google/wiki40b huggingface dataset:
תמיסה

בכימיה, תמיסה היא תערובת הומוגנית (אחידה) של כמה חומרים שונים, כאשר אחד מהם מתפקד כממס והאחרים מומסים בו. המולקולות של החומרים המומסים מוקפות כולן במולקולות של הממס.

דוגמאות

כפית סוכר בכוס מים היא תמיסה של מוצק בנוזל.
כספית מומסת בזהב היא תמיסה הקרויה אמלגמה.
דגים אינם נושמים את החמצן המהווה חלק מן התרכובת מים - הם נושמים את החמצן המומס במים. תפקיד משאבות האוויר באקווריום המזרימות חמצן דרך המים הוא להגדיל את כמות החמצן המומס במים.
ישנם שני סוגי תערובות עיקריים תערובת הומוגנית ותערובת הטרוגנית.

נקודת רוויה

כאשר חומר מָסִיס בא במגע עם ממס, נוצר מבנה של מולקולות הממס סביב מולקולות המומס, אשר מאפשר למבנה להישאר יציב. כאשר אין הממס מסוגל ליצור מבנה סביב מולקולה מומסת נוספת, אך עדיין מתקיים שיווי משקל כימי, התמיסה נקראת רוויה (saturated). תמיסה רוויה היא כזו שכאשר מוסיפים לה עוד מן החומר שהמסו בה, הוא נותר במצבו המקורי, ואינו מומס. כך למשל ניתן ליצור תמיסה של חמש כפיות סוכר בכוס מים, אך שתי כוסות סוכר זה כבר בלתי-אפשרי. כמות החומר שתמיסה מסוגלת להכיל בתוכה - נקודת הרוויה - תלויה בתנאים שונים כגון טמפרטורה, לחץ וזיהומים. כאשר התמיסה עוברת את נקודת הרוויה שלה, היא נמצאת במצב של רוויית יתר (supersaturated). במצב זה, תמיסה לא יכולה להכיל את כל המומס בה והוא מופרש ממנה.
לדוגמה: העלאת טמפרטורה האוויר ביום (האוויר הוא תמיסת גזים שונים ומים, כאשר חנקן נחשב הממס), גורמת להעלאת נקודת הרווייה שלו ולהתאדות של מים נוספים (עליית הלחות המוחלטת). הורדת הטמפרטורה בערב ובעיקר בלילה, גורמת לתמיסה להיות רוויה יתר המידה במים, מכיוון שירידת הטמפרטורה מורידה את נקודת הרווייה (הלחות היחסית מגיעה ל-100%, נקודת הטל), כך שמים חייבים להתעבות ולהפוך לטיפות מים קטנטנות. טיפות אלה יורדות בצורת טל.
ברוב הממסים כושר ההמסה עולה עם הטמפרטורה, אך יש חומרים המתנהגים בצורה הפוכה.
מרגריט מצרפת, דוכסית ברי

ביוגרפיה

מרגריט נולדה ב-5 ביוני 1523 בשאטו סן-ז'רמן-א-ליי, לפרנסואה הראשון, מלך צרפת ולקלוד, נסיכת צרפת, בתם של לואי השנים עשר, מלך צרפת ואן מברטאן. מרגריט הייתה קרובה מאוד לדודתה מרגריט מנווארה ולגיסתה קטרינה דה מדיצ'י.
לקראת סוף שנת 1938 סיכמו אביה וקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שמרגריט תתחתן עם בנו של קרל - פיליפ מאוסטריה, אולם בסופו של דבר ההסכם בוטל והנישואים לא התקיימו. ב-29 באפריל 1550 קיבלה מרגריט את התואר דוכסית ברי.
בשלום קאטו-קמברזי שנחתם בשנת 1559 בין צרפת לספרד, סוכם על החזרת דוכסות סבויה לאמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה, ועל נישואיו עם מרגריט. ב-30 ביוני אותה שנה נפצע אחיה אנרי השני, מלך צרפת באורח קשה, במהלך תחרויות אבירים שהתקיימו במהלך חתונת בתו אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת לפליפה השני, מלך ספרד כפי האמור בחוזה. בעקבות כך נערך טקס החתונה של מרגריט בכנסייה קטנה סמוכה ב-9 ביולי בהשתתפות אורחים מעטים, ולמחרת מת אנרי השני מהרעלת דם. למרגריט ובעלה נולד רק ילד אחד - קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, וב-15 בספטמבר 1574 מתה מרגריט בארמונה בטורינו.
לואי רנו

