google/wiki40b huggingface dataset:
If I Had a Hammer

If I Had a Hammer (תורגם על ידי דרורה חבקין כפטיש לו היה לי) הוא שיר מחאה שנכתב על ידי פיט סיגר ולי הייז. השיר בוצע לראשונה על ידי להקת "האורגים" ב-1949 וחודש על ידי פיטר, פול ומרי ב-1962. חידוש זה הגיע לעשרת הגדולים בבילבורד הוט 100. השלישייה אף ביצעה את השיר במסגרת החלק האמנותי במצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות ב-1963. הדובר בשיר מבקש לו פטיש, פעמון וזמר, עמם יוכל להעיר ולעורר את העולם לצדק, חירות ואהבה.
השיר נכתב עבור סעודה של המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית ב-3 ביוני 1949, במחאה על משפטם של חברי המפלגה שנאשמו בהפרת חוקים שנחקקו על מנת להצר את פעילותם. השיר היה להמנון של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית, לצד We Shall Overcome ונבחר להיות "השיר של ויקיליקס". בין מבצעי השיר נמנים ארלו גאת'רי וסם קוק, וכמו כן ביצע קלוד פרנסואה גרסה צרפתית של השיר בשם Si j'avais un marteau. 
השיר תורגם לעברית על ידי דרורה חבקין ובוצע על ידי גאולה גיל והוא משולב בפזמון החוזר של השיר "אף אחד" של להקת הדג נחש, כמו כן בוצע השיר בגרסה שונה על ידי דורית ראובני ושדות ירוקים בזהו זה!.

תרגום לעברית

פטיש לו היה לי 

להלום בו מדי בוקר 

להלום בו מדי ערב 

על פני התבל 

להלום ולהתריע 

להלום ולהשמיע 

הלמות של אהבה 

בין איש ורעהו,

על פני התבל

תרגום עדנה פלג

פטיש לו היה לי 

לעמול בו כל הבוקר 

לעמול בו כל הערב 

בארץ כולה 

להכות סכנה בו 

בפטיש להתריע 

ולומר אהבת אחים 

ושלום עולם בינינו 

על הארץ כולה

אנגלית

If I had a hammer

I'd hammer in the morning

I'd hammer in the evening

All over this land

I'd hammer out danger

I'd hammer out a warning

I'd hammer out love between my brothers and my sisters

All over this land
בלינג!

ביוגרפיה בדיונית

רוקסי וושינגטון היא בתם של שני זמרי היפ הופ סלבריטאים בשם רוי "דאדי ליבידו" וושינגטון ואנג'ל "סקסי מוטה" דפרס. היא הופיעה בקטעי וידאו ראפ של הוריה מגיל צעיר, ולכן הייתה מטרה לחוטפים ורוצחים רבים.
מאחר שהייתה נחושה שלא ללכת בדרכם של הוריה, נרשמה וושינגטון כנערה ללימודים במכון אקסבייר בהדרכתו של גמביט. במכון, נוצר לוושינגטון רקורד אקדמי עשיר ואחריות, והיא התעניינה יותר בשיפור יכולותיה כאדם וכמוטאנט מאשר במתח ובחיכוך בין בני האדם למוטאנטים, בהם האקס-מן מעורבים בדרך כלל.
כחברת כיתתו של גמביט, וושינגטון נאלצה להתמודד עם הגעתה של תלמידה חדשה בשם פוקס. היא התאהבה במדריך כיתתם, אף על פי שנמשכה גם לפוקס עצמה, מה שמלמד על נטיות ביסקסואליות. משיכתה של בלינג! אל פוקס הסתיימה לאחר שהתברר שפוקס היא מיסטיק, שניסתה לחבל במערכת היחסים בין גמביט לרוג.

אירועי יום אם ולאחריו

בלינג! שמרה על כוחותיה לאחר אירועי בית, שבהם מכשפת השני ביטלה את כוחם של מעל 90% מהמוטאנטים. מאוחר יותר היא עזרה יחידתו של האבוק, כש-O.N.E, חולייה ממשלתית שמפעילה את הזקיפי הסנטינל מגיעה על מנת להגן על מעט הנותרים מבין המוטאנטים שחיים במכון. בנוסף היא נקראת כדי לעזור לצוותים הבכירים של אקס-מן כאשר אפוקליפס חוזר, בעיקר בשל מיעוט דמויות בכירות מן האקס-מן. למרות המלצותיהם של רוג והאבוק ולאחר שהוצעה לה משרה באקס-מן החדשים, מגלה רוקסי כי למרות כשרונה במשימות שטח, היא מאויימת על ידי הרעיון להיות חברת אקס-מן במשרה מלאה, בשל הסכנה הכרוכה בכך. בנוסף שקלה לעזוב את המכון עם חברתה ללימודים אוניקס מחשש ש-O.N.E יורו בקרוב להפוך את שטח בית הספר למחנה מעצר.
עם זאת, בלינג! וחברה נשארים בבית הספר. בלינג! היא אחת מהתלמידים שהועברו למימד לימבו במהלך מאמציו של השד בלסקו לאתר את מג'יק. הם חזרו לבית הספר לאחר שהובס. לאחר שבית הספר נסגר במהלך אירועי תסביך משיח, עברו האקס-מן לסן פרנסיסקו על מנת להקים בסיס חדש בקליפורניה. בלינג! חוזרת לבית הספר, ועוזרת לשלוט במהומות שנוצרו סביב הצעתו של מחוקק בשם סיימון טראסק לאכיפתם של חוקים האוסרים את רבייתם של המוטאנטים. במהלך הקרב הסופי על אוטופיה, בלינג! חברה לפרנזי ולנקרה בקרב נגד מונסטון/גברת מארוול.

