google/wiki40b huggingface dataset:
מוחמד כליבאת

קריירה

כליבאת התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית, ובשנת 2009 עלה לבוגרים. בינואר 2010 עבר למכבי חיפה, וב-17 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מועדון ספורט אשדוד.
לקראת עונת 2010/2011 הושאל להפועל עכו, במדיה כבש 5 שערי ליגה וסייע לה להגיע לפלייאוף האמצעי. ביולי 2011 הושאל למכבי נתניה. תחת הדרכתו של ראובן עטר הבקיע 3 שערים ב-29 הופעות בעונת 2011/2012, וסייע לה לסיים במקום הרביעי שהוביל למשחקי מוקדמות הליגה האירופית.
בקיץ 2012 הושאל לבני סכנין, ובעונת 2012/2013 כבש 5 שערי ליגה. בסיום העונה האריך את חוזהו במכבי חיפה בשלוש שנים, והושאל לסכנין לעונה נוספת. את עונת 2013/2014 סיים עם בני סכנין לפלייאוף העליון, כשכבש 11 שערי ליגה והיה מלך השערים של הקבוצה.
לקראת עונת 2014/2015 חזר כליבאת לסגל מכבי חיפה, ושותף בשבעה משחקי ליגה, אך בינואר 2015 הושאל שוב לבני סכנין. לקראת עונת 2015/2016 הושאל לקבוצת מכבי פתח תקווה, במדיה כבש ארבעה שערים בעונה זו, וביוני 2016 חתם על חוזה לעונה נוספת במועדון.  ב-29 בינואר 2017 הושאל כליבאת להפועל רעננה, ובמדיה כבש שני שערים ב-11 הופעות עד תום עונת 2016/2017.
ב-28 ביוני 2017 חתם כליבאת לשנתיים בבני סכנין, אך בינואר 2018 הושאל שוב להפועל רעננה, וכבש שני שערים ב-13 הופעות עד תום עונת 2017/2018. לקראת עונת 2018/2019 חזר כליבאת לבני סכנין וכבש שלושה שערי ליגה, אך בתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-18 באוגוסט 2019 חתם כליבאת בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
לזכותו של כליבאת 14 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, בהן כבש ארבעה שערים. ביוני 2013 נכלל בסגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל.
שלומי אלקבץ

ביוגרפיה

אלקבץ נולד בשכונה ד' בבאר שבע להורים יוצאי מרוקו,  וגדל רוב ילדותו בקריית ים. אחותו הייתה השחקנית רונית אלקבץ. הוא למד משחק וצילום בניו יורק ושיחק בתיאטרון במשך שנתיים. ביים את העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "רביעיית רן".
בשנת 2019 שיחק במיני סדרת הטלוויזיה הנערים המשודרת ב-HBO בתפקיד סימון, איש שב"כ.
מלמד קולנוע במכללה לאמנות במכללת ספיר ובמנשר לאמנות.
גר בתל אביב עם בן זוגו יובל, ויש לו בת, רנה ליליאן אלקבץ דורי, בהורות משותפת עם הזמרת דיקלה.
אבישי ז'אנו

קריירה

ז'אנו החל את דרכו בקבוצת הנוער של מכבי נתניה ובעונת 1987/1988 עבר לקבוצה הבוגרת. בעונת 1988/1989 עבר לשחק במדי מכבי אחי נצרת מליגה ב' ושיחק במדי קבוצה זו שנתיים. בעונת 1990/1991 עבר לשחק במדי הפועל נצרת עילית ששיחקה באותה עת בליגה א'. עונת לאחר מכן, בעונת 1991/1992 חזר לשחק במדי מכבי נתניה והמשיך לשחק שם עד עונת 1994/1995 בה ירדה מכבי נתניה לליגה הלאומית.
מעונת 1995/1996 החל לשחק במדי מכבי חיפה בהם שיחק תשע שנים וזכה עם הקבוצה בעונת 1997/1998 בגביע המדינה וכן בעוד מספר תארים, בהם 3 אליפויות, בעונות 2001 עד 2004. בעונת 2004/2005 עבר לשחק במדי הפועל נצרת עילית בהם שיחק שתי עונות ושימש כקפטן הקבוצה.
בתום עונת 2005/2006 התווסף לרשימת הרכש הגדולה של אייל ברקוביץ' במכבי נתניה. אך בסופה של עונת 2006/2007 החליט ז'אנו לעזוב את מכבי נתניה לטובת קבוצת עירוני טבריה שבאותה עונה עלתה מליגה ב' לליגה א'. אחרי עונה אחת בטבריה, עבר ז'אנו לשחק במדי הפועל חדרה, בה שיחק רק 3 משחקים בשנת 2008, לפני שחזר לקבוצתו הקודמות עירוני טבריה. בתום עונת 2008/2009, הודיע ז'אנו על פרישה ממשחק.
כיום עוסק ז'אנו במכירת מכוניות ואביזרי רכב.
סלאבן ביליץ'