ביוגרפיה

רנו נולד בעיר אוטן אשר בחבל בורגון בצרפת. החל משנת 1868 שימש כפרופסור בפקולטות למשפטים של האוניברסיטאות בדיז'ון ופריז. ב-1890 מונה ליועץ המשפטי של משרד החוץ הצרפתי, ועיקר עבודתו התמקדה בבחינת מדיניות החוץ של צרפת באור המשפט הבינלאומי. במסגרת תפקידו השתתף רנו בשתי ועידות השלום בהאג ב-1899 וב-1907. באותה שנה זכה להכרה על פועלו כשהוכרז כחתן פרס נובל לשלום, ביחד עם ארנסטו תאודרו מונטה.
רנו שימש גם כבורר ומפשר בסכסוכים בינלאומיים וחיבר מספר דו"חות בתחום, כמו בפלישה הגרמנית לבלגיה ולוקסמבורג ב-1917.
קוספליי

סקיטים (הופעות קצרות)

קוספליירים רבים מעלים הופעות קצרות כאשר הם לבושים בתחפושת שיצרו. לרוב הדבר נכלל כחלק מתחרויות קוספליי, ועליו להכין מאפיינים עיקריים של הדמות והסדרה.
הסקיטים לרוב מוגבלים עד למספר דקות בודדות, ומכילים אפקטים שונים כמו החלפת תלבושות, זיקוקים וקונפטי, אקרובטיקה, שירה, ריקוד, לחימה, מונולוגים, דיאלוגים.

סוגי תחרויות הקוספליי

ישנם מספר סוגי תחרויות/עליות לבמה בתחום זה:

1) תחרות קוספליי - תחרות בה המתמודדים נשפטים על פי כמות ההשקעה, איכות התוצר העצמי, הדמיון בין הקוספליי לדמות וההופעה על הבמה.
2) תחרות סקיטים - תחרות בה המתמודדים נשפטים אך ורק עבור ההופעה על הבמה.
3) ווקאון - תחום לא תחרותי, בו הקוספליירים עולים לבמה להציג את הקוספליי על גביי במת אירוע.
4) תוכניות ריאליטי - במרוצת השנים התבצעו מספר תחרויות קוספליי בתוכניות טלוויזיה לדוגמה Heroes of Cosplay.

הקוספליי בישראל

התחפשות של חובבים בישראל לדמויות מהיצירות האהובות עליהם התקיימה עוד בסוף המאה העשרים, אך היא לא נתפסה כפרקטיקה מרכזית או מקובלת עד להתפתחות קהילת חובבי התרבות היפנית הפופולרית (אוטאקו ). הקוספליי כפרקטיקה מקובלת צמח במפגשי האוטקו הראשונים בתחילת שנות ה-2000.
כיום מונה הקהילה בישראל מאות רבות של קוספליירים פעילים ואלפי חובבים של התחום הבאים לצפות בתחרויות. בישראל מתקיימות תחרויות קוספליי רבות, הבולטות ביניהם הן בכנסים הארוקון וכאמ"י של אמא"י (ארגון מאנגה ואנימה ישראל) ובכנסים אייקון ועולמות של האגודה הישראלית למדע בדיוני ופנטזיה. בתחרויות אלה מחולקים פרסים ששוויים הכולל מגיע לעיתים לאלפי שקלים.
תחת פעילותו של ארגון אמא"י פועל בישראל צוות Amai's Cosplay Committee, או בשמו המקוצר ACC. מטרתו לקדם את תחום הקוספליי בישראל ולשלוח זוכים בתחרויות קוספליי ישראליות לתחרויות בין-לאומיות. אך צוות הקוספליי הסגלי של הארוקון הוא זה שמוביל את הרשמת ישראל לתחרות World Cosplay Summit) WCS) העולמית (תחרות קוספליי עם נציגויות של מעלה ל-35 מדינות המתקיים בנגויה, יפן מידי אוגוסט). ישראל צפויה להשתתף בתחרות WCS 2019, כאשר המוקדמות יערכו בהארוקון 2019 (פורים 2019).
ספרי (גאורגיה)