אמפלייט

לאחר שהותקפו בידי אמפלייט (אחיה של אם) מ-Generation X, המוטאנטים הוזהרו להישאר קרובים זה לזה ולדווח על כל דבר יוצא-דופן. רוקסי מחליטה ללכת לבדוק את האמפיתיאטרון אף על פי שאוניקס מזהירה אותה לא ללכת לבד, אלא שהיא אומרת שתישאר בטווח ראייה. בעודה מסתכלת על המים היא מבחינה במגדלור שמתחיל לנוע לפתע לעבר החוף, לפני שנעלם. לאחר ששב ומופיע מאחוריה, היא פגשה את אמפלייט, שלוכד אותה. 
לאחר שהוחזקה כאסירתו, רוקסי מנסה להילחם בחזרה נגדו ונכשלת, עד שרוג מגיעה להציל אותה. לאחר קרב ארוך ניצחו אותו ושלחו אותו למימד ממנו הגיע. מאוחר יותר, בשיחה עם סורג', מרקורי וטראנס, רוקסי מגלה שהיא מאוהבת ברוג.
דלילה מוחמד

ביוגרפיה

מוחמד נולדה בג'מייקה, שבניו יורק. היא למדה והתאמנה באוניברסיטת דרום קליפורניה.

אלופת העולם נוער

באליפות העולם באתלטיקה לנוער (עד גיל 17, כולל) שנערכה באוסטרבה, צ'כיה ביולי 2007 זכתה מוחמד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 57.25 שניות.

אלופת ארצות הברית וסגנית אלופת עולם

באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה ביוני 2013 זכתה מוחמד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.83 שניות. באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף, בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.09 שניות, אחרי זוזאנה היינובה מצ'כיה (52.83 שניות) ולפני בת ארצה לשינדה דמוס (54.27 שניות).

אלופה אולימפית

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביולי 2016 סיימה מוחמד ראשונה בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש ובתוצאת השנה בעולם של 52.88 שניות ונכללה במשלחת האמריקאית למשחקים. במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות, בתוצאה של 53.13 שניות, לפני בת ארצה אשלי ספנסר (53.72 שניות) ושרה סלוט פטרסן מדנמרק (53.55 שניות).

2017

באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה בסוף יוני 2017 ושהיוו את המבחנים האמריקאים לאליפות העולם זכתה מוחמד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאת השנה בעולם, התוצאה השישית בכל הזמנים ובשיא אליפות חדש של 52.64 שניות, לפני שמיר ליטל (52.75 שניות) וקורי קרטר (52.95 שניות). באליפות העולם עצמה שנערכה בלונדון באוגוסט היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.50 שניות, אחרי קרטר 53.07 שניות ולפני ריסטננה טרייסי מג'מייקה (53.74 שניות).
מוחמד השתתפה בריצת 400 מטר משוכות בארבע תחרויות מסבב ליגת היהלום. בחודש מאי, בתחרות ליגת היהלום ביוג'ין, סיימה במקום חמישי בתוצאה של 54.53 שניות. חודשיים לאחר מכן, בתחרות בלוזאן, נפצעה לאחר מאה מטרים ולא סיימה את הריצה. חודש לאחר מכן, בתחרות בבירמינגהאם סיימה במקום שני בתוצאה של 54.20 שניות ובספטמבר, בגמר ליגת היהלום בבריסל, זכתה במדליית זהב בתוצאה של 53.87 שניות.

שיאנית עולם

באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה ב-28 ביולי 2019 זכתה מוחמד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא עולם חדש של 52.20 שניות, שיפור לשיא העולם בן 16 השנים של יוליה פצ'ונקינה מרוסיה (52.34 שניות).

אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה ב-4 באוקטובר זכתה מוחמד במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות, לאחר ששברה את שיאה העולמי הטרי וקבעה תוצאה של 52.16 שניות, לפני בת ארצה סידני מק'לוכלין (52.23 שניות) וראשל קלייטון מג'מייקה (53.74 שניות).
אורן לוטנברג

