google/wiki40b huggingface dataset:
גלעד מלצר

ביוגרפיה

גלעד, בנם הבכור של נילי גבעול ויהודה מלצר, נולד וגדל בתל אביב. אחרי שרות בגרעין נח"ל בקיבוץ גונן עבר בשנת 1986 לניו יורק. שם למד קולנוע ב-School of Visual Arts. אחרי קבלת התואר ב-1990, המשיך ללמוד בימוי תיאטרון ומחזאות ב-Playwrights Horizon  שם גם ביים מספר הצגות, ובכלל זה ערב קברט של מחזות קצרים מאת חנוך לוין, אותם תרגם לאנגלית. בשנים 1998-1994 למד מלצר במחלקה ל-Performance Studies באוניברסיטת ניו יורק, שם השלים תואר שני ואת לימודי הדוקטורט. מניו יורק כתב מאמרים וביקורות לכתב העת "סטודיו".

כתיבה

בשנת 1999 מלצר חזר לישראל, ומאז הוא מתגורר בתל אביב. הוא התקבל ללמד במדרשה לאמנות, במכללה האקדמית בית ברל, ובשנת 2002 מונה לראש תחום הלימודים העיוניים, תפקיד אותו מילא עד שנת 2010. בשנת 2001 מונה מלצר לעורך ראשי של כתב העת "המדרשה". הוא כותב את ההקדמה לכל גיליון, ואף פרסם שם כמה מאמרים וראיונות. בשנים 2006-1999 היה מלצר מבקר האמנות של "ידיעות אחרונות". בעיתון זה, במוספים "7 ימים" ו"7 לילות" הוא פרסם מאות ביקורות, ומספר מאמרים וראיונות. רבות מן התערוכות שהוא אצר לוו בקטלוגים אשר בהם פרסם מאמרים.

קולנוע וטלוויזיה

ב-1995 היה עוזר של הבמאי תיאו אנגלופולוס בסרטו "המבט של אודיסאוס" ]ב-2006 היה הבמאי, תסריטאי (ביחד עם גידי אביבי) ומפיק (ביחד עם אביבי, ו"למה הפקות") של הסרט התיעודי "האחיות כהנא" אשר שודר ב-Yes דוקו. מלצר היא יועץ תסריט בסרט "חייב לזוז" על להקת "הפליטים". ב-2010 היה תסריטאי בסדרה "לונדון פינת בן יהודה". משנת 2013 הוא משמש כלקטור בפסטיבלי קולנוע. קרוב לעשור היה התסריטאי הראשי של "חדשות הספורט", ערוץ 5.

אוצרות

בשנת 2006 מלצר החל לאצור תערוכות אמנות. הראשונה שאצר, "אפרופו העלמות" הוצגה במוזיאון פתח תקווה לאמנות. לכבוד 100 שנה לציור המופת של פיקאסו, "העלמות מאביניון". שלוש עשרה אמניות ישראליות הוזמנו להגיב לציור. ב-2007 הוא אצר בחלל של בצלאל ברחוב סלמה בתל אביב את התערוכה "שטוח" שבחנה את השפעות המינימליזם והפוסט-מינימליזם באמנות הישראלית. ב-2008 אצר תערוכת יחיד קטנה לאניסה אשקר, וב-2009 תערוכה לצלמת יעל קפלן. בשנת 2010 התערוכה שאצר "חיות רעות" נבחרה לפתוח את הגלריה הקולקטיבית בנימין. בסוף אותה שנה גם אצר תערוכה נושאית מקיפה, "על פי מקורות זרים" במרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית. בשנת 2013 מלצר אצר בגלריה האוניברסיטאית בתל אביב את התערוכה "פאסיב, אגרסיב, אקפרסיב" שהתמקדה בציור אקספריסיבי ישראלי משנות ה-2000. באותה שנה הוא אצר ב"חללית" בתל אביב את התערוכה "פרס היצירה הציוניות" שבחנה אופציות ביקורתיות כלפי הפרס הרשמי. החל משנת 2014 הוא המנהל של מוזיאון אגם לאמנות בראשון לציון, המיועד להפתח בראשית 2015. ביחד עם רחל שליטא, מלצר הקים במכון מופ"ת בתל אביב את מסלול ההתמחות "תרבות ואוריינות חזותית". הוא לימד גם בקאמרה אובסקורה, מכללת אמונה בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, ואוניברסיטת ניו יורק.