סְפֵּרִי (בגאורגית: სპერი) או סְפֵּר הייתה מחוז היסטורי ונסיכות גאורגית עתיקה במזרח אנטוליה. המחוז היה מרוכז בחלקו העליון של נהר הצ'ורו, ומרכזה היה כפי הנראה העיירה איספיר  והשתרע עד ממערב עד לעיר בייברוט .
חלק אחד מהנסיכות, הייתה מחוז ארמני בשנים 400 ועד 800. ממוקמת בצפון-מערב של העיר הטורקית, ארזורום, גבוה בהרים, מקביל למחוז הטורקי של היום, פרובינציית איספיר, וצפונית לאזורים ההרריים של נפת ארזורום. נהר הצ'ורוחי נובע אף הוא מכאן, בחלקם הדרומי של הרי הפונטוס שבטורקיה. האזור היה קשה ומחוספס טופוגרפית ואקלימית. 
ספרי הייתה פעם אחוזה פאודלית ראשית של בית בגרט, הרבה לפני שהבגרטים הפכו למלכי גאורגיה (809) ולאחר מכן ארמניה (885).
HappyCow

רקע ותוכן

HappyCow הוקמה בשנת 1999 במטרה ליצור מדריך עולמי למסעדות צמחוניות וטבעוניות. מטרה זו זכתה מאז לסייע, "אנשים בכל מקום למצוא אוכל טבעוני, צמחוני ובריא". גישה למשתמשים חופשית כדי לעודד הוספת תוכן באמצעות קהל. מספר הרישומים התרחב ליותר מ־50,000 עסקים ביותר מ־175 מדינות ברחבי העולם. ביקורות על מסעדות אלה מונות מעל 150,000 ביקורות. מסעדות נשארות קבוצת הרישומים העיקריים והן מסווגות כטבעוניות, טבעוניות או ידידותיות לצמחונים. ההגדרה הראשונית לידידות צמחונית התבססה על כך שתוכן תפריט מינימלי היה לפחות 60% צמחוני. זה שונה מאז לקבוצת הנחיות גמישה יותר המבוססת על הזמינות האלטרנטיבית של אוכל טבעוני באזור. האוריינטציה של HappyCow באופן כללי גררה לאורך זמן להיות יותר ויותר טבעונית. 
רשימות אחרות כוללות בנוסף חנויות מזון לבריאות, חטיפי מיץ, אירוח ידידותי לטבעונים, קבוצות חברתיות ופעילות, פעילויות קייטרינג וגופים אחרים תוך התחשבות בחמלת בעלי חיים. מנוי לניוזלטר בחינם זמין. האתר כולל מדורי פורום ובלוגים מבוססים המאפשרים למשתמשים לפרסם חומר רלוונטי. 
ערוץ היוטיוב HappyCow הושק בשנת 2012. הערוץ כולל אירועים טבעוניים וצמחוניים ברחבי העולם וכללו ראיונות.

מימון

HappyCow הוא ארגון חופשי לשימוש ללא מטרות רווח באופיו אך ללא מעמד של 501-c. ההכנסה המופקת ממוחזרת לפעילות העמותה. מקורות מוקדמים למימון אתרים היו פרסומות, חסות עסקית ותרומות משתמשים. המגמה העולמית למחשוב סלולרי אפשרה זרם הכנסות של מכירות של יישומי iOS ואנדרואיד מקוריים. בשנת 2014 פורסם למכירה ספר הבישול HappyCow: מתכונים ממסעדות טבעוניות מובילות ברחבי העולם.
מכונת וקטורים תומכים

מכונת תמך וקטורי (באנגלית Support Vector Machine, לרוב נכתב ונהגה כראשי-תבות SVM) היא טכניקה של למידה מונחית (supervised learning) המשמשת לניתוח נתונים לסיווג ולרגרסיה.
כנהוג בתחום זה, דוגמאות האימון מיוצגות כווקטורים במרחב ליניארי. עבור בעיות סיווג, בשלב האימון מתאימים מסווג שמפריד נכון ככל האפשר בין דוגמאות אימון חיוביות ושליליות. המסווג שנוצר ב-SVM הוא המפריד הליניארי אשר יוצר מרווח גדול ככל האפשר בינו לבין הדוגמאות הקרובות לו ביותר בשתי הקטגוריות. כאשר מוצגת נקודה חדשה, האלגוריתם יזהה האם היא ממוקמת בתוך הקו המגדיר את הקבוצה, או מחוצה לו.
SVM אינו מוגבל רק לסיווג ליניארי, ויכול לבצע גם סיווג לא ליניארי באמצעות הוספת קרנל (kernel, גרעין) שבו ממופה הקלט למרחב במימד גבוה.

היסטוריה

אלגוריתם למידה חישובית זה הוצג על ידי ולדימיר ופניק בשנת 1963, ומאז מהווה כלי מרכזי בפתרון בעיות באמצעים סטטיסטיים. ב-1992 בוסלר, גויון וופניק הציגו כיצד ניתן לבנות מסווגים לא ליניאריים באמצעות טריק הקרנל.

