google/wiki40b huggingface dataset:
דאדה לייף

קריירה מוזיקלית

בשנת 2010, דורגו דאדה לייף במקום ה-89 ברשימת 100 התקליטנים הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag", ב-2011 דורגו הצמד במקום ה-38, ב-2012 דורגו במקום ה-24 ובשנת 2013 ירדו 11 מקומות למקום ה-35 ברשימה. כמה סינגלים ידועים של דאדה לייף כמו "Rolling stones T-shirt", "Happy Violence", "Kick Out The Epic Motherf*cker", "Unleash the F*cking Dada", "White Noise / Red Meat ו-"Feed The Dada".
ב-27 באוקטובר 2013 בשיקגו, אילינוי, דאדה לייף קבעו שיא גינס לקרב הכריות הגדול בעולם בו השתתפו 3,813 אנשים.
ב-18 באוקטובר 2014, דורגו דאדה לייף במקום ה-69 ברשימת 100 התקליטנים הטובים בעולם של המגזין הבריטי "DJ Mag", כ-34 מקומות מתחת לדירוגם ב-2013 וב-2015 נותרו מחוץ לדירוג (במקום ה-139).
בתחילת ספטמבר 2014, חבר הצמד, אולה קורנר אובחן כחולה במחלת הסרטן. בעקבות זאת, קורנר עזב את סיבוב ההופעות של הצמד.

Dada Death

ב-16 בדצמבר 2014, דאדה לייף פרסמו בעמוד הטוויטר שלהם כי מחשב ה-MacBook Pro האישי שלהם וזוג אוזניות שלהם נשכחו ברכבת תחתית. באותו היום, נפתחו בפייסבוק, בטוויטר ובסאונדקלאוד משתמשים בשם "Dada Death" אשר פרסמו תמונות של המחשב הגנוב ורשימת שירים של הצמד דאדה לייף שעדיין לא יצאו לאור.
ב-14 בינואר 2015, כחודש לאחר גניבת המחשב, פורסם בעמוד הסאונדקלאוד של Dada Death רמיקס בסגנון הטק-האוס לשיר "Tonight We're Kids Again" של דאדה לייף שעדיין לא פורסם. למרות שהרמיקס נמחק על ידי האתר, הוא הועלה לאתר ההורדות הידוע Zippyshare.
לאחר כמה ימים, הצמד הודיע כי הם נמצאים בדיונים עם משטרת סטוקהולם ועורכי הדין שלהם על מנת להחזיר להם את מחשבם הגנוב ולמצוא את הגנבים. בנוסף, הם הודיעו כי הם מנסים לזרז את הוצאתה לאור של הגרסה המקורית של השיר "Tonight We're Kids Again" על מנת למנוע מהרמיקס של Dada Death להתפרסם עוד.
גבעת אסף

הקמה והתפתחות

גבעת אסף הוקם באייר תשס"א - מאי 2001 לאחר רצח אסף הרשקוביץ, תושב עפרה, שלושה חודשים לאחר רצח אביו. תחילה הוקם במקום אוהל מחאה בידי "ועד פעולה" מבית אל בראשות גדעון ליכטרמן (שנרצח מאוחר יותר על ידי מחבלים). לאחר מכן הגיעו למקום ארבע משפחות שהתגוררו במכולות. אוטובוס ישן שנרכש שימש למטבח. משרד הבינוי והשיכון בנה במקום תשתיות בסכום של 600,000 ₪. היישוב הגיש בקשה לתוכנית מפורטת למוסד חינוכי.
בעמדה שהגישה מנהלת המחלקה לבנייה כפרית במשרד השיכון ב-2005 לערך, נאמר כי גבעת אסף היא שכונה חדשה של יישוב ותיק ולכן לא היה נדרש אישור להקמתה. ב-26 ביוני 2006 דחה בג"ץ עתירה הדורשת לפנות את גבעת אסף. בתשובת המדינה לעתירה נכתב כי המאחזים יפונו על פי מועד שיקבע הדרג המדיני, המוסמך להתחשב בשיקולי ביטחון ובשיקולים מבצעיים. ביולי 2009 קבע מפקד החטיבה המרחבית בצו צבאי, "גבולות שמירה" של גבעת אסף, בתוכם יש סמכויות הגנה מלאות לרבש"צ של היישוב. בתשובת המדינה לבג"ץ בסוף 2012 נאמר כי התושבים רכשו את רוב שטח המאחז. במאי 2013 הודיעה המדינה כי היא בוחנת את האפשרות להכשיר את המקום.
ב-10 במרץ 2014 נהרג מחבל סמוך ליישוב, בעת שיידה בקבוקי תבערה על כביש 60.
בחודש מאי 2014 פירקו התושבים 5 מבנים שהוצבו על קרקע המוגדרת "קרקע פלסטינית פרטית", במסגרת הסכם עם המדינה.
ב-13 בדצמבר 2018 בוצע בצומת הכניסה למאחז פיגוע ירי שבו מחבל פלסטיני שירד מרכב הרג שני חיילי צה"ל, פצע קשה חייל נוסף וצעירה ונמלט.

