google/wiki40b huggingface dataset:
סטטן איילנד

היסטוריה

ההתיישבות האנושית הראשונה באזור החלה לפני כ-14,000 שנים.
במאה ה-16 ישב באזור שבט הלנאפהוקינג.

סטאאטן איילנט

המגע הראשון של אירופאים עם האי היה מחקר של ג'יאובני דה וראזאנו אשר חקר את המצר בשנת 1524.
בשנת 1609 הקים הנרי הדסון תחנת מסחר במנהטן. לאי, שנותר לא מיושב על ידי ההולנדים, קרא בשם "סטאאטן איילנדט" (Staaten Eylandt) על שם הפרלמנט ההולנדי - ה"סטאטן חנראל" (Staten-Generaal).
בין השנים 1639 ו-1655 עשו ההולנדים שלושה ניסיונות להקים באי התיישבות קבע, אולם אלה נכשלו בשל חיכוכים בין ההולנדים לשבטים האינדיאנים המקומיים.
בשנת 1661 הוקמה התיישבות הקבע ההולנדית הראשונה - "אודה דורפ" - בהולנדית "הכפר הישן" (Oude Dorp) - והתגוררו בו הולנדים, ולונים והוגנוטים.

מחוז ריצ'מונד

בסוף מלחמת אנגליה-הולנד השנייה, בשנת 1667, הפכה המושבה הולנד החדשה למושבה אנגלית בהתאם להסכם ברדה, וסטטן איילנד הפך לחלק ממושבת ניו יורק.
בשנת 1670 ויתרו האינדיאנים המקומיים על כל זכויותיהם באי למושל פרנסיס לבלייס, וב-1671 נערך סקר אדמות באי והחלה התיישבות בריטית באזור ה"אודה דורפ" שנקרא מעתה "העיר הישנה", וה-Nieuwe Dorp (בהולנדית: הכפר החדש) ששמו שונה ל"ניו דורפ".
בשנת 1683, כאשר חולקה מושבת ניו יורק ל-10 מחוזות, הפך האי ל"מחוז ריצ'מונד", על-שם ג'יימס דוכס ריצ'מונד, אחיו של צ'ארלס השני מלך אנגליה באותה עת.
בשנת 1687 חולק האי לארבעה מחוזות אדמיניסטרטיביים, והם חולקו ל-166 חוות ושתי אחוזות גדולות. בירת מחוז ריצ'מונד היה הכפר ריצ'מונדטאון, השוכן ליד מצרי פרש קילס.

מלחמת העצמאות

לסטטן איילנד הייתה חשיבות רבה במלחמת העצמאות של ארצות הברית. בקיץ 1776 נסוגו הכוחות הבריטיים בהנהגתו של ויליאם האו מבוסטון ותיכננו מתקפה על העיר ניו יורק. האו תכנן לתקוף את העיר מסטטן איילנד והציב את מפקדתו בפאב "הכתר והוורד" (Rose and Crown) שבניו דורפ. במפקדה זו קיבלו נציגי הממשלה הבריטית את ההודעה על הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
באוגוסט 1776 חצו הכוחות הבריטיים את המצרים לברוקלין באוגפם את הכוחות האמריקנים בפיקודו של ג'ורג' וושינגטון, וגרמו לאמריקנים הפסד בקרב לונג איילנד שבעקבותיו נכבשה העיר ניו יורק על ידי הבריטים.
ב-11 בספטמבר 1776 נפגשו הבריטים עם משלחת נציגים אמריקנית שכללה את בנג'מין פרנקלין, אדוארד רוטלדג' וג'ון אדמס, באחוזתו של כריסטופר בילופ בדרומו של האי. האמריקנים סירבו להצעה הבריטית לשלום בתמורה לביטולה של הכרזת העצמאות, והפגישה הסתיימה בלא תוצאות.
הבריטים נותרו על האי, שבשל התנגדותם של התושבים המקומיים לכוחות הבריטיים נהרס ברובו בזמן המלחמה. בשל צורכי הצבא נכרתו כל היערות באי.
ב-5 בדצמבר 1783, כאשר הבריטים נסוגו מהעיר ניו יורק, הם נסוגו אל האי, וממנו לקנדה.

האי כחלק מהעיר ניו יורק

בשנת 1898 הפך האי לאחד מחמשת רובעי ניו יורק. האי נותר ברובו שטח כפרי לא מפותח עד לבניית גשר מצרי וראזאנו בשנת 1964.
במחצית השנייה של המאה ה-20 היה האי אזור שפיכת האשפה של העיר ניו יורק. בשל עובדה זו היה האי המקום המזוהם ביותר בעולם בגז מתאן. המזבלה נסגרה בשנת 2001, אולם נפתחה זמנית זמן קצר אחר-כך כדי לקלוט את הריסות מרכז הסחר העולמי לאחר פיגועי 11 בספטמבר.

פוליטיקה

המפלגה הרפובליקנית זוכה באהדה בסטטן איילנד יותר מבשאר חלקיה של העיר ניו יורק.