חיים אישיים

גלעד מלצר אב לשני בנים, מתגורר בתל אביב. הוא נכדו של המשורר, העורך והמתרגם שמשון מלצר. אביו יהודה מלצר ואחיו עילאי הם הבעלים והמו"לים של בית ההוצאה ספרי עליית הגג. אחותו נתלי מלצר היא מתרגמת. אחיו עירא גבעול הוא נגן צ'לו. אחיו מתן גבעול היה כנר (1982-2011).
אברהם קלמן קליקשטיין

קורות חיים

נולד לאיטקא ולרב יחזקאל קליקשטיין, שהיה חסיד טריסק, בפולין. בילדותו עבר במחנות ההשמדה בפולין. בגיל 10 היה במחנה ההשמדה לחמה. הוא הציג את עצמו כנפח וקיבל עבודה בציפוי זכוכית לצינורות, וכך ניצל. לאחר מכן עבר לבית ילדים יהודי בצרפת, שם היה חבר של הסופר אלי ויזל, ומשם היגר לארצות הברית. למד בישיבת תורה ודעת של הרב יעקב קמנצקי, נישא לרחל בתו של רבי יונה שטנצל והוליד ארבעה ילדים. הוא נפטר בגיל 58 לאחר מחלה קשה. לימד בהאנטר קולג' בניו יורק.
קליקשטיין חיבר קונטרס בשם הערות מתמטיות על הלכות קידוש החודש" במטרה ליישב את הסתירות שמעלה החזון איש בדברי הרמב"ם. הוא קיבל הסכמה מרבי יעקב קמנצקי.
יוסי דינה

יוסי דינה (באנגלית: Yossi Dina) הוא איש עסקים ישראלי, יזם ובעל תוכנית ריאלטי בערוץ E! בשם "יוסי 90210".

ביוגרפיה

דינה נולד בישראל וגדל בקיבוץ, מאוחר יותר שימש כקצין מודיעין בצה"ל. משם המשיך דרכו לעבוד בפריז, ובסופו של דבר בגיל 23 עבר לגור בלוס אנג'לס, שם מכר תכשיט מדלת לדלת.
נודע בשם "המשכונאי לעשירים ומפורסמים". לאחר שפתח בית עבוט בשם "The Dina Collection" בבוורלי הילס. דינה עשה מעבר והחל לבצע עסקים עם סלבריטאים רבים. חנותו של דינה מוכרת ציורים, פסלים, תכשיטים, שעונים, מהדורות ראשונות, מכוניות ומזכרות בשווי של מיליוני דולרים.
בשנת 2014 הגיע לביקור בישראל וביצע מספר רכישות וראיונות טלוויזיוניים.
דינה גר במליבו, בבית ששוויו הוערך במיליוני דולרים, שבעבר היה שייך לזמר ולקומיקאי אל ג'ולסון.
ברנקסטל-קויז

היסטוריה

ברנקסטל מוזכרת לראשונה בכתובים במאה ה-11. היא הייתה בתחום השלטון של האלקטורט של טריר ונקראה לראשונה Beronis Castellum. ב-1277 הקים הארכיבישוף של טריר את מצודת Landshut
ב-1627 נפגעה ברנקסטל ממגפת דבר וקויז נפגעה מאותה מגפה ב-1641. מצודת Landshut נהרסה בשריפה ב-1692 ונשארה מאז חרבה.
בשנים 1794–1814 הייתה ברנטקסטל תחת שלטון צרפת. לאחר קונגרס וינה הועברה לשלטון פרוסיה.
בשנים 1872–1874 נבנה גשר מעל המוזל שחיבר את ברנקסטל וקויז. ב-1 באפריל 1905 הם מוזגו לישות מוניציפלית אחת בשם ברנקסטל-קויז.
בליל הבדולח נהרס בית הכנסת של הקהילה היהודית שהייתה במקום.

אתרים בעיר

חלק גדול מהשטח המוניציפלי נטוע כרמי ענבים, בעיקר מזן ריזלינג, המקיפים את העיירה ומשמשים אחד ממוקדי התעסוקה העיקריים בה, מחוץ לתיירות.
השם ברנקסטל (מצודת הדובים) מרמז על דובים שהיו באזור ואכן הם מופיעים בסמל העיר ובמזרקה ליד כיכר השוק.
בכיכר השוק בברנקסטל נמצא בית העירייה ולידו מזרקה עם פסל של סנט מיכאל. הפסל המקורי נוצר ב-1606 ונהרס במלחמת העולם השנייה. הפסל הנוכחי הוא מ-1950.
ליד טיילת המוזל נמצאת מזרקת "הדוקטור מברנקסטל" (בגרמנית - Bernkasteler Doktor) המבוססת על האגדה שהארכיבישוף של טריר חלה מאד וכל התרופות שהציעו לו לא עזרו. הוא נטה למות עד שיינן מברנקסטל נתן לו לשתות מהיין שייצר. הארכיבישוף נרפא ולאות תודה הוא העניק ליינן את התואר "דוקטור".
בקויז נמצא בית הולדתו של הפילוסוף, התאולוג והמתמטיקאי ניקולאס קוזאנוס (בגרמנית - Nikolaus von Kues) המשמש כיום מוזיאון לתערוכות מתחלפות ומקום לאירועי תרבות. ליבו קבור בבית החולים סנט. ניקולס שנבנה בקויז ב-1451.
מצודת Landshut החרבה משמשת כיום אתר תיירות וממנה תצפית יפה על העיירה וסביבתה.
קאמאז

