google/wiki40b huggingface dataset:
טים שו

ביוגרפיה

שו נולד בלונג ביץ' קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלונג ביץ'.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בשנת 1973 השתתף שו בגיל 15 ו-10 חודשים, בתחרות הבינלאומית הראשונה שלו וסיים במקום הרביעי בתוצאה של 4:01.56 דקות. המנצח היה ריק דמונט בן ארצו שקבע שיא עולם חדש 3:58.18 דקות.
שנה מאוחר יותר בשנת 1974 באליפות ארצות הברית בשחייה בגיל 16 ו-9 חודשים קבע לראשונה ארבעה שיאי עולם חדשים במשחים ל-200 מטר חופשי (1:51.66 דקות), ל-400 מטר חופשי (3:56.96 דקות) ול-1500 מטר חופשי (15:31.75 דקות) תוך ארבעה ימים (במשחה ל-400 מטר חופשי הוא שיפר את השיא גם בשלב המוקדמות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה בשנת 1975 זכה שו בשלוש מדליות זהב במשחים הארוכים, ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.04 דקות לפני בן ארצו ברוס פורניס (1:51.72 דקות), ב-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:54.88 דקות שוב לפני פורניס (3:57.71 דקות) וב-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:28.92 דקות לפני בן ארצו בריאן גודל בן ה-15 (15:39.00 דקות). בשלושת המישחים קבע שו שיאי תחרות חדשים. האמריקאים בראשות שו היו מועמדים בטוחים לניצחון גם במשחה ל-4x200 מטר חופשי, אך הם פסלו.
שנתיים נפלאות אלו מיקמו את שו כשחיין המוביל בעולם למרחקים ארוכים, הוא היה בלתי מנוצח. הוא היה לשחיין השני בהיסטוריה ששולט בשלושת משחי החתירה (200, 400 ו-1500 מטר).
המגזין ספורטס אילוסטרייטד העניק לו כתבה גדולה וחשובה. דבר זה גרם לחשיפה עצומה. הפרסום והשיחות סביבו בגיל כל כך צעיר כנראה פגעו קשות בהכנות לאולימפיאדה. בנוסף, סבל שו מאנמיה שמנעה ממנו להתאמן בצורה סדירה וכן סבל מבעיות בכתפיים, שלא הועילו על החלמתו. למבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע שו כאלוף עולם ושיאן עולם במשחים הארוכים, אך הוא לא הצליח להשתלב במשחה ל-1500 מטר חופשי, שהיה המשחה החזק שלו, והסתפק במשחה ל-400 מטר חופשי. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.54 דקות אחרי בן ארצו בריאן גודל שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 3:51.93 דקות. בנוסף, הוא שחה עבור הנבחרת האמריקאית בשלב המוקדמות ב-4x200 מטר חופשי וקבע איתם שיא עולם חדש 7:30.33 דקות. האמריקאים זכו במדליית הזהב בשיא עולם חדש נוסף בתוצאה של 7:23.22 דקות. במונטריאל רק השוחים בגמר זכו במדליה, בניגוד למשחקים האולימפיים שנערכים עכשיו, שבהם כל מי ששחה, גם במוקדמות זוכה במדליה אולימפית אם קבוצתו זכתה.
לאחר המשחקים האולימפיים התרכז שו בעיקר בכדורמים. שו לא השתתף באולימפיאדת מוסקבה (1980) כמו שאר חבריו, עקב החרם האמריקאי על ברית המועצות.
לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הגיע שו כשחקן כדורמים. הוא וחבריו ניצחו בכל המשחקים, פרט למשחק נגד יוגוסלביה שהסתיים בתיקו. מדליית הזהב ניתנה ליוגוסלבים משום שגם הם ניצחו בכל המשחקים, אך הפרש הגולים שלהם היה טוב יותר, בחמישה גולים יותר. מדליית הארד ניתנה לגרמניה המערבית.
שו ייזכר כאחד השחיינים הגדולים בהיסטוריה שלא זכו במדליית זהב אולימיפית.
חמש דקות של שקט (סדרת טלוויזיה)

תקציר עלילת הסדרה

לוחמי יחידת החילוץ 21–42 ידועים בקרב עמיתיהם, לא רק כמקצוענים ברמה הגבוהה ביותר אלא בשל העובדה שכל מבצע חילוץ והצלה הוא סוג של פעילות ייחודית בפני עצמה. מבצעי החילוץ הופכים לסיפורים, שהם אוהבים לספר מסביב למדורה. כל פעולת חילוץ הם מצליחים לפתור בדרך יצירתית, לפעמים על גבול הטירוף או כחלק מהלצה משותפת. את שגרת מעלליהם של יחידת 21–42 מפרה הגעתו של המתמחה הצעיר, אלכסנדר גרק, שנשלח הישר ממוסקבה כדי לצבור ניסיון שטח לפני שיתקבל לתפקיד משרדי.
ס.ו. זנדהאוזן