קריירת משחק

ביליץ' גדל בספליט, והחל לשחק כדורגל בגיל 9, במסגרת מועדון הכדורגל המקומי היידוק ספליט. בשנת 1987 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של היידוק, ושיחק בה במשך 6 עונות. ב-1993 עבר לבונדסליגה, והחל לשחק בקבוצת קרלסרוהה. במדיה של קבוצה זו הגיע לחצי גמר גביע אופ"א ב-1994.
בינואר 1996 רכשה את כרטיס השחקן שלו קבוצת הכדורגל האנגלית וסטהאם יונייטד, תמורת 1.3 מיליון ליש"ט. בעקבות הופעותיו במדי נבחרת קרואטיה בטורניר יורו 1996, שנערך באנגליה באותה שנה, עלה מעמדו, ובראשית 1997 נמכר כרטיסו לאברטון תמורת 4.5 מיליון ליש"ט. ביליץ' היה אמור להתחיל לשחק בקבוצה כבר בחודש מרץ, אך העדיף לסיים את העונה בווסטהאם, ולעבור רק בעונה שלאחר מכן.
במונדיאל 1998 היה ביליץ' שותף לזכייתה של נבחרת קרואטיה במקום השלישי, בהופעתה הראשונה אי פעם בטורניר זה. אחרי המונדיאל סבל ממתיחה במפשעה, שבשלה החמיץ את תחילת העונה הבאה. עם שובו, השתלב מחדש בסגלהּ של אברטון, אך עקב פציעות והשעיות לא מימש את הפוטנציאל שלו. ביולי 1999 החליטה אברטון לשחרר את ביליץ'. הוא חזר לקרואטיה ועבר לגור בזגרב, אך לא מצא קבוצה חלופית, והתאמן רק במסגרת נבחרת קרואטיה. עקב תנאי החוזה שלו, נאלצה אברטון להמשיך לשלם לו 27 אלף ליש"ט לשבוע, עד ש-28 חודשים לפני פקיעת החוזה סיכמו הצדדים שביליץ' יקבל מענק חד פעמי של מיליון ליש"ט.
לאחר מכן שב ביליץ' לקבוצת נעוריו, היידוק ספליט, שיחק במסגרתה תשעה משחקים, וסיים את הקריירה כשחקן פעיל.

קריירת אימון

ב-2001 מונה ביליץ' למאמנה של היידוק ספליט, וזכה עמה בגביע הקרואטי ב-2003. בשנת 2004 מונה לאמן את הנבחרת הצעירה של קרואטיה, לצד אליושה אסנוביץ'. הנבחרת העפילה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 באותה שנה.
ב-2006 מונה למאמנה של נבחרת קרואטיה, לקראת מוקדמות יורו 2008. ביליץ' ספג ביקורת לאחר משחקה הרשמי הראשון של הנבחרת בהנהגתו, אותו סיימה בתיקו אפס מול נבחרת רוסיה במוסקבה, לאחר שלא כלל בסגל את דריו סרנה, איביצה אוליץ' ובושקו בלבן, עקב היעדרותם מכמה ממשחקי הנבחרת. בסופו של דבר סיימה נבחרת קרואטיה את משחקי המוקדמות בהצלחה רבה. היא רשמה הפסד בודד (במקדוניה) וניצחה פעמיים את נבחרותיהן של אנגליה וישראל. בטורניר היורו עצמו, ניצחה הנבחרת בכל משחקיה בשלב הבתים, לרבות את נבחרת גרמניה, אך הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת טורקיה. במוקדמות מונדיאל 2010 סיימה קרואטיה את שלב הבתים במקום השלישי, אחרי אנגליה ואוקראינה, ולא הצליחה להעפיל למונדיאל. חרף הכישלון, המשיך ביליץ' בתפקידו כמאמן הנבחרת. ביליץ' הוביל את קרואטיה ליורו 2012 שם סיימה במקום השלישי בבית C.
במהלך כהונתו של ביליץ' כמאמן הנבחרת הושמעו נגדו טענות לפיהן הוא נוהג להשמיע שחקנים שירים של להקת הרוק תומפסון, שלחלקם מסרים לאומניים ואף נאו-נאציים.
לאחר טורניר יורו 2012 מונה ביליץ' למאמנה של לוקומוטיב מוסקבה מהליגה הרוסית לאחר עונה אחת בתפקיד מונה ביליץ' למאמן בשיקטאש הטורקית.
ביוני 2015 מונה ביליץ' למאמן ווסטהאם מהפרמייר ליג, עונתו הראשונה בווסטהאם הייתה מוצלחת והקבוצה השיגה את הכרטיס למוקדמות הליגה האירופית. עונתו השנייה הייתה פחות מוצלחת עם החלפת אצטדיון הקבוצה להאצטדיון האולימפי. ווסטהאם הודחה במוקדמות הליגה האירופאית וסיימה במקום ה11 בליגה. ב־4 בנובמבר 2017 לאחר תבוסה 4-1 לליברפול פוטר ביליץ' מאימון ווסטהאם. ב-28 בספטמבר 2018 מונה למאמן אל-איתיחאד הסעודית, בפברואר 2019 פוטר ביליץ' מאימון הקבוצה. ב-13 ביוני 2019 ביליץ' חזר לאנגליה ומונה למאמנה של וסט ברומיץ' אלביון מהצ'מפיונשיפ.