קבוע ענישה

אלגוריתם הלמידה מנסה לספק שתי מטרות: סווג נכון של דוגמאות האימון ומיקסום של השוליים. לא אחת המטרות נמצאות בסתירה, ואז יש צורך להגדיר איזו מטרה יותר חשובה. רוב המימושים של SVM מגדירים קבוע ענישה (penalty) על סווג לא נכון (מסומן באות c). ערך c גבוה פירושו העדפת הסיווג הנכון על פני שוליים רחבים, ו c נמוך מעדיף הכללה (שוליים רחבים), גם במחיר שדוגמאות האימון הספציפיות אינן מסווגות נכון.
תרבות ערבית

התרבות הערבית היא התרבות במדינות שבהן השפה הרשמית והשלטת היא ערבית, ואשר המערב וחוקרים נהגו לקרוא להם "מדינות ערב" - מדינות המשתרעות מהים הערבי שבמערב אסיה ועד מרוקו שבצפון אפריקה. השפה, ספרות, גסטרונומיה, אמנות, ארכיטקטורה, מוזיקה, רוחניות, פילוסופיה, מיסטיקה וכדומה, הם כולם חלק מהמורשת של התרבות הערבית.
התרבות של העולם הערבי מחולקת לעיתים לאזורים נפרדים הכוללים את עמק הנילוס (הנמצא במצרים ובסודאן), אל-מגרב אל-ערבי (הכולל את לוב, תוניסיה, אלג'יריה, מרוקו ומאוריטניה), הסהר הפורה (הכולל את עיראק, כווית, לבנון, סוריה, ישראל וירדן) וחצי האי ערב (הכולל את עיראק, ירדן, כווית, בחריין, קטר, ערב הסעודית, עומאן ואיחוד האמירויות הערביות) וגם את אלג'נוב אלערבי של חצי האי ערב (הכולל את תימן ועומאן).
התרבות הערבית מחולקת לשלושה חלקים עיקריים, התרבות העירונית (אל-מודון), התרבות הכפרית (א-ריף), ותרבות הנוודים (אל-בדאוו). בדרך כלל, רוב מדינות המפרץ יחד עם חלקים של ירדן ועיראק נחשבים כבדאוו (בדואים). אזורים כפריים של מדינות אחרות כגון שטחי "הרשות הפלסטינית" ועזה, סוריה, לבנון, אלג'יריה ותוניסיה נחשבים תרבויות כפריות. הערים שלהם נחשבות לתרבויות עירוניות. למעשה, רוב הערים הגדולות הערביות מוכרות כתרבויות עירוניות, כגון קהיר, ביירות, רבאט, בגדד, אלכסנדריה, דמשק, מרקש וכדומה. אזור הלבנט, במיוחד שטחי "הרשות פלסטינית" ועזה, לבנון, סוריה כמו גם מצרים ידועות בהיסטוריה ארוכת השנים של תרבות עירונית.
ארני דאנקן

ביוגרפיה

דאנקן נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי למשפחה בעלת שורשים אירופיים. אביו היה פרופסור לפסיכולוגיה ואמו הקימה וניהלה מרכז יום לילדים, שבו שהו בעיקר ילדים אפריקאים אמריקאים. דאנקן בילה חלק ניכר מימי נעוריו במרכז היום כשהוא מסייע לילדים ומשחק עמם.
דאנקן למד באוניברסיטת שיקגו, ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד, שם הוענק לו תואר ראשון בסוציולוגיה ב-1987. במהלך לימודיו שיחק כדורסל והיה קפטן משותף של נבחרת הכדורסל במוסד. בשנים 1987–1991 שיחק כשחקן מקצועי, בעיקר באוסטרליה.
חברו מילדות של דאנקן, בנקאי ההשקעות ג'ון רוג'רס, מינה אותו ב-1991 למנהל תוכנית לתמיכה בילדים הלומדים באחד מבתי הספר הציבוריים החלשים ביותר בשיקגו. הוא שימש בתפקיד זה עד 1999. כאשר נסגר אותו בית ספר הביאו דאנקן ורוג'רס לפתיחתו מחדש במתכונת חצי עצמאית.
ב-1999 מונה דאנקן לסגן ראש מטה מערכת בתי הספר הציבוריים של שיקגו, וב-2001 הוא קודם להיות מנהל מערכת זו. הוא שימש בתפקיד עד 2008. על תפקודו שם נשמעו הערכות חיוביות אך גם הערכות שאינן כאלה.
לאחר בחירתו לנשיא ב-2008 בחר ברק אובמה, איש שיקגו, בדאנקן לתפקיד מזכיר החינוך בממשלו. הסנאט של ארצות הברית אישר את מינויו בחודש ינואר 2009. באוקטובר 2015 הודיע דאנקן כי יסיים את תפקידו בתום אותה שנה.
ב-2012 הצהיר דאנקן כי הוא תומך בנישואים חד-מיניים.
לדאנקן ואשתו, אותה הכיר באוסטרליה, שני ילדים. בעת כהונתו כמזכיר החינוך התגוררה המשפחה בארלינגטון שבווירג'יניה וילדיו למדו בבתי ספר ציבוריים שם.
בולם זעזועים

