google/wiki40b huggingface dataset:
המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס

היסטוריה

המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס נחנך ב-19 בדצמבר 2007 כיוזמה של איגוד הקריקטוריסטים הישראלי ועיריית חולון. מטרתו היא קידום אמנות הקריקטורה, הקומיקס והאנימציה לכדי אמנות מוכרת. המוזיאון שואף לתפקד כסביבה חווייתית–לימודית, תוך שהוא מאפשר מחקר והתנסות עם התחום, לימוד טכניקות שונות ועידוד יצירה חדשה באמצעות תערוכות, תחרויות ופרסים.
המוזיאון הוקם בקומתו העליונה של מבנה ותיק המשמש את מנהל החינוך של העיר, הממוקם במרכז העיר חולון והוא כולל שטח תצוגה בן 430 מ"ר. תצוגות קבע המציגות את ההיסטוריה של הקריקטורה והקומיקס בעולם ובישראל. בין תצוגות אלו "ציר הזמן של הקריקטורה, הקומיקס והאנימציה", המציג את רצף ההתפתחות של התחומים במהלך ההיסטוריה; "קריקטוריסט פובליציסט עברי", המכיל ראיונות וידאו עם שישה צירי קריקטורות ישראלים (יוסף בס, אריה נבון, דוש (קריאל גרדוש), פרידל שטרן, זאב ושמואל כץ).
לצד תצוגות קבע אלו מציג המוזיאון מספר תערוכות ותצוגות מתחלפות, על שטח בן כ-250 מ"ר, המוקדשות לקומיקס וקריקטורה ישראלים ובינלאומיים. בין התערוכות שהוצגו במוזיאון בולטות סדרת התערוכות התערוכות מיצירותיו של זאב; סדרה בת שלוש תערוכות ההיסטוריות בשם "קומיקס עברי" (2008, 2010, 2014) שסקרו את ההיסטוריה של התחום בישראל; "גיבורים" (2012), שהציגה מעבודותיו של ג'ו קיוברט ועוד. 
בכניסה למוזיאון הוצבו פסלים של דמויות קומיקס וקריקטורה מאת אמנים ישראלים שונים. בנוסף, בסמוך מצוי גן פסלים מיצירותיו של הפסל הישראלי יגאל תומרקין שהוקם בשנת 1972.
פנחס גולדשמידט

ביוגרפיה

נולד לאליזבת ושלמה בציריך. משפחתו מתגוררת מזה ארבעה דורות בשווייץ. אביו הוא תעשיין שפיתח מערכת למיון וסידור ביגוד. אבי סבו מצד אביו שימש כרב הראשי של יהודי דנמרק ומאוחר יותר של קהילת ציריך.
למד אצל הרב משה סולובייצ'יק, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' בבני-ברק, בישיבת מרכז הרב ובישיבת נר ישראל בבלטימור, שם גם הוסמך לרבנות. במקביל למד במכון ג'ונס הופקינס, שם קיבל תואר שני.
בין 1987–1989 עסק ברבנות בנצרת עלית, ועסק רבות בקליטה רוחנית של העולים מברית המועצות. בשנת 1989 נשלח על ידי רבו הרב משה סולובייצ'יק והרבנות הראשית לישראל לעמוד בראשות בית הדין של ברית המועצות ואחר כך של חבר המדינות.
הרב גולדשמידט היה בין המייסדים של הקונגרס היהודי הרוסי, שבו הוא מכהן כחבר הנשיאות. כמו כן ביוזמתו הוקמה ישיבת אוהלי יעקב במוסקבה ובית הספר היהודי הכללי "עץ חיים". הרב גולדשמיט נודע כרבם של כמה מהאוליגרכים הרוסים ובהם ארקדי גאידמק. הרב חיבר שו"ת על בעיות הלכתיות של יהודי חבר העמים בשם "זיכרון בספר".
בסוף שנת ה'תשע"ב (2012) פרסם מאמר ביקורתי נגד מוסד הרבנות הראשית לישראל והרבנים הראשיים לישראל. בעקבות כך פרסמו חברי נשיאות מועצת רבני אירופה מכתב תמיכה ברבנים הראשיים לישראל ומחו "על כל ניסיון לפגוע במעמדו של הרב מצגר ולהצר את צעדיו על ידי גורמים שונים וח"ו יכול להביא לידי חילול השם".
בשנת 2016 ממשלת הרפובליקה הצרפתית העניקה לרב גולדשמידט את אות המסדר הלאומי של לגיון הכבוד על תרומתו הרמה לחיזוק היחסים בין רוסיה וצרפת.
נשוי לדרה, ילידת ארצות הברית ואב לשבעה ילדים. אחיו הצעיר משמש כרב בדרום אפריקה.
סולטיאם