חיים אישיים

לביליץ' תואר במשפטים. לצד עיסוקו בכדורגל, הוא משמש כסולנה של להקת הרוק ראובאו.
פיליפוס הערבי

שנותיו הראשונות

לא הרבה ידוע על שנותיו הראשונות של פיליפוס, הוא נולד בעיר קטנה, אשר באתרה שוכנת כיום העיירה שהבא בהר הדרוזים בסוריה, למשפחה ממוצא ערבי. אביו היה אזרח רומאי ואחיו, גאיוס יוליוס פריסקוס היה חבר המשמר הפרטוריאני בתקופתו של הקיסר גורדיאנוס השלישי.

קריירה פוליטית

בשנת 243 במהלך מסע מלחמה של גורדיאנוס כנגד מלך פרס שאפור הראשון, מת מפקד המשמר הפרטוריאני. פיליפוס, בעידודו של אחיו, הצליח להתמנות למפקד החדש.
בעקבות תבוסתו הצבאית בשדה הקרב בשנת 244 הקיסר גורדיאנוס נפטר בנסיבות לא ברורות. משערים שפיליפוס היה אחראי למותו מכיוון שמיד אחרי מות גורדיאנוס הוכרז פיליפוס כקיסר על ידי הלגיונות.
פיליפוס חתם על חוזה שלום עם שאפור, מינה את אחיו לאחראי על הפרובינקיות המזרחיות ונסע לרומא כדי להבטיח את מינויו לקיסר על ידי הסנאט.

קיסר

בתחילת שלטונו נאלץ פיליפוס להתמודד עם פלישה של שבטים גרמאניים לפאנוניה ופלישת הגותים למואסיה. הפלישה נהדפה לבסוף בשנת 248 אולם הלגיונות נשארו ממורמרים על חלקם הקטן בשלל, דבר זה הוביל למרידה בראשותו של טיבריוס קלאודיוס פקטיאנוס, המרד דוכא ופיליפוס מינה את דקיוס לעמוד בראש הפרובינקיות, שורה של מרידות פרצו גם במזרח כתגובה לשלטונו המדכא של פריסקוס אולם הם לא זכו להצלחה.
באפריל 248 ערך פיליפוס את משחקי המאה לציון שנת ה-1,000 לייסודה של העיר רומא, החגיגות היו מרהיבות וכללו הצגות תיאטרון, משחקי גלדיאטורים ומשחקי ספורט.
למרות החגיגות גברה המרירות בקרב הלגיונות ודקיוס הוכרז על ידם כקיסר. באביב של שנת 249, כוחותיו התחילו לצעוד אל רומא ופגשו את כוחותיו של פיליפוס ליד ורונה. ידו של דקיוס היה על העליונה ופיליפוס נהרג בקרב או שנרצח על ידי חייליו שרצו להראות את נאמנותם לקיסר החדש.
תחורויליש

תַחוּרְוַיְלִיש היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית הקדומה, באמצע המאה ה-15 לפנה"ס.
ידוע שתחורויליש היה בן דודו של המלך תלפינוש, כך שסביר להניח שהוא היה אחיו של אמונש. ידוע אמנם על פקיד בשם תחורויליש שפעל בתקופתו של אמונש, אולם לא ידוע מה היה תפקידו המדויק, ואם בכלל מדובר באותו אדם. עם מותו של תלפינוש בשנת 1500 לפנה"ס מתחילה התקופה הידוע בהיסטוריה החתית בשם "תקופת האופל", מכיוון שבמשך 100 שנים חילופי השלטון אינם ברורים. ידוע על שני מלכים שמלכו על הארץ בתקופה שבין מותו של תלפינוש לעלייתו לשלטון של חנתיליש השני. הראשון היה תחורויליש, והשני הוא אַלוּוַמְנַש, חתנו של תלפינוש. יש חוקרים הסוברים שאלוומנש עלה לשלטון מיד עם מותו של תלפינוש, וכי תחורויליש ירש את השלטון לאחר מותו. יש אף הסוברים שהוא מלך רק אחרי מותו של חנתיליש השני. עם זאת, מכיוון שידוע שאלוומנש גורש מהממלכה בידי תלפינוש, סביר להניח שעם מותו של תלפינוש היה זה תחורויליש שירש את המלוכה, ורק לאחר מותו השתלט עליה אלוומנש שחזר מהגלות.
המרכז הפנורמי בים המלח