בולם זעזועים הוא התקן מכני או הידראולי שמשמש לריסון הלמים, ומטרתו מזעור התנודות שחשה מערכת עקב עירור חיצוני. עקרון הפעולה של בולם זעזועים הוא המרת אנרגיה קינטית בכניסה לבולם הזעזועים, לצורת אנרגיה אחרת (בדרך כלל חום) אשר לאחר מכך יוצאת מהמערכת.
בולמי זעזועים נמצאים בשימוש במגוון רב של יישומים, כאשר הנפוץ בהם הוא ריסון תנודות ברכבים. יישומים נוספים כוללים אופניים, מכונות כביסה, טנקים וכלי רק"מ, מערכות תצפית מגומבלות ועוד.
מבחינה פיזיקלית, בולם זעזועים הוא מתנד הרמוני מרוסן המורכב ממסה, קפיץ ומרסן. המסה היא הרכיב אותו יש לרסן, כגון רכב. על ידי בחירת קפיץ ומרסן בעלי מאפיינים שונים ניתן לרסן תנודות בתדרים ומשרעות שונות. בעת בחירת מרסן חשוב שהתדר העצמי של המרסן יהיה רחוק מזה של המערכת אותה יש לרסן, אחרת המרסן עלול לגרום דווקא לגידול במשרעת של התנודות עקב תופעת תהודה.
אריה פינקל

ביוגרפיה

נולד בתל אביב, להרב חיים זאב פינקל, מנהל רוחני של ישיבת מיר, בנו של הרב אליעזר יהודה פינקל, ראש ישיבת מיר, ונכדו של הסבא מסלבודקא. וללאה לבית אייבשיץ (מצאצאי רבי יהונתן אייבשיץ), בתו החורגת של הרב יוסף חיים זוננפלד (אמה חיילא נישאה לו בזיווג שני). אמו לאה נפטרה בצעירותה, בכ"ט באייר ה'תש"ו, וכעבור זמן נישא אביו בשנית לגיטל שמואלביץ, אחות גיסו הרב חיים שמואלביץ (נפטרה בערב חג הסוכות ה'תשנ"א).
למד אצל מלמד פרטי ששכר אביו ובמכינה "אור התלמוד" שהייתה מסונפת לישיבת היכל התלמוד בעיר. לאחר מכן היה מראשוני התלמידים בישיבת פוניבז', שם למד בחברותא עם הרב ברוך דב פוברסקי והיה מקורב לאביו, ראש הישיבה הרב דוד פוברסקי. לאחר שאביו התמנה למשגיח בישיבת מיר עבר ללמוד בה, למד עם סבו הרב אליעזר יהודה, הרב נחום פרצוביץ, והרב חיים קמיל. בפרט למד בחברותא עם דודו ראש הישיבה, הרב חיים שמואלביץ, אותו החשיב לרבו.
בח' באלול ה'תשי"ג (1953) נישא לאסתר גיטל, בתו של הרב שמואל אהרן יודלביץ, חתנו של הרב אריה לוין. לאחר פטירתה בה' בתמוז ה'תשנ"ב, נשא את חנה קרסניצקי לבית רוטשילד.
שימש כבעל תפילה בימים נוראים בישיבת מיר במשך כחמישים שנה. פעמים רבות היה פורץ בבכי בתפילותיו.
התגורר בשכונת נווה צבי בירושלים ולאחר התמנותו לראש ישיבת מיר מודיעין עילית עבר להתגורר באחוזת ברכפלד בעיר מודיעין עילית בסמוך לישיבתו.