היסטוריה

סולטיאם סונתזה לראשונה במעבדות באייר (Bayer AG) באמצע שנות ה-50 ושווקה בשם אוספולוט (Ospolot) באירופה ובשווקים אחרים בתחילת שנות ה-20. היא לא נרשמה, מעולם, כתרופה מורשית בארצות הברית. המותג הועבר ב־1993 לחברת דסיטין (Desitin GmbH) והתרופה נמכרת בכמה מדינות אירופיות, בישראל, יפן ואוסטרליה.
סולטיאם התבססה כתרופת קו שני בטיפול בפרכוסים אפילפטיים חלקיים בשנות ה-60 וה-70 והשתמשו בה, לעיתים קרובות, יחד עם פניטואין. נראה היה שאפילפסיה של אונה רקתית היא המגיבה בצורה הטובה ביותר לסולטיאם. התעוררו ספקות אם יש לסולטיאם תכונות נוגדות פרכוסים אינהרנטיות. אחרי שגילו את יכולתה של סולטיאם להעלות את הרמות בדם של פניטואין, הניחו שסולטיאם תפעל רק בצירוף עם פניטואין. ממצא זה יחד עם התוצאות המעורפלות של המחקר בארצות הברית גרמו לירידה מהירה בשימוש בסולטיאם. רק ב־1988 גילה הנוירולוג הגרמני הרמן דוזה (Hermann Doose) את ההשפעות הספציפית של התרופה על אפילפסיות שפירות מוקדיות בילדות. היום היא התרופה הראשונה לטיפול באפילפסיות שפירות מוקדיות בילדות, למשל אפילפסיה רולנדית שפירה בארצות דוברות גרמנית ובישראל. יש עניין מחודש בסולטיאם לטיפול בתסמונות אחרות כמו תסמונת וסט ובסוגים אחרים של אפילפסיות עמידות לתרופות.

התוויות

בתחילה השתמשו בסולטיאם לטיפול בפרכוסים חלקיים. באוסטרליה היא רשומה כתרופה לטיפול בהפרעות התנהגותיות השורות לאפילפסיה: הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות, אפילפסיה של האונה הרקתית, מיוקלונוס, פרכוס טוני-קלוני ובפרכוסים חלקיים. בניגוד לסולפונמידים אחרים אין לה פעילות אנטיביוטית.

תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות ביותר הן: אטקסיה (חוסר קואורדינציה של הגפיים), נמלול בפנים ובגפיים, יתר-נשימה (עלייה בקצב הנשימה או בעומקה). תופעות לוואי פחות שכיחות כוללות סחרחורת, פריחה, תסמונת סטיבנס-ג'ונסון, בחילה, אובדן משקל, לאוקופניה, כאב ראש, דיכאון, ריור, כאב מוגבר, נדודי שינה, סטטוס אפילפטיקוס. דווחו על הפרעות במטבוליזם של סידן וויטמין D אחרי שימוש ארוך טווח.

תגובות בין תרופתיות

סולטיאם הנלקחת יחד עם פרימידון עלולה לגרום לתופעות לוואי חמורות. בין השאר תגובות פסיכוטיות. הוכח שהוספה של סולטיאם לטיפול בפניטואין גרמה להגדלה של רמת הפניטואים בדם. סולטיאם יכולה גם להגדיל את רמת הפנוברביטל בדם. אין לצרוך אלכוהול בזמן הטיפול.

מינון יתר

מינון יתר עלול לגרום להקאה, תת-לחץ דם, ורטיגו, אטקסיה, חמצת (מצב של ריכוז גבוה של חומצה בדם).
הלגיון הספרדי

הלגיון הספרדי (בספרדית: Legión Española), לשעבר יחידת הזרים (בספרדית: Tercio de Extranjeros) הוא יחידה מיוחדת בצבא הספרדי, אשר הוקמה בשנת 1920 על פי הדגם של לגיון הזרים הצרפתי. החל משנת 1987 הופסקה קבלת אזרחים זרים ליחידה, לכן שונה שמה ל"הלגיון הספרדי". הלגיון הספרדי הוא יחידה מסדר גודל דיוויזיוני ומשרתים בו כ-8,000 חיילים.