היסטוריה

המפעל נפתח בשנת 1969 על פי הוראת ממשלת ברית המועצות מאוגוסט אותה שנה. כבר בסוף פברואר 1970, יצאה את שערי המפעל המשאית הסובייטית הראשונה ובשנות ה-80 בכל רחבי ברית המועצות היו מפוזרים למעלה מאלפיים מפעלים ב-500 ערים.
בשנות ה-90 חלה ירידה בתפוקת המשאיות, אולם קצב הייצור הוגבר עם פתיחת המאה ה-21 וכיום קצב הייצור הוא מהגבוהים בעולם. משאיות קאמאז מיוצאות לאסיה וצפון אפריקה.
בנובמבר 2018 החל שיווק המשאיות בישראל.
אני בגן החיות

אני בגן החיות (באנגלית: Me at the zoo) הוא שמו של הסרטון הראשון אשר הועלה לאתר YouTube. 
הסרטון, שאורכו 18 שניות, צולם על ידי יקוב לפיטסקי, כיום פרופסור להנדסת הסביבה באוניברסיטת טולדו ומציג את חברו לספסל הלימודים ואחד ממייסדי YouTube, ג'אווד קארים, אשר העלה את הווידאו לאתר ב-23 באפריל 2005 מתוך חשבון שפתח על שמו באותו היום.  
בסרטון, אשר צולם בגן החיות של סן דייגו, מצולם קארים כאשר מאחוריו נראים פילי גן החיות. קארים מדבר על חדקם הארוך של הפילים ומציין שזה כל מה שיש לו לומר. זהו הסרטון היחיד שהועלה מערוץ זה, שזכה ל 558,909  מנויים (נכון ל-24.6.2019).
שלמה לוטן

שלמה לוטן (נולד ב-1968) הוא היסטוריון המתמחה בחקר המסדרים הצבאיים בממלכת הצלבנים. מומחה לתקופה הצלבנית בארץ ישראל, ותולדות המסדר הטבטוני. עמית מחקר במרכז רנרט לחקר ירושלים במחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.

מחקריו

מחקריו עוסקים בלימוד התקופה הצלבנית, ובעיקר בהתמקדות ביצירה הייחודית שנוצרה ברחבי ממלכת ירושלים – המסדרים הצבאיים. היו אלה לוחמים – נזירים אשר שימשו כצבא המילואים של הממלכה, בעלי נחלות, מקימי מבצרים ותורמים לרווחתה של הממלכה ולסעד הרפואי שניתן לתושביה ולצליינים שביקרו בה.
מחקריו מתמקדים בעיקר במסדר הגרמנים – מסדר הטבטונים אשר נוסד בשטחה של הממלכה בשנת 1198 ושרד בה עד לנפילתה בשנת 1291. עיקר פעילותם של הטבטונים אירעה בשטחי הגליל העליון בתחום נחלתם באזור מעיליא וג'דין,  ובאתר הידוע כמטה מסדרם, מבצר מונפור שעובר מעל נחל כזיב.
בסיסם של הטבטונים היווה מוקד להתפשטותם של הטבטונים אל אתרים רבים ברחבי אירופה ובעיקר אל מרכזם המפורסם בפרוסיה (צפונה של פולין) במקום בו נלחמו מלחמת חורמה בכופרים באמונה הנוצרית בימי הביניים. מחקרים אלה מהווים נדבך נוסף בהבנת תקופה מורכבת זו בתולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל בימי הביניים.

תיאור מחקריו

עבודת הדוקטור שלו נכתבה על תולדות המסדרים הצבאיים בתקופה הצלבנית בארץ ישראל, ובעיקר על תולדות המסדר הטבטוני, המסדר הגרמני אשר נוסד בעיר עכו בשנת 1198. בהמשך התבסס המסדר במאחזים רבים ברחבי אירופה ובעיקר בחלקה הצפוני בגרמניה, פרוסיה ולטביה. הדוקטורט יצא בשנת 2012 כספר.
מחקריו נוגעים לתולדותיה של ממלכת ירושלים, ירושלים בתקופה הצלבנית, ומבצרים צלבניים: מבצר עתלית, מונפור ומבצר יחיעם.
שמואל לורנץ

הרב שמואל לורנץ (נולד בשנת ה'תשכ"ד (1964) בירושלים) הוא ראש ישיבת נחלים.

ביוגרפיה

שמואל לורנץ למד בישיבת נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת הר עציון. שירת בצה"ל כמפקד מחלקה ובמהלך המילואים קודם לתפקיד סמג"ד.
בשנת 1991 הקים את ארגון "ידידים" העוסק בטיפול בנוער במצוקה, הארגון זכה בפרס יו"ר הכנסת לאיכות חיים. הרב לורנץ משמש כיו"ר הארגון.
נשוי לאסתי ואב לשבעה.
בשנת ה'תשמ"ז (1987) התגלה באורח פלא ספר תנ"ך שעליו סימונים שהועתקו מכתר ארם צובה. הספר שהה שנים רבות בעליית גג של בית בשכונת קריית משה בירושלים, וניצל ברגע האחרון על ידי לורנץ, באותה עת תלמיד ישיבת הר עציון. הוא העבירו לידי החוקר יוסף עופר. הרב מרדכי ברויאר הוציא מהדורה נוספת של התנ"ך, לאור ההערות האמורות, בהוצאת חורב, בשנת תשנ"ח (1998).
אנטרופיה (סטטיסטיקה)