אוכלוסייה ושירותים

במקום מתגוררות 25 משפחות עם כ-100 ילדים, רובן בקרוונים ומיעוטן במבני קבע. ביישוב פועל מעון פעוטות. ילדי הגנים ובתי הספר לומדים בבית אל. ביישוב פעילות תרבות הכוללת ערבי נשים ושיעורי תורה. קיים בו בית מדרש ובו כולל אברכים, שלוחה של ישיבת מרכז הרב.
בינואר 2012 נחנך ביישוב פארק משחקים "קוממיות", במימון "קרן שילה" והמועצה המקומית בית אל.
יקב פלטר

יקב פלטר הוא יקב בוטיק ישראלי.
יקב פלטר נוסד בשנת 2001 על ידי טל פלטר שהשתלם באוסטרליה, אליו חבר אחיו ניר. הוא הוקם במושב צופית באזור המרכז, בשנת 2005 עבר לקיבוץ עין זיוון ברמת הגולן. בבציר 2002 שווקו 4,000 בקבוקים. הבציר של שנת 2009 הפיק כ-80,000 בקבוקים.
היקב מייצר שתי סדרות יינות: T-Selection ופלטר. מ-2008 נוספה סדרת הדגל "T".
מבקר היינות דניאל רוגוב דירג את יקב פלטר כיקב השמיני בטיבו בישראל (2011), שלמה פפירבלט דירג אותו במקום השני בישראל בקטגוריית יקבי בוטיק (2009).
בשנת 2017 פורסם כי יקב פלטר גדל משמעותית בשנים האחרונות, ומייצר יותר ממאה אלף בקבוקים בשנה, וכי מוצריו השונים (יין, ג'ין, ערק, ברנדי ועוד) נמכרים במסעדות וברים ברחבי ישראל.
משה זוארץ

ביוגרפיה

זוארץ נולד בקריית מטלון שבפתח תקווה. כנער שיחק במועדון כדורגל של מכבי פתח תקווה. שירת חמש שנים בצה"ל בחיל המודיעין. לאחר שחרורו החל לעבוד כאיש מכירות בחברת קומסק ובהמשך מילא בה תפקידי ניהול בתחום מוצרי האחסון הממוחשב. בשנת 2002 הקים עם שותפו זאב רוזנקרנץ את חברת קומפיוטר סי דאטה העוסקת בתחום מוצרי המחשוב. בניהולו הפכה החברה לאחת הגדולות בישראל בתחומה ומחזורה מוערך בכ-1.7 מיליארד ש"ח נכון לשנת 2017. 
ב-2005 מונה ליו"ר קבוצת הכדורגל מכבי פתח תקווה וכיהן בתפקיד עד 2011. לאחר מכן שימש ספונסר הקבוצה במשך מספר שנים. ב-2016 רכש עם אייל גולן את זכויות הניהול של קבוצת הפועל מרמורק.
ב-4 באוקטובר 2018 מונה ליו"ר ההתאחדות לכדורגל, אך בתוך פחות מארבעה חודשים הגיש את התפטרותו לאחר שהגיע למסקנה שלא יצליח לבצע את תוכנית הפעולה שתכנן. הוא סיים את תפקידו ביוני 2019.
הוא נשוי ואב לארבעה. בתו היא הזמרת שיר זוארץ.
סמל אי הנסיך אדוארד

תיאור הסמל

במרכז המגן מצויר אריה פוסע, המסמל את אנגליה. בתחתית המגן שלושה נצרי עץ אלון, המייצגים את שלושת מחוזות האי, ולידם עץ אלון בוגר המסמל את בריטניה.
ב-26 באפריל 2002 הוצע להוסיף סמלים למגן, על מנת לסמל 150 שנה של שלטון עצמי של האי, הצעה שקבלתה הסתיימה בטקס חגיגי ב-13 בדצמבר 2002 בו הציגה אדריאן קלארקסון, המושלת הכללית של קנדה את הסמל.
הציצה מציגה עורבני כחול המחזיק במקורו ענף של אלון אדום - שניהם סמלי האי. הכתר מסמל את הריבונות של המלכה, והשימוש בכתר, בסמל הפרובינציה, הותר במפורש על ידי מלכת קנדה. 
התומכים הם שני שועלי כסף - בעלי חיים נדירים המצויים באי. פרוותיהם בפרט ופרוות בכלל שמשו מרכיב עיקרי בכלכלת המדינה. כמו כן השועל מסמל חוכמה ויכולת הישרדות. סביב אחד השועלים מצויים פרחי תפוח אדמה המסמלים את החקלאות באי, והשועל האחר מכוסה בחלקו ברשת דייג המסמלת את ענף הדייג.
במרכז החלקה הירוקה מצוי כוכב מיקמאקי כחול בן שמונה פינות המסמל את השמש. סביבו שושנים המסמלים את אנגליה, חבצלות המסמלות את צרפת, דרדרים המסמלים את סקוטלנד, תלתן המסמל את אירלנד, ולוע הארי המסמל את האי.
מתחת הסמל רשום מוטו האי: "קטן תחת [הגנתו של] גדול" (בלטינית: Parva sub ingenti), הלקוח מספרו של ורגיליוס "גאורגיקה" (מוטו האי מאז שנת 1769).
דן חמיצר