היסטוריה

ב-28 בינואר 1920 פורסמה פקודתו של מלך ספרד אלפונסו ה-13 על הקמת רגימנט הזרים בצבא הספרדי. בספטמבר אותה שנה מונה כמפקדו סגן-אלוף חוסה מיליאן אסטראי (José Millán Astray), האיש שפעל רבות להקמת יחידת הזרים הזו. סגנו היה רב-סרן בשם פרנסיסקו פרנקו, לימים הדיקטטור ששלט בספרד במשך שנות דור. ב-20 בספטמבר 1920 נרשם מתנדב הראשון ליחידה, ועד היום נחשב תאריך זה ליום חג של הלגיון. בהתחלה הורכב הלגיון מרגימנט אחד, אשר כלל מפקדה ושלושה גדודים. כל גדוד הורכב משתי פלוגות רובאיות, פלוגת מקלעים ופלוגת מפקדה. מפקדת היחידה הייתה בעיר סאוטה שבמרוקו הספרדית והוא השתייך ל"צבא אפריקה".
המלחמה הראשונה בה השתתף הלגיון היה מרד השבטים הברברים בצפון אפריקה (מרד הריף). הלגיון הצטיין בקרב במובלעת מלייה, כאשר מנע נפילת עיר נמל זו לידי המורדים האפריקניים בפיקודו של עבד אל כרים.
בשנת 1936, עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד, עבר הלגיון לצד המורדים הלאומניים. בעזרת מטוסים גרמניים ואיטלקיים הועברו מרבית יחידות הלגיון מאפריקה לספרד כדי להילחם בצבא של הרפובליקנים.
הלגיון היה לחוד החנית של הכוחות הלאומניים במלחמה זו. במהלך המלחמה כלל הלגיון 18 גדודי חיל רגלים, גדוד שריון, גדוד הנדסה קרבית ויחידה למבצעים מיוחדים.
לאחר סיום מלחמת האזרחים צומצם הלגיון משמעותית, רוב יחידותיו פורקו והוא הוחזר לבסיסיו במרוקו הספרדית. בשנת 1956, כאשר מרוקו זכתה בעצמאותה, הפכו יחידות הלגיון לחיל מצב בשתי מובלעות ספרדיות שנשארו במרוקו. חיילי הלגיון לחמו גם במורדים אפריקאים בסהרה המערבית, עד שבשנת 1976 החליטה ספרד להוציא את כוחותיה משם ולהעניק למדינה זו עצמאות.
בשנת 1987 החליטה ממשלת ספרד להפסיק קבלת אזרחים זרים ללגיון. מסיבה זו הוחלף גם שמו של הלגיון מ"יחידת הזרים" ל"הלגיון הספרדי". חשוב לציין שחלקם של הלא ספרדים בלגיון אף פעם לא עלה מעל ל-25% מכלל החיילים. רוב הזרים ששירתו בלגיון באו ממדינות דרום אמריקה. 
במהלך שנות ה-90 נטלו חיילי הלגיון חלק בכוח הרב לאומי בבוסניה. בשנת 2003 השתתפו יחידות הלגיון יחד עם הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת עיראק, אך בשל הלחץ הציבורי בספרד הוצאו משם במהרה. בשנת 2005 השתתף הלגיון בכוח רב לאומי לשמירת השלום באפגניסטן.
מארק בון ג'וניור

ביוגרפיה

בון נולד בשם מארק היידריך בסינסינטי, אוהיו לג'יני ובוב היידריך. בון גדל בשיקגו ולמד ב"אוניברסיטת ורמונט". הוא נסע לניו יורק כדי לפתח קריירת משחק והופיע במופעי סטד אפ ביחד עם חברו השחקן סטיב בושמי, בניו יורק גם בחר לאמץ לעצמו את שם הבמה "בון".
בון התגלה לראשונה בסרט הפעולה "מת לחיות 2" בו שיחק בתפקיד שוקלי מקבוצת הטרוריסטים. ב-1995 הופיע בון כשחקן משני במותחן "שבעה חטאים" של דייוויד פינצ'ר ובמערבון של סם ריימי "המהירים והמתים". זכה לחשיפה גדולה בשנת 1996 בסרטו של סטיב בושמי "הפאב של השכונה" בו שיחק בון בתפקיד מייק מלקוחות הפאב הקבועים. בסוף שנות ה-90 השתתף בון בסרט המלחמה של טרנס מאליק "הקו האדום" בתפקיד טוראי כריסטופר פיל ובדרמה הצבאית "בת הגנרל" בתפקיד סמל דלברט אלקינס.
בשנת 2000 שיחק בון בסרט הביכורים המפורסם של כריסטופר נולאן "ממנטו" בתפקיד בארט פקיד המלונית בה שוהה גיבור העלילה לאונרד (גיא פירס). ב-2003 שיחק בון בסרט הפעולה "מהיר ועצבני 2" בתור השוטר המושחת ווית'וורת'.
ב-2005 השתתף בהפקה נוספת של כריסטופר נולאן "באטמן מתחיל" בתפקיד הבלש המושחת ארנולד פלאס. ב-2006 שיחק ב קומדיה העצמאית "חותכי ורידים: סיפור אהבה ". ב-2007 הופיע בון בסרט הערפדים "30 ימים של לילה" בתפקיד בו באוור מאזרחי העיירה הנמלטים מהערפדים.
בשנת 2008 החל בון לשחק בסדרת הדרמה "ילדי האנרכיה" בתפקיד בובי מונסון מזכיר המועדון ואחראי הכספים, תפקיד אותו ממלא בון במשך שש עונות. ב-2008 השתתף גם כן בדרמה העצמאית "נהר קפוא" בתפקיד המבריח המושחת ג'אסקוס ברונו.
בשנת 2016 גילם את דמותו של הכומר וולטהול בדרמה ההיסטורית "הולדתה של אומה" שקיבלה שבחים רבים, של הבמאי נייט פארקר.
פביאן בארטז