היסטוריה

אחרי התחלה רעועה מבחינה כלכלית, התקדם המועדון בעקביות דרך הליגות הנמוכות עד שזכה לקידום לליגה האזורית ריין, אז ליגה חשובה בגרמניה, ב-1931, אבל שיחק בה רק עונה אחת לפני שירד. ב-1943 מוזגה הקבוצה עם "פאו. אף. בה. ויסלוך ואלדורף" (vfb wiesloch Walldorf) ועם "טה. אס. פאו ואלדורף" (TSV Walldorf) ויצרו יחדיו את "קה. אס. גה. ואלדורף-ויסלוך" (KSG Walldorf-Wiesloch).
הקבוצה המשולבת פורקה בסוף הסכסוך ואס. גה. זנדהאוזן (SG Sandhausen) הוקם מחדש כמועדון עצמאי בשלהי 1945. כ-6 שנים לאחר מכן הוחזר לו שמו המקורי. זנדהאוזן שיחקה כדורגל בלאנדסליגה (Landesliga) עד 1956 והתקדמה לליגת החובבנים של נודבאדן (Amateurliga Nordbaden). ב-1977 שיחקה הקבוצה בליגה הגבוהה בבאדן-וירטמברג.
ההצלחה הגדולה של הקבוצה היא בעונת 2011/2012, בה זכתה בליגה השלישית ועלתה לבונדסליגה השנייה בפעם הראשונה.
ג'לל באייר

ביוגרפיה

באייר נולד בכפר סמוך לבורסה ואביו היה מורה מפלובדיב בבולגריה. הוא הצטרף למועצת האיחוד והקידמה במטרה להשיב את החוקה העות'מאנית לתוקפה. הוא עבר להתגורר באיזמיר וריכז את פעילות המפלגה בעיר. עם תחילתה של מלחמת יוון-טורקיה והפלישה היוונית לאיזמיר ב-1919 הוא השתתף בארגונה של ההתנגדות ליוונים תחת השם הבדוי גליפ הוג'ה (Galip Hoca). בסוף 1919 הוא נבחר לפרלמנט העות'מאני הרביעי והאחרון, ולאחר פיזורו ב-1920 עבר לאנקרה והצטרף לתנועה הלאומית הטורקית. הוא היה חבר באספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם העיר בורסה ושימש בה כשר הכלכלה. באייר היה יועץ למשלחת הטורקית בדיוני ועדת לוזאן שניסחה את הסכם לוזאן ב-1923, ולאחר מכן כיהן באספה הלאומית כנציג העיר איזמיר. באייר היה מייסדו של "בנק העבודה" הטורקי (İş Bank), הבנק הפרטי הראשון במדינה, ב-26 באוגוסט 1924, ושימש כמנכ"ל הבנק עד 1932.
ב-25 באוקטובר 1937, מונה באייר כראש ממשלת טורקיה על ידי הנשיא מוסטפא כמאל אטאטורק. באייר כיהן בשתי כהונות רצופות בתפקיד זה, אך לאור חילוקי דעות בינו לבין נשיא טורקיה השני איסמט אינני אשר תפס את מקומו של אטאטורק לאחר מותו, סיים באייר את תפקידו ב-25 בינואר 1939. ב-7 בינואר 1946 ייסדו באייר ואחרים את המפלגה הדמוקרטית (Demokrat Parti), ובאייר היה ליושב ראש המפלגה. בבחירות שנערכו ב-1950 ניצחה מפלגתו, והוא היה לנשיא טורקיה. הוא שימש כנשיא המדינה משך עשר שנים, עד שהצבא תפס את השלטון ב-27 במאי 1960. באייר, ראש ממשלתו מנדרס ואחרים נעצרו ונשפטו ב-1961. מנדרס ושני אחרים נדונו למוות והוצאו להורג. באייר נדונן למאסר עולם וב-1964 הוא שוחרר מהכלא בשל בריאותו הירודה. בנובמבר 1975 הותר לבאייר לחזור לחיים הפוליטיים והוא הוזמן להיות חבר הסנאט מכוח היותו נשיא הרפובליקה לשעבר, אך הוא סירב. הוא נפטר באיסטנבול ב-1986 בגיל 103.
הנהלת בתי המשפט

מעמד הנהלת בתי המשפט

הנהלת בתי המשפט מהווה גוף עצמאי בחלקו, באופן הנותן ביטוי לעיקרון של עצמאות הרשות השופטת ואי תלותה ברשות המבצעת. היא איננה כפופה למשרד המשפטים. עם זאת, על פי החוק קובע שר המשפטים את סדרי המנהל של בתי המשפט, ומנהל בתי המשפט אחראי בפניו על ביצועם של סדרים אלו.
בעבר הביע נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק את דעתו כי על הרשות השופטת להיות עצמאית לחלוטין, באופן שינותק הקשר בינה לבין שר המשפטים, אך רעיון זה לא מומש עד כה.