ביוגרפיה

דן חמיצר נולד בירושלים, גדל ברמת גן, וכיום הוא תושב עין הוד. אביו, עמנואל חמיצר, נהרג במלחמת העצמאות בקרב על ניצנים, סבו הוא הרופא והפסל רפאל חמיצר. בנו הוא יוצר הטלוויזיה גיורא חמיצר.
בשירותו הצבאי היה חמיצר טייס מסוקים. אחרי שחרורו מצה"ל היה קברניט בחברת התעופה "ארקיע" ומחלוצי ענף התעופה הזעירה בישראל.
במקביל לעיסוקו כטייס, היה חמיצר בעל טור בכמה כתבי עת, ובהם מוניטין, כותרת ראשית וצומת השרון, וכן בעיתונים בולטים: דבר, הארץ, ידיעות אחרונות ומעריב. חמיצר מצא את דרכו גם לעיתונות המשודרת, והיה מגיש בגלי צה"ל ומנחה בטלוויזיה הכללית. כחלק מעיסוקיו העיתונאיים היה שותף לזאב ענר בהפקת מאות משחקי "מחפשים את המטמון" ברחבי הארץ.
לחמיצר תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת תל אביב. עבודת המאסטר שלו (1978), במסגרת החוג ללימודי עבודה, עסקה בהשפעת גורמים סביבתיים ואנושיים על שגיאות טייסים ונחשבה לפריצת דרך בחשיפתם והבנתם של תהליכים (עד אז חסויים) בתאי הטייס.

חמיצר בחינוך

מה שהחל כחידה יומית ברדיו שהניעה מדי יום מאות אלפים לכוונם של מאגרי מידע, ספריות, קבוצות חקר, בניית כלים מקוריים ותצפיות בחיפוש הפתרונים – יצרה שלל מגוון של תשובות יצירתיות שהביאו את חמיצר למחשבה להעתיק את הדינאמיקה לשדות מערכות החינוך, הלימוד וההדרכה.
חמיצר פיתח את "שיטת הלימוד באמצעות חיד"א" - חידת דמיון אסוציאטיבי - כחלק מתוכניות הלימודים בבתי הספר בישראל. בעשורים האחרונים הופעלו מעל חצי מיליון תלמידים בשלל מיזמים שבסיסם חידת הדמיון של חמיצר.
חמיצר מתייחס לחידות כשיטה לפיתוח חשיבה המצאתית. את מטרת השיטה מסביר דן חמיצר כך: "לחידת הדמיון, כמו לכל בעיה בחיינו, אין סוף פתרונים. לכן הדרך להתמודד בה היא סימולציה מושלמת לכל יצירה המצאתית. מטרתי להנחיל דרך שונה ברכישת מיומנויות והטמעת ידע, ערכים ומהויות. השיטה מציעה שינוי ולגיטימציה מוחלטת לחשיבה מקורית בדרכים לא מקובלות ולא אמצעיות. הכלי חייב לעורר עניין, יצירתיות, סקרנות, התלהבות ותחרותיות... את הפרס הנחשק אמנם מקבל הפותר את "כוונת המשורר", אבל את נקודות הציון וההערכה אני משאיר לאלתור, להרפתקנות, ליוזמה, לרמת החשיבה היצירתית, לעבודת הצוות, גילויי מנהיגות, מיקוד, סקרנות, פתיחות ודרגות הביטחון העצמי- הדברים שחשובים באמת. מציאות חיינו רצופה חידות בעלות אין סוף פתרונים - לכן זו לדידי הדרך הטבעית והיעילה להטמעה מיטבית של תכנים וערכים.."]
בעשור השני של המאה ה-21 בנה חמיצר, בשיתוף מכללת סמינר הקיבוצים והסתדרות המורים את "מאגר החידות הלאומי", המאפשר לכל איש חינוך בישראל להפעיל את תלמידיו באמצעות קבלת חידות דמיון בכל נושא ובכל רמה שיבחר.

עיסוק באמנות ואיכות הסביבה

כפעיל סביבתי הפיק חמיצר שורה של פרויקטים שנועדו לקדם את איכות הסביבה בישראל, ובהם "שורת הפראיירים" ו"מדינת הזבל". מיזמים אלה נועדו בעיקרם להמחיש את הרס נופי ישראל בידי תושביה ופרנסיה.
חמיצר, תושב כפר האמנים עין הוד, פעיל בתחומי האומנות הפלסטית הקונספטואלית ומציג מיצירותיו בפיסול סביבתי ברחבי ישראל, בתערוכות רבות, בגלריות ומוזיאונים.
אימרתי

מושלים

1995 - תאימורז שאשיאשווילי
2003 - דוד מוּמלַדזֶה
2004 - גיאורגי גֶצַאדזֶה
2005 - אקקי בּוֹבּוֹחִידזֶה

2005 - זוראב כָּאגַ'איָה (ממלא מקום)

2005 - אקקי בּוֹבּוֹחִידזֶה
2009 - לאשה מָאכַּאצָארִיָה
2012 - ואחטנג בָּאלַאווָאדזֶה
Make Me...

