google/wiki40b huggingface dataset:
כבש (מזבח)

מקורו בתורה

בסיום הציווי על בניין מזבח בהר סיני מופיע איסור לעלות במדרגות למזבח: "וְלֹא תַעֲלֶה בְמַעֲלֹת עַל מִזְבְּחִי אֲשֶׁר לֹא תִגָּלֶה עֶרְוָתְךָ עָלָיו". טעם האיסור היא, שהכהן העולה לראש המזבח לא ירחיב את צעדיו ובכך יגלה את ערוותו.

מבנה הכבש ומידותיו

במקורות התלמודיים לא מצוין באיזה חומר השתמשו לבניית הכבש, רשב"ם בפירושו לתורה כתב כי הכבש היה בנוי מאבנים
מידות הכבש לא הוזכרו בתורה, אולם סביר שמידות כבש המזבח שהיה במשכן היו דומות למידות המזבח, שהיה מרובע - אורכו ורוחבו היו חמש אמות (כשני מטרים וחצי) וגובהו שלש אמות (כמטר וחצי).
מידות כבש המזבח שהיה בבית המקדש השני הובאו במשנה: "וכבש היה לדרומו של מזבח, שלשים ושתים על רחב שש עשרה". הכבש היה באורך שלושים ושתיים אמות, רוחבו שש עשרה אמות ושיפועו בערך 16 מעלות.

הכבשים הקטנים

מן הכבש יצאו שני כבשים קטנים. הכבש הימני הוביל מהכבש לסובב המזבח, ושימש לצורך מתן דמי החטאות ומליקת עולת העוף. והכבש השמאלי הוביל לסובב, ושימש את הכהנים לצורך שפיכת שיירי הדם ליסוד.
הפרשנים נחלקו מהיכן יצא הכבש השמאלי, יש האומרים כי הכבש הוביל מהסובב ליסוד, יש האמרים כי הוביל מהכבש ליסוד, ויש האומרים כי היו שם שני כבשים - אחד הוביל מהסובב לכבש ואחד מהכבש ליסוד.
בציורי המקדש העתיקים (וכן במפת המקדש שצייר רבי ישראל ליפשיץ - ה"תפארת ישראל") צויירו הכבשים הקטנים בצורה אלכסונית, אך הרב אלחנן אייבשיץ משער שהכבשים היו צמודים לכבש הגדול, והרב זלמן קורן משער שהכבשים יצאו מן הכבש הגדול בזווית ישרה, שיצרו שני חללים קטנים ביניהם, ששימשו להנחת דשן המזבח ואחסון כלים הנחוצים לצורכי העבודה - בדומה לכבשי מזבח הר עיבל.

שימושים

כבש המזבח שימש בעיקרו לעליה למזבח וירידה ממנו. הכהנים היו עולים מימין הכבש ויורדים משמאלו, והכהן גדול היה עולה באמצע הכבש ויורד באמצעו.
כדי שהכהנים לא יחליקו היו מפזרים מלח על הכבש. באמצע אורך הכבש היה צבור תל מלח כדי למלוח את חלקי הקרבנות המוקרבים על המזבח.
מלבד השימוש העיקרי בכבש, שימש הכבש לצרכים נוספים:

הנחת האימורים בשעת התפילה

בטקס הקרבת התמיד של שחר היו מולחים את חלקי הקרבן הקרבים על גבי המזבח (=האימורים) ומשאירים אותם על הכבש עד לסיום תפילת הכהנים. בימות החול היו מניחים אותם בחלקו המערבי התחתון של הכבש - הצד הפונה למקדש, ובשבת הניחו את איברי התמיד בחציו המזרחי של הכבש, מפני שבחצי הכבש המערבי הונחו איברי קרבן המוסף.

הפייס על תרומת הדשן

הכבש שימש גם לצורך תחרות על הזכייה לתרום את הדשן מעל המזבח מדי בוקר. לאחר פתיחת שערי המקדש היו הכהנים רצים על הכבש, ומי שהגיע ראשון לקו הארבע אמות מהמזבח זכה לתרום את הדשן באותו יום. כאשר התחרות הפכה למסוכנת וגרם לרצח, הופסקה התחרות והונהג לבחור את התורם לפי פיס.

הרבובה

בצדו המערבי של הכבש היה חלון קטן, שנקרא "רבובה", שם הונחו חטאות העוף שנפסלו או שהובאו מספק, עד שהפכו לנותר והיו יכולים לשרפם.
קולמוסנט

קולמוסנט הוא מגזין רשת שעלה לאוויר במרץ 2003 על ידי רפי גטניו, יורם המזרחי ושמעון מנדס ונועד להציע במה ליוצרים בעברית להשתתף בכתיבה משותפת של סיפור בהמשכים, לפרסם יצירות אישיות, לפרסם מאמרים בכל נושא ולהשתתף בדיונים השונים בפורום האתר.
פורום קולמוסנט הוא פורום שהכתיבה בו אפשרית למשתמשים רשומים בלבד. בפורום מתנהלים דיונים בכל נושא העולה על דעתם של כותבי המאמרים, הכותבים בו ללא תמורה כספית. עבודת העריכה נעשית בהתנדבות על ידי צוות עורכים. בין הכותבים המפרסמים בו רשימות שבועיות: הסופר אלי אשד והעיתונאי יורם המזרחי.
צבי נצר