אוכלוסין

נכון לשנת 2000 מתגוררים באי 443,728 תושבים, ועל-פי ההערכה משנת 2015 מתגוררים בו 474,558 תושבים.
ברובע נמצאים 165,079 משקי בית, וצפיפות האוכלוסייה בו היא 3,132 נפשות לקמ"ר.

דת

מרבית תושבי האי קתוליים.
מייק מאיירס

ביוגרפיה

מאיירס נולד בסקארבוראוג, אונטאריו שבקנדה למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית ממוצא אירי, סקוטי ואנגלי. שני הוריו של מאיירס מליברפול שבאנגליה. למאיירס אזרחות בריטית, אמריקאית וקנדית. מאיירס מתגורר בניו יורק.
בילדותו הופיע בפרסומות בטלוויזיה.

קריירה

כשנייה בן 16 החל לשחק ב"ידיד לעת צרה". מאיירס סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בשנת 1982 והצטרף לקבוצת בדרנים בטורונטו. במסגרת זו הופיע מספר פעמים בטלוויזיה המקומית של טורונטו, בין היתר כשהוא מגלם את דמותו של ויין קמפבל, שהפכה מאוחר יותר לאחת מהמזוהות איתו ביותר. לאחר מכן כיכב בתוכנית לילדים בטלוויזיה הבריטית, והקים מספר קבוצות קומיקאים שהעלו מופעים שונים.

סטרדיי נייט לייב

מאיירס היה חלק מצוות השחקנים של התוכנית הפופולרית "סטרדיי נייט לייב" ברשת NBC האמריקנית בין השנים 1989-1996. במסגרת תוכנית זו המשיך להופיע בדמותו של ויין קמפבל. כמו כן גילם דמות שזכתה להצלחה רבה בשם לינדה ריצ'מן שהייתה מבוססת על החותנת שלו, ששמה היה זהה. מאיירס היה נשוי לבתה של ריצ'מן, רובין רוזאן, מאז 1993 אולם הזוג נמצא בהליכי גירושים.

הסרט עולמו של ויין

בשנת 1992 יצר מאיירס יחד עם הקומיקאי דיינה קארווי את הסרט "עולמו של ויין", שהיה מבוסס על המערכונים בתוכנית סטרדיי נייט לייב. הסרט זכה להצלחה רבה, ושנה מאוחר יותר נוצר לו סרט המשך עולמו של ויין 2.

אוסטין פאוורס

בשנת 1997 יצר מאיירס את הסרט הראשון בסדרת "אוסטין פאוורס", סרטים המהווים פארודיה על ז'אנר סרטי המרגלים של שנות ה-60. מאיירס גילם את התפקיד הראשי וכן דמויות משנה נוספות.

שרק

מאיירס דיבב את שרק בסדרת סרטי "שרק" החל משנת 2001 לצד אדי מרפי, קמרון דיאז, אנטוניו בנדרס (מהסרט השני) וג'סטין טימברלייק (מהסרט השלישי).

תפקידים נוספים בקולנוע

בשנת 1999 שיחק מאיירס לראשונה בתפקיד לא קומי בסרט הקולנוע 54. על אף שמשחקו זכה לשבחי הביקורת, הסרט לא הצליח במיוחד בקופות. 
מאוחר יותר כלל מאיירס פארודיה על המועדון שעליו נסובה עלילת הסרט בסרט השלישי בסדרת אוסטין פאוורס, שם כונה "סטודיו 69". ב-2008 שיחק מאיירס את תפקיד גורו פיטקה בסרט "לאב גורו". בשנת 2018 שיחק בדרמה הביוגרפית "רפסודיה בוהמית" שביים בריאן סינגר.

הסכסוך עם אולפני יוניברסל

ביוני 2000 נתבע מאיירס על ידי אולפני יוניברסל בסכום של 3.8 מיליון דולר על הפרת התחייבות כשבחר לבטל חוזה ליצירת סרט המבוסס על אחת הדמויות האחרות בתוכנית סטרדיי נייט לייב. מאיירס אמר כי אינו מעוניין לעשות את הסרט כיוון שהוא "מסרב להיות שותף לניסיון לרמות את צופי הקולנוע ולגזול את כספם עם תסריט גרוע", אף שהוא עצמו היה בין כותבי התסריט. מאיירס תבע בתביעה נגדית והאירוע הסתיים בפשרה כאשר מאיירס התחייב לככב עבור האולפנים בסרט "חתול תעלול", שיצא לאקרנים בשנת 2003. 
מאיירס נבחר לאחד מ-50 הקומיקאים המועדפים בסקר שנערך בקרב קומיקאים מפורסמים בשנת 2005. הוא צפוי להשתתף בקרוב בסרט על חייו של מתופף להקת המי קית' מון.

