לקוטי שיחות

סגנון העריכה

הסדרה מאגדת את שיחותיו של האדמו"ר הרב מנחם מנדל שניאורסון כפי שנלקטו, עברו עיבוד מחודש ונערכו על ידי צוות עורכים, ולאחר מכן עברו לעיונו ולהגהתו. בעת העריכה הוא הוסיף לעיתים פיסקאות ועניינים שלמים שלא נאמרו במקור. בסדרה זו נכנסו רק השיחות שהוגהו על ידו, שאר השיחות מופיעות במתכונת אמירתם בסדרת תורת מנחם - התועדויות.
המתכונת הראשונה הוצאת השיחות נועדה כדי לאפשר לתלמידי ישיבות חב"ד למסור דרשות בבתי-כנסת המבוססות על תורת הרבי כדי לפרסם אותן לקהל היהודי בארצות הברית, לכן הכרכים הראשונים (א-ד) כוללים בעיקר דברי הגות ומחשבה בתוספת הוראות מעשיות לחיי היומיום, ונכתבו בסגנון פשוט וביידיש מלאה, השפה המועדפת על קהל היעד באותה תקופה.
בכרכי השיחות הבאים מובאים 'ליקוטים' משיחות שבהם עסק הרב שניאורסון גם בפלפולים בתלמוד או ברמב"ם, ובמידה רבה בביאור פסוקי התורה ופירוש רש"י. כרכים אלו נכתבו בסגנון תורני יותר, חלקם ביידיש בסיסית (כרכים ה-ט, טו-כט) וחלקם בלשון הקודש כמקובל בכתיבת חידושים תורניים (כרכים י-יד, ל-לט). סך הכל נדפסו בכרכים אלו 1,228 שיחות, המכונות 'לקוטים'.

מבנה הסדרה

השיחות היו יוצאות לאור במקורן בחוברות שבועיות, ולאחר שנתים או שלוש, שבהן הצטרפו הליקוטים לשנים או יותר לשבוע - הם אוגדו יחדיו ונדפסו בכרך אחד.
סדרת ה'לקוטי שיחות' כוללת בתוכה תשע סדרות לפי חומשי התורה, והסדרות מחולקות לכרכים. החלקים הראשונים, בהם יש ליקוט אחד לפרשה, מורכבים משני כרכים לסדרה: כרך א' על בראשית שמות ויקרא וכרך ב' על במדבר ודברים; וכך בכרכים ג' וד' בהתאמה. בסדרות המאוחרות יותר, בהם יש בין שנים לחמישה ליקוטים על כל פרשה ומועד, ישנו כרך על כל חומש בנפרד.
בסיומם של רוב הכרכים מופיע מדור "הוספות", בו נכללות שיחות נוספות ומכתבים העוסקים בפרשת השבוע לפי הנושאים המופיעים בפרשה, לפי החגים וכדומה. רבים ממכתבים אלו הופיעו בדפוס לראשונה במסגרת סדרה זו, שכן סדרת אגרות קודש הכוללת את מכתבי הרבי החלה לצאת לאור מאוחר יותר.
בשנת ה'תשס"ד (2004) הוציא לאור הוועד להפצת שיחות את לקוטי שיחות וספר השיחות במהדורה מיוחדת המרכזת את השיחות על כל פרשת שבוע בכרך נפרד, בתוספת הפרשה עצמה עם פירוש רש"י ותרגום אונקלוס. במהדורה זו ישנם 46 כרכים. גם הוציאו מהדורה בפורמט כיס.