נעוריו

צבי נצר נולד כצבי מלניצר ב-1920 בעיירה קובל שבפולין לאברהם מלניצר וחנה (לבית רוזמן). נצר היה הבכור מארבעה ילדים שנולדו לזוג (צבי, יעקב, אשר וחנה). האב אברהם עסק בכריתה וסחר בעצים וכן היה בעלים של מנסרה לעצי בנייה וריהוט וקיים בית אמיד. נצר למד בגימנסיה "תרבות" שבקובל ובכתה י"ב הצטרף לתנועת החלוץ הצעיר ויצא לחוות ההכשרה בגרוכוב שליד וורשה. 
ב-1939, עם פלישת הנאצים לפולין, נמלט מוורשה בחזרה לקובל ומשם המשיך לווילנה שם ניסה לעבור את הגבול לברית המועצות אך נתפס, נשפט ונשלח למחנה עבודה בסיביר. ב-1941 שוחרר על ידי השלטונות הרוסיים ונסע דרומה דרך אוזבקיסטן ואזרבייג'ן עד לטהרן שם עבד עם ילדי טהרן. ב-1943 הגיע לישראל והצטרף לקיבוץ אלונים. בתום המלחמה התברר לו שהוריו, אחיו אשר ואחותו חנה ניספו בשואה.

ארגון הבריחה

ב-1945 גויס נצר על ידי שאול אביגור למוסד לעליה ב' ומונה לנהל (יחד עם יוחנן כהן ואיסר בן צבי) את תנועת "הבריחה" בפולין. לצורך התפקיד קיבל את השם המחתרתי "אלכסנדר". תפקידיו העיקריים של נצר היו לטפל בהברחת ניצולי שואה מברית המועצות לפולין וכן בתיאום עם הצבא הפולני לגבי פעילות הארגון באזור מעברי הגבול.
לאחר פוגרום קיילצה ב-1946 התרככו השלטונות הפולנים ונצר הגיע להסכם עם גנרל רוסי בשם צ'רווינסקי (שהיה מפקד גבולות פולין) על יציאתם של יהודים מפולין לצ'כיה ומשם לחופי הים התיכון ולישראל בעזרת תנועת "הבריחה". ההסכם שנחתם ביולי 1946 היה תקף עד פברואר 1947 ואיפשר יציאת כ-70 אלף יהודים מרוסיה לפולין. ההסכם התבטל בלחצם של הבריטים שביקשו למנוע מיהודים להגיע ארצה.

ארגון נתיב

ב-1957 קרא שאול אביגור בשנית לנצר לשרות המדינה. נצר נשלח שוב לפולין, הפעם כשליח של ארגון נתיב. תפקידו הרשמי היה נספח תרבות ומזכיר ראשון בשגרירות ישראל בוורשה  אך למעשה עסק בקשר עם יהודים שהגיעו מרוסיה  לפולין במסגרת "הסכם הריפטריאציה" על מנת לשכנעם לא להשתקע בפולין אלא להמשיך ולעלות ארצה. עם סיום שליחותו חזר ארצה אך המשיך לעבוד ב"נתיב" ועמד בראש אגף "בר" שפעל לגיוס דעת הקהל במערב למען עליית יהודי ברית המועצות  לישראל. 
מדיניות ארגון נתיב דגלה בהסתרת הפעילות להעלאת יהדות רוסיה לארץ אולם בשנות ה-70 קמה תנועת התנגדות למדיניות זו ובראשה יעקב קזאקוב ודב שפרלינג מצד העולים ויונה יהב ודוד קוליץ מצד התאחדות הסטודנטים הארצית. יהב אירגן הפגנות בקמפוסים וקזאקוב ושפרלינג השמיעו את מחאתם. נצר איים על יהב שיודח מתפקידו או יגויס למילואים ארוכים כדי שישתוק אולם הנושא הגיע לכנסת והח"כים גד יעקבי ושולמית אלוני הגישו שאילתות מביכות לממשלה וגולדה מאיר זימנה לשיחת הבהרה את יהב וחבריו. בעקבות השיחה הודח נצר מהנהלת נתיב ומדיניות הארגון השתנתה והצנזורה רוככה. בסופו של דבר גויס קזאקוב לארגון נתיב ואף עמד בראשו.

חייו הפרטיים

נצר נשא באלונים  את חיה (לבית צוקרוביץ) אותה הכיר בחוות ההכשרה בגרוכוב. לזוג נולדו שני ילדים: מרים ויצחק. עם התחלת עבודתו במשרדי "נתיב" בתל אביב עזבה המשפחה את הקיבוץ ועברה למרכז הארץ. נצר נפטר בתל אביב ב-1993. 
נצר שינה את שמו ב-1948 ממלניצר לנצר. גם אחיו, יעקב, שעסק בתחום העלאת יהודי אירופה ארצה, שינה שמו לנצר.
לי קואן יו

קורות חייו

לי נולד והתחנך בסינגפור. תושייה חילצה אותו ממוות בטבח ההמוני שערכו היפנים בסינגפורים ממוצא סיני במהלך מלחמת העולם השנייה. לימים סיפר שלמד בזמן השלטון היפני כמה מועיל הפחד לביסוס שלטון יציב, עקרון שאותו יישם, אומנם בצורה אכזרית פחות, כמנהיג ארצו.