חיים אישיים

בשנים 1993-2007 היה נשוי לרובין רוזאן. ב-2010 נישא לקלי טיסדייל, ולהם שלושה ילדים.
חבר בלהקה בשם "מינג טי", יחד עם הגיטריסטית והזמרת סוזנה הופס, לשעבר מלהקת הבאנגלס. בין היתר ביצעה הלהקה שירים מתוך הפסקול של סרטי אוסטין פאוורס המאוחרים.
ניר כהן

קריירה מוקדמת ומכללות

כהן גדל בהפועל מגדל העמק לפני שעבר להפועל גבת ומשם לקבוצת הנוער של מכבי קריית ביאליק ושיחק במכבי רעננה, אליצור קריית אתא והפועל גלבוע/עפולה בליגה לאומית ב' בכדורסל לפני שעבר לקולג'ים.
בשנת 2003 יצא כהן לאמריקה והצטרף למכללה הקהילתית מונרו בה שיחק ולמד תואר ראשון במנהל עסקים עד 2005, במהלך השנתיים שלו בקבוצה זכתה המכללה פעמיים באליפות מחוז 15 של ה-NJCAA כשבעונת 2004/2005 הוא גם נבחר לשחקן השנה לשנת 2005 בליגה זו. לאחר מכן עבר ב-2005 לאוניברסיטת סן דייגו (מוסד שמזדהה כ"קתולי" ודחה הצעות מאוניברסיטת מאריסט, מאוניברסיטת באפאלו, ומאחרות) כדי לסיים את התואר הראשון ובה שיחק בדוויז'ן I של ה-NCAA במשך שנתיים כשהוא יודע מאבקים קשים עם אוניברסיטת גונזגה של אדם מוריסון (הבחירה השלישית בדראפט ה-NBA 2006) מתחת לסלים.

קריירה מקצוענית

ב-2007 לאחר שסיים את תקופת הלימודים שלו שב ארצה וחיפש קבוצה מקצוענית מליגת העל בכדורסל לשחק בה, הוא הוחתם בעירוני רמת גן של רובי בלינקו קצת לאחר פתיחת עונת 2007/2008 שבה התגלה כשחקן מצטיין ונבחר לתגלית העונה בסוף השנה. היה מהמצטיינים בתבוסה הכואבת שהנחילה הקבוצה הקטנה למכבי תל אביב באולם זיסמן ב-31 בדצמבר, מה שהוביל לפיטוריו של עודד קטש ולמינויו של צביקה שרף. כתוצאה מהעונה המצוינת שלו זומן לסגל המורחב של נבחרת ישראל בכדורסל.
ב-2008 חתם בהפועל גלבוע/גליל שמינתה את עודד קטש אך נפצע ברבע הראשון של משחק פתיחת העונה והחמיץ את רוב עונת 2008/2009.
בקיץ של 2009 חתם בהפועל עפולה מהליגה הלאומית בכדורסל בה שיחק את עונת 2009/2010 בניסיון להצעידה בחזרה לליגה הבכירה.
ב-2010 חזר לליגת העל בכדורסל וחתם במדי הפועל חולון של מיקי דורסמן לעונת 2010/2011. בעונת 2011/2012 שיחק במ.כ. הבקעה בה סיים עונה בינונית בליגת העל.
בשנת 2012 נרשם ללימודי תעודת מאמן כדורסל באוניברסיטת תל אביב. ב-9 בדצמבר 2012 חתם במכבי ראשון לציון של אפי בירנבוים בה שיחק את עונת 2012/2013.
בעונת 2013/2014 עבר לשחק באליצור ברק נתניה תחת רובי בלינקו. ב-2014/2015 חזר לשחק במדי הפועל עפולה מהליגה הלאומית.
לקראת עונת 2015/2016 התאמן במדי הפועל לב השרון מהליגה הארצית בכדורסל אך בטרם התחילה העונה פרש ממשחק פעיל לאחר 9 עונות מקצועניות.]
חדר 101

"חדר 101" (באנגלית: Room 101) מופיע בספרו של ג'ורג' אורוול, "1984", כחדר עינויים שבו חושפים את האסיר לסיוט הגרוע ביותר שלו. בעקבות זאת, מספר חדר זה מופיע בהקשרים תרבותיים נוספים כבעל משמעות מפחידה.

חדר 101 בספר "1984"

אין צורך לקחת אותי אל המקום ההוא! האם לא סיפרתי לכם הכל? מה עוד אתם רוצים לדעת? אין דבר שאיני מוכן להודות בו. רק כתבו ואני אחתום - על כל דבר! אל תקחו אותי לחדר 101!
— הגרסה העברית של עם עובד בתרגום ג. אריוך, עמ' 190
"חדר 101" הוא חדר עינויים במיניסטריון האהבה, שבו חושפים את האסיר לסיוט האיום ביותר שלו. הדבר אפשרי משום שבעולם הטוטליטרי של הספר "1984", השלטון יודע הכול על כל חבר מפלגה. פחדו הגדול של וינסטון סמית' (גיבור הספר), עכברושים, מביא לכך שהוא יעונה בחדר זה בעזרת עכברושים. מכניסים אותו לחדר 101, ומציגים בפניו כלוב מוארך בעל ידית, המחולק לשני מדורים שבהם משתוללים המוני עכברושים. אל חזית הכלוב מחוברת מסכה שצידה הקעור מופנה כלפי חוץ, אליה מקרבים את פניו של סמית'. כדי להתחמק, מתחנן סמית' שיענישו בעונש זה את אהובתו, ג'וליה, במקומו. העינויים ומה שווינסטון עשה כדי לחמוק מהם מרסקים את רגשותיו לג'וליה, את האידאולוגיה בה דבקו ואת חלומותיהם לעתיד. לשלטון לא הייתה כוונה לענות את סמית' לשם עינוי גרידא, אלא לגרום לו לבגוד באדם היחיד אותו אהב, וכך לשבור את רוחו.
השם "חדר 101" נובע כנראה ממספרו של חדר הישיבות של ה-BBC שבו ישב אורוול בפגישות משעממות ומעיקות.
חיים דיין