רקע וכתיבה

בחודש מרץ 2015, חשפה ספירס כי החלה להקליט חומרים חדשים לאלבומה התשיעי. ספירס חשפה בפרס המוזיקה של בילבורד ב-2016 שתוציא בקרוב סינגל חדש ואלבום חדש. כאמור הסינגל היה אמור להשתחרר בתחילת חודש מאי אך בשל קשיי ייצור, השיר התעכב עד הקיץ.

הצלחה

השיר מוקם בשבוע הראשון במיקום 17 בבילבורד הוט 100, זהו להיט ה20 של ספירס לחדור לטופ 20, בשבועות הבאים צנח השיר אל מחוץ לטופ 40 והופעתה בVMA הקפיצה את השיר חזרה לאותו מיקום (17). לאחר שזכה הקליפ לביקורות רעות מצד המעריצים שציפו לקליפ המקורי הצפיות באתר הVEVO של ספירס היו נמוכות וכך גם הזרמותיו של השיר שהיו אמורות לעזור לו במכירות ובמיקומו בבילבורד. עם מכירות עותקים והזרמות השיר הגיע ליותר מ-500,000 עותקים וזכאי למעמד זהב בארצות הברית.
בקנדה התמקם השיר במקום ה20 וזכה למעמד זהב.
בישראל השיר נכנס למקום 9 במדיה פורסט.
במדינות מסוימות באירופה נכנס הסינגל לטופ 20 כמו צרפת, פינלנד, סקוטלנד והונגריה.
טרבמצעדים גדולים שבהם ספירס כיכבה עם להיטיה הסינגל נכשל או צעד לשבועות ספורים 
בטופ 40 בבריטניה  הסינגל התמקם במקום 42 (הסינגל הראשון של ספירס המוביל אלבום שלא נכנס לטופ 40).
באוסטרליה נכנס הסינגל למקום ה39, לאחר מכן נפל למקום ה43 ואז נפל מהמצעד לגמרי. 
למרות היותו להיט טופ 20 במצעדים גדולים כמו הבילבורד האמריקאי והקנדי הסינגל השאיר אחריו הצלחה מאכזבת במצעדים כאשר צעד במקומות נמוכים יחסית לסטנדרטים של ספירס ושהה במצעדים שבועות ספורים.

וידאו קליפ

במאי הקליפ הוא דייוויד לה-שאפל אשר בעבר יצר את הקליפ לסינגל "Everytime" בשנת 2004.
צילומי הקליפ לסינגל החלו ב-2 ביוני 2016 והוא פורסם ב-5 באוגוסט.

הופעות חיות

ב-17 באוגוסט 2016, ספירס הוסיפה את: "Make Me...‎" ו- "?Do You Wanna Come Over", לסבב ההופעות שלה Britney: Piece of Me.
ב-28 באוגוסט, הופיעה ספירס עם הרפאר G-Eazy וביצעו את הסינגל: "Make Me...‎" ו- "Me, Myself & I", בטקס: MTV Video Music Awards, המופע התקבל בשבחים מאוד, עם מרבית כלי רכב התקשורת ברחבי העולם להכיר את זה בתור "הקאמבק מרהיב של ספירס".
וילהלם פרידריך, נסיך נסאו-דיאץ