מנהל בתי המשפט

בהתאם לחוק בתי המשפט מתמנה מנהל בתי המשפט לתפקידו על ידי שר המשפטים, בהסכמת נשיא בית המשפט העליון. הליך מינוי זה מבטא גם הוא את העיקרון של עצמאות הרשות השופטת, והוא נועד להבטיח ששר המשפטים לא יוכל לכפות על נשיא בית המשפט העליון מינוי מנהל לבתי המשפט שאיננו מקובל עליו.
קביעת זהות מנהל בתי המשפט הייתה לא פעם מקור למחלוקת ולחיכוכים בין שרי המשפטים לבין נשיאי בית המשפט העליון.
מנהל בתי המשפט יכול שלא להיות שופט, אך בפועל מתמנים כמנהלים רק שופטים מכהנים.
מנהל בתי המשפט משמש כמזכיר הוועדה לבחירת שופטים.

משמר בתי המשפט

משמר בתי המשפט הוא גוף האבטחה הממלכתי של הרשות השופטת במדינת ישראל. המשמר הוקם בשנת 1995 כדי לאפשר את קיומם התקין של סדרי המשפט במדינה. משמר בתי המשפט מונה כ-750 מאבטחים, סטודנטים וסטודנטיות בוגרי שירות צבאי-קרבי ותומכי לחימה מוצבים בבתי המשפט ומופקדים על שמירת הביטחון והסדר הציבורי בהם. אנשי המשמר מופקדים לעיתים גם על אבטחת שלומם של שופטים מסוימים מחוץ לכותלי בתי המשפט. הדבר נעשה כאשר על פי הערכה אבטחה שכזו נחוצה (למשל עקב איומים על השופטים על רקע משפט שבו הם יושבים בדין). המאבטחים מועסקים כעובדי מדינה מאחר שהם בעלי סמכויות עיכוב ומעצר בתחומי בתי המשפט. משמר בתי המשפט פועל ברוח "אמנת משמר בתי המשפט" בה הוגדר יעדו, מטרותיו וערכי הליבה לפועלו. ביום 7.6.2016 המשמר קיבל מעמד מכוח חוק של הכנסת, וחבריו קיבלו סמכויות.
הגיבן מנוטרדאם 2: סוד הפעמון

תקציר העלילה

הגיבן שולט על העיר פריז מלמעלה, ממגדל הפעמונים של הנוטרדאם. קוואזימודו וחברו זפיר, בנם של אזמרלדה ופיבוס, עוצרים בקרקס נודד ומתיידדים עם מדלן, הבת המאומצת של קוסם מרושע בשם סארוש, שזומם לקטוף את הפעמונים של הקתדרלה המפורסמת.

ביקורת

הסרט קיבל ביקורות שליליות רבות ממבקרי קולנוע ברחבי העולם. אתר Rotten Tomatoes העניק לסרט 30%. מבקרים הוסיפו כי איכות האנימציה בסרט ירודה, ואף הוסיפו שפסקול הסרט ירוד עוד יותר. לאחר שפורסם אלבום הלהיטים של דיסני כמה משירי הסרט הפכו לפופולריים.
צביה גרנות

צביה גרנות היא מטפלת זוגית, סופרת, ועיתונאית ישראלית.

ביוגרפיה

גרנות נולדה בקיבוץ כפר סאלד שבגליל העליון, ורוב שנותיה התגוררה בתל אביב.
גרנות הייתה עיתונאית וחברת מערכת העיתון "מעריב", ובהמשך עורכת במדורים שונים: חדשות, המגזינים "סגנון" ו"סופשבוע", והמדור הספרותי. במהלך עבודתה זכתה בפרס לעיתונות על שם שלמה מרץ. באותה תקופה כתבה ספרים לבני נוער בנושאים מגוונים: היסטוריה, דמויות היסטוריות, ודילמות חברתיות מעולמם של הצעירים. היא עסקה גם בעריכה ובתרגום ספרים. 
גרנות עזבה את העיתון משום שנמשכה לתחום החברתי, והחלה לעסוק בתחום הטיפול הזוגי ולהדריך זוגות ויחידים לשיפור איכות חייהם ומערכות היחסים שלהם. גרנות מתמקדת בטיפול בגישה הקוגניטיבית, לשיפור השליטה של המטופל בחייו על ידי שינוי בתפיסת המציאות שלו ותבניות החשיבה להן הוא רגיל. 
גרנות מרצה ומעבירה סדנאות וקורסים בארגונים ובמכללות, וכותבת בנושאי טיפול זוגי וזוגיות. היא מפרסמת ספרים וטורים קבועים בעיתונים, ומנהלת פורומים באינטרנט.
בשנת 2017 הועלו בתקשורת טענות כלפי גרנות, כי בניגוד לפרסומיה, היא "רכשה" את כל השכלתה – תואר ראשון שני ושלישי במדעי ההתנהגות ממוסד אקדמי שאינו מוכר.
סברדלובסק (מחוז)

היסטוריה


עם כיבוש קזן בסוף המאה ה-16 החלה התרחבות רוסיה לכיוון מזרח. כבר בתחילת המאה ה-17 החלה התיישבות רוסית באזור. במהלך המאה ה-18–19 האזור היה הלב התעשייתי של רוסיה. בתקופת האימפריה הרוסית נקרא המחוז בשם פלך יקטרינבורג. 
בתקופת מלחמת העולם השנייה לשטח המחוז הועברו מפעלים רבים. בתקופת שלטון ברית המועצות שונה שם המחוז לשם "מחוז סברדלובסק" ומאז נושא המחוז את שם זה.