ביוגרפיה

בין השנים 1987–1992 שירת דיין כקצין במשטרת ישראל וכמפקד תחנה במשטרת יקנעם. הוא סיים את שירותו בדרגת פקד.
לפני היבחרו לכנסת עסק בנושאים חברתיים שונים, כגון פרויקט נערי רפול ועמד בראש עמותות שניהלו מוסד לגמילה מסמים ומוסד סגור לנוער מכוח צו בית משפט.
בבחירות לכנסת ה-13, בשנת 1992, זכתה מפלגת צומת ל-8 מנדטים ודיין נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-14 בשנת 1996 נחתם הסכם לריצה משותפת בין הליכוד וצומת ודיין נכנס לכנסת ברשימה זו.
במהלך כהונתו של דיין בכנסת ה-14 התלוננה נגדו אשתו במשטרה על כך שהכה אותה. דיין הורחק מביתו ומאוחר יותר התגרשו בני הזוג. פרקליטות מחוז הצפון סגרה את התיק נגדו מטעמים של חוסר עניין לציבור. דיין הוצב במקום השלישי ברשימת צומת בבחירות לכנסת ה-15, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
לאחר גירושיו מאשתו חזר דיין בתשובה, נישא מחדש ועסק במכירת תשמישי קדושה. בשנת 2005 חזר ונקשר שמו של דיין באלימות במשפחה, לאחר שאף אשתו השנייה הגישה נגדו תלונה. מאוחר יותר, הוצגו למשטרה ראיות לפיהן היא זו שתקפה אותו.
דיין נכשל פעמים אחדות בניהול עסקים קטנים שפתח ואף הוכרז כפושט רגל בשנת 2004, לאחר שבשנת 2001 ניתן לו לבקשתו צו כינוס נכסים, בגין חובות מוצהרים בסך 4,274,858 ש"ח ל-14 נושים.
בשנת 2016 הקים את עמותת "כולם ילדינו", שעיסוקה באספקת סלי מזון למשפחות מצוקה, ומאז הוא מכהן כמנכ"ל העמותה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הקים את מפלגת "אחריות למייסדים" שקוראת למדינת ישראל לקחת אחריות על הגמלאים ולתת להם את זכויותיהם. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ודיין לא נבחר לכנסת.
תנועה לתורה מנהיגה

תנועה לתורה מנהיגה בראשותו של הרב שמעון אור, היא ארגון הפועל בעיקר בקרב הציבור הדתי לאומי והחרדי לאומי.
התנועה פועלת עם נוער בגיל תיכון ומבוגרים ומפעילה בית מדרש ופרויקטים חינוכיים-חברתיים וכן מוציאה ספרים בנושאים אקטואליים ותורניים.

עקרונות

התנועה שואפת להחיות את שפת התורה משפה של סיפור והלכה, לשפה של ערכי חיים ותודעה קולקטיבית, במגמה להופכה מגורם "דתי" המחפש מכנה משותף עם העולם החילוני, לגורם מנהיג המבליט את ייחודיות תורת ישראל בכל הרמות - תרבות, כלכלה, מדיניות וחברה.
על-פי תפיסת התנועה, מהלך זה ייצור מהפך מנטלי בחברה הדתית-לאומית ויקרב את הפיכת ציבור זה לאליטה תרבותית, חברתית ופוליטית שתעמיד מתוכה תוך עשור את מנהיגות מדינת ישראל.

ישיבה לתורה מנהיגה

הישיבה לתורה מנהיגה בירושלים משמשת כבית המדרש של התנועה. בית המדרש, שבו לומדים כיום כ-20 תלמידים, פיתח שיטת לימוד העוסקת בארץ ישראל ובזמני הלוח העברי בניסיון לתת מענה לשאלה זו.
האגודה הכרטוגרפית הבינלאומית

האגודה הכרטוגרפית הבינלאומית (ICA) או בצרפתית: (Association Cartographique Internationale (ACI הוא ארגון בינלאומי העוסק בתחום הכרטוגרפיה והמיפוי. הארגון נוסד בתאריך 9 ביוני 1959 בעיר ברן בשווייץ כדי לתת במה לכל הארגונים העוסקים בתחום המיפוי ולתרום ולעודד את המחקר בתחום ולספק טכניקות חדשות. האספה הראשונה של הארגון נערכה בפריז בשנת 1961. המשימה של האגודה הכרטוגרפית הבינלאומית היא לעודד את המשמעות ואת הקידום של המקצועות בתחום תוך כדי שיתוף פעולה בינלאומי. מאחר שמושבו של הארגון הוא בשווייץ נקבע בארגון כי 2 השפות הרשמיות יהיו אנגלית וצרפתית. הארגון משמש גם בתור ארגון-גג המאגד תחתיו ארגונים רבים העוסקים בתחומים גאוגרפיים. האגודה הישראלית לכרטוגרפיה ולמערכות מידע גאוגרפי משמשת בתור הנציגות הישראלית בארגון בשיתוף פעולה עם המרכז למיפוי ישראל.
Brothers & Sisters