ביוגרפיה

לוטנברג החל את דרכו כזמר וגיטריסט בהרכבים שונים בתל אביב של סוף שנות השמונים. בשנת 1990 הפך לגיטריסט בהרכב המקורי של להקת "זקני צפת", והקליט איתה את אלבומה הראשון, אך בשנת 1993 פרש מהלהקה, והחל לעבוד עם ברי סחרוף. סחרוף התרשם מיכולותיו ומביצועיו של הגיטריסט הצעיר, ושיתוף הפעולה ביניהם נמשך עד היום.
באלבומה השני של "זקני צפת", שיצא ב-1994, נכלל הלהיט "שישי שבת", שהלחינו לוטנברג ומאור כהן. כמו כן הם כתבו והלחינו את השיר "על הפנים". לוטנברג גם ניגן בגיטרה ובמפוחית בשיר "רק אל תלכי".
באלבומו של ברי סחרוף "חם על הירח", שיצא ב-1995, ניגן לוּטנברג בגיטרות בכל שירי האלבום ושר קולות רקע בשירים "חם על הירח" ו"אוחתכ בייבי", וכן השתתף בעיבודי השירים, והיה שותף גם בכתיבת השיר "יהלום" ובהלחנתו. האלבום הגיע למעמד של אלבום זהב, ולוטנברג השתתף במסע ההופעות שבא בעקבות האלבום. באלבומו של ג'וני שועלי "האלף ואחד", שיצא באותה שנה, השתתף לוטנברג בנגינה בגיטרה ובמפוחית. ב-1996, באלבום פסקול הסרט "קלרה הקדושה" שהלחין ברי סחרוף, השתתף לוטנברג בעיבודי הקטעים "חם על הירח" ו"חסידה" וניגן בגיטרות וחצוצרה. באותה שנה הקים לוטנברג את להקת הפאנק "שברולט" 
ב-1998 הפיק לוטנברג מוזיקלית את אלבום הסולו הראשון של יהלי סובול, "סוס", במשותף עם סובול, והיה שותף לכל העיבודים. כמו כן השתתף באלבום בנגינה ובשירה. עוד ב-1998, באלבומו של ברי סחרוף "נגיעות", השתתף לוטנברג בעיבוד ובהלחנת חלק משירי האלבום. את השיר "שתי פנים" הפיק ועיבד מוזיקלית. בלהיטים "עבדים" ו"עוד חוזר הניגון" ניגן את קטעי הסולו הזכורים. לאחר צאת האלבום "נגיעות", שהגיע למעמד אלבום פלטינה, השתתף במסע ההופעות המצליח "נגיעות" של סחרוף. באותה שנה השתתף לוטנברג בנגינת גיטרה בסיבוב ההופעות "מסמרים ונוצות" של מיכה שטרית.
ב-2001 ניגן לוטנברג בגיטרות ובשירה באלבומו של ברי סחרוף "האחר", וכן היה שותף להלחנת השירים "יש יש יש" ו"ריבונו של עולם". בשיר "רועד" היה אחראי על ההפקה המוזיקלית ועל העיבוד.
עוד ב-2001 הקים לוטנברג את צמד "הבליינים" עם מאור כהן, ובו חלקו השניים את מלאכת הכתיבה, ההלחנה וביצוע השירים. כמפיק מוזיקלי של האלבום, שילב לוטנברג סגנונות שונים החל מרוק ועד אלקטרוניקה והיפ הופ, תוך כדי שימוש רב בסימפולים, סינתיסייזר ומכונות תופים. בשנת 2003 יצאו סינגלים ראשונים של הצמד, "שוביניסט" ו"גולה גולה", שטיפסו גבוה במצעדי ההשמעות. הקליפ ל"שוביניסט" קטף פרס בתחרות הקליפים של ערוץ מוסיקה 24. באוגוסט 2003 יצא האלבום של הצמד, "שירים של מלחמות". באלבום הופעת אורח של ברי סחרוף בשיר "השד". אורחים נוספים באלבום היו יוסי פיין, ז'אן פול זימבריס, פיטר רוט, תום מוכיח ואייל קצב.
באותה שנה יצא הצמד לסיבוב הופעות, שבו התארחו אמנים ישראלים ותיקים כדני סנדרסון ודורי בן זאב. ב-2003 ליווה לוטנברג בסיבוב הופעות אקוסטי את הזמר יהלי סובול. בשנת 2005 ניגן לוטנברג בסיבוב ההופעות "11 א'" בעקבות צאת אלבומם המשותף של ברי סחרוף ורע מוכיח, "11א'". בינואר 2006 הצטרף לוטנברג כגיטריסט לסיבוב הופעות האיחוד של ההרכב "פורטיסחרוף" בעקבות צאת האלבום "על המשמרת". ב-2011 חזר לוטנברג ללוות את מיכה שיטרית בסיבוב הופעות חדש.
באלבומו של ברי סחרוף "אתה נמצא כאן", שיצא ב-2011, השתתף לוטנברג בשירה, נגינה ועיבודים. כמו כן היה אחראי להפקה מוזיקלית של מספר שירים, בהם "כלום זה לא סתם", "בארץ הפלאות" ו"הלוחש במכוניות", וכן השתתף בהלחנת השיר "בארץ הפלאות".
מרסלו ניקולה

קריירה כשחקן

מרסלו ניקולה גדל במועדון קניאדנסה. ב-1989 חתם בקאחה לבוראל ויטוריה. ב-1993 נבחר בחירה מספר 50 בדראפט ונהפך לשחקן הארגנטינאי השני שנבחר בדראפט.
הולדת הטרגדיה