בראשות הישיבות

לאחר נישואיו למד בישיבת מיר. עם פטירת אביו בשנת ה'תשכ"ה, הפציר בו הרב חיים שמואלביץ שימסור שיחות מוסר במקום אביו, אך הוא סירב ושכנע את הרב שמואלביץ למסור בעצמו שיחות אלה. לימים, הוא והרב רפאל שמואלביץ, בנו של הרב חיים, כתבו וערכו את השיחות שהודפסו בספר 'שיחות מוסר'.
הרב פינקל כתב גם את שיעוריו התורניים של הרב שמואלביץ. בשנת ה'תשמ"א, שנתיים לאחר פטירת הרב שמואלביץ, החל למסור שיחות בהיכל ישיבת מיר ובהמשך מונה לכהן בה כר"מ ומשגיח.

בקיץ ה'תש"ס הקים הרב נתן צבי פינקל את ישיבת מיר במודיעין עילית, ומינה אותו לעמוד בראשה. הוא מסר בה שיעורים ושיחות, במקביל למסירת השיחות בישיבת האם בירושלים.

פעילות ציבורית

בשנת ה'תש"ס התבקש על ידי הרב אהרן יהודה לייב שטינמן להתמנות כחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה, אך הוא סירב וביקש שימנו במקומו את הרב נתן צבי פינקל. בשנת ה'תשע"ב, לאחר פטירתו של הרב נתן צבי, מונה כחבר במועצה.
בחשוון ה'תשע"ה (2014) מונה לחבר נשיאות ועד הישיבות.
היה חבר נשיאות ארגוני הצדקה קופת העיר בני ברק, וועד הרבנים לענייני צדקה, ועמד בראש מסעי תפילות שערכו לקברי צדיקים באירופה. כיהן גם כנשיא ארגון אבות ובנים מאז הקמתו על ידי תלמידו נפתלי פאלק. היה חבר בנשיאות מפעל הש"ס העולמי. וכיהן כנשיא תנועות "בני עלייה" ונשיא 'איחוד בני הישיבות' אחוזת ברכפלד.
בסיוון ה'תשע"ד הוזמן על ידי הרב אריה מלכיאל קוטלר לאמריקה, שם נשא שיחות ושיעור לפני אלפים.

פטירתו

אחרי תקופת חולי קצרה, נפטר בליל ו' באב ה'תשע"ו.

הלוויתו יצאה מישיבת מיר ברכפלד ועברה דרך ישיבת מיר בירושלים כשבכל אחד מהמקומות ליווהו למעלה מ-50,000 איש. ספדו לו רבנים רבים, בהם האדמו"ר מצאנז, הרב ברוך דב פוברסקי. גיסו הרב אביגדר נבנצל, וקרוביו, ראשי הישיבות במיר - הרב יצחק אזרחי, הרב אליעזר יהודה פינקל והרב נועם אלון.
נקבר בחלקת הרבנים בהר המנוחות בירושלים. הספדים נישאו עליו גם בכולל פוניבז'.
במודיעין עילית נקרא על שמו כולל "רינת אריה" (סניף של רשת הכוללים "רינה של תורה").

ספריו

כתב את "שיחות מוסר" של הרב חיים שמואלביץ. ספריו שלו נכתבו על ידי תלמידיו ושומעי לקחו. לאחר פטירתו הוקם מכון "הר יראה" המוציא לאור את שיעוריו, כתביו ושיחותיו.
בובה (אי)

גאוגרפיה

האי בובה ממוקם בדרום האוקיינוס האטלנטי, ושטחו הוא 49 קילומטרים רבועים. 93% משטח זה מכוסה בקרחונים, בעיקר בדרום ובמזרח. אין לו נמלים, וקשה מאוד לגשת אליו. הקרחונים יוצרים שכבת קרח עבה הנופלת בצוקים גבוהים אל תוך הים או אל תוך חופים של חול געשי שחור. אורך החופים הוא 29.6 קילומטרים. הנקודה הגבוהה באי היא אוֹלָפְתּוֹפֶּן (Olavtoppen), הממוקמת בפסגת הר אולָב וגובהה 780 מטרים מעל פני הים. מדף לבה בחופו המערבי של האי, אשר התגלה בשנת 1955, מספק אתר קינון לציפורים רבות.
האי בובה הוא מועמד לאי הנידח בעולם, יחד עם איים קטנים אחרים כמו האי פיטקרן ואי הפסחא. היבשה הקרובה ביותר לאי בובה היא ארץ המלכה מוד הנמצאת באנטארקטיקה הממוקמת במרחק של 1,600 קילומטרים ממנו ובה תחנות מחקר נורווגיות.
הרכס המרכז-אטלנטי, רכס תת-ימי ברובו המשתרע לאורך אוקיינוס האטלנטי, מסתיים באי בובה.