Brothers & Sisters הוא הסינגל הראשון שהוציאה להקת קולדפליי, ב-26 באפריל 1999. הוא הוקלט בארבעה ימים בלבד והודפסו ממנו כ-2000 עותקים על תקליטון ויניל (EP), עם עטיפה מיוחדת. 
התקליטון כולל שלושה שירים: Brothers and Sisters בצידו הראשון ו-"Easy to please" ו-"Only Superstition" בצידו השני. קולות הרקע ל-Easy to please נוצרו באמצעות הנחת מיקרופון על כביש לח מחוץ לאולפן ההקלטות. מאוחר יותר, הופיעה גרסה מחודשת של "Brothers and Sisters" בסינגל של השיר Trouble.
טכניקת אקופרסורה טאפאס

טאט - טכניקת אקופרסורה טאפאס היא טכניקת טיפולים אלטרנטיביים.
הפעלת לחץ על נקודות מרידיאן הקיימות, כביכול, בגוף, יכולות - אליבא דעוסקים בשיטה - לשחרר "חסימות אנרגטיות" שנטען שגורמות לרגשות שליליים. בשיטה זו נוגעים בצורה עדינה בנקודות חשובות באזור הראש תוך מיקוד המחשבה במשפטים מסוימים. 
טכניקת אקופרסורה טאפאס  (או TAT) היא טיפול משלים כדי לנקות רגשות שליליים וטראומות מהעבר. הטכניקה המלאה הומצאה בשנת 1993 על ידי טאפאס פלמינג, ומתבססת על טכניקות לחיצה שונות. כמו טיפולי אנרגיה אחרים, TAT מסתמך על "אנרגיה" משוערת שאין כל בסיס מדעי לקיומה.

ההיסטוריה

הומצא בשנת 1993 על ידי גב' טאפאס פלמינג, הרעיון הבסיסי טוען כי טראומה רגשית לא פתורה מובילה ל"חסימת הזרימה הטבעית של האנרגיה". putative energy מתרגלים של TAT טענו כי יישום באופן עצמי של לחץ קל לארבעה אזורים בראש (פינה פנימית של שתי העיניים, אחת חצי סנטימטר מעל המרחב שבין הגבות, והחלק האחורי של הראש) תוך שימת תשומת לב לשורה של משפטים מילוליים, משחררת "חסימה" זו ומאפשרת ריפוי. TAT היה מיועד במקור להיות פרוטוקול לחיסול אלרגיה, לעומת זאת הדגש עבר לטראומה נפשית לאחר שכמה מן המטופלים הראשונים שחוו טכניקה זו דיווחו כי טראומה בלתי פתורה הייתה שכיחה יותר מאשר הקלת האלרגיה.

הערכה מדעית

אין שיטה מדעית מתקבלת על הדעת של פעולה מוצעת לטכניקת אקופרסורה טאפאס. סקירה שנעשתה בשנת 2005 של "טיפולי חשמל" "Power Therapies"  הביאה למסקנה שלטכניקות ט.א.ט. ודומותיה אין שום הסבר מדעי תקף, והראו יעילות שאינה ספציפית בלבד, ושום הוכחה לכך שהשיטה מציעה שיפורים מהותיים לטיפול פסיכיאטרי הקיים.
ישנם הסברים רבים, בעיקר פסיכולוגיים, לתוצאות חיוביות טיפוליות כגון אפקט פלצבו או דיסוננס קוגניטיבי. סקירה 2009 זיהתה "ליקויים מתודולוגיים" במחקר שדיווחו על "הצלחות קטנות" טיפולו בנושא "אנרגיה פסיכולוגיה" (טכניקות חופש רגשיות) "הן פוטנציאל המיוחס לטכניקות קוגניטיביות והתנהגותיות ידועות הכלולות במניפולציה של אנרגיה. הדו"ח הגיע למסקנה כי "פסיכולוגים וחוקרים צריכים להיזהר משימוש בטכניקות כאלה, ולעשות מאמצים כדי ליידע את הציבור על ההשפעות השליליות של טיפולים המפרסמים טענות מופלאות".
פוקה

פוקה (Púca, Pooka, Phooka, Phouka, Púka, Pwca, Phouka) הוא יצור שמקורו בפולקלור הוולשי, בעיקר מאירלנד ומוויילס. הפוקה הוא אחד מחברי קהילת הפיות, וכמו רבים מהם - יש המכבדים אותו, ויש החוששים מפניו.