המרכז הפנורמי בים המלח (אנגלית Dead Sea Panoramic Complex) הוא מרכז תיירותי השוכן על רכס זארא בהרי מואב שבירדן, במרחק של כשני קילומטרים צפונית-מזרחית למקום שפכו של ואדי זרקא-מעין אל ים המלח. המרכז ממוקם על שפת המצוק בגובה של 75 עד 100 מטרים מעל פני הים, ובו שתי מרפסות תצפית המחוברות זו לזו בטיילת: האחת בצידו המערבי של המרכז צופה אל עבר ים המלח שחופו מרוחק ממנה כקילומטר אחד בלבד, מגובה של כ-500 מטרים; והאחרת בצידו הדרומי, צופה לעבר ואדי זרקא-מעין.  
המרכז נפתח בשנת 2005 והוא מנוהל על ידי החברה הירדנית המלכותית לשמירת הטבע (The Royal Society for the Conservation of Nature). בד בבד עם הקמתו של המרכז, נסלל כביש חדש המקשר אותו אל מידבא ואל מעיינות חממאת מעין שבואדי זרקא-מעין מדרום וממזרח, ואל חוף הים במערב. מאז שנת 2011 פועל המרכז על אנרגיה סולרית.
במרכז פועל מוזיאון העוסק באספקטים הגאולוגיים, האקולוגיים, הארכאולוגיים וההיסטוריים של ים המלח, וכן בעתידו. עוד שוכנים באתר מסעדה, אולם כינוסים, חנות ואמפיתיאטרון פתוח.
לילי צדק

לילי צָדֶק (Lili Zadek;‏ 29 בינואר 1893 – 3 ביוני 1969) הייתה אמנית, מעצבת גרפית, מורה ועובדת סוציאלית ישראלית, אשת תנועת העבודה הארץ-ישראלית.

ביוגרפיה

לילי צָדֶק נולדה ב-1893 בברלין בירת גרמניה, בת למשפחתה ברלינאית משכילה, רחוקה מן היהדות. אביה, איגנץ צדק סניור, היה רופא וחבר מועצת עיריית ברלין מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בין באי ביתה היו אנשי תרבות רבים, בהם הציירת קתה קולוויץ, שאצלה למדה לילי ציור. אחיה של לילי, ולטר צדק, היה צלם ארץ-ישראלי בשנות ה-30 של המאה ה-20 ולאחר זאת סוחר בספרים עתיקים בתל אביב. דודה (מנישואים לאחות אביה) היה הסוציאליסט אדוארד ברנשטיין. בצעירותה הייתה חברת האגודה החלוצית "עולי ציון" בברלין, והתרועעה עם חבורת ציונים ברלינאים, בהם מרטין בובר, קורט בלומנפלד, פליקס רוזנבליט וזלמן רובשוב. לפני עלייתה ארצה יצאה להכשרה חקלאית בכפר גרמני. בשנת 1920 עלתה לארץ ישראל.
על אף הכשרתה ונטייתה לאמנות, מיעטה לעסוק בה והעדיפה להקדיש את חייה לתועלת הציבור הארץ-ישראלי. עבדה כגננת, כמורה לאנגלית, לציור ולמלאכת יד וכעובדת סוציאלית. ברל כצנלסון פנה אליה בבקשה לעצב את אותיות הכותרת לגיליון הראשון של עיתון דבר שיצא ב-1 ביוני 1925. בהמשך עיצבה לבקשתו את אותיות הכתובת על מצבת רחל המשוררת, ולאחר מותו, את האותיות על מצבתו של ברל כצנלסון עצמו.  
לילי צדק תרגמה ב-1940 את ספר-הילדים הנודע "יהושע הפרוע" מאת הרופא, הצייר והמשורר הגרמני היינריך הופמן. היא עשתה זאת תוך שימוש בחתימה "ל"צ", וכך יצא שהתרגום יוחס עד 2013 למתרגם אלמוני.
נפטרה ב-1969 בדירתה שבחולון, ונקברה בבית עלמין הדרום. הניחה בת מאומצת שלה שני ילדים.

לקריאה נוספת

לילי צדק: דברים משלה ועליה, תל אביב: דבר, 1970.
אלקטרון נובגורוד

אצטדיון הקבוצה

הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון אלקטרון הממוקם בפארק 30 שנה לאוקטובר בעיר נובגורוד ומכיל 3,223 מושבים. האצטדיון נבנה ב-1958 ושימש את קבוצת אלקטרון ואת טוסנו בשנים שלפני העפלתה לליגת העל הרוסית בכדורגל. בשנת 2015 שופץ. לאחר התפרקות ברית המועצות עבר האצטדיון לבעלות העירייה שהשכירה אותו למועדוני כדורגל חובבניים מקומיים. בעונת 2010 האצטדיון שימש גם את קבוצת וריאג, מליגת המשנה הרוסית ברוגבי. באוגוסט 2013 הועבר המתקן לבעלות ממשלת מחוז נובגורוד שערכה בו שיפוץ והחליפה את משטח הדשא לדשא מלאכותי. ב-24 בספטמבר 2017 האצטדיון אירח את גמר גביע רוסיה בכדורגל נשים, שבו גברה צסק"א מוסקבה על צ'רטנובו בתוצאה 0:1.
וילהלם הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג

ביוגרפיה

וילהלם נולד בויסבאדן ב-22 באפריל 1852, לאדולף, דוכס נסאו ואדלהייד-מריה, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של פרידריך אוגוסט, נסיך אנהלט-דסאו ומריה לואיזה שרלוטה, נסיכת הסן-קאסל.
בשנת 1866 הצטרף אביו אדולף, דוכס נסאו לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה-פרוסיה, ובשל כך בסוף המלחמה סופחה דוכסות נסאו לפרוסיה, ואביו הודח משלטונו.
בשנת 1890 מת וילם השלישי, מלך הולנד, שהיה בנוסף הדוכס הגדול של לוקסמבורג, והותיר אחריו את בתו וילהלמינה, מלכת הולנד. מכיוון שבלוקסמבורג נהג באותה העת החוק הסאלי, שלא התיר לבנות לרשת את אביהם, מונה אביו אדולף שהיה בן דוד מדרגה 17 בקו זכרי לוילם השלישי, לדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ב-21 ביוני 1893 התחתן וילהלם בצל אם זה עם מריה אנה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, משום שהייתה קתולית, ווילהלם טען שבמדינה קתולית גם השליט צריך להיות קתולי.
בשנת 1905 מת אביו אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג, ווילהלם עלה לשלטון במקומו. באותה שנה מת גם דודו ניקולאוס וילהלם, נסיך נסאו, ומשום כך לא נותרו זכרים אחרים בבית נסאו-ויילבורג, מלבד בן דודו - גאורג ניקולאוס, רוזן מרנברג, שנולד בנישואים מורגנטים. בשנת 1907 העביר וילהלם חוק שמנע מבן דודו לעלות לשלטון בלוקסמבורג, ומאידך התיר לבנות לרשת את השלטון.
ב-25 בפברואר 1912 מת וילהלם, ובתו מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג עלתה במקומו לשלטון.
עומרי בן הרוש

קריירה

בן הרוש גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, שם שיחק מגיל 8. ב-3 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק גביע הטוטו נגד בית"ר ירושלים כאשר נכנס כמחליף. את שערו הראשון של בן הרוש בקבוצה הבוגרת הוא הבקיע ב-30 בינואר 2010, בתיקו 3–3 נגד הפועל תל אביב, כאשר כבש את השער הראשון במשחק. את עונתו הראשונה בבוגרים של נתניה סיים בן הרוש עם שני שערים ב-16 הופעות בכל המסגרות.
בעונת 2010/2011 הפך בן הרוש לבורג מרכזי במכבי נתניה ורשם 35 הופעות בכל המסגרות, כולל שער בגביע הטוטו. בסוף עונה זו כבש בן הרוש ב-12 במאי 2012 את השער האחרון באצטדיון הקופסה לפני שנסגר ונהרס, שער ניצחון על בני סכנין בתוספת הזמן.
ב-24 בספטמבר 2012 חידש את חוזהו לעוד שלוש שנים במכבי נתניה, עם שכר של 90 אלף דולר בעונתו הראשונה של החוזה החדש ותוספת של 10 אלף דולר בכל שנה נוספת. ב-6 באפריל 2013 רשם בן הרוש את הופעת הליגה ה-100 שלו במכבי נתניה.
ב-11 ביולי 2013 חתם בן הרוש על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת במכבי תל אביב עבור סכום שמוערך ב-2.2 מיליון ש"ח. ב-30 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק החוץ נגד פ.צ. בזל השווייצרית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש במשחק החוץ מול הפועל חיפה ב-23 בנובמבר 2013.
ב-28 ביוני 2017 חתם בן הרוש לשנתיים במכבי חיפה. ב-16 בספטמבר 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–2 על הפועל רעננה.
ב-6 באוגוסט 2018 חתם בן הרוש בקבוצת לוקרן מליגת העל הבלגית.

נבחרת ישראל

בשנת 2010 זומן בן הרוש לראשונה לנבחרת הצעירה של ישראל, למשחק נגד הנבחרת הצעירה של שוודיה, במסגרת מוקדמות יורו 2011 עד גיל 21, בו ניצחה ישראל 2–1. ב-11 ביוני 2013 ערך בן הרוש את הופעתו האחרונה בנבחרת הצעירה, בניצחון 1–0 על נבחרת אנגליה הצעירה במסגרת יורו 2013 עד גיל 21. בסך הכל רשם בן הרוש 21 הופעות בנבחרת הצעירה.
בשנת 2011 זומן בן הרוש לראשונה לנבחרת הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בספטמבר בהפסד 0–1 לנבחרת יוון במסגרת מוקדמות יורו 2012.
קאטו טומוסאבורו