בסטטיסטיקה ובתחומים נוספים, ובעיקר בתורת האינפורמציה, אנטרופיה (באנגלית: Entropy) היא מדד לגודלו האפקטיבי של מרחב הסתברות. האנטרופיה של התפלגות אחידה בדידה על n מצבים היא . את מושג האנטרופיה המתמטית פיתח אבי תורת האינפורמציה קלוד שאנון ב־1948.
לדוגמה, הטלת מטבע מחזירה אחת מבין שתי אפשרויות, והטלת קובייה מחזירה אחת מבין שש אפשרויות. ברור שאת התוצאה של הטלת הקוביה קשה יותר לחזות מאשר את זו של המטבע. חיבור התוצאות של שתי קוביות מחזיר אחת מבין 11 אפשרויות, שבהן 7 היא השכיחה ביותר, ואילו 2 או 12 נדירות ביחס. כאן לא די לומר שגודל מרחב ההסתברות הוא 11 - ההסתברויות אינן אחידות, ולכן לא ניתן במבט ראשון לקבוע האם תוצאת החיבור קשה יותר לחיזוי מאשר, נאמר, בחירה של ספרה אקראית בין 1 ל־9 (בהתפלגות אחידה בדידה). הצורך להשוות באופן מדויק בין מרחבי התפלגות שונים קיים בכל תחומי המדע, ומדידת האנטרופיה באופן שיוצג להלן שכיחה בפיזיקה, בתורת האינפורמציה בביולוגיה (שם היא נקראת מדד שאנון-ויבר) ובתחומים נוספים.

דוגמה

נפתור את הדוגמה שבפתיח (מה יותר קשה לחיזוי - סכום הטלת שתי קוביות או התפלגות אחידה בין 9 תוצאות): 
למרחב אחיד בגודל 9 יש 9 תוצאות שלכל אחת מהן הסתברות , ולכן האנטרופיה היא 
, ואילו האנטרופיה של מרחב התוצאות האפשריות של סכום שתי קוביות היא
כלומר, מעט קשה יותר לחזות את התוצאה של סכום שתי קוביות מאשר את התוצאה של בחירה אקראית מתוך 9 אפשרויות.

שימושים

לאנטרופיה של שאנון קשר הדוק ליכולת לדחוס אינפורמציה וליכולת ללמוד מהאינפורמציה באמצעות אלגוריתמים של למידה חישובית. מושגים נוספים הקשורים לאנטרופיה קשר הדוק הם אינפורמציה הדדית ואנטרופיה מותנית. לאנטרופיה יש גם קשר עמוק למושג סיבוכיות קולמוגורוב.
עזריאל הילדסהיימר

תולדות חייו

נולד בהלברשטאדט שבממלכת סקסוניה לאימו גולדה ולאביו יהודה לייב (בנו של משה גלֵיי, בן מאיר גליי) יוצא העיר הילדסהיים ממנו התייתם בנעוריו. כילד למד בבית-הספר "השארת צבי" בעירו, המוסד החינוכי האורתודוקסי הראשון בקרב יהודי אשכנז שהוכנסו בו לימודי חול (המייסדים חששו מנוהגן של משפחות מסורתיות רבות, כמו הוריו של רש"ר הירש, לשלוח את ילדיהם להתחנך אצל נוצרים). מגיל 17 למד בישיבה של הרב יעקב עטלינגר באלטונה. החכם יצחק ברנייס שימש לו כמודל לחיקוי כדרשן. במקביל למד שפות קלאסיות. ב-1840 חזר להלברשטאדט ולמד בגימנסיה של דום. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת ברלין והצטרף לפקולטה לשפות שמיות ולמתמטיקה. ב-1842 עבר להאלה (Halle) והמשיך בלימודיו, אותם סיים עם קבלת דוקטורט על נושא פרשנות התנ"ך. לאחר סיום לימודיו חזר להלברשטאט ושם נישא להנרייטה הירש.
ב-1851 התחיל את הקריירה הרבנית שלו כשהתמנה לרב של אייזנשטט, אז בממלכת הונגריה. בבואו לעיר התחיל הרב הילדסהיימר מיד בפעילות חינוכית והקים בעיר בית ספר לבנים, בו, בנוסף ללימודי קודש, למדו לימודי חול והלימודים התקיימו בגרמנית. לאחר מכן הקים בית מדרש להכשרת רבנים, שצמח מ-12 תלמידים ב-1851 עד ל-128 ב-1868, ולמדו בו תלמידים אף מארצות הברית. דרכו של הילדסהיימר עוררה התנגדות גדולה בקרב הקנאים בהונגריה. אלה, כמו הרב הלל ליכטנשטיין וחתנו עקיבה יוסף שלזינגר, האמינו כי הוא מהווה סכנה גדולה יותר מהנאולוגים המתעצמים, שכן בתוקף היותו אורתודוקסי העניק לגיטימיות ללימודי חול וטמיעה תרבותית. ב-1873, כשתמך הילדסהיימר ביוזמה להקים בתי-ספר בירושלים, השווה אותו ליכטנשטיין ל"חזיר הפושט טלפיו."
ב-1869 הוזמן על ידי הקהילה האורתודוקסית עדת ישראל בברלין לכהן כרבה. בתפקיד זה היה עליו להתמודד עם ד"ר אברהם גייגר הרפורמי ששימש כרב הקהילה המרכזית של העיר. בברלין הייתה גם קהילה רפורמית בדלנית קטנה בראשות עמנואל היינריך ריטר, שירש את התפקיד מהרב שמואל הולדהיים. לאחר שהגיע הילדסהיימר לברלין המשיך במפעליו. פתח בית מדרש להכשרת רבנים דומה לקודם בברלין, ובעזרתו של מאיר (מרקוס) להמן - עורך העיתון איזראליט התחיל להוציא ספרים ומאמרים נגד התנועה הרפורמית. למרות היותו רב קהילה נהנה מעצמאות פיננסית, הקים מוסדות חסד רבים, וכן תמך ביישוב הארץ, בה בנה 73 בתים למחוסרי בית בירושלים, שנקראו "בתי מחסה". נסע רבות לקהילות היהודיות, ודאג לשיפור תנאי חייהן והשכלתן. בין הקהילות הידועות להן דאג, אתיופיה ופרס. נפטר בד' בתמוז ה'תרנ"ט (1899) בברלין.
על שמו נקראו מושב עזריאל, ורחובות בירושלים ובתל אביב-יפו.
בנו, הירש הילדסהיימר, היה עורכו של העיתון היהודי "Jüdische Presse".
גיא גולדשטיין