קריירה

בארטז שיחק בליגות הבכירות באנגליה ובצרפת ואף כיכב בנבחרת צרפת, עימה זכה במונדיאל 1998. לצד יכולת גבוהה שהביאה אותו לצמרת הכדורגל העולמי, ידוע בארטז בנטייתו לכאורה "לפשל" במקרים רבים, להשמיט כדורים או להכשל בניסיון עצירת בעיטה פשוטה יחסית לכיוון שערו. כשלונות אלו זכו לכינוי "בירטוזים". עוד הוא ידוע בשל קרחתו המבריקה, שהפכה לסימן ההיכר שלו.
בארטז פרץ לתודעת הקהל עת שיחק במועדון הכדורגל טולוז בשנת 1991. עונה לאחר מכן הוא נרכש על ידי קבוצת אולימפיק מארסיי ובעונת 1993 כבר זכה עם הקבוצה באליפות צרפת ובגביע. ב-1994, שתי עונות לאחר מכן, ירדה מארסיי ליגה עקב פרשיות שחיתות בהנהלתה. בארטז דבק בקבוצתו והצליח להובילה לעלייה לליגה הראשונה בתוך עונה אחת בלבד.
בסיום אותה עונה עבר בארטז בצעד מפתיע לקבוצת מונקו, שם שיחק במשך חמש עונות ובמהלכן זכה בשתי אליפויות. בשנת 2001 הביא אותו סר אלכס פרגוסון למנצ'סטר יונייטד, שם שיחק במשך ארבע עונות. בעונתו האחרונה בקבוצה בארטז לא שותף כלל, עקב סכסוך שהתגלע בינו לבין הנהלת המועדון. עם מנצ'סטר הוא זכה בשתי אליפויות, ב-2001 וב-2003. בעונת 2004 חזר בארטז למארסיי, שם שימש כשוער הראשון במשך שלוש עונות.
בארטז הודיע על פרישה ב-5 באוקטובר 2006, אחרי מספר חודשים בהם ניסה לשווא למצוא לעצמו קבוצה, אך לאחר מספר חודשים הצטרף לקבוצת נאנט כדי לעזור לה להישאר בליגה העליונה. הוא לא הצליח במשימתו, וקבוצתו ירדה לליגת המשנה בסיום אותה עונה.
בארטז זכה למספר הצלחות גם בנבחרתו הלאומית, בהן זכייה באליפות העולם ב-1998 ובאליפות אירופה ב-2000.
בשנת 2012 נבחר לנשיא כבוד של קבוצת הכדורגל לוזנאק ומחודש דצמבר 2013 משמש בארטז מנכ"ל הקבוצה.
יומן חייתי

יומן חייתי (Animal TV) הייתה התוכנית ישראלית הראשונה והיחידה שעסקה בזכויות בעלי חיים בטלוויזיה. התוכנית החלה את שידוריה ב-2003. התוכנית חשפה עובדות ותמונות המתעדות פגיעה ממוסדת ושיטתית בבעלי חיים בחברה הישראלית ובכלל, ודנה בפגיעה זו ובסיבות המאפשרות לה להימשך. עוד תיעדה התוכנית את מאמציהם של אלה הפועלים להילחם בפגיעה, לחשוף אותה, למחות נגדה או לעצור אותה. בנוסף להפקות מקוריות, התוכנית גם תרגמה והקרינה קטעי וידאו שהופקו על ידי קבוצות דומות בעולם.
התוכנית הופקה על ידי פעילים מתנדבים בעלי ניסיון במקצועות הטלוויזיה ובעיצוב. צוות התוכנית היה מורכב מפעילים שיצאו לסיורים ברחבי הארץ עם אמצעי צילום, ועורכים. "יומן חייתי" קמה מ"קבוצת תקשורת עצמאית" ("אינדימדיה") ששמשה לה כגוף משדר.
18 התוכניות הראשונות שודרו בערוצים הקהילתיים בתוכניות בנות חצי שעה שהופקו אחת לחודשיים. החל מחודש יולי 2009 התוכנית הפיקה כתבה חדשה שהופצה בניוזלטר וידאו מיוחד באינטרנט כל שבועיים.
את התוכנית יצר ערי דניאל ארליך שהפיק אותה והיה עורכה הראשי.
בחודש ספטמבר 2008 זכתה התוכנית בפרס "הכתבה הטובה ביותר ששודרה אי-פעם בערוץ הקהילתי" על יצירת הסרט "5 סיבות טובות לאכול את הכלב" בכנס הארצי של האגודה הישראלית לטלוויזיה, רדיו ותקשורת קהילתית.
בתאריך 10 באפריל 2011 פורסם ניוזלטר מס' 24 ובו פורסמה לראשונה הרצאתו של גארי יורופסקי בתרגום לעברית.
מבצע רוטב

מבצעי "רוטב" ו"דורבן" היו סדרת גיחות מטוסי תובלה של חיל האוויר הישראלי לתימן בשנים 1964–1966 כדי להצניח כלי נשק וציוד אחר למורדים המלוכניים שנלחמו נגד צבא מצרים בתקופת מלחמת האזרחים בתימן. המטוסים טסו לתימן בשעות הלילה לאורך חופי סעודיה, ולאחר שהצניחו את הציוד המשיכו לג'יבוטי שהייתה אז תחת שלטון צרפתי, חנו שם לתדלוק וחזרו לישראל. במבצעי "רוטב ו"דורבן" השתתפו מטוסי סטרטוקרוזר, שקיימו 14 טיסות מבסיס תל נוף לתימן. הטיסה הראשונה בפיקודו של מפקד טייסת 120 יצאה ב-31 במרץ 1964 והטיסה האחרונה יצאה ב-5 במאי 1966. 
מבצעים אלה, שנערכו בתיאום עם שירות הביון החשאי הבריטי, נועדו לסייע לרתק לתימן כוחות צבא מצריים כדי להרחיקם מקו החזית מול ישראל. במהלך המבצעים הציע המתאם הבריטי, טוני בויל, שמטוסי חיל האוויר הישראלי יפציצו את שדה התעופה של צנעא. מפקד חיל האוויר עזר ויצמן הסכים לבצע זאת, אך ראש הממשלה לוי אשכול אסר על כך.
באותה הזדמנות החדיר המוסד סוכנים לתימן, בעיקר כדי להשיג מידע מודיעיני על הצבא המצרי.
דבר קיומם של מבצעי "רוטב" ו"דורבן" נחשף רשמית בישראל רק כעבור שנים רבות.
אשלי יאנג