דמוגרפיה

הרוסים מהווים כ-89% מאוכלוסיית המחוז.] בנוסף לכך, יש טטרים (כ-4%) ואוקראינים (כ-1%). בערים מתגוררת כ-83% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - יקטרינבורג מתגוררים כ-1,300,000 תושבים.

כלכלה

בשטח המחוז נמצאים מרבצים גדולים של ברזל, ניקל, נחושת, זהב, פלטינה ומתכות אחרות. בהתאם לכך, המחוז מתאפיין בתעשייה כבדה מפותחת ביותר. בערי המחוז ממוקמות מפעלים ליצור פלדה (בעיר ניז'ני טאגיל שנמצא בבעלות חברת אווראז) טנקים (מפעל הקרונות של אוראל בניז'ני טאגל), תחמושת ומכונות שונות לתעשייה כבדה.
בשנת 1897 בעיר אסבסט נבנה מכרה לכריית אזבסט. מפעל זה היה הראשון מסוגו באימפריה הרוסית וייצור אזבסט באזור נמשך עד היום.
בשנת 1964 כ-50 ק"מ מסברדלובסק הופעלה תחנת הכוח הגרעינית בלויארסקי שהייתה תחנת הכוח הגרעינית הראשונה בברית המועצות שמטרתה העיקרית הייתה ייצור אנרגיה חשמלית בהיקף משמעותי.
ישראל זגורי

קריירה

זגורי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וב-11 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי תל אביב. בעונת 2008/2009 המשיך לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל היה חלק מסגל הקבוצה הבוגרת שזכתה בתום העונה באליפות. בעונה שלאחר מכן שותף בשני משחקים במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. עד שנת 2010 ערך במדי מכבי חיפה 28 הופעות בכל המסגרות, מתוכן 12 הופעות בליגת העל, וכבש שני שערים בגביע הטוטו.
בעונת 2010/2011 הושאל זגורי לקבוצת הפועל פתח תקווה. ב-5 בפברואר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 3–2 בדרבי מול מכבי פתח תקווה. בעונה שלאחר מכן הושאל לבני יהודה תל אביב, ובמדיה כבש שער אחד בעונה זו, שער הניצחון במשחק מול קבוצתו לשעבר, הפועל פתח תקווה. בקיץ 2012 סיים זגורי את חוזהו במכבי חיפה ושוחרר מהמועדון.
לקראת עונת 2012/2013 חתם זגורי על חוזה לעונה אחת בהפועל רמת גן. בעונה זו כבש 7 שערי ליגה בנוסף ל-7 בישולים, וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שבמשחק הגמר כבש את שער הניצחון בבעיטות ההכרעה מול עירוני קריית שמונה, אך בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-30 ביוני 2013 חתם זגורי על חוזה לארבע שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 4–1 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-28 בספטמבר 2013 בישל וכבש לראשונה במדי הפועל תל אביב, בניצחון 4–0 על הפועל חיפה באצטדיון קריית אליעזר, במסגרת המחזור הרביעי של עונת 2013/2014. זגורי נכנס כמחליף, בישל לעומר דמארי את השער השלישי במשחק, וכבש את השער האחרון. בסך הכל כבש זגורי בעונתו הראשונה במועדון שמונה שערי ליגה, להם הוסיף שישה בישולים. בעונת 2014/2015 כבש זגורי שער ליגה אחד בלבד, בנוסף לשער אחד בגביע המדינה.
ב-19 באוגוסט 2015 הושאל זגורי למכבי נתניה לעונה אחת, אך כעבור חודש קרע את הרצועה הצולבת ולא חזר לשחק עד תום העונה. בתום העונה חזר זגורי להפועל תל אביב, אך מאמן הקבוצה אלי גוטמן הורה לו לחפש קבוצה חדשה, והוא הוחזר לסגל רק לאחר הגעתו של המאמן גיא לוזון בספטמבר 2016. בהמשך עונת 2015/2016 נקלעה הקבוצה לקשיים כלכליים ונכנסה להליך של פירוק, וזגורי שוחרר מהמועדון.
ב-15 בינואר 2017 חתם זגורי בבית"ר ירושלים עד תום העונה, עם אופציה לעונה נוספת. ב-22 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו וכבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 0-2 על הפועל כפר סבא, ובסיום העונה שוחרר מהמועדון.
ב-20 ביוני 2017 חתם זגורי לשנתיים בבני סכנין. זגורי ערך 16 הופעות במדי הקבוצה בתחילת עונת 2017/2018, וב-31 בינואר 2018 הושאל להפועל אשקלון, במדיה ערך 11 הופעות ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. לאחר מכן חזר לבני סכנין, ובעונת 2018/2019 ערך 21 הופעות וירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-18 באוגוסט 2019 חתם זגורי במכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית.