חייו הפוליטיים

לאחר תום מלחמת העולם השנייה למד משפטים באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. ב-1954 יצר עם קבוצת משכילים מהמעמד הבינוני את "מפלגת הפעולה הסוציאליסטית עממית" (PAP) במטרה לפעול למען עצמאות סינגפור.
בבחירות שנערכו באוטונומיה הסינגפורית ב-1 ביוני 1959 זכתה ה-PAP לרוב מוחץ באספת הנבחרים, וכעבור יומיים הושבע לי קואן יו כראש הממשלה הראשון של סינגפור האוטונומית. לי המשיך לפעול לעצמאות סינגפור, תוך בחינת אפשרויות ליצירת חזית אנטי-קומוניסטית עם מלזיה. בקיץ 1965 הביא לי לנטישת סינגפור את הפדרציה עם מלזיה בעקבות היחסים הקשים ששררו בין לי לבין מנהיגי מלזיה. לי עצמו לא התכוון להביא את הדברים עד כדי קרע מוחלט, בידעו שארצו קטנה, ענייה ומחוסרת משאבי טבע, אך לכך התגלגלו הדברים בסופו של דבר. בעקבות פירוק הפדרציה, הייתה סינגפור למדינה עצמאית. לי היה לראש ממשלתה של סינגפור העצמאית עד 1990. במהלך שלושת העשורים שבהם החזיק בתפקיד ראש הממשלה הפכה סינגפור ממדינת עולם שלישי למעצמה פיננסית.
בשנת 1990 הוחלף לי על ידי גו צ'וק טונג, ועבר לשמש בתפקיד "שר בכיר" (Senior Minister), תפקיד שהומצא במיוחד עבורו. בנו הבכור, לי הסיין לונג, סומן כממשיך דרכו, ואחרי תקופה ארוכה כסגן ראש ממשלה, הוא מונה ב-2004 לראש ממשלתה השלישי של סינגפור. לי קואן יו כיהן בתפקיד "שר יועץ" (Minister Mentor) בממשלה של בנו.
לי הנהיג בסינגפור שלטון קשה שנקט ביד קשה כנגד כל הפרת חוק ושאפשר חופש ביטוי מוגבל ביותר לאופוזיציה. בראיון לניו יורק טיימס שבו נשאל מדוע אין הוא מאמץ את נורמות זכויות האדם המקובלות במדינת ישראל, המהווה מודל חיקוי עבורו, השיב כי יש להבדיל בין ישראל המלוכדת, שבה "אם תהיה מלחמה - כולם יבואו" לבין ארצו שהיא ערב רב של פליטים.

חייו האישיים

זיכרונותיו על תקופת שלטונו תורגמו לשפות רבות ופרקים נבחרים ממנה תורגמו גם לעברית.
בנו השני של לי קואן יו, לי הסיין יאנג, כיהן בעבר כנשיא ומנכ"ל תאגיד התקשורת והטלקומוניקציה הסינגפורי סינגטל.
שחקן פורנוגרפיה

שחקן פורנוגרפיה הוא אדם שמופיע בסרטים ובתמונות פורנוגרפיות. רוב השחקנים והשחקניות שמופיעים בסרטים הפורנוגרפיים, צולמו משתתפים בפעילות מינית, אשר כוללים לרוב צילומי תקריב של איברי המין, כאשר כל המשתתפים עירומים.
הסרטים הפורנוגרפיים מצולמים לרוב בסוגות שונות, שמתבססות על פנטזיות מיניות שונות. השחקנים והשחקניות נבחרים לתפקיד בעיקר על סמך התאמתם לפנטזיה זו. הז'אנרים וסוג האקטים המיניים בסרטים מתבססים לרוב בהתאם למידת הביקוש לסרטים מסוג מסוים בקרב צרכני פורנוגרפיה.
במגזרים ובחברות שונים ברחבי העולם, אנשים המצטלמים לסרטים פורנוגרפים נחשבים לעוסקים בסוג של זנות.
בניגוד לתעשיית הקולנוע המסורתית, בה גברים בדרך כלל מקבלים משכורות גבוהות יותר מאשר נשים, שחקניות פורנוגרפיות מקבלות לרוב משכורת גבוהות יותר מהשחקנים הגברים שעוסקים בתחום.
רוב השחקנים והשחקניות בתחום הפורנוגרפיה משתמשים בשמות במה.
מאניק GT