ביוגרפיה

וילהלם פרידריך נולד ב-7 באוגוסט 1613 בארנהם, לארנסט קזימיר הראשון, רוזן נסאו-דיאץ ולסופיה הדוויג מבראונשווייג-לינבורג, בתם של היינריך יוליוס, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואליזבת מדנמרק, דוכסית בראונשווייג. וילהלם פרידריך היה נכדו של יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג, אחיו הצעיר של וילם הראשון, נסיך אורנז'. כאשר יוהאן נפטר בשנת 1606, נחלותיו חולקו בין חמשת בניו, ואביו ירש את נסאו-דיאץ.
בשל היותו הבן השני, וילהלם פרידריך יועד לקריירה צבאית, ובשל כך הוא למד באוניברסיטת ליידן ובאוניברסיטת חרונינגן, ולאחר מכן קיבל תפקיד פיקודי בצבא הרפובליקה ההולנדית, שם שיתף פעולה עם ויליאם השני, הנסיך של אורנג'. עם זאת, אחיו הבכור נהרג בקרב ליד הולסט בשנת 1640 ללא ילדים, ווילהלם פרידריך ירש את נחלותיו.
על אף שמשרת הסטאדהאודר לא הייתה תורשתית, הצליח וילהלם פרידריך לרשת את משרת הסטאדהאודר בפריסלנד, אולם בחרונינגן ודרנתה תפס את המשרה פרדריק הנדריק, נסיך אורנז'. הלך פרדריק הנרי, לא בלי מאבק עם ויליאם פרדריק, עם זאת. לאחר מותו של פרדריק הנדריק בשנת 1647, ירש את התפקיד בנו וילם השני, נסיך אורנז', ורק לאחר מותו בשנת 1650, הצליח וילהלם פרידריך לתפוס את המשרה.
בשנת 1650 הסתכסך וילם השני, נסיך אורנז' עם ה"רחנטים" - עוצרים של מחוז הולנד, אנדריס ביקר ובן דודו קורנליוס דה גרייף; בעקבות שלום מינסטר רצו הרחנטים לצמצם את הצבא ולחסוך בהוצאות, ועל ידי כך להפחית מסמכותו של וילם. וילם כלא שמונה מחברי מועצת הולנד (כולל יאקוב דה ויט) בטירת לוונשטיין. בנוסף, הוא שלח את בן דודו וילהלם פרידריך עם צבא של 10,000 חיילים, על מנת לתפוס את אמסטרדם בכוח. אולם, מזג אוויר גרוע סיכל את המערכה, ואמסטרדם לא נכנעה.  
ב-2 במאי 1652 התחתן וילהלם פרידריך בקלווה עם אלברטינה אגנס, רוזנת נסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה נולדו לו 3 ילדים. בשנת 1654 שודרג מעמדו של וילהלם פרידריך, והוא קיבל את התואר נסיך האימפריה הרומית הקדושה.
לזמן מה, בסוף שנות ה-50 של המאה ה-17, היה נראה שיש לוילהלם פרידריך הזדמנות של להיות מפקד הצבא, כחלק מפשרה פוליטית שהוצעה על ידי דה-וויט, אבל שום דבר לא יצא מזה. רק במהלך פלישתו של ברנהרד פון גאלן במהלך המלחמה האנגלו-הולנדית השנייה, אשר איימה על מחוזות חרונינגן ופריסלנד (דרנתה הייתה מוצפת באותה העת), הוא קיבל את הפיקוד בשטחאולם זמן קצר לאחר מכן הוא מת ב-31 באוקטובר 1664 בתאונה עם אקדח שירה באופן בלתי צפוי.
לאחר מותו ירש אותו בנו היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ, תוך שאשתו שלטה כעוצרת עד לבגרותו.
סיירה פלאדה (סרט)

עלילה

החברים ג'וליאנו וג'ואקים עוזבים את סאו פאולו בחיפוש אחר חלום הזהב. השנה היא 1978. השניים מגיעים יער האמזונאס כמו שאלפי גברים רבים אחרים הגיעו אליו. מלאים חלומות ואשליות. אבל החיים במחנה משנים הכל. האובססיה לעושר וכוח הורסת אותם. ג'וליאנו הופך לגנגסטר. יואקים משאיר את כל ערכיו מאחור.

פיתוח

הבמאי הייטור דאליה אמר ל-UOL כי סיירה פלאדה הוא הסרט הכי קשה שעשה אי פעם. "כשעלה הרעיון של הסרט, חשבתי: 'מדוע איש לא חשב לעשות את הסרט הזה קודם? 'וכשצילמתי הבנתי למה. כמעט ולא ניתן היה לעשות זאת. זה היה מאוד מורכב. זה היה הסרט הכי קשה שאי פעם עשיתי".
לדברי דאליה, היה קשה לספר את סיפורו של מחנה שהתמקד בגברים החיים בתנאים רעועים ועומדים בפני פקודות של בעלי אזורי הכרייה. "אנחנו מדברים על אירוע ברזילאי חשוב למדי בהיסטוריה המודרנית שלנו. הבלת הזהב הגדולה ביותר של התקופה המודרנית. הריכוז הגבוה ביותר של עבודת כפיים מאז הפירמידות של מצרים, שהיו בה 4,000 איש. בסיירה פלדה עבדו כמאה אלף איש".

צילומים

צילומי הסרט תוכננו להיערך בפארה, אבל בסופו של דבר נערכו בפאוליניה, סאו פאולו, לאחר שוואלה וממשלת מדינת האמזונס סירבו לספק תמיכה להפקה.
המפיקה טטיאנה קווינטלה אישרה כי וואלה הטילו וטו על הצילומים בפארה, אך הסבירה כי בימוע ההפקה שם לא תהיה מעשית. "לא היה לנו שום תקציב ללוגיסטיקה וביטחון של הצוות שלנו. אז החלטנו לצלם את הסרט בסאו פאולו".
יפאן יפאן

עלילה


עלילת הסרט עוקבת אחרי אמרי (בגילומו של אמרי כהן), צעיר מאשדוד, שבגיל 19 מחליט לעזוב את הצבא ולעבור לתל אביב, לגור עם שותפה מעורערת בנפשה, בעוד חברת הילדות הקרובה שלו מתכננת לעבור לניו יורק. הוא מוצא עבודה זמנית בחנות מתנות כדי לממן טיסה ליפן, הפנטזיה הגדולה ביותר שלו, אך לא מצליח לחסוך. מצבו מתדרדר כאשר חברת הילדות עוזבת לניו יורק, ומשאירה אותו להתמודד לבד בעיר הגדולה. במהלך שהותו בתל אביב הוא מתמכר לגלישה באינטרנט, ולפורנו יפני. הסרט מלווה בסצנות מתוך סרטי פורנו הומוסקסואליים יפנים. 
הסרט מציג בצורה אישית קונפליקטיים פניימים, ועוסק בשאלות זרות ושוני, ו"בחייהם של אנשים אבודים וצעירים", על פי הבמאי.