נבחרת ישראל

בשנת 2008 ערך זגורי 15 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל, בהן כבש שני שערים.
ב-9 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל, במשחק מול נבחרת סרביה שנערך באצטדיון בלומפילד. ביוני 2013 היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערך בישראל, אז היה שותף לניצחון על אנגליה במסגרת שלב הבתים של הטורניר. בסך הכל ערך זגורי 9 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
נתרן גופרתי

נתרן גופרתי הוא מלח המתקבל כשנתרן הידרוקסידי מגיב עם חומצה גופרתית. נוסחתו: Na₂SO₄.
ריכוז אלוואולרי מינימלי

ריכוז אלוואולרי מינימלי או MAC (אנגלית: Minimum alveolar concentration) הוא מושג המשמש להשוואת עוצמה של חומר הרדמה. מושג זה מוגדר כריכוז של אדי חומר ההרדמה בריאות בו 50% מהחולים לא יזוזו בתגובה לחתך בבטן. ערך זה משמש כסף מינימום, כשלמעשה את החולים מרדימים בערכים גבוהים מזה. למעשה, מדובר בערך החציוני. השימוש במושג מינימום הוא ככל הנראה תוצר של המקום הראשוני בו המושג הופיע. ככל שערך ה-MAC נמוך יותר, כך החומר פוטנטי יותר. מושג זה הוצג לראשונה ב-1965.
יש לשים לב שהעלייה ב-MAC היא אקספוטנציאלית: אם בריכוז של MAC יורדמו 50% מהחולים, הרי שבריכוז של פי 1.3 יורדמו 99% מהחולים.
ראליה - בתה של כלתום

תקציר העלילה

הסרט מספר על ראליה, בחורה צעירה היורדת מאוטובוס במדבר האלג'ירי, שם מחפשת אחר שורשיה ואחר אמה. כשהיא פונה לבני משפתחה המתגוררים בכפר מרוחק ומנותק מהעולם, הם מספרים לה רק שהיא עובדת בבית מלון מרוחק ושהוא תבוא ביום שישי. מהר מאוד ראליה מגלה שיום שישי אינו מושג מדיוק במקום שבו היא נמצאת, ובליווי דודתה היא יוצאת למסע בעקבות אמה, כלתום. במהלך המסע ראליה ודודתה עוברות הרבה הרפתקאות, אלימות ותלאות.
טנטליט

מאפיינים

צבע הטנטליט שחור עד חום. גבישי טנטליט עשירים במנגן שקופים למחצה וצבעם חום. בחלק מדגימות של טנטליט ניתן לזהות תופעות של מגנטיות חלשה או של כתמי צבע כחלחל זוהר. למינרל טפיוליט יש אותו מבנה כימי (Fe, Mn)(Ta, Nb)₂O₆)) אבל המבנה הגאומטרי שלו הוא טטרגונלי בניגוד למבנה האורתורומבי של הטנטליט.

תפוצה

ניתן למצוא טנטליט בנמיביה, קנדה, מדגסקר, צפון אירופה, ומדינות ארצות הברית: מיין, קליפורניה, קולורדו, ווירג'יניה. עתודות הטנטנליט הגדולות בעולם (52.1%) מצויות בברזיל. נכון לשנת 2006 75% מכמות הטנטליט ששווקה בעולם באה מאוסטרליה.

שימושים

השימוש העיקרי בטנטליט הוא להפקת טנטלום, מתכת המשמשת בעיקר בייצור רכיבים אלקטרוניים, בעיקר קבלים. בין שימושי הטנטליט, מכירה בחנויות של מינרלים, ומחצב להפקת ניוביום, ייצור סגסוגות בעלות נקודת התכה גבוהה במיוחד. יחד עם מתכות אחרות, לטנטלום תפקיד בייצור קרבידים, סגסוגות על לרכיבי מנועי סילון, חלקי טילים ועוד. בזכות עמידותו בפני חומרים רבים, הטנטלום משמש גם כרכיב שתלים בגוף.
לטנטליט אין בורסה מרכזית בה הוא נסחר ועל כן קשה להעריך במדויק את מחירו. באופן כללי הטנטליט נסחר סביב ה-40$ לק"ג אולם המחיר חווה מספר עליות תלולות וצניחות עוקבות: בסוף שנות ה-70, בשנת 1988 ובשנת 2000. עליות המחירים הביאו לירידה בשימוש בטנטלום על ידי חיסכון ושימוש בתחליפים.
התייעלות אנרגטית