קריירה

יאנג החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת ווטפורד, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בשנת 2003 בגיל 18. החל מעונת 2004 קנה לעצמו יאנג מקום קבע בהרכב הקבוצה, ואף היה לשחקן מפתח בעונת 2005, אז הצליחה הקבוצה לעלות לליגת הפרמייר ליג. בינואר 2007 עבר יאנג לקבוצת אסטון וילה תמורת 9.6 מיליון פאונד. גם בקבוצה זו הפך יאנג במהרה לשחקן הרכב, והפגין יכולת טובה אשר הקנתה לו זימון לנבחרת אנגליה הבוגרת. בעונתו הראשונה בקבוצה בישל יאנג 17 שערים, שני רק לססק פברגאס. יאנג זכה במהלך שנת 2008 בתואר שחקן החודש של הפרמייר ליג 3 פעמים שונות, היה פעמיים חלק מנבחרת העונה (עונות 2007 ו-2008) ואף זכה בתואר השחקן הצעיר הטוב ביותר לעונת 2009.
ב-23 ביוני 2011, השלים יאנג את מעברו למנצ'סטר יונייטד מאסטון וילה באופן רשמי כשחתם על חוזה בקבוצה ל-5 שנים. את הופעת הבכורה שלו במדי יונייטד ערך יאנג במשחק ידידות נגד ניו אינגלנד רבולשן, כששיחק 67 דקות באגף הימני לפני שהוחלף. את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי יונייטד ערך יאנג ב-13 ביולי בניצחון יונייטד 2–3 בדרבי על מנצ'סטר סיטי במגן הקהילה כשהשלים 90 דקות בהן גם בישל שער.
את הופעת הליגה הראשונה שלו במדי יונייטד ערך יאנג ב-14 באוגוסט, בניצחון החוץ 1–2 על וסט ברומיץ' אלביון. יאנג כבש את שני שערי הבכורה שלו לזכות יונייטד בניצחון קבוצתו 2–8 על ארסנל ב-28 באוגוסט באולד טראפורד. באותן השנים שימש יאנג בעיקר כשחקן מחליף ביונייטד אך בעונת 2014/15 זכה לדקות רבות יותר תחת לואי ואן חאל, ואת שערו הראשון לעונת 2014/15 כבש יאנג בניצחון קבוצתו 0–1 על ניוקאסל יונייטד.
פיירפוקס לאנדרואיד

שם

מקור שם הקוד Fennec של הדפדפן הוא שועל קטן מסוג פנק הנפוץ במדבריות צפון אפריקה, והוא אנלוגיה לגודלו המצומצם של דפדפן זה בהשוואה לפיירפוקס. Firefox for Maemo Beta 5 הייתה הגרסה הראשונה שכללה את המיתוג של Firefox, עם השם והלוגו של Firefox.

פלטפורמות

בנוסף למערכות הפעלה שולחניות (Windows, לינוקס ו-Mac OS X) התוכנה מפותחת עבור אנדרואיד. בעבר פותחה גם עבור מערכות Maemo, כגון N900.
בכירים ב־Mozilla אמרו בעבר כי כנראה ולא תהינה גרסאות עבור מכשירי אייפון או בלקברי; ומייחסים לזה את מדיניות אישור היישומים של חברת אפל ואת מערכת ההפעלה המגבילה של מכשירי בלקברי.
הפיתוח ל־Windows Mobile הושהה לאחר ההכרזה של מיקרוסופט על מערכת ההפעלה Windows Mobile 7, וההחלטה של זו לא להכליל בה כלים למפתחים.
בעוד שגרסאות עבור שולחן העבודה אינן נתמכות, זמינות גרסאות עבור Microsoft Windows, Mac OS X ו־Linux, ומיועדות כדי לאפשר לאנשים שאין ברשותם מערכת הפעלה נתמכת כדי לעזור בתרגום והתאמת הדפדפן, להתנסות בו ולבנות תוספות.
הפרת נדרים

מקור הדין

דין הפרת הנדרים מופיע בספר במדבר, פרק ל', פסוקים ד'-ט"ז.
פרטי הדינים מבוארים בשני הפרקים האחרונים של מסכת נדרים בתלמוד. בספר המצוות לרמב"ם מנוי דין זה כמצוות עשה צה' ובספר החינוך כמצווה תו'. אך הרמב"ן כתב שאין למנות דין זה כמצווה.