תיאורי גוף ושפה

לפי האגדה, הפוקה מסוגל לשנות את צורתו החיצונית. הוא יכול להופיע כנשר או כעז גדולה ושחורה (כפי שהופיע במחזהו של שייקספיר, "חלום ליל קיץ"), אך הצורה הנפוצה ביותר שלו היא של סוס שחור או לבן, בעל רעמה שופעת ועיניים צהובות בורקות.
רבים מאמינים כי הפוקה הוא היצור המפחיד ביותר בממלכת הפיות, הן בשל צורתו החיצונית, והן בשל כוחותיו. האמונה היא כי הפוקה משוטט בדרכים ומחפש אחר מטיילים ועוברי אורח, אותם הוא אוסף על גבו, ולכל הפחות מארגן להם את הרכיבה של חייהם, ממנה הם לא יחזרו להיות כשם שהיו.
הפוקה מסוגל לדבר בשפת האדם, ונוטה לחפש אחר אלה שסטו מהחברה, גורשו מבתיהם, וכדומה, אותם הוא אוסף על גבו לרכיבה. במידה והוא אינו מוצא כאלה, הוא עלול לזרוע כאוס והרס.

מסורות חקלאיות

הפוקה מקושר בין השאר לפסטיבל הסמהין, שהוא פסטיבל הקציר הפגאני השלישי, כאשר סוף היבול נאסף. השאריות הנשארות בשדה נחשבות כ"פוקה", כלומר "נבולי פיות", ולכן אינן אכילות. מספר אגדות מקומיות גורסות כי החקלאים משאירים במיוחד חלק מהיבול בשדה, כדי לשכך את זעמו של הפוקה הרעב. 
לפוקה יש גם יום מיוחד משלו - ה-1 בנובמבר, שהוא "יום הפוקה" - היום היחיד בשנה בו מצופה מהפוקה שיתנהג באופן תרבותי.

גרסאות מקומיות

באזורים מסוימים, הפוקה זוכה להתייחסות שנובעת בעיקר מכבוד, והאמונה היא כי בתור יצור ההרים והעמקים, אם פוגשים אותו ביום הפוקה (הלא הוא ה-1 בנובמבר) הוא מנבא נבואות ומזהיר אזהרות את כל מי שבוחר להתייעץ עמו.

גרסאות משתנות

בתחילת המאה ה-21, השתנתה דרך תפיסת היצור - במקום הישות המאיימת והמפחידה שהאמינה בה עד כה, נתפס הפוקה כדמות ביישנית ובלתי מזיקה, הדומה לגמד גינות (גנום). דמות הפוקה אף כיכבה כדמות משנה בקומדיה "High Spirits" כפוני לבן ומדבר. 
הדמות הופיעה גם במחזות נוספים, לרוב כיצור שדה שאין הצופים מסוגלים לראותו.
איתי הרמן

ביוגרפיה

הרמן נולד ב-14 באפריל 1971 ברמת השרון לסוזנה, מורה לפסנתר, וליצחק, הנדסאי אזרח עובד צה"ל. את לימודיו התיכוניים העביר בתיכון אלון במגמת מוזיקה ופיזיקה. ב-1989 התגייס לצה"ל ושירת כמש"ק מודיעין שדה. ב-1994 החל את לימודיו לתואר ראשון במדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב, וסיים את לימודיו ב-1998.

קריירה

את עבודתו בטלוויזיה החל בשנת 1995, ככותב חידות ל"גלגל המזל", עד שנת 2000. בנוסף שימש ככותב ועורך בתוכנית הטלוויזיה "ששטוס" בערוץ הילדים, שם גם גילם את דמות "השופט" עד שנת 2005.
בהמשך, כתב וערך בשעשועונים ובהם "מלך הטריוויה" בין השנים 1996–1999 בערוץ 3, "מי רוצה להיות מיליונר" (1999-2006), ובעונה הראשונה של "מונית הכסף", "1 נגד 100 (2007-2011), ו"אל תפיל את המיליון" (2009–2011).
הרמן יצר וכתב משחקים עבור התוכניות "הראשון בבידור" עם דודו טופז (1996–2000) ו"האח הגדול".
ב-2009 היה שותף בצוות הפיתוח של "לעוף על המיליון" ושימש כעורך השאלות של התוכנית בשנים 2015–2017.
במאי 2017 החל להשתתף באופן קבוע בשעשועון "המרדף" בערוץ כאן 11, על תקן "הצ'ייסר". בעונה השלישית הצטרפה אליו מיכל שרון כצ'ייסרית נוספת.
ב-2018 החל להגיש בגלי צה"ל תוכנית שבועית בשם "גילוי דעת", יחד עם ענבל גזית.
ב-2019 הוציא ספר חידות בשם "הטריוויה של הרמן". הספר כולל מעל לאלף שאלות בנושאים שונים.