הספר

בספר הולדת הטרגדיה מנתח ניטשה, שבסיס השכלתו הוא בלימודים קלאסיים, את ההיסטוריה של הטרגדיה היוונית, ומציג דיכוטומיה אינטלקטואלית בין היסוד הדיוניסי ליסוד האפולוני (בחלוקה גסה: דיוניסי - מציאות שלא מובדלת על ידי צורות והבחנות דומות. ומנגד מציאות המובדלת על ידי צורות, או הצורות עצמן - אפולוני). ניטשה טוען כי החיים תמיד עוסקים במאבק בין יסודות אלה, אשר נלחמים לשלוט על קיומו של האדם. במילותיו של ניטשה: "היכן שהדיוניסי ניצח, האפולוני נבלם והושמד … אך מתקפת הדיוניסי הראשונה נשרדה בהצלחה, הסמכות והתפארת של האל אפולו מדלפי מציגה עצמה כיותר קשוחה ומאיימת מאי פעם." אך איש מהצדדים לעולם לא מנצח כיוון שכל צד מכיל את השני בשיווי משקל הפנימי שלו.
ניטשה טוען שהטרגדיה של יוון העתיקה הייתה הצורה הגבוהה ביותר של אומנות בגלל שבה יש מיזוג של היסוד האפולוני והיסוד הדיוניסי לאחד, דבר המאפשר לצופה לחוות את מלוא היקפה של החוויה האנושית. היסוד הדיוניסי נמצא בשירת המקהלה, והיסוד אפולוני נמצא בדיאלוג, המהווה סימול מוחשי, אשר מאזן את החגיגיות שבדיוניסי. בקיצור, רוח האפולונית נתנה צורה למופשטות הדיוניסית.
ניטשה מציג את העידן שקדם לטרגדיה כעידן הנייח, בו אידיאל האומנות היה הפיסול, אשר יצג ההשקפה העולם האפולונית. היסוד הדיוניסי יוצג על ידי החגיגיות הפרועה של הפסטיבלים והשיכרות, ובראש ובראשונה על ידי מוזיקה. השילוב של שני יסודות אלה לאחד הוא שהביא להולדת הטרגדיה.
ניטשה כותב כי לאחר זמנם של אייסכילוס וסופוקלס, הגיע עידן בו הטרגדיה מתה. והוא קושר זאת להשפעתם של מחזאים טרגיים כגון אוריפידס, ולהתחזקות ההיגיון המיוצגת על ידי סוקרטס. אוריפידס הפחית את השימוש במקהלה, והציג בצורה יותר מציאותית את הדרמה האנושית, הופך אותה לקרובה יותר למציאות היום יומית. סוקרטס מצידו שם דגש על ההגיון ברמה שפגעה בחשיבותם של המיתוס והסבל לידע האנושי. שני משכילים אלה עזרו לרוקן את יכולתו של היחיד לקחת חלק באומנות, כיוון שהם ראו את הדברים באופן מפוכח והגיוני מדי. "קסם ההשתתפות", שהיה חלק מהאומנות והמיתולוגיה אבד, ואיתו הרבה מיכולתו של אדם לחיות באופן יצירתי ובהרמוניה אופטימית עם הסבל שבחיים.
ניטשה מסכם באומרו כי ייתכן ודרך האופרות של ריכרד וגנר (חברו הטוב אשר לו הקדיש ניטשה את הספר) נוכל לשוב לאיזון בין דיוניסי ואפולוני באומנות המודרנית, ולהביא מחדש להולדת הטרגדיה. עם הזמן היחס של ניטשה לוגנר עבר מהפך כפי שבא לבידי ביטוי בספרו פרשת וגנר.
סהלה דנגל, קיסר אתיופיה

סהלה דנגל היה קיסר אתיופיה לסירוגין בין 1832 - 11 בפברואר 1855 לקראת סוף תקופת השופטים האתיופית. היה בנו של גברה מאסי צאצא של הקיסר פאסילידס.
קיסר זה היה "קיסר בובה" והאימפריה האתיופית נשלטה באופן מעשי על ידי סגן הקיסר עלי השני. החוקר הגרמני אדוארד רפאל שביקר בגונדר ב-1833 ציין ש:
ההכנסה הממוצעת באתיופיה הייתה בשפל, והשליטים החזקים בטיגראי שאווה ואמהרה לא יכלו לעצור את שפיכות הדמים.
— האתיופים: מהדורה שנייה, עמוד 83.
כאשר סהלה דנגל הוכתק לקיסר על ידי עלי השני הכמרים אזזו התנגדו ואכן על השני הוריד את סהלה ושלח אותו לעיירה זאנגג'. על השני הכתיר במקום סהלה את גברה קראסטוס שהיה באי נידח באגם טאנה למרות כל זאת קראסטוס מת לאחר כשלושה חודשים. סהלה פגש את עלי השני בכפר טאגור ושיכנע אותו להשיבו כקיסר ב-1832. במשך כהונתו השנייה נוהל כנגד סהחה מרד בראשותו של אגוולה אנבסה, מרד זה נכשל והקיסר ערף את ראשו של אנבסה ושם אותו בעץ בדבבאי.
בעקבות מותו של ראס קינפו המצביאים השונים נלחמו על אדמותיו בגוג'אם שבסופם הקיסרית מנן ליבן אמדה אשתו של הקיסר יוהנס השלישי בקרב צ'אנטי באר באוקטובר 1839 שבסופו לכדה את קרובו של ראס קינפו וולדה תקלה. לאחר מכן היא הצליחה להדיח את סהלה ב-29 באוגוסט 1840 ומינתה בחזרה את בעלה יוהנס השלישי לקיסר. יוהנס שתמך בדאג'זמץ וובה היילה מריאם של סאמיאן יריבו של עלי השני הודח שוב הפעם על ידי עלי השני והוא מינה שוב את סהלה לקיסר באוקטובר 1841. ב-1848 סהלה נתן את התואר ראס כאשר נכנס לגונדר. יוהנס השלישי איכשהו הצליח שוב להפוך לקיסר ב-1850 והודח שוב ב-1851 וסהלה שב לשלטון. יוהנס התעקש לשוב לשלטון, בתקופה זו קאסה היילו החל להביס את השליטים המקומיים ובנה לעצמו אזור שליטה רחב שלבסוף הדיח את סהלה והכתיר את עצמו לקיסר בשם תוודרוס השני ויוהנס ויתר על שאיפתו לשלטון.
חואן אנטוניו ביונה