סוגי נדרים

לא כל הנדרים ניתנים להפרה. על פי ההלכה, רק נדרי עינוי נפש ונדרים שבינו לבינה אדם יכול להפר. נדרי עינוי נפש הם נדרים שהאישה נודרת, שקיומם יביא למניעת הנאות מהאישה. נדרים שבינו לבינה הם נדרים שקיומם יביא למניעת פעולות שהאישה עושה לטובת בעלה או אביה. על פי הכלל שכתוב בברייתא במסכת נדרים, הפרת נדרי עינוי נפש קיימת לעולם, ואילו בדברים שבינו לבינה, אם האישה נישאת לאיש אחר, הנדר שוב חל מחדש.

זמן ההפרה

על פי מה שכתוב בתורה, לא ניתן להפר את הנדר לאחר יותר מעשרים וארבע שעות אחר שמיעת הנדר: "וְאִם-הֵנִיא אָבִיהָ אֹתָהּ בְּיוֹם שָׁמְעוֹ כָּל-נְדָרֶיהָ וֶאֱסָרֶיהָ אֲשֶׁר-אָסְרָה עַל-נַפְשָׁהּ לֹא יָקוּם וַ-ה' יִסְלַח-לָהּ כִּי-הֵנִיא אָבִיהָ אֹתָהּ.". אם לאחר זמן זה, לא הופר הנדר, הנדר קיים ואינו ניתן להפרה עוד: "...וְהֶחֱרִישׁ לָהּ אָבִיהָ וְקָמוּ כָּל-נְדָרֶיהָ וְכָל-אִסָּר אֲשֶׁר-אָסְרָה עַל-נַפְשָׁהּ יָקוּם.". אך יש שפרשו את הפסוקים, שהם אינם מדברים על עשרים וארבע שעות, אלא על אותו היום שבו נשמע הנדר, כלומר, לאחר השקיעה של יום השמיעה, לא ניתן להפר את הנדר וכך אכן נפסקה ההלכה. ואם הבעל או האב קיים את הנדר- כלומר, שהוא אמר במפורש "הנדר קיים"- כבר לא ניתן להפר אותו שוב אך אפשר להתחרט על ההקם ולהתיר אותו אצל חכם. ובניגוד להתרה, הפרה אינה ניתנת לשאלת חכם.

נדרי הבת

אדם יכול להפר את נדרי בתו, בתנאי שהיא אינה בוגרת ואינה נשואה. אם היא נערה המאורסה, צריך שגם הוא וגם בעלה יפרו את הנדר, ואם אחד מהם לא הפר, הנדר קיים.

נדרי אשתו

אדם יכול להפר את נדרי אשתו, בתנאים המוזכרים לעיל, ואם היא רק מאורסת לו, צריך שגם אביה יפר לה, כמו שהובא מקודם. קיים גם תנאי נוסף הנכון רק בבעל, ש"אין הבעל מפר בקודמים" (תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ס', עמוד א')- כלומר, שהבעל אינו יכול בכוחות עצמו להפר נדר שחל קודם שנשאה. דין זה נלמד מהפסוק: "וְאִם-בֵּית אִישָׁהּ נָדָרָה". אך ארוס יכול להפר נדרים שחלו קודם שהתארסה, משום שיש איתו גם את כוחו של אביה, שהנדרים חלו כשהאישה הייתה ברשותו.

לשון ההפרה

על פי דברי ר' יוחנן, קיים הבדל בין הפרת נדרים להתרת נדרים: "חכם שאמר בלשון בעל ובעל שאמר בלשון חכם- לא אמר כלום." כלומר- הפרה צריכה להתקיים כמו הפרה- שצריך להגיד את הביטוי "הנדר מופר"- ואין לערבב מושג זה עם מושג ההתרה- שמבצע אותו תלמיד חכם ומורה הוראה- שנאמר בלשון "הנדר מותר". וראה במסכת נדרים מספר ספיקות בלשונות מסוימים שאמר הבעל.

הפרת נדר שעדיין לא חל

הגמרא אומרת שכל אדם יכול להפר את נדריו שהוא עתיד לנדור במהלך השנה. אם בשעת הנדר הוא לא זוכר שהוא התנה תנאי זה, התנאי מועיל ומבטל את הנדר, אך אם הוא זכר באותה שעה את התנאי, הרי זה נחשב שהוא נדר על דעת התנאי והנדר לא בטל. כתוצאה מזה, נחלקו התנאים האם ניתן להפר גם לאישה ולבת נדרים שעדיין לא חלו. דעת ר' אליעזר היא ש"ומה במקום שאין מיפר נדרי עצמו משנדר (אדם אינו יכול להפר את נדרי עצמו שכבר חלו), מיפר נדרי עצמו עד שלא ידור. מקום שמיפר נדרי אשתו משתדור, אינו דין שיפר נדרי אשתו עד שלא תידור?"- כלומר, שניתן להפר. אך חכמים חולקים עליו, וסוברים שלא ניתן להפר נדרים שהאישה עדיין לא נדרה והם לומדים זאת מהפסוק: "אִישָׁהּ יְקִימֶנּוּ וְאִישָׁהּ יְפֵרֶנּוּ."- "את שבא לכלל הקם, בא לכלל הפר. את שלא בא לכלל הקם, לא בא לכלל הפר." (תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ע"ה, עמוד ב'). ונפסקה הלכה כחכמים.
ויליאם רנקין (טייס)

סגן-אלוף ויליאם רנקין (באנגלית: William Rankin;‏ 16 באוקטובר 1920 - 6 ביולי 2009) היה טייס אמריקאי, והאדם היחיד אי פעם ששרד נפילה לתוך ענן סערת-ברקים, קומולונימבוס. רנקין היה טייס בחיל הנחתים האמריקני ולחם במלחמת העולם השנייה וכן במלחמת קוריאה. במהלך טיסה מעל ענן קומולוניבוס, אירעה תקלה שחייבה אותו להיפלט לתוך הענן.

