גולדי הון

ביוגרפיה

הון נולדה בוושינגטון הבירה שבארצות הברית לאב נוצרי-פרסביטריאני ממוצא גרמני ואנגלי, ולאם יהודייה בת למהגרים מהונגריה. היא גדלה כיהודייה. הוריה הם אדוארד רותלדג' הון, חבר בלהקה מוזיקלית, ולורה (לבית סטייהוף), הבעלים של חנות תכשיטים/בית ספר לריקוד. לה אחות ואח שנפטר לפני היוולדה. היא גדלה בטקומה פארק שבמרילנד.
הון החלה ללמוד בלט וריקוד סטפס בגיל שלוש, והשתתפה כרקדנית להקה בהפקה מסחרית של "מפצח האגוזים" מאת צ'ייקובסקי ב-1955. את דרכה בתיאטרון החלה בפסטיבל שייקספיר בווירג'יניה בתפקיד יוליה ב"רומיאו ויוליה". ב-1965 הופיעה לראשונה כרקדנית קאן-קאן מקצועית בתערוכה העולמית בניו יורק בהמשך הופיע בניו יורק כרקדנית גו-גו.

קריירה

בשנות השישים החלה הון בסדרות סיטקום כ"בוקר טוב עולם" ו-"Rowan & Martin's Laugh-In", שבזכותה התגלתה והוצעו לה תפקידים קולנועיים. על תפקידה הראשון בקולנוע היא קיבלה את פרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בסרט הקומדיה "פרח הקקטוס" (1969), בו כיכבה לצד וולטר מתאו ואינגריד ברגמן. בהמשך החלו התפקידים לזרום: היא כיכבה בשני סרטים לצד וורן בייטי בשנות השבעים: "דולרים" ו"שמפו", עליו קיבלה מועמדות לגלובוס הזהב, כמו גם על הסרטים "פרפרים הם חופשיים", "הדוכסית והנוכל" ועל "תרגיל לבלשית מתחילה", כולם בשנות השבעים וכולם כשחקנית קומית/מוזיקלית.
בשנות השבעים הון נחשבה לאחת השחקניות המפורסמות בקולנוע האמריקאי ואחת מהנחשקות והיפהפיות שבהן. היא כיכבה בסרטים "פרפרים הם חופשיים", "שוגרלנד אקספרס", "הנערה מפטרובקה", "שמפו", "הדוכסית והנוכל", "תרגיל לבלשית מתחילה" ו"אהבה ושקרים".
בשנות השמונים כיכבה בסרט הקומדיה המצליח "טוראית בנג'מין", אותו גם הפיקה בפועל, ועליו קיבלה מועמדות נוספת לגלובוס הזהב ולפרס האוסקר, כמו גם על "חברים טובים", בו הופיעה לצד ברט ריינולדס. ב-1982 היא כיכבה בדרמה של ג'ונתן דמי "נשים בעורף", שם הכירה את השחקן קורט ראסל, מי שיהיה לבן זוגה העתידי.
בשנות התשעים כיכבה בקומדיית הפעולה המצליחה "ציפור על תיל" לצד מל גיבסון ולאחר מכן ניסתה לשנות לכיוון לעבר המלודרמה כשכיכבה במותחן "נבגדת", בו גילמה אישה נשואה המגלה סודות אפלים שמסתיר בעלה. הסרט היה לכישלון קופתי וגם הביקורות לא אהבו, והון חזרה למקום בו היא הכי מצליחה - הקומדיות. בהמשך העשור היא כיכבה בסרטים מצליחים יותר ומצליחים פחות כמו "אישה בהפתעה", לצד סטיב מרטין, המוות נאה לה", לצד מריל סטריפ, או "מועדון האקסיות", שהיה לשובר קופות, וגם "כולם אומרים אני אוהב אותך", קומדיה מוזיקלית של וודי אלן שהייתה לכישלון קופתי. כמו כן, בשנת 1997 הון התנסתה בבימוי, בסרט טלוויזיה בעל אלמנטים תיאטרלים בשם "תקווה" לרשת TNT, בכיכובן של ג'נה מאלון וכריסטין לאטי. 
בשנות האלפיים כיכבה רק בשני סרטים: הראשון, "משחקי חברה", שהיה כישלון קופתי ובו אף זכתה למועמדות בפרס ראזי כשחקנית המשנה הגרועה ביותר, והשני "לא דופקות חשבון" לצד סוזן סרנדון וג'פרי ראש, שהיה להצלחה קופתית מסחררת, הביקורות שיבחו את הופעתה והיא קיבלה מועמדות לגלובוס הזהב, לאחר 20 שנים שבהם לא זכתה בפרס (מאז "פרח הקקטוס").
ב-2013 דיבבה בפרק בסדרת האנימציה "פיניאס ופרב" את פגי מקגי.
ב-2017 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה "באמאשל'ך", לצד איימי שומר.

חיים אישיים

הון הייתה נשואה פעמיים: לגאס טריקוניס בשנים 1969–1976, ולביל הדסון בשנים 1975–1982, ממנו יש לה בן ובת, אוליבר הדסון וקייט הדסון. מאז 1983 הון נמצאת בזוגיות עם השחקן קורט ראסל, ולהם בן משותף, וויאט ראסל. היא גם אם חורגת לבוסטון ראסל. שלושת ילדיה הביולוגיים הם שחקנים.
הון למדה מדיטציה, וב-2012 הון סיפרה בראיון: "אני לא חושבת שאני בודהיסטית. נולדתי יהודייה, ואני מחשיבה את זה לדת שלי".
הון היא תומכת בקהילת הלהט"ב.