ביוגרפיה

הוא נולד במאי 1975 בברצלונה ויש לו אח אחד, קרלוס ביונה, ששיחק כנציב בחלק מסרטיו. הוא למד בבית הספר הקולנועי ESCAC. בגיל 19 פגש בפסטיבל סרטים את הבמאי המקסיקני גיירמו דל טורו שהתנדב לסייע לו לביים סרטים.
לאחר שסיים את לימודיו החל לביים מספר פרסומות וסרטונים. בגיל 20 החל להפיק סרטוני וידאו ללהקות ספרדיות קטנות ובהמשך גם לכמה זמרות כמו פסטורה סולר, ננה, אנריקו בנברי, ג'ינט ויצר קלטת וידאו ללהקה קיו.
ב-1999 יצא סרטו הראשון My Holidays וב-2002 יצא סרטו The Spongeman.
ביים את הסרט בית היתומים (The Orphanage) שיצא ב-2007 ממנו הרוויח 8.3 מיליון דולר וזכה ב-7 קטגוריות פרסי גויה. באותה שנה חתם על חוזה עם סרטי יוניברסל לכתיבת הסרט Hater. ביונה היה מהבמאים המועמדים לתפקיד יצירת הסרט דמדומים 3 מ-2010.
ב-2012 הוציא את סרט האסונות הספרדי (אך דובר האנגלית) הבלתי אפשרי עליו קיבל ביקורות חיוביות שגרף 8.3 מיליון דולר, גרף 5 פרסים ושבר את שיא הפתיחה בקולנוע הספרדי.
ביים את 2 הפרקים הראשונים של סדרת האימה הבריטית פני דרדפול שיצאה במאי 2014 עבור רשת השידור "Showtime".
בשנת-2016 יצא הסרט בבימויו 7 דקות אחרי חצות (A Monster Calls) המבוסס על ספר הפנטזיה 7 דקות אחרי חצות.
ביים את סרט החמישי בסדרת סרטי פארק היורה: עולם היורה: נפילת הממלכה שיצא לאקרנים ביוני 2018 והיה לסרטו הרווחי ביותר, עם מעל מיליארד ו-300 מיליון דולר.
ב-2019 נשכר לביים את שני הפרקים הראשונים של סדרת הטלוויזיה "שר הטבעות".
זוריטה

תחילת דרכה

היא נולדה בשם קתרין בויד בינגסטאון, אוהיו בשנת 1915, ואומצה בגיל תשעה חודשים על ידי זוג מתודיסטי קפדני. אביה המאמץ מת כשהיא הייתה בת ארבע, ואמה המאמצת נישאה מחדש לגבר שהתעלל בקתרין מינית. קתרין ברחה מהבית ונישאה בגיל 15, אך נישואיה לא ארכו זמן רב, ועדיין בת 15, היא החלה לעבוד בתור חשפנית במסיבות רווקים ובאירועים נודיסטים בתערוכה העולמית בסן דייגו. היא עברה לניו יורק, שם עסקה בעבודות מזדמנות, ובעיקר כמניקוריסטית. ב-1935, כשעבדה בתור מוכרת סיגריות בתערוכת המדינה של ניו יורק, היא ראתה את מופע הבורלסק הראשון שלה, והוקסמה מהרקדנית הראשית. היא תפרה לעצמה תלבושת, ונכנסה למועדון מקומי בביטחון רב כאשר היא מצהירה שהיא-היא הרקדנית מהתערוכה, וקיבלה את המשרה הראשונה שלה כרקדנית בורלסק.