פרסים


הסרט השתתף בעשרות פסטיבלי סרטים, וזכה לסיקור נרחב. בין הבולטים והנחשבים: פסטיבל לוקרנו בשווייץ, נבחר כסרט הטוב ביותר בשבוע הקולנוע במקסיקו, הוצג במוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק (מומה), ואף בפסטיבל בואנוס איירס לסרטים עצמאיים.

ביקורת

הביקורת על הסרט היו מעורבות, מצד אחד, מבקרים רבים הגדירו אותו כגאוני. לדוגמה, האוצר הראשי במחלקה לקולנוע של מוזיאון המומה הכריז שמדובר באחד מעשרת הסרטים הטובים של 2008. ביקורות אחרות טענו שמדובר בסרט פורנוגרפי במסווה, ובסרט בלתי גמור ומבולבל שאינו עומד בסטנדרטים הראויים לקולנוע, וציינו לרעה את המעברים החדים בסרט לסצנות מיניות, לגלישה סתמית וארוכה באינטרנט, ולזוויות הצילום הלא שגרתיות והמעבר החד ביניהן. לעומת זאת, המבקרים שטענו שמדובר בסרט מופת, ציינו כי יחסית לסכום הזעום בו נוצר (כ-200 דולר) הישגיו ורמתו הן יוצאות דופן וראויות לשבח. 
בארץ זכה לביקורות חיוביות מאוד, ואף הוקרן במספר מסגרות בארץ, ביניהן גם בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה בתל אביב.
אובל

אובל הבנוי מקשתות של שני מעגלים

צורה זו בנויה מקשתות של שני מעגלים בעלי רדיוסים שונים. הקשתות מתחברות זו לזו בנקודה שבה המשיקים להן נמצאים על קו ישר אחד, כך שהחיבור רציף וגזיר. כל נקודה על פני האובל שייכת לאחת משתי קשתות שרדיוסן קבוע.
לאובל זה, בדומה לאליפסה, שני צירי סימטריה, גדול וקטן.

אובל הבנוי משני חצאי עיגול המחוברים בישרים מקבילים

אובל פשוט יותר לבנייה הוא זה המורכב משני חצאי עיגול המחוברים ביניהם בשני ישרים מקבילים, שהמרחק ביניהם שווה לקוטר העיגול.  
גם לאובל זה שני צירי סימטריה, גדול וקטן. בניגוד לאליפסה ולאובל הבנוי מקשתות של שני מעגלים, שבהם אין שלוש נקודות הנמצאות על קו ישר אחד, אובל מהסוג שלפנינו מכיל שני קטעים ישרים.
קוניוגציה

קוֹניוּגציה (Conjugation, בעברית חֲבִירָה או הִזְדַּוְּגוּת) היא תהליך של העברה גנטית אופקית שבו חד-תא מעביר פלסמיד, ולעיתים גם חלק מהכרומוזום, לחד-תא אחר. החומר התורשתי מועבר מ "חיידק תורם +" ל"חיידק מקבל -" על ידי מגע ישיר שנוצר באמצעות גשר ציטופלסמתי.
תהליך הקוניוגציה מתרחש בחיידקים שבהם נמצא פלסמיד מיוחד הנקרא פלסמיד F (או גורם F או פקטור F, מן המילה Fertility באנגלית, "פוריות"), שמספר גנים הנמצאים עליו מאפשרים יצירת שערית זוויג (Sex pillus) - אברון שדרכו עובר החומר הגנטי של החיידק התורם לחיידק המקבל (שבו אין את גורם הפוריות). החומר הגנטי המועבר הוא לעיתים קרובות הפלסמיד, לפעמים קטעים מכרומוזום החיידק התורם. לעיתים רחוקות עובר הכרומוזום כולו. החיידק המקבל רוכש בדרך זו את תכונות החיידק התורם שהועברו אליו.
קוניוגציה תוך מינית יכולה להתקיים בין זנים רבים של החיידקים, כגון: salmonella, ‏Escherichia coli ו-Streptococcus, כל עוד נמצא באחד מהם פלסמיד F. קיימת גם קוניוגציה בין מינים שונים של חיידקים אך המנגנון המדויק העומד מאחריה אינו מוכר עדיין.
תמי זר

תמי זר (נולדה ב-13 בפברואר 1957) היא סופרת ועיתונאית ישראלית.