היסטוריה

האי בובה התגלה ב-1 בינואר 1739, על ידי מגלה הארצות הצרפתי ז'אן-באטיסט שארל בובה דה לוזייה, אשר פיקד על הספינות "אייגל" ו"מרי". האי נקרא תחילה "כף ברית המילה", על שום התאריך בו נתגלה, שנחשב ליום מילתו של ישו. בובה נשלח למצוא את האי משום שצרפת התעניינה בו במיוחד מאז גילויו במאה ה-16 על ידי סיר דה גונוויל, שחי שם, לפי סיפוריו, במשך שישה חודשים ואף הביא עמו "נסיך" משם להוכחת דבריו. מקום היבשה או האי לא נודע לאשורו, ומשרטטי המפות הצרפתים של אותם ימים הניעו אותו לרצונם על פני הגלובוס וקבעו אותו אי-שם מדרום לקו המשווה. ייתכן שהכוונה הייתה לברזיל. אף על פי כן, צרפת גרסה, שכל יבשה שתימצא מדרום לכף התקווה הטובה תשרת את מטרותיה במסעות להודו. ואולם,  למרות זאת, מיקום האי לא נמדד באופן מדויק ובובה דה לוזייה לא התקרב וחקר לעומק את תגליתו, כך שעדיין לא היה ברור אם היה מדובר באי או בחלק מיבשת. עצם מציאתו של האי כמוה המציאת מחט בערימה של שחת, כיון שזה האי המבודד ביותר בעולם - היבשה הקרובה ביותר נמצאת במרחק אלף שש-מאות קילומטרים ממנו. קו האורך שנמסר לבובה דה לוזייה לגילוי האי(שנחשב אז לכף) לא היה קרוב כלל למיקומו האמיתי -'54°25 דרום ו-'3°24 מזרח. בובה דה לוזייה לא הצליח להתקרב אל תגליתו. הוא עגן שם עשרה ימים; הנווט שלו סבר, שמדובר באי קטן, אך הם לא הגיעו לשום גילוי מעבר לזה.
האי לא נראה שוב עד שנת 1808, כשאנגלי בשם קפטן לינדזי, אשר פיקד על הספינה "סוואן", איתר אותו. הוא לא נחת על האי, אך קבע במדויק את מיקומו.
הנחיתה המוצלחת הראשונה בוצעה בדצמבר 1822, כשקפטן בנג'מין מורל נחת על האי על-מנת לצוד כלבי ים. הציד נשא פרי והוא חזר לאנגליה עם שלל של עורות כלבי-ים. 
ב-10 בדצמבר 1825, אנגלי נוסף בשם קפטן נוריס נחת על האי, קרא לו "האי ליברפול", וסיפח אותו לכתר הבריטי.
בשנת 1898, ביולוג גרמני בשם קארל כון חלף ליד האי עם הספינה "ואלדיביה" אך לא נחת בו.
הנוכחות ארוכת-הטווח הראשונה באי הייתה בשנת 1927, כשאנשי צוות של הספינה הנורווגית "נורווגיה" נשארו בו במשך חודש; זהו הבסיס לטענה הטריטוריאלית של נורווגיה, שקראה לאי בּוּבֶטֵיָא ("האי בובה" בנורווגית). האי סופח לנורווגיה ב-1 בדצמבר 1927. בשנת 1929 ויתרה בריטניה על טענתה לאי לטובת נורווגיה. 
בשנת 1964 התגלתה על האי סירת הצלה נטושה ומעט צידה; נוסעי הסירה לא אותרו.
בשנת 1971, הוכרז האי כשמורת טבע. אף-על-פי שהאי שומם מאדם, הוקמה שם באותה שנה תחנה מטאורולוגית.
ב-22 בספטמבר 1979, קלט לווין הבזק אור ברצועה באוקיינוס ההודי המוליכה מבובה לדרום אפריקה. הנשורת הרדיואקטיבית, שהגיעה לאוסטרליה, גרמה לחוקרים להסיק כי מדובר בפיצוץ של פצצה גרעינית. שום מדינה לא נטלה את האחריות לכך. בין המדינות שהוזכרו כאחראיות לפיצוץ הוזכרו ישראל, טיוואן ודרום אפריקה.
גיורא זייד

גיורא זייד (אוקטובר 1914 - 28 בינואר 2005) היה איש מערכת הביטחון בישראל.