היסטוריה

הפרויקט הראשון של החברה "Automobiles Manic" היה מכונית מרוץ "Manic GRAC".
הפרויקט השני של החברה "Automobiles Manic" הייתה מכונית קומפקטית של שני נוסעים, הנקראת "Manic GT". בניסיון ליצור זהות חזותית קנדית ייחודית. 
דגם ה-"מאניק GT" תוכנן על ידי סרג סומיל (Serge Soumille) ונבנה בסיוע המכונאי הראשי מוריס גריס (Maurice Gris), ששניהם, היו במקור מצרפת. אב-הטיפוס השתמש בחלקים רבים מהרנו R8. המכונית נבנתה על שלדת רנו R8 עם מבנה גלגול פלדה שנוסף כדי לשפר את הבטיחות ולהוסיף נוקשות למסגרת. 
מאחורי קו הציר האחורי הורכב מנוע 1,108 סמ"ק מסדרת מנועי קלון-פונטה  של רנו. מנוע הארבעה צילינדרים המוטבע היה בעל בלוק ברזל יצוק מרופד עם חמש מיסבים עיקריים וראש צילינדר סגסוגת. גוף הפיברגלס המעוצב היה מחובר למרכב, ולא בורג כדי להקשיח עוד יותר את המבנה מה שהקשה על התיקונים. רבים מרכיביה האחרים של המכונית וגימורם הגיעו מ"רנו".
אב הטיפוס הוצג באפריל 1969 בתערוכת המכוניות הבינלאומית במונטריאול.
ייצור ה-"מאניק GT" התחיל במפעל ב"Terrebonne"  בפרובינציה קוויבק באוקטובר 1969.
נפח המנוע הוגדל ל-1,289 סמ"ק, ממנוע שנלקח מדגם ה-"רנו 10". שם הדגם המלא היה ה-"Manic GT PAI". גם הפלטפורמה של דגם ה-"מאניק GT" נלקחה מדגם ה"רנו 10".
בשנת 1970 החברה אורגנה מחדש, שם החברה שונה ל-"Les Automobiles Manic", ועברה למפעל בעיר "Granby, Quebec"  בקוויבק, המפעל נפתח ב -1 בינואר 1971 עם 40 עובדים.  הייצור היה צפוי להיות 2,000 מכוניות בשנה. המפעל נתקל במהרה בבעיות בהשגת חלקים מרנו. מפעל גרנבי נסגר במאי 1971, וב-8 ביוני 1971 הפסיקה רשמית "Les Automobiles Manic" את פעילותה.
G N' R Lies

רקע והפקה

ארבעת השירים הראשונים באלבום הופיעו קודם לכן במיני-אלבום של הלהקה, Live ?!*@ Like a Suicide. ארבעת השירים הנותרים אקוסטיים וייחודים לאלבום. הם נכתבו והוקלטו בכמה סשנים (אסיפות) בודדים - מלבד "You're Crazy", אשר הוקלט קודם לכן בגרסה שונה לאלבום הבכורה של הלהקה, Appetite for Destruction.
בראיונות לאחר השקת האלבום, ציין סולן הלהקה, אקסל רוז כי אהב את צלילי הלהקה בארבעת השירים האחרונים, אך שנא את איך שהוא עצמו נשמע בשירה.
רוז נזכר כי קולו היה מחוספס וצרוד, כתוצאה מסיבוב ההופעות שערכה הלהקה לפני הקלטת האלבום והוסיף כי אם היה ביכולתו - הוא היה מקליט שוב את קולו בסשן נפרד.
גרסה שונה ומהירה יותר של "You're Crazy" הוקלטה קודם לכן לאלבום Appetite for Destruction, וכעת הוקלטה מחדש כפי שתוכננה להישמע במקור. האלבום G N' R Lies מכיל כמה גרסאות כיסוי (קאברים) ללהקות אחרות, ביניהם: "Mama Kin" מאלבום הבכורה של להקת אירוסמית', "Nice Boys" מאלבום הבכורה של להקת Rose Tattoo (להקת רוק אנד רול אוסטרלית אשר ניגנה במקור עם AC/DC) ו-"Reckless Life" של Hollywood Rose (להקתם הראשונה של אקסל רוז ואיזי סטראדלין יחד, אשר הפכה מאוחר יותר ללהקת Guns N' Roses).

עטיפה

עטיפת האלבום מהווה פארודיה לעיתוני טבלואיד וכך גם הערות האלבום. עיצוב העטיפה עבר מספר שינויים קוסמטיים לפני שיצא האלבום לאור, כדוגמה: בתחתית צד שמאל של העטיפה, היה כתוב במקור: "Wife-beating has been around for 10,000 years", הכתובת שונתה ל: "LIES LIES LIES".
עטיפת האלבום מזכירה בעיצובה את אלבומו של ג'ון לנון, Some Time in New York City.
חברה לניהול אוניות