עיצוב משחקים

הרמן היה חבר בצוות ההקמה שהוקם בחברת מארס לערוצי המשחקים הדיגיטליים של חברת "ערוצי זהב" (לימים - HOT) ו- yes. במסגרת זו הקים ויצר את ערוץ המשחקים "גוגו" וערוצים נוספים כ"גוגו קלאב" (משחקי מולטיפלייר), Ego Games (משחקי מזל), ערוץ ההיגיון, וערוצי משחקים ייעודיים למותגי הטלוויזיה הופ, ערוץ הילדים, ג'טיקס, וניקלודיאון (Nick School). בהמשך יצר את הגרסה הדיגיטלית הרשמית הראשונה של TAKI בשיתוף עם משחקי שפיר.
הוא כיהן כסמנכ"ל תוכן ויועץ תוכן בחברת מארס (חברה-בת של ענני תקשורת ו-Viacom ישראל), ובמסגרת זו יצר אפליקציות ומשחקים עבור סדרות הטלוויזיה "החממה", צ'מפיונסניק, "ספוג מאסטר", שהושקה בהצלחה בבריטניה והונגריה, ו-mtvMASTER שהושקה גם בערוץ MTV בדרום אפריקה.
במרץ 2018 החל לכתוב מדור שבועי בשם "מוח מסוכן" במוסף "7 ימים" של העיתון "ידיעות אחרונות".
בשנת 2012 זכה יחד עם שותפיו עודד קרמר ודני קרפל במקום הראשון בתחרות formagination של גלובס וארמוזה פורמאטס עם השעשועון CATCH, שנמכר בעשר מדינות שונות, בהן ארצות הברית, צרפת, סין, תאילנד, ספרד ופורטוגל.
ב-2016 היה שותף בחברת ריאליטי גיימז שהקימה את מתחם חדרי הבריחה בנס ציונה, הכוללים את RESTART ו"סוף העולם". הרמן גם היה שותף ביצירה של מטמון יום העצמאות של עיריית תל אביב – "לפיכך התכנסנו" (2016), אוטובוס הבריחה של גוגל (2017), והקווסט של מוזיאון ראשון לציון (2017).
שעשועון הרחוב DO ME A FAVOUR שפיתח עם עודד קרמר עבור חברת TELEFE הארגנטינאית שודר בברזיל, בארגנטינה ובתאילנד (מעל 100 פרקים).

חיים אישיים

הרמן גר בתל אביב, נשוי ואב לשני ילדים.
הרמן הוא מרצה, מנחה ויועץ בתחום המשחקולוגיה.
השמדת כל המפלצות

עלילה

בסוף המאה ה-20, כל המפלצות של כדור הארץ נאספו על ידי ועדת המדע של האו"ם ומוגבלות באזור המכונה ״מונסטר-לנד״ באיי בונין: מרכז בקרה מיוחד שנבנה מתחת לאי כדי להבטיח כי המפלצות יישארו בטוחים באי ומקימים במרכז הבקרה מתקן מחקר כדי לחקור אותם (בנוסף, האי מזכיר את איסלא-נובלר ואיסלא-סורנה מסרטי פארק-היורה, משום שגם בהם ישנם כמה חיות פרהיסטוריות, רק חסרות כוחות-על).
כאשר התקשורת עם מונסטר-לנד מתנתקת באופן מסתורי, וכל המפלצות מתחילות לתקוף את בירות העולם, ד"ר יושידה שולח את קפטן ימבה וצוות הצוללת שלו, SY-3, לראות מה קרה שם. שם הם מגלים שהמדענים, בהנהגתו של ד"ר אוטאני, הפכו לעבדים נשלטים של גזע חייזרים נקביים, הקוראים לעצמם קילאקים, שמתבררים כי הם שולטים במפלצות. המנהיג שלהם דורש שהגזע האנושי ייכנע, או יתמודד עם השמדה מוחלטת.
גודזילה מתקיף את ניו יורק (דבר שקרה במארוול), רודן פולש למוסקבה, מות׳רה (בתור זחל) מטיל אימה בבייג'ינג, הגורוזאורוס הורס את פריז ומאנדה מתקיף את לונדון. התקפות אלה נקבעו על מנת למשוך תשומת לב מיפן, כך שהחייזרים יכולים להקים מעוז תת-קרקעי ליד הר פוג׳י ביפן. הקילאקים מפנים את ההתקפה הגדולה הבאה שלהם לטוקיו, ובלי התנגדות רצינית הופכים לבטוחים במטרותיהם עד האו״ם גילה כי המתקן ששולט במפלצות נמצא בירח. במאבק נואש, SY-3 הורס את המתקן שבירח ומפלצות כדה״א חוזרות לעצמן.
כשכל המפלצות בשליטת מועצת הביטחון של האו"ם עכשיו, הקילאקים פותחים בתוכנית-העל שלהם: קינג גידורה. המפלץ הקוסמי בעל שלושת הראשים נשלח כדי להגן על הבונקר החוצני שבהר פוג'י, ונלחם נגד גודזילה, מינילה, מות׳רה, רודן, גורוזאורוס, אנגירוס, קומונגא ומנדה. בעוד לכאורה הוא נראה בלתי מנוצח, גידורה מרוסן בסופו של דבר על ידי כל מפלצות כדה״א והם הורגים אותו סופית. החייזרים מסרבים להודות בתבוסה, והם שולחים את התוכנית האחרונה שלהם: מפלצת בוערת אותה הם מכנים ״דרקון האש״, אשר מתחיל לשרוף את טוקיו והורס את מרכז השליטה על מונסטר-לנד. לפתע, גודזילה תוקף והורס את הבסיס של החייזרים, ומגלה כי מפלצות כדה״א מי הן אויבותיהן. קפטן ימבה מושך את הדרקון אש באמצעות ה-SY-3 ומשיג ניצחון עבור המין האנושי. דרקון האש והחייזרים מושמדים, וגודזילה ומפלצות אחרות חוזרות למונסטר-לנד לחיות בשלום.
אודיה קורן