ביוגרפיה

תמי זר נולדה ב-13 בפברואר 1957 לז'אן ופנינה זר בקיבוץ נווה ים. בילדותה חייתה בגבעתיים. את מרבית חייה הבוגרים בילתה בתל אביב. מסוף שנות ה-70 עד סוף שנות ה-80 התגוררה בלונדון, שם למדה משחק בכיתות האמן של Doreen Cannon. לאחר מכן שחקה וכתבה הצגות בתיאטרון שוליים ועבדה עם הבמאית והמשוררת Mimi Khalvati. 
מאז חזרתה לישראל בסוף שנות השמונים, עובדת כעיתונאית פרילנסרית. כתבותיה התפרסמו בעיתונים ומגזינים בישראל ובעולם. בין השאר כיסתה את האינתיפאדה השנייה  ואת מלחמת לבנון השנייה  עבור העיתון לוס אנג'לס טיימס   
בשנת 2010 פרסמה את Oost West, ספר העוסק בחברה הישראלית הספר ראה אור בהולנד ונכתב בשיתוף פעולה עם העיתונאית ההולנדית שפרה הרשברג. הפרויקט נתמך על ידי קרן BJP ההולנדית לפרויקטים עיתונאים.   
ב-2013 פרסמה את הרומן טרינידד (הוצאת מודן).
העמותה לחקר התמותה

הפקה

האלבום נוצר ברובו על ידי גיטריסט הלהקה שלומי ברכה, שכתב את שיריו תוך כשלושה חודשים. סולן הלהקה יובל בנאי האזין לסקיצות השירים והציע הערות ותיקונים, מה שהתבטא בקרדיט כתיבה משותף לבנאי ולברכה בחלק משירי האלבום. בנאי השתתף גם בהלחנת שיר אחד, "קאנטרי ג'ו". שירי האלבום הוקלטו בתוך כשבועיים, באולפני "המון". טכנאי ההקלטות היה יעקב מורנו, שמאז השתתף בהקלטת כל אלבומיה של הלהקה.
את עטיפת האלבום צילם ברי פרידלנדר, שצילם גם את ארבע עטיפות אלבומיה הראשונים של הלהקה. פרידלנדר צילם את התמונה עם עדשת סינמסקופ, שהעניקה לתמונה מראה של סרט מערבון. כשראה מתופף הלהקה איגי דיין את התמונה אמר עליה "הנה, זאת העמותה לחקר התמותה", וכך נבחר שם האלבום, כשם השיר הפותח אותו.
האלבום, שזכה בעיקר לביקורות חיוביות, הניב להיטים כגון "אז למה לי פוליטיקה עכשיו", "העמותה לחקר התמותה", "מכונית", "הכוכבים דולקים על אש קטנה" ו"אחכה לך בשדות". זהו אלבומה האחרון של הלהקה שבו השתמשו חבריה בשירותי חברת הוצאה לאור מסחרית. לאחר אלבום זה הקימו את הלייבל "זברה תקליטים" ושם יצאו שאר אלבומי הלהקה.
האלבום נמכר בכ-54,000 עותקים.
מיכאל וינר

ביוגרפיה

וינר נולד במחנה הריכוז טרזיינשטט שבצ'כיה. בשנת 1946 עלה לישראל. בשנת 1962 התגייס לצה"ל ולמד רפואה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית. בשנת 1971 שימש כרופא הגדודי של גדוד 51 בגולני ובהמשך נתמנה לקצין הרפואה של חטיבת גולני, ולקח חלק במבצעי סיירת גולני. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שימש וינר כמפקד פלוגת הרפואה החטיבתית של גולני, ומשנפצע הרופא החטיבתי החליף אותו וינר ושימש בתפקיד זה בשנית. וינר לחם בקרבות ההגנה והבלימה נגד הצבא הסורי בצפון רמת הגולן ובמרכזהּ ובהבקעה ובפריצה מעבר לקו הגבול. כן לחם וינר בניסיון הישראלי הראשון לכיבוש החרמון ובמבצע קינוח. בהמשך תפקידיו בצה"ל שימש וינר כמפקד המערך הרפואי בפיקוד צפון ולאחר מכן כסגן קצין רפואה ראשי. באוגוסט 1986 עמד בראש משלחת הסיוע הישראלית לקמרון לאחר ההתפרצות הלימנית באגם ניוס. בשנים 1994–1991 שימש כקצין רפואה ראשי בדרגת תת-אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש וינר כמנהל מחוז חיפה והגליל המערבי בקופת חולים כללית. בשנת 2008 פרש מתפקידו.
קרלוס קלמר