אמנות

כל הספנות כפופות לאמנות בין לאומיות המוצעות ומאושרות על ידי הארגון הימי IMO וגם תקפות בחוקים על ידי מדינת הדגל של האונייה. כל אונייה בסחר בין לאומי צריכה להיות רשומה ברישום של מדינה וכך האונייה תניף את דגל רישום האונייה ובזאת מדינת הרישום תהיה אחראית לציות האמנות הבין לאומיות.
האמנות החשובות העיקריות לחברה לניהול אוניות, הן האמנה הבינלאומית לבטיחות החיים בים (SOLAS) המתייחסת בכל היבטי הבטיחות וכשר השייט בים, בתוכן קוד ISM ISPS והאמנה למניעת זיהום מאוניות (MARPOL).
רשויות הדגל של האונייה בודקות ברמה שנתית את האונייה שצריכה לעמוד בכל תנאי האמנות. ביקורות רשויות הנמל (PSC) Port State Control אזוריות אשר נהפכו לנפוצות וקפדניות יותר והן הרמה השנייה של ביקורת עמידה בתנאי האמנות לאחר רשויות הדגל. האדם המיועד על החוף Designated Person Ashore של החברה, המנוי לפקח ולעקוב על כל היבטי הבטיחות באונייה ומניעת זיהום, על פי קוד ISM באמנת SOLAS, עובד בשיתוף פעולה הדוק עם חברה לניהול אוניות כדי ליישם ולשפר את מערכת ניהול הבטיחות (SMS) באונייה ולפתור כל בעיה בטיחותית.

פיקוח ופיקוד

האונייה היא בפיקוד ובאחריותו של הקברניט, רב החובל שיש לו סמכות מוחלטת שקיבל באופן חוקי על ידי מדינת הדגל ובעלי האונייה. חברה לניהול אוניות מפקחת על כל פעילות האונייה ומשמשת כיועץ טכני לצוות פיקוד האונייה לפתרון כל בעיה שעלולה להתגלות באנייה. חברה לניהול אוניות נמצא בקשר יום יומי עם פיקוד האונייה על ביצועיה ועל עמידתה בלוח זמנים באמצעות דו"ח צהריים (Noon report) שנשלח כל יום מהאונייה לחברה.
חברה לניהול אוניות, כאחראית על תקינות כל העניינים הטכניים באונייה ועמידה בביקורות סיווג, דואגת למתן שירות תיקונים ואחזקה נדרש לציוד הניווט והתקשורת באנייה. בנוסף, יבדוק את האונייה בפקידות נמל הבית ופעם בשנה יערך ביקורת מקיפה עליה. חברה לניהול אוניות משמשת כיועץ טכני לתביעות ביטוח שונות, עוזר ברמה הטכנית לקיים חקירות תאונות וממלא דוחות להפקת לקחים. היא מספקת גם ייעוץ לתיאום מקצועי ועזרה לציוות אוניות, קיום ראיונות לרבי חובלים ומכונאים ראשיים חדשים לפני עליתם לאנייה. מילוי חוות הדעת על רב החובל והמכונאי הראשי ממולא על ידי המפקח העוקב אחרי כל תקופת השירות שלהם. מפקח אונייה בין היתר הוא האחראי על הטיפול בקבלת אונייה חדשה ובטיפול בגריטת אנייה.

תקציב

מפקח אונייה אחראי על ההכנה והניהול של תקציב אחזקה והספקות של אנייה. העיסוק בתקציב אונייה מורכב. מצד אחד, יש לשמור על תחזוקה ובטיחות טובה באונייה ומצד שני, צריך לעמוד בתקציב חסכוני וכלכלי. עם זאת, כל גורם בתקציב קשור ותלוי האחד בשני. לדוגמה, אספקת חלקי חילוף באיכות טובה יכולה למנוע תקלות עתידיות, או שצוות אונייה ברמה מקצועית גבוהה יכול למנוע תיקון יקר של תקלות. כל מכונה וכל מערכת באוניה מתוקצב לתחזוקה ואספקה נצרכת על פי סעיפים קבועים, כולל עלות הנפקת תעודות וביקורות נדרשות.
שומר ציון הנאמן

שומר ציון הנאמן היה כתב עת תורני שנכתב בעברית והודפס כמוסף תורני דו-שבועי של כתב העת הגרמני "Der Zions Waechter" (שומר ציון). כתב עת זה שנערך גם בידי הרב יעקב אטלינגר מאלטונה ממנהיגי היהדות האורתודוקסית בגרמניה, נחשב לראשון בסוגה זו של כתבי עת תורניים שהכילו מלבד מאמרים תורניים התייחסות השקפתית לענייני אקטואליה.
גיליונו הראשון של כתב העת הופיע בי"ג בתמוז ה'תר"ו, 7 ביולי 1846, ובמשך אחת עשרה שנות פעילותו הופיעו בסך הכל 222 גיליונות. הגיליון האחרון הופיע בכ"ד באדר ה'תרי"ז, 20 במרץ 1857. כל גיליונות כתב העת נדפסו בשנת 1963 במהדורת צילום בשני כרכים, בניו יורק.