התייעלות אנרגטית בישראל

הממשלה מעניקה מענקים, ומשיקה פרויקטים הסברתיים, אשר נועדו להציג בפני התעשייה הישראלית את התמורות האפשריות מתהליך התייעלות אנרגטית בתעשייה. הסיבה המרכזית לכך שהממשלה מתרכזת בהתייעלות אנרגטית בתעשייה בישראל, נעוצה בעבודה, כי מרבית האנרגיה מבוזבזת עקב ניהול לקוי של האנרגיה וצריכת החשמל במפעלים ובמקומות עבודה תעשייתיים.
שולת!!!1

רקע

השימוש ב"שולת!!!1" מהווה סאטירה על עגת ה"פקצות" באינטרנט העברי: שגיאת הכתיב המכוונת ההופכת את הט' לת', הריבוי הצעקני של סימני הקריאה, בנוסף להפיכת סימן הקריאה לספרה "1".]
בעבודת הדוקטורט של חוקרת התרבות והטכנולוגיה כרמל ויסמן מוקדש פרק ל"שפת הפקצות". הפרק עוסק בכינון זהות מגדרית באמצעות שימוש בשפה. ויסמן מעריכה שהחלפת התווים אינה באה ליצור שפה מקודדת הבהירה רק ליודעי ח"ן, אלא נובעת משיקולים של אסתטיקה ועיצוב. זוהי שפה מתוחכמת מבחינה פונטית, המחייבת היכרות עם שתי שפות וארבעה סוגי כתב. בישראל היא מובלת על ידי בנות מתבגרות ברשת ובכך יוצרת תת-תרבות נשית בתוך המרחב האינטרנטי.
בספרו "מילון הסלנג המקיף" משנת 2005 הגדיר הבלשן והמילונאי הישראלי רוביק רוזנטל את הביטוי כך: "שולת! - בעל עוצמה [...]; שיבוש של "שולט", צורת כתיבה נפוצה מאוד בצ'אטים באינטרנט; בעקבות אנגלית: ‏rulez (שיבוש מקביל של rules)".
נראה שאת השימוש הרב ביותר בה, אירוני ומודע לעצמו, עושים כותבים מבוגרים, הרוצים להכניס גוון מבודח לכתיבתם באינטרנט.

וריאציות

אחת מהצורות הנפוצות ביותר של הביטוי היא "שולת!!!1", אולם ניתן למצוא באינטרנט דוגמאות רבות לשימוש בצורות "שולתת", "שולתתת", "שולתתתת" וכן הלאה. במקרים מסוימים ה-ת' מוכפלת עשרות פעמים. מכיוון שיש הכותבים "שולתת!!!1" ביותר מ-ת' אחת, ומכיוון שהאות ט' מוחלפת ב-ת' בכוונה, עולה שאין אפשרות, למעשה, להבדיל בין זכר לנקבה במונח זה.
ריכרד גליקס

עד עליית המפלגה הנאצית

גליקס, בנם של מורים, עזב את הגימנסיה של דיסלדורף ב-1907, לפני השלמת לימודיו, על מנת לעבוד בחברת הביטוח של הוריו. החל מ-1913 בילה את רוב זמנו מחוץ לגרמניה, בבריטניה ובארגנטינה, אך שב הביתה מבואנוס איירס בינואר 1915 על מנת להתנדב לשירות צבאי במלחמת העולם הראשונה. הוא הוצב כקצין תצפית ולאחר מכן כמפקד סוללת תותחנים בחזית המערבית. במהלך המלחמה, הוא עוטר בצלב הברזל מדרגה שנייה וראשונה וב-1934, יחד עם שאר לוחמי מלחמת העולם קיבל את צלב הכבוד. 
אחרי שביתת הנשק, התגייס גליקס לפרייקור ליכטשלאג, שפעל נגד המהפכנים הקומוניסטים בחבל הרוהר. לאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ובין מרץ 1920 ליולי 1926 היה קצין קישור עם ועדת השליטה הצבאית של בעלות הברית. אחרי שעזב את התפקיד, שירת באוגדה הפרוסית ה-6. הוא פרש מהצבא בסוף 1931, בדרגת סגן.

