותר להיקרא אקו־טרוריסטים אלה הם התאגידים המזהמים עצמם. לדוגמה: רק ניקוי האדמה של מפעל התע"ש ברמת השרון מחומרים רעילים בה מוערך בכמיליארד ש"ח; באירועים של אסונות אקולוגיים כמו אסון בופאל בהודו מתו אלפי אנשים; ואילו מספר האנשים שמתו בטרם זמנם כתוצאה מזיהום סביבתי כרוני עומד על מיליונים.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר הוציא ממשל בוש חוק נגד ארגונים המפעילים "טרור אקולוגי". הדבר עורר ביקורת בקרב ארגוני סביבה וזכויות אדם, שטענו שהדבר מאפשר לממשל לאיים עליהם בכך שהם יוכללו כמסייעים לטרור, ועל ידי כך להקל על הממשל להעביר חוקים הפוגעים בסביבה.
יש הרואים בפעילותם של ארגוני סביבה כמו גרינפיס, כמבשרים של תופעת הטרור האקולוגי. דבר זה נובע אולי מהפעולות הישירות שארגון זה נוקט, שחלקן כרוך במעשים לא חוקיים. דוגמה לפעולה שכזו זו שבה השיט הארגון ספינת דיג אל לבו של אזור שבו אמור היה להיערך ניסוי גרעיני. למעשה, גרינפיס וארגונים רבים אחרים הדגישו בפעילותם את הצורך באי-אלימות. על אף שפעילויות מסוימות של גרינפיס הן לעיתים אינן חוקיות, ארגון גרינפיס אינו משויך לארגוני האקו־טרור.
קבוצת ה־ELF (במקור: Environmental Life Force) המקורית נוסד ב־1977 אך פעילותה דוכאה עד שנת 1978. בשנת 1979 נידון מייסד הקבוצה לחמש שנות מאסר והקבוצה התפוררה. בשנת 1992 חודשה פעילותה תחת השם ELF (כיום: Earth Liberation Front - החזית לשחרור כדור הארץ) על ידי חלק מהפעילים של קבוצת "כדור הארץ תחילה!" שהייתה פעילה עוד משנת 1980. 
ההקמה מחדש של הקבוצה לוותה בהצתת משאית של שירות היערנות האמריקאי במדינת אורגון בשנת 1996 והדבר היווה אות למאות מקרי הצתה נוספים. אחד המקרים הגדולים היה הצתת אתר הבניה של בניין מגורים בן 5 קומות בסן דייגו בטענה כי הוא פוגע בשטחים פתוחים. בשנת 1998 הושמדו מבנים של חברת סקי באתר נופש בקולורדו בטענה שחברה זו הורסת את בית הגידול של הלינקס (חתול בר). בחלק מהמקרים נגרם נזק של עשרות מיליוני דולרים.
בשנת 2005 הכריז ה־FBI בוועדת הסנאט של ארצות הברית כי בעקבות פעילות חבלנית מצד פעילים סביבתיים המוגדרים אקו־טרוריסטים, הם נחשבים לאיום הטרור מספר אחד בגבולות ארצות הברית.

פעולות בלתי חוקיות

בסך הכול בין השנים 1990 ל־2004 ביצעו הארגונים המתוייגים כארגוני "טרור אקולוגי" כ־1,200 פעולות בלתי־חוקיות, ביניהן:

מאסרים

אף על פי שפעילי האקו־טרור מרצים עונשי מאסר ארוכים, על־פי נתונים סטטיסטיים פעילותם גוברת משנה לשנה.
את עונש המאסר הארוך ביותר מרצה ג'פרי ("FREE") לוארס, אזרח ארצות הברית, פעיל בתנועת האקולוגיה הרדיקלית וב־ALF, אשר נידון למאסר של 22 שנים ו־8 חודשים, ללא אפשרות של שחרור מוקדם. לוארס נידון למאסר בגין הצתת שלושה רכבי שטח בסוכנות מכוניות וניסיון להצית משאית. נזקי ההצתה נאמדו בכ־40,000 דולרים. המאסר הארוך נועד להרתיע את הפעילים הרדיקלים בתנועה האקולוגית אך בעיקר את פעילי ה־ELF שעודדו פעולות טרור אלימות במיוחד.
אסירים בולטים נוספים הם הבריטי קית' מאן (ראה ציטוט; "אידאולוגיה"), הפעיל הוותיק והמרכזי ב־ALF, אשר בשנת 1994 נידון ל־14 שנות מאסר בגין פעולות חבלה נגד תעשיית הבשר, וג'ון ווייד (גם הוא אזרח ארצות הברית) אשר נידון בשנת 2004 ל־37 חודשי מאסר לאחר שגרם נזקים הנאמדים בלמעלה ממאתיים אלף דולר לרשתות מזון מהיר, תעשיות בניין ורכבי שטח.