אידאולוגיה

אידאולוגיית כתב העת הייתה מוצהרת, מלחמה ברפורמים. כבר במאמר המערכת הראשון התווה העורך את גבולות המאבק ואת קו ההשקפה של כתב העת, וסימן גם את אנשי ורבני היהדות הקונסרבטיבית כחלק ממגמת הרפורמה הכללית. בפנותו לאנשי הסמינר בברסלאו כתב: "אתם הנכם בעד התורה והתלמוד, הספרות התלמודית נחשבת אצלכם לנכס יקר וחשוב... אבל הגידו דברים ברורים: האם אתם מאמינים בקדושת התורה שבעל פה?".
גם המאמר ההלכתי הראשון שפורסם בכתב העת, בהבלטה בעמודו הראשי, עסק בכלל הלכתי שנועד לתקוף במרומז את אחד הכלים ההלכתיים המרכזיים בתפיסה הקונסרבטיבית "תקנת חכמים". המאמר מבליט את הכללים "כל דבר שבמנין צריך מנין אחר להתירו" ו"אין בית דין רשאי לבטל דברי בית דין חברו אלא אם כן גדול ממנו בחכמה ובמנין". את המאמר כתב הרב יעקב קופל לוי אב"ד ורמס.

עורכי כתב העת וכותביו

לצד הרב יעקב אטלינגר שימש כעורך כתב העת מיום היווסדו, ד"ר שמואל ענאך (1814–1876) מנהל בית הספר העברי באלטונה.
הכותבים בכתב העת היו כל גדולי הרבנים האורתודוקסים בני התקופה בגרמניה ובמדינות נוספות: הרב יואל דמביצר מקראקא, הרב משה שיק מחוסט, הרב לוי מוורמס, הרב יצחק דב במברגר מווירצבורג, הרב אברהם זוטרא ממינסטר והרב אלעזר שטרסר אב"ד נוישטט.
בין כותבי השירים והפואמות במדור הספרותי: משה יששכר לנדא, אביו של יהודה ליב לנדא.
לוסיאן-זאב הרשקוביץ

לוסיאן-זאב הרשקוביץ (ברומנית: Lucian-Zeev Herşcovici, ברומנית מבטאים לוצ'יאן; נולד ב-27 בספטמבר 1947) הוא היסטוריון וספרן ישראלי, יהודי יליד רומניה, מרצה באוניברסיטת בוקרשט ובאוניברסיטת פול ואלרי במונפלייה, צרפת, בעל טור שבועי בכתב העת הרומני Jurnalul săptămânii ("יומן השבוע") ובכתב העת הישראלי בשפה הרומנית Expres magazin, משתתף בשידורי קול ישראל בשפה הרומנית.

קורות חייו

לוסיאן-זאב הרשקוביץ נולד בגאלאץ, רומניה, ב-27 בספטמבר 1947. בגאלאץ למד בבית הספר התיכון על שם וסילה אלכסנדרי וסיים את הבגרות לפני בני גילו, כשהיה בן 16. הוא בוגר אוניברסיטת יאשי על שם אל. י. קוזה, שם למד בשנים 1964 עד 1969, בהיסטוריה של רומניה והיסטוריה כללית. בצעירותו כתב מאמרים בנושאי היסטוריה בין השאר, גם ב"כתב העת של פדרציית הקהילות היהודיות ברומניה" (Revista cultului mozaic). עלה לישראל ב-24 באוקטובר 1972. בארץ הוכרו לימודיו הרומניים כלימודי מאסטר. החל מ-1974 הוא מועסק בספרייה הלאומית ובאוניברסיטה העברית בירושלים כספרן מומחה. במקביל עסק במחקר היסטורי על יהדות ימי הביניים והמאה ה-19.
משנת 2003 העביר קורס באוניברסיטת בוקרשט, ובשנים 2004–2007 באוניברסיטת מונפלייה, שם עשה את הדוקטורט בתחום היסטוריה של הציוויליזציות עם עבודה על תנועת ההשכלה ביהדות רומניה.
הרשקוביץ פרסם מחקרים ומאמרים רבים בתחום ההיסטוריה היהודית בכתבי עת אקדמיים, והשתתף בקונגרסים שעסקו בהיסטוריה היהודית, שם הציג ממחקריו.
לוסיאן הרשקוביץ' דובר רומנית, עברית, אנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית וקורא יידיש ולדינו.
לוסי לו

ביוגרפיה

נולדה בשם לוסי לו (Lucy Liu) בקווינס, ניו יורק שבארצות הברית לזוג הורים שהיגרו לשם מטאיוואן ונולדו בסין. בבית משפחתה דיברו אנגלית ומנדרינית. לה שני אחים גדולים.
לו למדה שנה באוניברסיטת ניו יורק. לאחר מכן עברה לאוניברסיטת מישיגן ולמדה לתואר בשפה ותרבות אסייתיים, ובמקביל למדה שם משחק, ריקוד ופיתוח קול. באותה תקופה עבדה כמלצרית.