ביוגרפיה

גולדשטיין עשה את מרבית שירותו בחיל השריון. פיקד על גדוד 430 בחטיבה 500. בשנים 2003 עד 2005 פיקד על חטיבה 656, חטיבת שריון במילואים, אשר בשנת 2004 התמזגה עם חטיבה 600. ב-2006 מונה למפקד חטיבה 460, ב-2008 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון. עבר קורס מפקדי אוגדות וב-2011 מונה למפקד עוצבת עמוד האש, אוגדת מילואים משוריינת, במקביל שימש מיוני 2012 מפקד המרכז לאימוני מפקדות. ב-2014 מונה לסגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים.
מזקרסטש

היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
פאולו רוסי

קריירה

רוסי התחיל את הקריירה שלו ביובנטוס כקיצוני, וממנה הושאל בעונותיו הראשונות לקומו. ולוויצ'נצה, שם הפך בהדרגה להיות חלוץ מרכזי. לאחר עונה בוויצ'נצה, שבמהלכה כבש 21 שערים בסרייה ב', נרכש רוסי על ידי הקבוצה ב-1.5 מיליון פאונד. בעונה השנייה, לעומת זאת, ירדה הקבוצה ליגה.
ב-1980 הושאל רוסי לפרוג'ה, שם היה אחד הנאשמים בשחיתות וסמים (במשחק בין פרוג'ה לאבלינו, שהסתיים בתיקו 2-2). הוא הורחק ל-3 שנים. על אף שטען לחפותו, החליטה ההתאחדות שלא לחנון אותו, אך קיצרה את השעייתו לשנתיים בלבד. עקב ההשעיה מכרה אותו פרוג'ה ב-1981 תמורת חצי מיליון פאונד בלבד חזרה ליובנטוס.
מיד בתום השעייתו, ב-29 באפריל 1982, הוזמן רוסי לסגל הנבחרת הלאומית לקראת מונדיאל 1982. במונדיאל, הוביל רוסי את נבחרת איטליה לגביע המיוחל, ואף סיים כמלך השערים של הנבחרת. משחקו הידוע היה נגד נבחרת ברזיל, בו ניצחה נבחרת איטליה 3:2. הוא כבש את שערה הראשון של איטליה בניצחון במשחק הגמר מול גרמניה, שהסתיים בתוצאה 3:1. אחרי המונדיאל, רוסי הוביל את יובנטוס לזכייה בגביע האיטלקי, בשתי אליפויות, בגביע המחזיקות ובסופר קאפ אחד ובגביע אירופה לאלופות. בקיץ 1985 עבר רוסי למילאן, אך כבש רק שני שערים בעשרים משחקים. אף על פי כן, זומן לסגל המסכם למונדיאל 1986, אך לא זכה לשחק במהלך הטורניר. הופעתו האחרונה במדי הנבחרת הייתה מול סין, זמן קצר לפני המונדיאל.
אחרי עונה כושלת במילאן הוא עבר להלאס ורונה, שם סיים את הקריירה שלו בגיל 29 עקב פציעה. משחקו האחרון היה ניצחון מרהיב 0-3 מול נאפולי של דייגו מראדונה, אשר זכתה באליפות בסוף אותה עונה. 
במשך כל הקריירה שלו, כבש פאולו רוסי 20 שערים ב-48 הופעות בינלאומיות. יש הרואים אותו כשחקן מוכשר אך מעורר מחלוקת, ויש הרואים אותו כאחד מנערי הפלא באיטליה של שנות ה-80, בזכות הטכניקה ויכולת הסיום שלו. הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
פרנקו די סנטו