קריירה צבאית

קאטו החל ללמוד במחזור השביעי של האקדמיה הימית הקיסרית, וסיים ב-1884 במקום השני מתוך שלושים צוערים בכיתתו. תחום ההתמחות שלו באקדמיה היה ארטילריה ימית וניווט.
לאחר קבלת דרגת הלוטננט, שירת קאטו על סיפון הקורבטה "צוקובה" ב-1887, והיה לקצין התותחנות על סיפון הסיירת "טקצ'יהו" ב-1890. במהלך מלחמת סין-יפן הראשונה היה קצין התותחנות של הסיירת "יושינו." לאחר המלחמה מילא קאטו מספר תפקידי מטה, עד קבלת דרגת קומנדר ב-1897, אז התמנה לסגן מפקד אוניית המערכה "יאשימה," ושנה לאחר מכן התמנה למפקד ספינת התותחים "צוקושי." קאטו קודם לדרגת אדמירל משנה ב-1904.
במהלך מלחמת רוסיה-יפן שירת קאטו במטהו של אדמירל היהאצ'ירו טוגו על סיפון אוניית המערכה "מיקאסה," ונכח בעת הניצחון היפני בקרב צושימה.
קאטו התמנה לתפקיד סגן שר הימייה ב-1906, וקיבל את דרגת תת-אדמירל ב-28 באוגוסט 1908. ב-1909 קיבל את הפיקוד על בסיס הצי בקורה, וב-1913 הפך למפקד הצי היפני המשולב.

קריירה פוליטית

מספר ימים לפני קידומו לדרגת אדמירל ב-28 באוגוסט 1915, התמנה קאטו לתפקיד שר הימייה. הוא מילא תפקיד זה בממשלותיהם של אוקומה שיגנובו, טראוצ'י מסטאקה, הארה טקאשי וטקהאשי קורקיו. תחת הארה וטקהאשי, יצג קאטו את יפן בוועידה הימית בוושינגטון יחד עם קיג'ורו שידהרה, ועידה שהולידה את אמנת וושינגטון.

ראש הממשלה

עם שובו ליפן, התמנה קאטו לתפקיד ראש ממשלת יפן, ב-12 ביוני 1922. את ממשלתו הרכיבו בעיקר פקידים ביורוקרטים וחברי בית האצילים של הדיאט של יפן. במהלך כהונתו ישם קאטו את הבנות אמנת וושינגטון. הוא הסיג את הכוחות היפניים משאנדונג, וסיים את ההשתתפות היפנית בהתערבות בסיביר.
קאטו נכנע לסרטן המעי הגס, ונפטר ב-24 באוגוסט 1923, מעט יותר משנה לאחר כניסתו לתפקיד. יום לפני מותו קודם קאטו לדרגת אדמירל הצי, ולאחר מותו קיבל את עיטור מסדר החרצית ואת תואר הקזוקו שישאקו (ויקונט).
פיליפ ויטצ'רץ'

קריירה

בטלוויזיה השתתף ויטצ'רץ' בסדרות "שארפ", "האחים מקגרגור", "Peak Practice", "הולבי סיטי", "ברז'ראק", "בון", "חדר מיון", "בחזרה לאחוזת העמק", "רציחות במידסומר", "G.B.H.", אינדיאנה ג'ונס הצעיר", "Waterfront Beat", "דרמרמה", "מחשבות רצחניות", "המלחמה של פויל", "Mersey Beat", קומדיות המצבים "In Exile" ו-"Get Real", הדרמה התקופתית "Plotlands", הסיטקום "A Perfect State", הסדרה "Virtual Murder" והסדרה הקומית "הכומר מדיבלי".
ויטצ'רץ' שיחק בתפקיד דרק, יושב ראש חבר הנאמנים, בעונה הראשונה של סדרה "תקווה ותהילה", והופיע בפרק בסדרת הדרמה של ה-BBC "סדר חדש".
ב-1987 השתתף ויטצ'רץ' בסדרת הטלוויזיה לילדים "הנעלולים" (הוא דיבב את כל הדמויות בסדרה). עוד דיבב את זיפי בסדרה המצוירת "Toucan Tecs" של ערוץ CITV.
מ-5 בדצמבר 2005 עד 2 בדצמבר 2006 שיחק ויטצ'רץ' בתפקיד אביו של בילי בעיבוד הבימתי של אלטון ג'ון למחזמר "בילי אליוט" שהוצג בתיאטראות וסט אנד. הוא שב להופיע באותו תפקיד מ-2 ביוני 2008 עד 29 בנובמבר 2008. בברודוויי גילם את אותה דמות מ-29 בינואר 2010 עד 2 במאי 2010.
ב-2008 כיכב ויטצ'רץ' לצדם של שחקנים מהסדרה "The Bill" סיריל נרי וראסל באוטלר בפרק בסדרה "להעיר את המתים" של ערוץ BBC1.
ב-2012 כיכב ויטצ'רץ' של לוק גרוס בסרט "Interview with a Hitman" שכתב וביים פרי בהנדל בו גילם פושע בריטי בשם טוסקה. עוד ב-2012 שיחק בדרמה של ITV "דלתות נפתחות" ששודרה ביום הקופסאות. בה גילם דמות בשם "הג'ורדי".
ב-2013 שיחק בתפקיד אלפרד צ'למרס במחזה הביכורים של איאן רנקין "Dark Road".
ב-2016 לוהק ויטצ'רץ בתפקיד דוכס גלוסטר בהפקה של להקת התיאטרון טאלאווה ותיאטרון רויאל אקסצ'נג מנצ'סטר של המחזה "המלך ליר".
סטילובטה