באס אס

גליקס הצטרף עוד ב-1927 לארגון הלאומני קסדת הפלדה (שטאלהלם), ובמרץ 1930 נעשה חבר במפלגה הנאצית (מס' חבר: 214,855). בנובמבר 1932 הצטרף לאס אס (מס' חבר: 58,706). מספטמבר 1933 עד ליוני 1935 היה חבר במטה הגזרה המערבית של הארגון, ולאחר מכן היה מפקד חטיבת האס אס ה-7 בשניידמיהל. ב-1 במרץ 1936 מונה לראש מטהו של תאודור אייקה, מפקד מערך המשמר (SS-Wachverbände) והמפקח על מחנות הריכוז. ב-18 בנובמבר 1939, כשאייקה עבר לפקד על דיוויזיית האס אס השלישית, מינה היינריך הימלר את גליקס למחליפו ואת  גרהרד מאוורר מינה כסגנו של גליקס.
בתור מנהל יחידת הפיקוח על מחנות הריכוז הוא היה זה שאישר מינויים של כל המפקדים במחנות הריכוז, בנוסף היה גליקס אחד מבכירי האחראים לשואה: כך, למשל, היה זה הוא שהמליץ ב-21 בפברואר 1940 להקים בבסיס פרשים נטוש של הצבא האוסטרו-הונגרי את מחנה הריכוז אושוויץ; בנוסף, אישר רכישת ציקלון בי לשימוש בתאי הגזים. גליקס השתתף בישיבה עם הימלר בה תוכננו ניסויים רפואיים באסירי המחנות, ואחד מתפקידיו העיקריים היה לדאוג לנצל אותם לעבודות כפייה בהיקף נרחב - הוא אף הנחה במפורש את מפקדי המחנות לגזוז את שיער הקורבנות לצרכים תעשייתיים. ב-29 במרץ 1942, כחלק מארגון-מחדש של האס אס, הפכה מחלקתו ל'חטיבת המשרדים ד' - ענייני מחנות ריכוז' במשרד הראשי למשק ומנהל של אוסוולד פוהל. ב-23 ביולי 1943 קודם גליקס לגרופנפיהרר וקיבל דרגת גנרל-לייטנט של הוואפן אס אס. בסך הכל, הוא היה אחראי לניהולם של חמישה עשר מחנות ריכוז וחמש מאות מחנות חוץ.
ב-25 בינואר 1945 הוענק לגליקס עיטור הצלב הגרמני (Deutsches Kreuz) (כסף - עבור הצטיינות שאינה בקרב).

לאחר מלחמת העולם השנייה

באפריל 1945, נטש הימלר את ברלין, שהייתה על סף כיתור, יחד עם גליקס, רודולף פרנץ הס וקציני אס אס רבים אחרים. הם נסעו לפלנסבורג, שם התארגנה ממשלת המעבר של האדמירל קרל דניץ. גליקס - שנשא פנקס חייל מזויף עם השם זונמן - התאבד בבליעת כמוסת ציאניד בבית-החולים של הצי בפלנסבורג, יומיים אחרי סוף המלחמה.
חוות תנינאים

חוות תנינאים נוספות

בעולם ידועה חוות האליגטורים סנט אוגוסטין (St. Augustine Alligator Farm Zoological Park) שבפלורידה, ארצות הברית, שהוקמה כאטרקציית תיירות ובהמשך התרחבה לגן חיות המתמחה בתנינאים.
בחוות התנינים של סמוט פרקן (Samutprakarn Crocodile Farm and Zoo) שבסמוט פרקן, תאילנד, המהווה גם גן חיות, ישנן תצוגות של אומני לחימה המנסים לרקד ליד מלתעות התנינים מבלי להינשך, פעלול שנכשל לעיתים וגם גרם למות האומנים. כמו כן היו כמה מקרים של מבקרים שקפצו לכלוב כדי להתאבד והצליחו.
בחוות התנינים Crocosaurus Cove שבאוסטרליה, האטרקצייה המרכזית היא לצלול בתוך גליל שקוף מזכוכית משוריינת ולצפות מתחת למים בהאכלתו של תנין ים באורך של למעלה מ-5 מטר.
ריאד איסמט

ביוגרפיה

ריאד איסמט נולד בדמשק וסיים בשנת 1968 לימודי ספרות אנגלית באוניברסיטת קארדיף באוניברסיטת דמשק. לאחר סיום הלימודים הוא חזר לסוריה.
ריאד איסמט כתב כמה מחזות, בשנת 1985 הוא היה מפיק של סדרת טלוויזיה. במקביל הוא היה מלמד משחק באקדמיה לדרמה ובשנת 2000 מונה לרקטור של האקדמיה. בשנת 2003 הוא מונה למנהל הכללי של רדיו וטלוויזיה ממלחית של סוריה במקביל לתפקידו כסגן שר התרבות.
בשנת 2005 הוא מונה לשגריר בפקיסטן ובשנת 2010 הועבר לעומאן.
באוקטובר 2010 ריאד איסמט מונה לשר התרבות במקום ריאד אגה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2012.
בשנים 2013-2014 הועסק באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
קלינקביצ'י (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה קלינקביצ'י 64,055 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 92.7% בלארוסים, 4.37% רוסים ו-1.54 אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (70.89%) ורוסית (26.1%).
נ.ק.ו.ד.