הקריירה

זוריטה נהייתה ידועה בשל המופעים הייחודיים ומעוררי המחלוקת שלה. כגון מופעי "חצי-חצי". אחד המפורסמים היה "החתן והכלה", כשהיא לבושה בחצי הגוף בתור חתן ובשני בתור כלה, וכאשר תמיד צד אחד מופנה לקהל כך שנוצרה אשליה של אינטראקציה בין הדמויות, החלו הדמויות להפשיט אחת את השנייה, כאשר הריקוד הסתיים ב"השתוללות ליל הכלולות". במופע אחר, היא יצרה קורי עכביש מקושטים באבנים נוצצות, ויצרה את הרושם שעכביש בלתי נראה מסיר מעליה את הבגדים. הריקוד האייקוני שלה נקרא "מימוש הנישואים עם נחש", שבו היא התפשטה בעוד היא מחזיקה בנחש באורך כמעט שלושה מטר.
ב-1941, זוריטה נעצרה על ידי החברה האמריקאית למניעת אכזריות כלפי בעלי חיים בשל שימושה בנחשים במופע שלה. היא גם הייתה מטיילת ברחובות העיר עם הנחשים, כשמובילה אותם ברצועות. היא שוחררה בערבות של 1,500 דולר, אבל אחרי המופע האחרון שלה בניו יורק כל הנחשים בחזקתה הוחרמו.
היא פרשה מהופעות בשנת 1954 וניהלה מספר מועדוני בורלסק בניו יורק ומיאמי עד שפרשה מן המקצוע לחלוטין ב-1974 כדי להרביע חתולים פרסיים.

חיים אישיים

זוריטה הייתה ביסקסואלית מוצהרת, וניהלה יחסים עם גברים ועם נשים, והייתה אומרת שהיא מעדיפה נשים, אך מקיימת יחסים עם גברים עבור מה שהייתה מקבלת מהם. היא הייתה מוטרדת מכך שבנות חסותה לא תמיד פעלו כמוה, מכיוון שמצאה את חלקן במרוצת הזמן חיות ללא פנסיה או מקור תמיכה לילדיהן.
נולדה לזוריטה בת אחת, בשנת 1939, לה קראה טאני.
היא נפטרה ב-12 בנובמבר 2001, בגיל 86.
ליגת הפיתוח של ה-NBA

דראפט

בדומה לליגת ה-NBA, גם ליגת הפיתוח מקיימת מדי שנה בו ניתנת לקבוצות האפשרות לבחור שחקנים שיצטרפו לסגל הקבוצה. הדראפט מתקיים בסבבים "הפוכים" - הקבוצה שבחרה ראשונה בסיבוב הראשון תקבל את הבחירה האחרונה בסיבוב השני וכן הלאה. החל משנת 2014 התווסף לדראפט סבב בחירה שלישי.
ניקול הלפרין

ביוגרפיה

ניקול הלפרין נולדה בארצות הברית ובגיל 4 עלתה לישראל עם אביה והתגוררה בבאר שבע. היא למדה בבית ספר תיכון מקיף ג' ומגיל 15 השתתפה בקבוצת הכדורעף של אס"א באר שבע ובנבחרת הנשים של ישראל. בשנת 1988 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל התחזוקה. שנה אחר כך זכתה בתחרות מלכת היופי, ובאותה השנה השתתפה בתחרות מיס תבל 1989.
בשנת 1990 התחתנה עם איש העסקים רוני מאנה ולהם בן ובת. לאחר 13 שנות נישואים התגרשו השניים, ובשנת 2006 נישאה בשנית. 
בשנת 2003 החלה לעבוד כיועצת יופי ברשת האסתטיקה "פרופורציה" ובאותה שנה הייתה שופטת בתחרות "טופ מודל 2003" 
בשנת 2006 פתחה מכון קוסמטיקה בכיכר המדינה בתל אביב. הלפרין הופיעה בפרסומות לגוטקס ועבדה תקופה כדוגמנית בניו יורק. 
השתתפה בכמה פרקים בסדרות הטלוויזיה רמת אביב גימל וכסף קטלני.
ב-2008 הגישה הדוגמנית קארן דונסקי תביעה כנגד הלפרין, הלפרין בראיון לידיעות אחרונות אמרה שדונסקי שבשנה שזכתה בתחרות מלכת היופי שימשה כמדריכת הדוגמניות והדריכה את המתמודדות איך ללכת על המסלול בבמה, אמרה לה:"שלדעתה אני מגושמת וקשת תנועה. היא הציגה אותי כדוגמה לאיך לא להיות, תיארה את הבעיות שלי לפני כולן והסבירה איך אני צריכה לפתור אותן. היא גם דאגה ליידע את השופטים שלדעתה אני לא מתאימה לתחרות, כי אין לי סטייל ואני לא יודעת לעמוד". בסוף אותה השנה הגיעו השתיים להסדר פשרה לפיו הלפרין התנצלה ותשלם 2,500 שקל לדונסקי.
אשר אוחיון

נעורים ועליה לארץ

אשר אוחיון נולד ב-25 באפריל 1930 בקזבלנקה, מרוקו, אח שלישי במשפחה בת 4 אחים. ב-3 באפריל 1949 עלה לארץ בגפו באוניה "עצמאות". מיד עם הגיעו לארץ גויס לצה"ל ולחם במלחמת השחרור. לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לגרעין של עולים חדשים שעלה להתיישב בקיבוצים שדה אליהו וניר עציון. לאחר 4 שנים יצא לשליחות קצרה של כמה חודשים במרוקו מטעם תנועת הצופים. בשנת 1954 יצא שוב לשליחות במרוקו, הפעם לשנתיים. במסגרת תפקידו היה אחראי על עידוד עלייה וציונות בקרב צעירים יהודים. עם חזרתו ארצה, למד במשך חצי שנה בישיבת כרם ביבנה. בזמן לימודיו בישיבה, שימש גם כנציג יהודי מרוקו בקונגרס הציוני העולמי שהתכנס בירושלים בשנת 1956.