באדריכלות יוון העתיקה, סטִילוֹבַּטֶה (יוונית: στυλοβάτης) היא החלק העליון של הקרפידומה, שהיא המשטח שעליו ניצבים עמודי המקדש, כלומר, היא רצפת המקדש. המשטח נבנה בצורה מדורגת ששיטחה את הקרקע מתחת למקדש והיוותה מעין במה.
במתודולוגיות אחדות משתמשים במילה סטילובטה כדי לתאר רק את החלק הגבוה ביותר של בסיס המקדש, ואילו המילה סטריאובטה משמשת לתיאור יתר המדרגות של המשטח מתחת לסטילובטה הנמצאות מעל הקרקע. מתודולוגים אחרים משתמשים במונח סטילובטה כדי לתאר את כל המדרגות הללו.
ברוב המקרים הסטילובטה תוכננה באופן שיתאים, מבחינת הפרופורציה, לשאר החלקים של המקדש. במקדשים יווניים מתקופת הסדר הדורי היה יחס מסוים בין האורך והרוחב של הסטילובטה, ובחלק מהמקדשים הדוריים המוקדמים גובה העמודים במקדש היה שליש מרוחב הסטילובטה. האדריכלים הרומאים נקטו גישה שונה בפירושם לסדר הקורינתי, ובנו סטילובטות גבוהות בהרבה שלא היו מדורגות מלבד בקרבת האכסדרה. במקדשים הרומיים הסטילובטה נקרא "פודיום".
לחיות עם עצמך

תקציר העלילה

מיילס אליוט (פול ראד) עובר טיפול מסתורי, המפתה אותו בהבטחה לחיים טובים יותר. להפתעתו, הוא מגלה שהוא הוחלף בגירסה משובטת של עצמו.
מנוע יונים

מנוע יונים הוא סוג מיוחד של מנוע המשמש בעיקר להנעת גשושיות או תיקוני מסלול של לוויינים. המנוע משתמש באלומות יונים שהואצו בעזרת שדה חשמלי חזק כדי ליצור דחף. אף על פי שהספקם נמוך מאוד, בגלל כמות האנרגיה החשמלית המוגבלת הזמינה בגשושית או בלוויין, מנועים אלה מייצרים דחף סגולי גבוה מאוד ביחס למנועים רקטיים ולכן שימושיים בתחום החלל. השימוש במנועי יונים נעשה בעיקר לצורך תיקוני מסלול, והם מופעלים לתקופות ממושכות, בניגוד למנועים כימיים המופעלים כל פעם למשך שניות ספורות. על פי רוב, מנוע יונים משתמש ביונים של קסנון, שהוא גז אציל שהופכים מגז לפלזמה בתהליך ההאצה החשמלי.
חברת רפאל בשיתוף חברת ALTA האיטלקית ערכו ניסוי משותף בפיתוח מערכת ההנעה החשמלית MEPS שמשקלה כ-15 ק"ג בלבד עבור מיקרו לוויינים. חברת רפאל גם פיתחה את המנוע היוני עבור הלוויין המדעי "ונוס" הישראלי-צרפתי. גם לוויין התקשורת "עמוס-E" יועד להצטייד במנוע יונים שכזה, דבר שיסייע לו להיות לוויין תקשורת בעל משקל קל מקודמיו.
קורינה אייכנברגר-וולטר

קורינה אייכנברגר-וולטר (בגרמנית: Corina Eichenberger-Walther, נולדה ב-14 באוקטובר 1954) היא פוליטיקאית שווייצרית, חברת הפרלמנט (המועצה הלאומית) מאז 2007, בשנים האחרונות מטעם המפלגה הליברלית הרדיקלית השווייצרית (מפלגת ימין - מרכז). מייצגת את קנטון ארגאו. יו"ר ועדת הביטחון של המועצה הלאומית, יו"ר האגודה לידידות שווייץ - ישראל ויו"ר השדולה האירופאית הפרו ישראלית EAI ("הברית האירופאית למען ישראל").