קריירת מועדונים

די סנטו החל לשחק בקבוצת הנוער של גודוי קרוס, ב-2006 עבר לשחק באאודקס איטליאנו מליגת העל הצ'יליאנית.
ב-25 בינואר 2008 פירסמה צ'לסי הודעה בדבר רכישת כרטיסו תמורת כ-6 מיליון אירו. די סנטו צורף לקבוצת המילואים של הקבוצה וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-11 בפברואר 2008 במשחק בו כבש שער. בשמונת המשחקים בהם שיחק בקבוצת המילואים, כבש די סנטו 7 שערים והיה אחד ממצטייני הקבוצה. לקראת עונת 2008/2009 צורף די סנטו לסגל הקבוצה הבכירה וקיבל את החולצה מספר 9. הוא כבש שני שערים בשני המשחקים בהם שותף בהכנותיה של הקבוצה במזרח הרחוק.
בעונת 2009/2010 די סנטו הושאל לבלקבורן לחצי עונה, בסיום עונה זו די סנטו חזר לצ'לסי. מבתחילת עונת 2012/2011 תם חוזהו של די סנטו עם צ'לסי והוא עבר לשחק בוויגאן אתלטיק. בעונת 2012/2013 זכה עם הקבוצה בגביע ה-FA, אולם בסיום העונה נשרה הקבוצה לליגת המשנה.
ב-14 באוגוסט 2013 חתם השחקן בורדר ברמן על חוזה לשלוש שנים. ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–1 לבורוסיה דורטמונד.
ב-26 ביולי 2015 חתם די סנטו בשאלקה 04 לארבע שנים. ב-31 בינואר 2019 חתם בראיו ואיקאנו עד לסוף העונה.

קריירה בינלאומית

די סנטו היה בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה באליפות דרום אמריקה בכדורגל עד גיל 20 אך נופה ברגע האחרון מהסגל למונדיאל הנוער בו זכתה ארגנטינה ב-2007.
לימנולוגיה

לימנולוגיה (באנגלית: Limnology, מיוונית: Λίμνη - אגם ו-λόγος - תורה) היא מדע העוסק בחקר מקווי מים יבשתיים כנהרות ואגמים. נחשב למחלקה במדעי הסביבה והאקולוגיה. ראשיתה של הלימנולוגיה במחקריו של פרנסואה אלפונס פורל שנעשו באגם ז'נבה במאה ה-19.
משולש K

משולש K הוא ארגון להענקת כשרות של משפחת רלב"ג, הממוקם בעיר ניו יורק בארצות הברית. סימנו המסחרי הוא האות הלטינית K בתוך משולש, ומכאן שמו. הוא מקובל בקהילות רבות] בעיקר בארצות הברית ונותן כשרות לתעשיות מזון מרכזיות בארצות הברית, ומופיע על מספר רב של מוצרי חלב המיובאים לישראל. 
ההכשר שנוי במחלוקת בציבור האורתודוקסי. אנשי משולש K מייחסים זאת ליריבות מסחרית בין ארגוני כשרות אחרים לבינם.
יוסי גבני

ביוגרפיה

יוסי גבני נולד בבת ים, למד באורט הבונים בבת ים במגמת תקשורת. בצה"ל שירת בסטי"לים, ולאחר מכן שירת בתור מפקד קורס קשר ימי בבה"ד חיל הים.

קריירה

גבני התפרסם לראשונה בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק" ששודרה בערוץ 2 בשנת 2004. בתחרות היה חלק מהצמד "יוסי וטירן" (יחד עם טירן ביבי). יוסי וטירן הגיעו לגמר התוכנית וסיימו במקום השני. לאחר התוכנית, במקביל להופעות בצמד, למד קופירייטינג והיה קופירייטר בנפתלי-אברהם, זרמון גולדמן, ויהושע\TBWA. ב-2006 פורק הצמד "יוסי וטירן" וב-2007 החל גבני להתנסות בסטנדאפ לבדו.
בתחילת דרכו הופיע במספר תוכניות טלוויזיה כגון "עובר כל גבול", "ערב אדיר" ועוד.
בין בשנים 2012–2014 הופיע בשלוש העונות של תוכנית הטלוויזיה "מחוץ לחוק" המשודרת בערוץ הוט קומדי סנטרל.
בשנת 2014 החל להופיע כסטאנדפיסט בתוכנית הילדים "הצחוקיה" המשודרת בערוץ ניקלודיאון.
בתחילת 2015 הקים גבני יחד עם גיורא זינגר ועומר בורשטיין את צוות "בערך", צוות קומי שמפיק סרטונים מצחיקים ברשת.
ב-2016 הוביל ביחד עם חברי הצוות הקומי "בערך", קמפיין אינטרנטי של "ספרייט".
ב-2018 עלתה לאוויר הקומדיה ״קיסריה אקספרס״ אותה כתב ויצר גבני יחד עם שותפיו ליצירות עומר בורשטיין וגיורא זינגר, והם משחקים שם בתפקידים ראשיים יחד עם אסף אטדגי.