קריירה

ב-1989 קיבלה תפקיד ראשי בהצגה "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" שעלתה באוניברסיטת מישיגן. לאחר מכן היא ביצעה תפקידים קטנים בטלוויזיה ובקולנוע, בהם סרטה הקולנועי הראשון "קצב הגורל" משנת 1992, שהוא הפקה הונג קונגית, ושיחקה בסדרות הטלוויזיה האמריקאיות "בוורלי הילס 90210", "ER" ו"תיקים באפלה".
פריצת הדרך של לו הגיעה בעקבות הסדרה "אלי מקביל", בה גילמה החל מ-1998 את לינג וו, תחילה למשך מספר פרקים ובהמשך המפיק דייוויד קלי האריך את תפקידה עד תום שידורי הסדרה, בשנת 2002. לו זכתה על תפקידה בסדרה בפרס גילדת שחקני המסך והייתה מועמדת לפרס אמי בקטגוריית "שחקנית המשנה בסדרת הקומדיה".
במקביל שיחקה לו במספר תפקידי משנה בקולנוע, בהם בסרטים: "מולי" (1999), "משחק האלופים" (1999), "פייבאק" (1999) ו"פשע אמיתי" (1999) של הבמאי קלינט איסטווד. בהמשך קיבלה תפקידים ראשיים, בין השאר ב"שנגחאי נון" (2000). באותה שנה התפרסמה לו בעקבות השתתפותה בתפקיד ראשי בסרט "המלאכיות של צ'רלי".
בשנת 2002 גילמה לו את קיטי בקסטר בסרט "שיקגו", וכן שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הפעולה "בליסטיק". בשנת 2003 הופיעה בתפקיד או-רן אישיאי, ראש היקוזה (המאפיה היפנית) בסרט הפופולרי "להרוג את ביל". על תפקידה זכתה בפרס בטקס פרסי הסרטים של MTV.
ב-2005 דיבבה את הנסיכה מיי בסרט האנימציה "מולאן 2". בשנת 2006 כיכבה בסרט "להרוג את המזל".
בשנת 2007 שיחקה בסרט הפעולה "שם קוד: המנקה", בו שימשה גם כמפיקה בפועל. כן כיכבה בשנה זו בסרט האימה "רייס: צייד הדמים" ובקומדיה הרומנטית "לעקוב אחרי הבלשים".
בתחילת שנת 2008 כיכבה בדרמה הקומית של ABC "קשמיר מאפיה". בהמשך אותה שנה החלה לשחק בסדרת הדרמה "כסף, דארלינג" ברשת ABC, את דמותו של נולה ליינוס, וב-2009 שבה לשחק בעונתה השנייה. באותה שנה דיבבה את מאסטר ויפר בסרט האנימציה "קונג פו פנדה", וכן את הפייה סילברמיסט ב"טינקרבל", תפקיד שחזרה לדבב בשלושת סרטי ההמשך.
לו דיבבה לאורך השנים 2004–2010 גם את דמותה של מגי לי בסדרת הטלוויזיה המצוירת "מיה ומיגל".
משנת 2012 מככבת בסדרה מתח "אלמנטרי" בתור המלווה ושותפתו של שרלוק הולמס, ג'ואן ווטסון. במאי 2019 עלתה עונתה השביעית של הסדרה ופורסם כי עונה זו תהיה האחרונה. גם ב-2012 שיחקה בסדרת הדרמה "סאות'לנד" ברשת TNT, בעונתה הרביעית בדמותה של ג'סיקה טאנג. 
בשנת 2017 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה הקומית "אנשים קשים" ברשת Hulu בתפקיד של ורוניקה פורד, המו"ל של מרילין.
בשנת 2019 שיחקה בסדרה "למה נשים הורגות" ב-CBS, בתפקיד ראשי של סימון, לצידה של ג'יניפר גודווין.

חיים אישיים

מתגוררת עם אחיה ואשתו בניו יורק. לו הייתה במערכת יחסים ב-2010 עם איש העסקים הישראלי נועם גוטסמן.
לו דוברת אנגלית, מנדרינית, איטלקית, ספרדית ומעט יפנית. בנוסף היא עוסקת בטיפוס הרים ובאמנות לחימה, ומנגנת באקורדיון.
קורדובה (כדורגל)

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1954 לאחר איחוד בין "ספורטינג קורדובה" ל"דפורטיבו קורדובה". בעונת 1961/1962 המועדון סיים במקום השני בליגה השנייה ועלה לראשונה בתולדותיו ללה ליגה. בעונת 1964/1965 רשם המועדון את הישג השיא שלו בליגה כאשר סיים במקום ה-5 שמוביל לגביע אופ"א, אך המועדון לא שיחק בגלל בעיות תשתית.
בעונת 2013/14 סיימה קורדובה במקום ה-7 בליגה השנייה והצליחה להעפיל לליגה הראשונה אחרי שניצחה בפלייאוף, אך כבר לאחר עונה בודדת ירדה בחזרה לליגה השנייה.
גלגל הריחות

גלגל הריחות (באנגלית: The Wine Aroma Wheel) הוא אמצעי עזר לטועמי יין לעזור להם לבטא את ריחות וטעמי היינות השונים שהם חשים. גלגל הריחות הומצא על ידי פרופסור אן נובל מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.
גלגל הריחות הוא דיסק שטוח המחולק לשלושה מעגלים. כל מעגל מחולק לפרוסות צבעוניות בדומה לעוגה שנחתכה לחלקים. במעגל הפנימי ישנם תיאורים כלליים כמו פרחוני, פירותי ומתובל. בהדרגה המעגל גדל ונעשה יותר ויותר ספציפי. לדוגמה פירותי מוביל לפירות יבשים ומוביל לתאנה. 
נובל הדגישה מילים "אנליטיות" יותר מאשר "מהנות" או "אלגנטיות", שאותן כינתה "נהנתניות" או שיפוטיות, שהם לדעתה מונחים הטומנים בחובם שבח או גינוי.
פיטים אזמי