תיאור הפליטה

ב-26 ביולי 1959 המריא רנקין במטוס ווט F-8 קרוסיידר ממנחת חיל הים האמריקאי ויימאות', מסצ'וסטס. הוא טיפס לגובה 13,716 מטרים, מעל פסגתו של ענן קומולוניבוס ושייט במהירות 0.8 מאך. לפתע שמע רנקין רעש חזק ממנוע המטוס, ולאחר מכן הבחין כי הוא דמם, וכי אזעקת הדליקה החלה לפעול. כשניסה למשוך בידית אספקת הכוח בחירום היא נשברה בידו, ורנקין החליט להיפלט מהמטוס. 
על אף העובדה שלא לבש חליפה לויסות לחץ, נפלט רנקין לאטמוספירה החיצונית בקור מקפיא של 50 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. כמעט מיידית נכווה רנקין בכל חלקי גופו, והלחץ הנמוך גרם לדימום מעיניו, אפו ואוזניו. למזלו, מסיכת החמצן שלו עבדה כשורה.
בעת נפילתו, נפגע רנקין על ידי כדורי ברד ונסחף מעלה בזרמי האוויר החזקים בענן, דבר שגרם לו להקיא. רנקין ראה סביבו ברקים רבים, אותם תיאר כלהבים כחולים בעובי של מספר מטרים, ואף חש את פגיעתו של אחד מהם שהצית את מצנחו, מה שגרם לו להאמין שמת. הגשם היה כה עז שהוא נאלץ לעצור את נשימתו מחשש שיטבע.
לאחר כארבעים דקות נרגע מזג האוויר ורנקין צנח לתוך יער במדינת צפון קרוליינה. הוא אושפז בבית החולים בעיירה אהוסקי כשהוא סובל מחבלות, כוויות קור ותופעות נוספות שנגרמו בשל שהייתו הארוכה בסביבה בה לחץ האוויר אפסי.
רנקין חיבר ספר המתאר את קורותיו באותו היום, "האדם שרכב על הרעם".
פוקימון אדום וכחול

פיתוח

את המשחקים תיכנן ופיתח סטושי טג'ירי בין השנים 1991-1995 עבור חברת נינטנדו. בשנת 1995 הוציאה נינטנדו לשוק את משחק התפקידים פוקימון כמשחק וידאו עבור קונסולת המשחקים הניידת גיים בוי. המשחקים כללו גרפיקה שהייתה חדשנית לאותן שנים בקונסולות ניידות, והצליחו מאוד בשנים 1995 עד 1999. הם כללו את הדור הראשון (151 הפוקימונים הראשונים שהומצאו). המשחקים יצאו ביפנית ותורגמו לאחר מכן לשפה האנגלית ולשפות אירופאיות אחרות.  
בעקבות ההצלחה של פוקימון אדום וירוק, הופצו בשנת 1996 ביפן גרסה נוספת של המשחק שנקראה פוקימון כחול שכללה בעיקר שיפורים גרפיים. עלילת המשחק, ההרפתקאות, הגרפיקה והאזורים השונים וכן הפוקימונים במשחקים אלו היו זהים לאלה של פוקימון אדום וירוק. המנוע של פוקימון כחול היפני שימש לגרסאות של פוקימון אדום וכחול מחוץ ליפן, והחלו להמכר בארצות הברית משנת 1998, ובאירופה החל משנת 1999. פוקימון כחול האמריקאי/אירופאי הוא גרסה של פוקימון ירוק היפני שרצה מעל המנוע של פוקימון כחול היפני, בעוד שלפוקימון כחול היפני אין גרסה "מקבילה" מחוץ ליפן.

משחקיות

המשחקים מבוססים על איסוף חרקים, תחביב שהיה לסטושי טג'ירי כילד. במשחקים השחקן משחק מאמן פוקימונים, היכול לתפוס פוקימונים, לאמן אותם, ולהילחם איתם בקרבות נגד פוקימונים אחרים, כאשר כל קרב מחזק את הפוקימון ומעלה אותו רמות. מטרת השחקן היא להביס את מנהיגי מכון, שהם קבוצה של שמונה מאמנים המתמחים בסוג אחד של פוקימונים, ובאליט פור, שהם קבוצה של מאמני הפוקימונים הטובים בעולם, ולתפוס את כל הפקימונים.
הפוקימונים ההתחלתיים הם: צ'רמנדר, סקווירטל ובלבאזור.