קורות חיים

נולדה ב-1954 באראו בירת קנטון ארגאו, בו שוכנות גם לנגנאו ואנדינגן, שתי העיירות היחידות בהן הותר ליהודי שווייץ להתגורר עד האמנסיפציה של 1866. בשנים 1993–2007 הייתה צירה בפרלמנט של קנטון ארגאו, כאשר בחלק מתקופה זו אף כיהנה כיו"ר הפרלמנט הקנטונאלי. ב-21 באוקטובר 2007 נבחרה לראשונה למועצה הלאומית, ב-3 בדצמבר אותה שנה נכנסה לתפקידה ומאז וגם נכון ל-2016 היא מכהנת כצירה בפרלמנט השווייצרי.
אייכנברגר-וולטר כיהנה כנשיאת "הפורום הגרעיני השווייצרי" והיא מכהנת נכון ל-2016 כנשיאת האגודה לידידות שווייץ - ישראל (Gesellschaft Schweiz-Israel). החל ממאי 2015 היא הנשיאה הראשונה של השדולה האירופאית החדשה למען ישראל - European Alliance for Israel, הכוללת צירי פרלמנט מ-23 מדינות אירופאיות.
אייכנברגר-וולטר היא עורכת דין במקצועה, אלמנה, ואם לשני ילדים.
שומרים! שומרים!

עלילה

העלילה מתמקדת במשמר הלילה, המשטרה של העיר אנק מורפורק. מאז עלייתו לשלטון של האבלוק וטינרי ("האציל") לכס השלטון המשמר סובל מדעיכה מהירה בחשיבותו ובמספר אנשיו תודות למדיניות של האציל להגיע להסכמה עם ראשי גילדת הגנבים והמתנקשים שהכניסה את גילדותיהם למסגרת החוק וקבעה להן מכסה של פשעים שמותר להם לבצע ובתמורה הם הסכימו להעניש בעצמם את כל מי שיחרוג ממכסת הפשעים. ההסדר הזה עבד באופן מצוין וגרם לריסון הפשיעה באופן טוב יותר מזה שמשמר הלילה היה יכול לקוות להשיג אי פעם, כתוצאה מכך המשמר איבד את חשיבותו והפך לבדיחה בקרב תושבי העיר וחברים בו רק אנשים שהם חסרי כל יכולת להשיג עבודה אחרת ותפקידם היחיד הוא להלך ברחובות העיר ולהודיע על כניסת חצות הלילה. בתחילת הספר המשמר מונה רק שלושה חברים: מפקד המשמר האלכוהוליסט סרן סמיואל ויימס, סמל פרד קולון ורב"ט ססיל "נובי" נובס.
המצטרף הטרי למשמר הוא תת-שוטר גזר ברזלסון (Carrot Ironfoundersson). גזר גדל במכרה גמדים כבנו המאומץ של מנהל המכרה, כאשר הגיע לגיל 16 אביו בישר לו שהוא לא גמד אלא בן אדם (עובדה שלמרות שהוא התנשא לגובה של כמעט שני מטר עדיין הפתיעה את גזר) והוא מחליט שעדיף שיחיה בקרבת בני אדם ושולח אותו להתנדב כחבר משמר הלילה של אנק מורפורק מתוך מחשבה מוטעית שמדובר במשרה מכובדת. בגלל חינוכו הגמדי, גזר הוא שומר חוק נלהב ואופטימי, המאמין שאנשים טובים מיסודם. גזר מאופיין בכוחו הרב ובכריזמה שלו.
אגודת סתרים בראשותו של לופין וונס, יד ימינו של האציל, מתכננת להשתלט על אנק מורפורק. תוכניתם היא לזמן בעזרת קסם דרקון שיטיל אימה על העיר ואז לביים תרחיש שבו כביכול הנצר למשפחת המלוכה של אנק מורפורק חוזר לעיר ומביס את הדרקון ובאופן טבעי מקבל את הכתר מאנשי העיר אסירי התודה וכך יעלה לשלטון מלך בובה שיהיה נתון לשליטתם. ויימס ושאר אנשי המשמר נתקלים בדרקון באחת מהתקפותיו הראשונות ומתחילים לחקור את העניין.
תוכניתו של וונס מצליחה בתחילה. המתחזה מביס את הדרקון - שמועלם על ידי וונס - בקרב ביניהם, וטינרי נזרק לבור הכלא והמתחזה מומלך למלך. אולם הצלחתו היא קצרה, שכן הוא העריך יתר על המידה את יכולתו לשלוט בדרקון, שמצליח לחזור ממימד אחר בכוחות עצמו, ועתה גם בעל רצון חופשי. הדרקון מחסל את רוב חברי האגודה ואת המלך ותופס בעצמו את כס המלוכה, הוא דורש שתושבי העיר יתנו את הזהב והתכשיטים שברשותם ומתכנן לנהל מדיניות חוץ אימפריאליסטית כדי להשיג עוד מהמדינות השכנות.
כמו כן הוא דורש הקרבה של בתולה אחת לחודש. ליידי ראמקין, האשה העשירה ביותר באנק מורפורק ומגדלת דרקוני ביצות, נבחרת להיות מועלית לקורבן. ויימס מצליח לחלץ אותה והדרקון עצמו מובס על ידי ארול, דרקון ביצות שניתן לויימס על ידי ליידי ראמקין כחיית מחמד. 
המשמר פורץ לארמון האציל, וונס נופל ומת, ואילו וטינרי חוזר לכס השלטון. המשמר מקבל כבוד והוקרה, וגיבור הספר, ויימס, זוכה בליידי ראמקין.