היסטוריה

הנקוו"ד הוקם בקיץ 1934 לאחר שכוחות ביטחון הפנים בברית המועצות אורגנו מחדש תוך הקמת "אֶן-קָה-וֶה-דֶּה" (להלן: נקוו"ד) ושילוב הג.פ.או. (ברוסית ГПУ) בארגון זה.
למפקד הנקוו"ד הראשון התמנה גנריך יגודה, אשר החל מיד במעצרים נרחבים, שכללו בין היתר את מעצרם של לב קמנייב, גרגורי זינובייב ואיוון סמירנוב, ממנהיגי הקומוניזם הוותיקים והאשים אותם יחד עם 13 נאשמים אחרים בקשר לרציחת סטלין ומנהיגים אחרים בניצוחו של לאון טרוצקי. כל הנאשמים נמצאו אשמים והוצאו להורג ב-25 באוגוסט 1936.
יגודה כשל במציאת ראיות מספיקות להאשמת ניקולאי בוכרין בפשע כלשהו ועל כן הודח בידי סטלין ותחתיו נתמנה לתפקיד ניקולאי יז'וב.
בשנת 1936 נעצרו ניקולאי בוכארין, אלכסיי ריקוב, גנריך יגודה, ניקולאי קרסטינסקי וקריסטיאן רקובסקי בחשד לניסיון נוסף להתנקש בחיי סטלין, שוב כביכול בניצוחו של טרוצקי. הם נמצאו אשמים והוצאו להורג.
הנקוו"ד היה מעורב גם במלחמת האזרחים בספרד ואלכסנדר אורלוב פעל לתמיכה בכוחות הרפובליקניים ולאימונם.
הטיהורים הגדולים שערך סטלין באמצעות הנקוו"ד הגיעו לממדים מבהילים עם רצח טרוצקי במקסיקו ב-20 באוגוסט 1940. לאחר מותו של טרוצקי נותר סטלין לבדו מכל 15 חברי הממשלה הבולשביקית המקורית. 10 מהם הוצאו להורג ו-4 מתו, לעיתים בנסיבות מסתוריות.
מתוך 1,966 משתתפי ועידת המפלגה הקומוניסטית ב-1939, נעצרו בחמש השנים שלאחר מכן 1,108. רק 70 מתוכם נשפטו במשפט פומבי; כל היתר נשפטו בדלתיים סגורות לפני הוצאתם להורג. מקורות רשמיים טוענים כי בין ינואר 1935 ליוני 1941 עצר הנקוו"ד 19.8 מיליון איש בברית המועצות, מתוכם כ-7 מיליון הוצאו להורג.
בשנת 1938 הוחלף יז'וב (לאחר שגם הוא הוצא להורג) בלברנטי בריה. בעקבות כך רוב מפקדי הנקוו"ד של יז'וב הוצאו להורג. בריה פיקד על הארגון עד 1953, כאשר כבר נקרא "ק.ג.ב.".
בפברואר 1941 פוצל המשרד לשניים: משרד הפנים, בראשות בריה, והמשרד לביטחון המדינה, בראשות וסבולוד מרקולוב. עם תחילת השתתפותה של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה ב-20 ביולי 1941 המשרד אוחד בראשות בריה, ומרקולוב מונה לסגנו הראשון. ב-17 באוקטובר 1941 הוועדה המיוחדת של המשרד קיבלה רשות להחליט על עונשים כולל עונש מוות. לא היה ניתן לערער על ההחלטה. הנחיה זו הייתה בתוקף עד 1 בספטמבר 1953. הוועדה טיפלה במספר רב של תיקים. כך, למשל, דווח שבישיבה שהתקיימה ב-10 בפברואר 1950 הוועדה טיפלה ב-1,592 תיקים וקיבלה החלטות לגבי העונש.

לאחר פירוק הנקוו"ד

בשנת 1943 קוצצו סמכויות הנקוו"ד והוקם המשרד לביטחון המדינה (מ.ג.ב.) (ברוסית: Министерство государственной безопасности, Ministerstvo Gosudarstvennoi Bezopasnosti) שהיה שמה של המשטרה החשאית הסובייטית בשנים 1943-1953. בתקופת 1943 (כאשר הוא פוצל ממשרד הפנים) ועד לשנת 1946 הוא נקרא "נ.ק.ג.ב." - נרודני קומיסריאט גוסודרסטוונוי בזופסנוסטי - Народный комиссариат государственной безопасности). עם שינוי שמו בשנת 1946 ומינוי שר חדש, החלו להעביר לאחריותו של המשרד תפקידים שונים של האם. וה. דה (המשרד לענייני פנים של רוסיה), ובמקביל, תפקידי ביון חוץ הוצאו מאחריותו של המשרד. ביון חוץ חזר לאחריות המשרד רק בשנת 1951. ב-4 ביולי 1951 ויקטור אבאקומוב, שעמד בראש המשרד, הועבר מתפקידו, וב-11 ביולי אותה שנה נעצר. במהלך סתיו 1951 נעצרו רבים מראשי המשרד.
בשנת 1953, ביום פטירת יוסיף סטלין, המשרד אוחד עם משרד הפנים ובראש המשרד המאוחד הועמד לברנטי בריה.
באותה תקופה עמדו בראש הארגון וסולוד מרקולוב (1946), ויקטור אבאקומוב (1946 - 1951), סרגיי אגולטסוב (1951), סמיון איגנטייב (1951 - 1953).