מבנה השיחות

השיחות נערכו לפי סדר פרשיות השבוע ולא על-פי נושאים. הן דנות בציטוטים תורניים וביאורם, כאשר העיקריים שבהם הם פסוקי התורה ופירוש רש"י או מדרשים עליהם, תלמוד בבלי ומשנה תורה להרמב"ם.
בדרך כלל, פותחת השיחה במובאה התורנית, כאשר לאחריה מוצגות השאלות והתמיהות העולות מן הדברים. השאלות כוללות קשיים הגיוניים ודיוקי לשונות במובאה. לעיתים, בשלב זה, מוסיף הרבי ציטוטים נוספים ומקשה אף עליהם (ולבסוף מבאר כיצד עולים הדברים בקנה אחד או במה מתבטא ההבדל ביניהם).
כמבוא לביאור, מקדים את הבעיה המהותית אותה באה המובאה לפתור, ולפי זה מבאר כיצד הדברים אכן מדויקים ומיישבים את העניין במלואו. לעיתים, בהמשך לכך יבואר תוכן העניין בפנימיות העניינים (לפי תורת החסידות) וכן הסקת מסקנות מהדברים בנוגע לעבודת הבורא.
בשיחות העוסקות בפירוש רש"י מרבה הרבי לצטט פרשני רש"י אחרים ולדון בדבריהם לפני שיציע את פירושו שלו. באלו העוסקות בתלמוד, במיוחד ברמב"ם, מרבה הרבי להסתמך על דבריו של הרוגצ'ובי. בשיחות העוסקות במשמעויותיהם של חגים ומועדים פותח הרבי בדרך כלל באימרה או ציטוט של חמיו, רבי יוסף יצחק שניאורסון או מנשיאי חב"ד הקודמים, כשמתוכה יבוא לביאור מהותו הפנימית של החג.

ספר השיחות

סדרה נוספת היא ספר השיחות, סדרת ספרים בת 12 חלקים, בה הופיעו ה'שיחות' במתכונת אמירתם (שלא כ'לקוטי שיחות' שעברו עיבוד ועריכה מלאים) - מתחילת שנת ה'תשמ"ז (1987) עד כ"ז באדר ה'תשנ"ב (1992). שיחות אלו נדפסו במתכונת שבועית, בשבוע שלאחר אמירתן על ידי הרבי. מחציתם של הביאורים נערכו על ידי ועד הנחות התמימים בשפת היידיש, ומחציתם נערכו על ידי ועד הנחות בלה"ק בלשון הקודש, עברו את הגהת הרבי והתפרסמו לאחר צאתם לאור בסדר דו-שבועי, בעיתון "אלגעמיינער זשורנאל" (ביידיש) ובעיתון "כפר חב"ד" (בלשון הקודש). ונדפסו על ידי ועד להפצת שיחות.

הוועד להפצת שיחות


בקיץ ה'תש"י הוקם הוועד במטרה לשכתב ולערוך את שיחות הרבי בהתוועדויותיו, כהכנה להדפסתם. הוועד נוסד על ידי הרב יואל כהן (שהיה תלמיד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש), וכלל קבוצת חסידים מלומדים שליקטו סוגיות משיחותיו של הרבי שנאמרו בעל-פה, הכינו אותם לדפוס ומסרו אותן לעיונו של הרבי, שיגיה את החומר ויעיר את הערותיו, ובכדי לוודא שהדברים הובנו כראוי. במשך השנים הוועד הוציא לאור מספר ספרים, עבודתם העיקרית של חברי הוועד היא סדרת לקוטי שיחות.
העורכים בוועד היו הרבנים יעקב יהודה לייב אלטיין, יואל כהן ונחמן שפירא. במהלך השנים היו שותפים לעבודת העריכה הרב יהודה לייב שפירא, הרב יוסף יצחק וילשנסקי, הרב דוד משה אולידורט, הרב אלימלך צוויבל ועוד. מנהל הוועד בחלק מהשנים היה הרב זלמן חנין. בית הדפוס של הוועד היה ממוקם במחלקת המשרדים של מרכז חב"ד העולמי.
בשל העובדה כי הוועד להפצת שיחות ערך את השיחות בעוד הוצאת קה"ת הדפיסתם, התעורר ספק במשך הזמן בידי מי האפשרות להדפיס את השיחות. הדבר בא לידי משפט בערכאות, שם נפסק כי שני הצדדים יוכלו להדפיסן.