פעילות פוליטית וציבורית

בתום לימודיו בישיבה התמנה למנהל מעברת עזתה (שהפכה לימים לעיר נתיבות). תפקיד בו שימש כשנתיים. בשנת 1958 החל בפעילות פוליטית בסניף הפועל המזרחי בירושלים. אוחיון הצטרף לקבוצה של יוצאי צפון אפריקה שנלחמה במוסדות הוותיקים של הפועל המזרחי, על מנת לקבל ייצוג הולם במוסדות אלה. קבוצה זו פעלה עד שנת 1966. לקבוצה היו הצלחות רבות. בין היתר הצליחו הצעירים הנמרצים לשלב את נציגי יהודי צפון-אפריקה בתוך מוסדות הפועל המזרחי. גולת הכותרת הייתה שיבוצו של נציג הקבוצה, דניאל לוי במקום ריאלי ברשימת המפד"ל לכנסת השישית.
בשנת 1960 החליט שר הפנים משה חיים שפירא, להקים מועצות מקומיות בארבע מעברות – דימונה, אופקים, שדרות ועזתה. לאור היכרותו עם מעברת עזתה, מונה אוחיון כראש המועצה המקומית נתיבות (שמה של המעברה שונה מעזתה לנתיבות עם הקמת המועצה). בסוף שנת 1961 הוכרז על בחירות לראשות המועצה, ואוחיון החליט שלא להציג את מועמדותו ובכך סיים את תפקידו כראש המועצה. ב-1965 יצא לשליחות של שנה וחצי בצרפת כראש מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית. לאחר שחזר לארץ עבד בתפקידים שונים במשרד הסעד (לימים משרד הרווחה), ובמקביל השתלב גם בעשייה פוליטית במפד"ל. בשנת 1980 מונה כחבר הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית, וקיבל את תפקיד יו"ר חברת עמיגור.
בשנת 1980 פרש מהמפד"ל ביחד עם קבוצה של חברים מעדות המזרח בהנהגתו של אבו חצירא, לאחר שלטענתם לא קיבלו מספיק ייצוג במפלגה, והקים איתם את תנועת תמ"י. בשנת 1982 התמנה למנכ"ל משרד העבודה והרווחה תחת השר אהרן אוזן, שהיה אחד משני השרים של תמ"י בממשלתו של יצחק שמיר. בתפקיד זה עסק בין היתר בסיוע לתושבי דרום לבנון לאחר מלחמת לבנון הראשונה. כמנכ"ל המשרד עמד בראש משלחת משרד העבודה והרווחה לוועידה השנתית של ארגון העבודה הבינלאומי של האו"ם. הוא כיהן בתפקיד עד דצמבר 1984, אז הוחלף השר אהרון אוזן בשר משה קצב. עם תום כהונתו חזר אוחיון להנהלת ההסתדרות הציונית העולמית ומונה ליו"ר המחלקה לקהילות ספרדיות. תחת שרביטו כיו"ר המחלקה הורחבה מאוד פעילות התוכנית להכשרת פעילי ציבור (לנדא). במהלך שנות פעילותו הציבורית שימש גם כחבר דירקטוריון בנק המזרחי ובהנהלת מוסדות אוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2010 קיבל אוחיון את עיטור "יקיר ירושלים".

השכלה

אוחיון בוגר תואר ראשון במנהל חינוכי וקרימינולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן.

משפחה

בשנת 1962 נשא לאישה את אבלין ברגר והשניים התיישבו בירושלים. במהלך השנים נולדו לזוג ארבע בנות.
אימובילייזר