ביוגרפיה

נולדה בגבעתיים לניצולת השואה פולה שעבדה כאחות ודב קוריצ'ינסקי. בבית ספר תיכון למדה בתיכון שמעון בן צבי בעיר. בצה"ל שירתה בנח"ל.
ב-1984 סיימה לימודי משחק בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" לצד עידית טפרסון, יעקב כהן וענת וקסמן.
מאמצע שנות ה-90 עד שנת 2009 העלתה את מופע הסטנד-אפ "סליחה שאני נושמת".
ב-2001 השתתפה לצד דודו דותן, אסנת וישינסקי, חנה לסלאו, רבקה מיכאלי ודורית פלד הרפז במופע הבידור "קונגרס הנשים המצחיקות". באותה שנה, יצא לאור ספר העוסק בזוגיות בשם "מיתה זוגית", אותו כתבה קורן יחד עם עומרי בר לב.
ב-2010 יצאה במופע סטנד-אפ בשם "סגורה לרגל שיפוצים".
בין השנים 2007–2014, הגישה לצד נתן דטנר את תוכנית הרדיו הלילית בגלי צה"ל "ציפורי לילה עושות עניין". שבועיים לאחר סיום דרכה של התוכנית עברו השניים להגיש מדי שבוע בצהרי יום שישי באותה תחנה את התוכנית "בטלים בשישי".
קורן נשואה לאיציק (פצ'קה) שיסגל ואם לשתי בנות. מתגוררת בתל אביב.

בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1986 שיחקה בסרט "תל אביב ברלין" שכתבה וביימה ציפי טרופה. ב-1990 גילמה את מיכל בסרט הטלוויזיה "מונית צהובה" שכתבה יפה כלב וביים חיים כלב. ב-1992 שיחקה בסדרה "חום טרופי" (Tropical Heat: Sweating Bullets) שביים סאם איגן. ב-1993 שיחקה בסרט "קפה עם לימון" שביים ליאוניד גורביץ', ודיבבה דמויות שונות בסדרה "דנבר הדינוזאור האחרון". בין השנים 1993–1995 הופיעה כפאנליסטית בתוכנית "אין עם מי לדבר" שהנחה יאיר גרבוז בערוץ 2. ב-1997 הגישה פינה קבועה בתוכנית "סיפור אהבה עם יוסי סיאס" בערוץ 3.
ב-2001 גילמה את עמליה בסדרת הטלוויזיה שיצרו אורי ובני ברבש "מיי פירסט סוני" ששודרה בערוץ 2. ב-2003 גילמה את ליאורה בסדרת הטלוויזיה "צימרים" שביים חיים רינסקי ושודרה בערוץ 1. ב-2005 גילמה את ניצה אונגר בסדרה "טלנובלה בע"מ" לצד גילת אנקורי ושרון אלכסנדר. ב-2006 השתתפה בסדרה "פפראצי" ששודרה בyes ישראלי בהנחיית ארז בן הרוש ומיכאל הנגבי. ב-2008 גילמה את סיגלית הגננת בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה שיצר סייד קשוע "עבודה ערבית". ב-2009 גילמה את מילכה בסדרת הטלוויזיה "חצויה".
ב-2010 גילמה את סיגל בסרט הקצר "כמעט נורמלי" שביימה קרן בן רפאל. ב-2011 גילמה את יהודית קליין בסדרה "החיים זה לא הכל" שביים עדי בנימינוב, וגילמה את ורדה בסדרה "בנות הזהב" שכתבו אריק שגב ולי גילת וביימה שירילי דשא. באותה שנה הנחתה לצד הילה אלפרט ונרי ליבנה את התוכנית "נשים גדולות" בערוץ 24. ב-2013 גילמה את זיוה שיף בסדרה "פצועים בראש" שיצרו גיא עמיר וחנן סביון וביים ירון ארזי. ב-2014 הופיעה בסרט "אילוף הגוררת" שביים ריקי שלח. בשנים 2013–2015 שיחקה בסדרה הקומית "חברות" בערוץ 10, בתפקיד רחל.
משחק קווים וריבועים

משחק הקווים וריבועים הוא משחק עט ונייר אסטרטגי לשני שחקנים לפחות. מטרתו של כל שחקן היא ליצור כמה שיותר ריבועים מן הצבע שלו עד סוף המשחק. הוגה המשחק הוא המתמטיקאי הצרפתי אדוארד לוקאס.

מהלך המשחק

המשחק מתנהל על לוח משובץ שעליו מסומנות נקודות הסריג. מקובל לשחק בלוח שגודלו 10 על 10. כל שחקן בתורו מצייר קו אחד, אופקי או אנכי, המחבר 2 נקודות סמוכות. אם השחקן מצליח בתורו לסגור ריבוע אחד או יותר אז הוא מסמן את הריבוע או ריבועים בצבעו, וכן הוא זוכה בתור נוסף.
המשחק מסתיים כאשר אין אפשרות לחבר 2 נקודות סמוכות בקו אופקי או אנכי. המנצח הוא השחקן שהצליח ליצור את מספר הריבועים הגדול ביותר.