קריירת מועדונים

אזמי החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פולו, ושיחק עמה בליגות השנייה והשלישית בנורווגיה. לקראת עונת 2015 עבר אזמי לבודה/גלימט מליגת העל הנורווגית. ב-6 באפריל 2015 ערך אזמי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 3-1 לסנדפיורד במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-26 באפריל הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער מפנדל בדקה ה-22 בתיקו 2-2 נגד סרפסבורג 08 במסגרת המחזור הרביעי בליגה. בעונתו הראשון במועדון ערך אזמי 30 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, ובעונתו השנייה הוסיף 29 הופעות ליגה ו-11 שערים. ב-23 בינואר 2017 חתם אזמי במכבי חיפה, אך מעט לשחק בה ולא הבקיע אף שער. באוגוסט 2017 עזב אזמי את חיפה וחתם בקבוצת ואלרנגה הנורווגית.
דובדבני וקובץ' (סדרת טלוויזיה)

רקע כללי

עלילת כל פרק בסדרה סובבת סביב חייהם של דובדבני (ליאור דובדבני) וקובץ' (אילן קובץ') - שני חברי ילדות בני 31 שגרים בשותפות בדירה שכורה בתל אביב אשר עובדים יחדיו בגלידריה. הם חיים וחווים את העיר הגדולה כמו כל הרווקים המגניבים והעצמאיים, רק שהם ממש לא מגניבים וממש לא עצמאיים. למעשה מדובר בשני לוזרים, ללא כל שאיפות להתפתחות אישית.
בעונה השנייה השניים מתחילים לעבוד כמאבטחים במתחם התוכנית "האח הגדול", בתקווה להשתתף בתוכנית עצמה.
פרסטאטיין טאון

היסטוריה

המועדון שיחק בליגה הוולשית השנייה  עד עונת 2007/2008 שבסיומה עלה לליגת העל הוולשית. בעונת 2008/2009  הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום האחרון מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת 2009/2010 הגיע לשלב חצי גמר הגביע הוולשי והשתתף בשלב הבתים של גביע הליגה הוולשי. המועדון סיים את הבית במקום השני מתוך 3 קבוצות ולא עלה לשלב רבע הגמר. בעונת 2010/2011  הגיע לשלב רבע גמר הגביע הוולשי ורבע גמר גביע הליגה הוולשי. בעונת 2011/2012 הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הוולשי. בעונת 2012/2013 זכה המועדון בגביע הוולשי. 
בעקבות זכייתו בגביע הוולשי שיחק המועדון בפעם היחידה במפעלים האירופאיים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח בפנדלים את קבוצת ליאפייס מטאלורגס מלטביה ובסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת רייקה מקרואטיה והודח מהטורניר. 
בעונת 2014/2015  הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת באלה טאון. בסוף העונה ירד לליגה הוולשית השנייה.
קלי ארמסטרונג

ביוגרפיה

ארמסטרונג נולד בעיר דיקינסון שבדקוטה הצפונית, ואת לימודיו בבית הספר התיכון של העיר סיים ב-1995. ב-2001 נהיה לבוגר בפסיכולוגיה מטעם אוניברסיטת דקוטה וב-2003 השלים לימודי משפטים, לאחר שבילה את השנה הראשונה ללימודי משפטים בבית הספר למשפטים של מכללת ויליאם ומרי בווירג'יניה.
ב-2012 נבחר ארמסטרונג לסנאט של דקוטה הצפונית. הוא החל לכהן בסנאט מדצמבר אותה שנה עד להיבחרו לבית הנבחרים האמריקאי ב-2018. בשנים 2018-2015 שישמ ארמסטרונג כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית בדקוטה הצפונית. הארגון השמרני "האיחוד השמרני האמריקאי" ("American Conservative Union") העניק לארמסטרונג ב-2017 דירוג שמרנות בן 71 אחוזים.
בפברואר 2018 הודיע ארמסטרונג על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית. את מועמדות המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים קיבל באורח רשמי בידי ועידת המפלגה באפריל אותה השנה. ארמסטרונג זכה בבחירות הכלליות לבית הנבחרים ב-6 בנובמבר 2018, יום בחירות 2018 בארצות הברית. הוא התפטר ממושבו בבית המחוקקים של המדינה יממה לאחר מכן. ארמסטרונג הושבע לתפקידו עם כינוס הקונגרס ה-116 של ארצות הברית בינואר 2019, והחליף את קווין קריימר שנבחר לסנאט של ארצות הברית. ארמסטרונג חבר בוועדת המשפט של בית הנבחרים ובוועדת הפיקוח והרפורמה.