חיים אישיים

גבני נשוי לכרמל ואב לשניים, בן ובת. מתגורר בגבעתיים.
קריסטינה דבארג'

תקופת התגברות

דבארג' היא בתו של ג'יימס דבארג'. קריסטינה התחילה לשיר בגיל 3, אבל לא לקחה את הקריירה ברצינות עד לגיל 12. בגיל 12, אביה, ג'יימס, לקחה אותה לאולפן הקלטות, והם עבדו עד השעות המוקדמות של הבוקר על דואט, שגרם לאביה להבין שהיא רצינית.
קריסטינה היא מעורבבת בכך שאביה הוא חצי אפרו-אמריקאי וחצי קנדי, ואמא שלה היא מקסיקנית, איטלקייה, אירית ונורווגית.
בקיץ 2003 היא השתתפה בספין-אוף של אמריקן איידול, "אמריקן ג'וניור", שמפורסם בישראל בתור בית ספר למוסיקה. והיא הגיעה לעשרייה הראשונה.

אלבום בכורה: Exposed שנת 2009

קריסטינה הוציאה את אלבום הבכורה שלה בשנת 2009 תחת איילנד דאף ג'אם, בשיתוף פעולה עם המפיק הבכיר זוכה הגראמי, בייביפייס. אלבום הבכורה שלה הצליח בהתחלה, עם הסינגל המוצלח והמפורסם שלה, Goodbye, אך שאר סינגליה נכשלו, כמו Sabotage ו-Future Love שהוציאה עם פיטבול.
אלבומה הראשון מכיל שירי אהבה בשילוב של הפקת R&B, ונחשבו לאוהבי המבקרים לקיץ 2009.

אחרי אלבום הבכורה - 2009-2013

לאחר שהאלבום הראשון שלה כשל, קריסטינה לא הוציאה שירים עד לשנת 2012. אם כי, עבדה על אלבום שני עבור חברת התקליטים שלה שהיה צפוי להשתחרר ב-2011, אך בוטל על ידי חברת התקליטים. לבסוף, לאחר שנה הוציאה את הסינגל Cry Wolf ב-27 בספטמבר 2012, לאחר שחשבון הטוויטר שלה נפרץ והקליפ הודלף.

Young & Restless - אלבום שני - (2013-2014)

קריסטינה חתמה על חוזה עם מנהטן רקורדס, אולפן הקלטות בינלאומי הממוקם ביפן בפברואר 2013. ב-3 באפריל 2013 הוציאה את הסינגל השני שלה, Ignite תחת אלבומה השני, והיה לסינגל הראשון שיצא תחת חברת ההקלטות, כאשר Cry Wolf שוחרר בצורה עצמאית.
קריסטינה הצהירה באותו יום כי אלבומה השני, Young And Restless ישוחרר ב-5 במאי 2013 ויכיל כ-15 שירים חדשים.
אלבומה השני סטה טיפה מהמסלול של "Exposed" כאשר הוא הלך על שירי דאנס בשילוב עם R&B.
ב-28 במאי 2013 שוחרר הסינגל השלישי מאלבומה השני, "Higher" שהכיל את גרסת האלבום וגרסת DJ.
שבוע קודם, ב-21 במאי 2013 הוציאה את הסינגל Remix My Love בשיתוף עם קילין וולאס, מפיק מוזיקלי אמריקאי.
ב-2014 קריסטינה ביטלה את החוזה שלה עם אולפני מנהטן שביפן וחתמה על חוזה עם המפיק המוזיקלי, אודניס שפפויפיר.

שינוי ז'אנר ואלבום חדש (2014-)

בסוף שנת 2014 קריסטינה התחילה לעבוד על אלבום שלישי. עד ל-2014, קריסטינה הייתה מפיקה שירי Teen Pop משולב R&B, כאשר היא התחילה לעבוד על אלבומה השלישי היא התחילה לעבוד על שירים שיותר נוגעים בז'אנר ה-Soul-R&B ו-Hip-Hop (אורבני). היא התחילה לעבוד על האלבום השלישי שלה במרץ 2014.
ב-1 ינואר 2015 קריסטינה הכריזה על סדרת השירים New Music Monday, כאשר במהלך 9 שבועות היא שיחררה 9 שירים חדשים (מקוריים ולא מקוריים) כל יום שני דרך ערוץ היוטיוב שלה, חלקם סינגלים מהאלבום החדש שלה.
נדיה אטינגון-רייכרט

נדיה אֶטינגוֹן-רייכֶרט (28 באפריל 1903 – 11 בפברואר 1994) הייתה פסנתרנית ישראלית.