פוקימון צהוב

בשנת 1997 עלתה לשידור ביפן סדרת אנימה המבוססת על הרעיון שהציגו המשחקים הקודמים - מאמן פוקימונים צעיר שבוחר פוקימון להתחיל איתו את המסע, ויחד איתו לוכד פוקימונים נוספים אשר יסייעו לו בהמשך מסעו. התוכנית נקראה "פוקימון", בהתאם למשחקים.
בספטמבר 1998 פורסם עוד משחק, פוקימון צהוב (Pokémon Yellow Version) שנוסף לסדרת המשחקים של פוקימון, המבוסס על עלילת האנימה. הגרפיקה של המשחק הייתה דומה לגרפיקה של המשחקים הקודמים, 
כאשר השינוי המשמעותי היה, שבדומה לאנימה הגיבור מתחיל עם פיקאצ'ו שעוקב אחרי השחקן, ואין באפשרותו להכניס אותו לפוכדור ולפתח אותו.
המשחק תורגם לשפות רבות, ונמכר בצפון אמריקה ב-1999 ובאירופה בשנת 2000.
יהודה בכר

ביוגרפיה

בכר נולד בפתח תקווה, בשנת 1966 התגייס לשירות חובה בנח"ל, סיים קורס קציני חי"ר ושירת בצה"ל עד לשחרורו בדרגת רב-סרן.
בשנת 1978התנדב למשמר האזרחי והיה מפקד רובע ג' בפתח תקווה.
בשנת 1981 התגייס למשטרת ישראל. שימש סגן מפקד משטרת נתב"ג ומפקד תחנת כפר סבא. בשנת 1994 היה סגן ראש אגף מבצעים ובאותה שנה מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.
בשנת 1997 עלה לדרגת ניצב ומונה לראש אגף המבצעים במטה הארצי, בתפקידו עסק בהערכות המשטרה לבאג 2000, ארגון ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל והערכות למלחמת עיראק. בתחילת 2001 מונה למפקד מחוז מרכז.
בשנת 2003 פרש בכר מ-35 שנות שירותו בכוחות הביטחון והציג מועמדותו לראשות עיריית הוד השרון מטעם הליכוד, בכר לא נבחר לראשות העיר אך כיהן כחבר מועצת העיר.
לאחר מכן עבר למגזר הפרטי, עד מינויו ליו"ר המנהלה לתיאום פעולות הממשלה במגזר הבדואי בנגב. בדצמבר 2007 מונה למנכ"ל הרשות להסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב במסגרת משרד הבינוי והשיכון, ובתחילת שנת 2016 סיים את תפקידו.
בכר בעל תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני בקרימינולוגיה מאוניברסיטת חיפה.
בכר אב לשלושה. בתו הילה, ששירתה במשטרה בדרגת מפקח משנה, נרצחה בשנת 2008, יחד עם שני ילדיה, על ידי בעלה שהתאבד לאחר הרצח.
ב-6 במרץ 2018 נפטר בכר לאחר מאבק במחלת הסרטן, ונטמן בבית העלמין נווה הוד השרון.
טראנה בורק

חיים מוקדמים והשכלה

בורק נולדה בברונקס, ניו יורק, וגדלה באזור. כבר בנעוריה הפכה לאקטיביסטית ופעלה לשפר את חייהן של נערות צעירות מקהילות מוחלשות.
בורק נרשמה לאוניברסיטת אלבאמה סטייט ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת אובורן, שם סיימה תואר ראשון.
במהלך לימודיה, ארגנה מסיבות עיתונאים ואירועים חברתיים בנושא צדק חברתי, אנטי-גזענות וזכויות מיעוטים.

בנות למען שוויון מגדרי

בורק היא מנכ"לית בכירה בעמותת "בנות לשוויון מגדרי" הממוקמת בברוקלין. העמותה פועלת להעצמת נערות אפרו-אמריקאיות באמצעות קורסים ותוכניות פיתוח שונות.

Just Be בע"מ

בשנת 1997, בורק פגשה באלבמה נערה צעירה בשם עדן, שסיפרה לה שעברה התעללות מינית על ידי חבר של אמא. בורק סיפרה כי לא ידעה מה להגיד לנערה אותה לא פגשה שוב מעולם. אולם, לדבריה, בדיעבד, הצטערה שלא אמרה לה "גם אני."
בעקבות מפגש זה ומפגשים נוספים, בורק הגיעה להבנה שנערות צעירות צריכות סוג אחר של תשומת לב מזה לו נזקקים נערים בני גילן.
מקרה זה, לצד תקריות נוספות הובילו את בורק לייסד את Just Be, ארגון המקדם נערות בנות מיעוטים בגילאי 12-18.
בשנת 2006, בורק יסדה דף לארגון באתר מייספייס ובשנת 2007 הארגון זכה במענק.

תנועת Me Too

בשנת 2006, בורק יסדה את תנועת Me Too והחלה להשתמש בביטוי. זאת, כדרך להעלאת המודעות החברתית לשכיחות תופעת ההטרדות והתקיפות המיניות בחברה.
הביטוי התפתח לתנועה נרחבת יותר רק בשנת 2017. תרם לכך השימוש בהאשטג לצד האמירה "גם אני", כדי לציין את הטרדותיו המיניות של הארווי וויינסטין. בין האחראיות לתופעה, השחקנית אליסה מילאנו אשר השתמשה בביטוי שיצרה בורק ועודדה נשים להשתמש בביטוי "גם אני" לצד האשטג כדי לשתף בהטרדות ותקיפות מיניות אותן עברו.