ביוגרפיה

קלמר החל ללמוד נגינה בכינור בגיל שש. בגיל 15 נרשם לאקדמיה למוזיקה של וינה, שם למד ניצוח אצל קרל אוסטרייכר. ב-1984 זכה בפרס ראשון בתחרות הניצוח על שם הנס סווארובסקי בווינה.
קלמר כיהן כמנהל מוזיקלי בתזמורת הסימפונית של המבורג, בפילהרמונית של שטוטגרט וב"תיאטר אנהאלטישס" בדסאו בגרמניה. הוא היה מנצח ראשי שחל תזמורת אמני הצליל בווינה משנת 2000 עד 2003. מאז שנת 2000 קלמר מכהן כמנצח הראשי של פסטיבל המוזיקה גרנט פארק בשיקגו, פסטיבל שנתי של מופעי מוזיקה קלאסית פתוחים לקהל הרחב, המתקיים בעיר מאז שנת 1934. כמו כן הוא מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אורגון מאז 2003. באפריל 2008 הודיעה התזמורת על הארכת החוזה של קלמר כמנהל מוזיקלי עד עונת 2012-13. 
לקרלוס קלמר ולאשתו בריטה שתי בנות, סווניה וקטיה.
דגל איי הבתולה של ארצות הברית

תיאור הדגל

הדגל כולל גרסה בסיסית של סמל ארצות הברית. משני צדדי הסמל מופיעות האותיות V ו-I - ראשי תיבות של שם הטריטוריה.
העיטם לבן-הראש מחזיק בטופריו הימניים ענף עץ זית ובטופריו השמאליים שלושה חצים המייצגים את שלושת איי הטריטוריה: סנט תומאס, סנט ג'ון וסנט קרואה.
העיטם פונה במבטו לכיוון ענפי הזית המסמלים שלום.

היסטוריה

הדגל תוכנן על ידי פ. וו. ספרקס (P.W. Sparks), קצין צי ארצות הברית, ביוזמת אדמירל הציר קיטל (Kitelle). ספרקס היה נשוי לתושבת איי הבתולה וביקש מאשתו ואחותה, בלנש ג'וזף (Blanche Joseph) לתפור את הדגל הראשון. בדגל זה נעשה שימוש עד שהחלו לייצר את הדגלים בצורה מסחרית.
לבקשת משפחת ספרקס נרשמו פרטי יצירת הדגל בצורה רשמית במסמכי הקונגרס ב-30 באפריל 1986.
זאב שוורץ

ביוגרפיה

שוורץ נולד וגדל ביוהנסבורג שבדרום אפריקה והיה חניך בתנועת בני עקיבא. הוא עלה לישראל בגיל 17 לאחר השתתפות בתוכנית הכשרה של תנועת בני עקיבא העולמית בישיבת הר עציון, התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת גבעתי ובמילואים בחטיבת אלכסנדרוני.
בעל תואר ראשון בתולדות עם ישראל ומדעי המדינה ותואר שני במדעי המדינה עם התמחות במינהל ציבורי מאוניברסיטת בר-אילן. את עבודת התזה שלו כתב על הבחירה הישירה לראשי ערים בישראל, בהנחייתו של פרופ' דניאל אלעזר.
היה רכז באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן ובפרויקט פר"ח. בשנת 1992 התמנה למנהל היחידה לקשרים עם מוסדות חינוך באוניברסיטת בר-אילן ובמקביל שימש בתפקיד ניהולי באוניברסיטה.
בשנת 1996 הקים את תורה מציון, תנועה תורנית ציונית הכוללת רשת של בתי מדרש ללימוד תורה וחינוך יהודי ציוני וכן ומדרשות לנשים בקהילות יהודיות בתפוצות, בין השנים 1996–2006 שימש כמנכ"ל הארגון, ומינף את היקף עבודת הארגון ברחבי העולם. עם מינויו למזכ"ל בני עקיבא העולמית פרש מתפקידו, אך המשיך לשמש כיו"ר הארגון. ביולי 2012 חזר לתפקיד.
בשנת 2006 התמנה כמזכיר הכללי של תנועת בני עקיבא העולמית, והחליף את גאל גרינוולד. לאחר 5 שנים בתפקיד, בסוף שנת 2011, סיים את תפקידו. בשנים אלו הוביל שתי ועידות עולמיות בסימן "חלוציות" ו"בשליחות המדינה". שימש כיו"ר מועצת תנועות הנוער בישראל ומכהן כיו"ר ישיבת ההסדר "תורה בציון" שבאפרת. שוורץ חבר עמית בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, פעיל כחבר הנהלה בתנועות המזרחי העולמי, בני עקיבא העולמית ועמותת חיים לאלון המגייסת תרומות לחקר מחלת דושן.
ב-2002 ייסד את הארגון לב יהודי - לחיזוק הזהות היהודית בקרב תרמילאים בהודו.
בדצמבר 2014, במערכת הבחירות לכנסת העשרים, הודיע שוורץ שיתמודד בפריימריז על מקום ברשימת הבית היהודי. הוא הוצב במקום ה-28 ברשימה הסופית לכנסת, רשימה שכללה גם את נציגי האיחוד הלאומי-תקומה, ולא נבחר לכנסת.
שוורץ נשוי לשולמית לבית וקנין ואב לחמישה. הוא מתגורר ביישוב שוהם.