ביוגרפיה

נדיה אטינגון נולדה בעיר הפלך קייב שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה), בתם של אפרתינה (פניה) ואלתר אטינגון (בנו של גרשון אטינגון,.
את לימודי המוזיקה החלה בקונסרבטוריון של קייב, ואחר-כך למדה בלייפציג אצל רוברט טייכמילר  ובברלין אצל ארטור שנאבל. עם תום לימודיה החלה בקריירה של פסנתרנית קונצרטים והופיעה ברוסיה, גרמניה, אוסטריה, צרפת, אנגליה (שם עבדה עם הפסנתרן טוביאס מתאי ), קפריסין ולבנון.
בשנת 1925 עלתה לארץ ישראל ופיתחה קריירה מוזיקלית, הן כפסנתרנית סולנית ברסיטלים ועם תזמורות והן בהרכבים קאמריים. כיהנה בתפקיד יושבת ראש אגודת האמנים למוזיקה בתל אביב. בשנת 1938 היא הייתה סולנית בקונצרט הראשון של אגודת חובבי המוזיקה.
ביוני 1928 נישאה לישראל רייכרט, ממניחי היסודות לחקר החקלאות ומחלוצי המחקר הפיטופתולוגי בישראל, מראשוני מכון וולקני, פרופסור בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית בירושלים, וחתן פרס ישראל למדעי החיים (תשט"ו). הייתה נשואה לו עד מותו ב-1975.

אטינגון-רייכרט נפטרה ב-1994. נקברה לצד בן-זוגה בבית העלמין קריית שאול.
אחותה צלה נישאה לד"ר נפתלי כהן, שלימים התפרסם כסופר (בנו של ד"ר אליהו (אליאס) כהן ונכדו של ר' מיכל הכהן). בתם היא העיתונאית תקוה וינשטוק (אלמנתו של איש הספר ירוחם לוריא, נכדו של אהרן שלוש).

הפסיכואנליטיקאי מקס אייטינגון היה קרוב משפחתה, והיא הייתה בקשר הדוק עמו.
קטלב

מְקור השם

השם העברי בהשפעת הערבית: קַטְלַבּ. 
ישנן מספר אגדות עממיות לגבי צבעו האדום של העץ וגם לגבי שמו (אטימולוגיה עממית). אחת מהן מספרת כי רועה אחד רב עם אביו. תוך כדי המריבה הניף הרועה מוט והרג (קטל) את אביו. המוט הוכתם בדם, והצמיח עץ שגזעו אדום וחלק, ומכאן בא השם "קטלב" – "קטל-אב". שם דומה מופיע גם בלשון הסורית לאחד ממיני הקטלב, ה-arbutus unedo: قتل أبيه (בתעתיק "קטל אביהי") שפירושו "קטל אביו". אגדה אחרת מספרת על עץ שהתאהב בציפור פצועה שהתיישבה עליו, וטיפל בה בזמן שהייתה פצועה. כשהבריאה והמשיכה במסעה, ניסה העץ להצטרף אליה ונעשה אדום מהמאמץ (ומכאן, על פי האגדה, צבעו האדום). העץ המשיך לנסות לרדוף אחרי הציפור עד שלא היה מסוגל יותר ונשבר - ובכך נשברה אהבתם - Cut-love ("קאט-לב", באנגלית: cut - לשבור, love - אהבה).
אבי גולדברג

אָבִי גוֹלְדְבֵּרְג (נולד ב-1964) הוא רופא ישראלי המכהן כמנהל מרכז רפואי כרמל מנובמבר 2015. קודם לכן כיהן כמנהל המרכז הרפואי יוספטל.

ביוגרפיה

גולדברג למד רפואה באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית והתמחה ברפואת משפחה. בצה"ל שירת כרופא גדודי וכרופא חטיבתי בחיל השריון. שימש סגן רופא חילי בחיל הים ועמד בראש מדור היערכות בתי חולים לתרחישים בלתי קונבנציונליים בפיקוד העורף. 
לאחר שחרורו הצטרף לשירותי בריאות כללית ושימש במגוון תפקידי הנהלה. הוא אחראי על פיתוח התיק הרפואי הממוחשב במערכת ניהול המידע הרפואי "קליקס". כיהן כמנהל המחלקה לשעת חירום בחטיבת בתי החולים של שירותי בריאות כללית. סיים התמחות במינהל רפואי ולמד מינהל ציבורי באוניברסיטת הרווארד מטעם קרן וקסנר. ב-2008 מונה למנהל המרכז הרפואי יוספטל. בתקופת כהונתו הוקם חדר המיון החדש, שופצה מחלקת הילדים, הוקמה מחלקה נוירולוגית לילדים, הוקם תא לחץ חדש, מרפאה גריאטרית ומרפאות בשכונת שחמון ובבית תמר בעיר. 
בנובמבר 2015 מונה למנהל מרכז רפואי כרמל.
הוא נשוי ואב לשתי בנות.