היסטוריה

מערכת האימובילייזר והאזעקה הראשונה נרשמה כפטנט על ידי סנט ג'ורג אוונס ואדוארד בירקנבואל בשנת 1919. הם פיתחו רשת של 9 מתגים המחווטים כך שרק צירוף מסוים של המתגים יעביר זרם מהסוללה (או ממגנטו) למערכת ההצתה ויאפשר את הפעלת הרכב, וכל צירוף אחר יעביר את המתח לצופר. חיווט המתגים הוסתר היטב כדי למנוע מפורץ לגלות את הצירוף שיאפשר את התנעת הרכב וימנע את הפעלת הצופר שיסגיר את ניסיון הגניבה. בעל המכונית היה צריך לסובב חלק מהמתגים כאשר הוא עוזב את כלי הרכב כדי לנתב את הזרם לצופר, ובחזרתו להחזיר את המתגים למצב המקורי, כאשר בכל פעם היה ניתן להשתמש בצירוף אחר של מתגים בתור קוד. מערכות אימובילייזר מודרניות מופעלות אוטומטיות ואינן דורשות התערבות של בעל הרכב לצורך הפעלתן.
מרבית הדגמים המודרניים מבוססים על שבב RFID במפתח הרכב שמופעל על ידי שדה אלקטרומגנטי חלש שמשדר הרכב. השבב משדר קוד שנקלט על ידי מחשב הרכב שמאמת אותו, ובהתאם מאפשר את הפעלת מערכות הדלק וההצתה. בדגמים ישנים של מערכת זו השבב שידר קוד קבוע (סטטי), אך כיום נעשה שימוש בקוד משתנה ובשיטות קריפטוגרפיות שונות כדי למנוע אפשרות של העתקת הקוד על ידי צד שלישי.
כאשר מחשב הרכב בדגמי רכבים מסוימים מזהה ניסיון להתנעת הרכב ללא שידור של קוד מתאים, הוא נועל את מערכות הרכב לזמן מסוים, ולעיתים אף מדווח לחברת אבטחה על ניסיון הגניבה בעזרת תקשורת לווינית או סלולרית.
ישנם דגמי מכוניות בהם התקשורת בין רכיב הזיהוי למחשב הרכב נעשית בעזרת אור אינפרא אדום.

פגיעות

לאורך שנות קיומן נמצאו נקודות תורפה רבות במערכות אימובילייזר. בשנת 2013 דווח על פריצה למערכת Megamos בה נעשה שימוש באימובלייזרים של חברות רבות.

יעילות

מחקר שפורסם ב"אקונומיסט"  בשנת 2016 מצא כי אימובילייזר הפחית את השיעור הכולל של גניבות רכב בכ -40% בין השנים 1995 ו -2008. היתרונות הכלכליים מבחינת הפחתת כמות הגניבות הם גבוהים לפחות פי 3 מאשר העלויות של התקנת המכשיר.
אלן דייוויד (שחקן)

ביוגרפיה

דייוויד נולד במרת'יר טידפיל שבגלמורגן בוויילס.
אחרי שעבד בתיאטרון רפרטוארי עם תיאטרון בלגרייד שבקובנטרי ובתיאטרון ויקטוריה בסטוק, החל להופיע יחד עם הלהקה השייקספירית המלכותית. אתם הופיע בין השנים 1970 ל-2003. תפקידיו הבולטים ביותר הי בדמות טאצ'סטון במחזה "כטוב בעיניכם" (1977), תפקידים שונים בהפקה מחודשת משנת 1986 של המחזה "חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי" ובדמות פולוניוס ב"המלט" (2001). דייוויד הופיע בקביעות עם התיאטרון המלכותי הלאומי, בתיאטרון אלמיידה ובתיאטרון רויאל קורט.
דייוויד מרבה להופיע בתוכניות טלווזיה בין השאר שיחק באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" ב-1973, הדרמה המשטרתית "היחידה" (1975), הסדרה "Virtual Murder" מ-1992, הסיטקום "Honey for Tea", ובפרק "The Unquiet Dead" של הסדרה "דוקטור הו" משנת 2005. עוד שיחק בתפקיד היריב של בויסי בסדרה הקומית "הדשא ירוק יותר" ב-2007 גילם את גריף בסדרה של ה-BBC "גאווין וסטייסי".

חיים אישיים

דייוויד נשוי ולו שני בנים. הוא מתגורר בלונדון.
הפיזיקה של הבלתי אפשרי

חקר הבלתי אפשרי

מיצ'יו קאקו יוצא מתוך נקודת הנחה שהבלתי אפשרי יחסי, וטוען שאנו מסתכנים כשאנו מתעלמים מהבלתי אפשרי. הוא מציג באופן שיטתי עוד ועוד דוגמאות על דברים שהוכרזו כבלתי אפשריים, לכאורה, והופרכו.
קאקו אף מציין שבאופן אירוני חקר הבלתי אפשרי קידם את המדע.
קו מנחה בספרו היא אמרתו של ט"ה וויט: כל מה שאינו אסור חייב להתקיים. כלומר, כל עוד אין חוק פיזיקלי האוסר תופעה כלשהי, הרי שייתכן שנגלה שהיא אכן קיימת.
קאקו גם מצטט את אלברט איינשטיין:" אם רעיון לא נשמע מגוחך בפעם הראשונה ששומעים עליו - אין לו סיכוי.
המטבח הצרפתי

המטבחים האזוריים

לסגנונות הבישול הצרפתי זיקה לאזור הגאוגרפי ממנו הם נובעים ולסוגי המזון המאפיינים אזורים אלה.

ארמניאק

חבל זה שוכן צפונית לחבל הבאסקים וגובל באוקיינוס האטלנטי במערב. בחבל מיוצר ברנדי מפורסם הנושא את שמו ומופיע בתבשילי האזור.

שרנט

חבל זה משתרע צפונית לבורדו וייחודו הקולינרי הוא שבו שוכנת העיירה קוניאק, שעל שמה נקרא המשקה הידוע.