ביוגרפיה

גיורא זייד הוא בנם של אנשי השומר ציפורה ואלכסנדר זייד. נולד בתל עדשים וגדל בכפר גלעדי.
בשנת 1924 עברה המשפחה לשייח אבריק, שם התגורר בדומה לשלושת אחיו, ילדיו ונכדיו עד ליום מותו.
ב-1938 נרצח אביו אלכסנדר, על ידי הבדווי מוחמד קאסם טבאש. גיורא ביקש לנקום את דמו,
כמנהג הבדווים, אך יגאל אלון הניאו מכך. בשנת 1942 הוחלט על ידי הפלמ"ח לשלוח חוליית חיסול
על מנת להרוג את קאסם טבאש.
לפני קום מדינת ישראל הצטרף לשירות הידיעות של ההגנה.
במהלך מלחמת העצמאות יזם ביחד עם משה דיין את "ברית הדמים", הסכם שהעביר גדוד דרוזי מסוריה,
בהנהגת איסמעיל קבלאן ללחימה לצד ישראל.
בתום מלחמת העצמאות נעשה זייד לבכיר בממשל הצבאי שהוקם כדי לפקח ולשלוט
על ערביי ארץ ישראל. הוא עסק בגיוס דרוזים ובדווים בני הגליל לשרת בצה"ל.
גיורא זייד היה בשנות השבעים יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים.
גיורא שגדל מוקף בשכנים בדווים, דיבר ערבית רהוטה מגיל צעיר והיה בקיא בגינוני הכבוד ובמנהגים המקובלים בעולם הערבי. על אף שאביו אלכסנדר נרצח על ידי מתנקש בדואי בתקופת המרד הערבי הגדול, שמר גיורא עד שנותיו האחרונות על קשר רציף ובלתי אמצעי עם בדואים, ערבים ודרוזים מכל רחבי ישראל והיה כתובת אמינה ולא רשמית, להתקשורת של אלו מול הממסד הישראלי. כינוייו "אבו זייד" היה שגור ברוב כפרי הגליל.
לאחר שפרש לגמלאות, העביר הרצאות בחצר ביתו שבבית זייד ובהם שילב סיפורים על משפחתו, על גיבורי התנ"ך ועל הטבע. בשיאה של ההרצאה היה שולף קלע מחיקו ומטיל גמבות (במקרה הטוב) ותפוזים או בצלים (במקרה הפחות טוב), אל עבר האורחים המבודחים. כישרונו כמספר סיפורים ודמותו הבלתי אמצעית משכה רבים לשמוע מהרצאותיו.
נקבר בבית הקברות של אגודת השומרים בקריית טבעון לצד אחיו, הוריו ורעייתו בת שבע.
זוראב צרטלי

חייו

צרטלי יליד טביליסי, בוגר האקדמיה הממלכתית לאמנויות בטביליסי. אך עם השנים עבר להתגורר במוסקבה. בין יצירותיו מהתקופה הסובייטית היה אתר נופש לילדים בעיר סוצ'י, שהושלם בשנת 1986. אשתו הייתה הנסיכה אנדרוניקשווילי, ממשפחת האצולה הגאורגית שטענה כי היא יורשת לקיסר הביזנטי אנדרוניקוס הראשון. 
למרות שהקריירה שלו רצופה במחלוקות שונות, הוא היה ידידו הטוב של ראש העיר של מוסקבה יורי לוז'קוב, שהשיג עבורו פרויקטים חשובים כדוגמת שחזור קתדרלת ישו המושיע, ככר המאנז' ואנדרטת המלחמה שבהר ההשתחוות. לוז'קוב גם התיר לו להחזיק באחוזה ישנה במרכז העיר מוסקבה, אשר כעת מכילה את גלריית זוראב צרטלי ובה פסל בגודל מלא של ולדימיר פוטין המוצג בתצוגה.
הוא הכיר את יוניס קנדי שרייבר דרך ספיישל אולימפיקס. הוא עיצב והתקין אנדרטה (הנקראת אושר לילדי העולם) בקמפוס של SUNY לציון אולימפיאדת הנכים 1979 ושנת הילד הבינלאומית.
בשנת 2003 לפי צו של הנשיא ולדימיר פוטין הוענקה לצרטלי אזרחות רוסית.
במרץ 2014 הוא חתם על מכתב תמיכה בעמדתו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין באשר להתערבות צבאית של רוסיה באוקראינה.

פסל פיוטר הגדול

פסל פיוטר הגדול במוסקבה נחנך בשנת 1997 ונעשה בהזמנת עיריית מוסקבה על גבי אי מלאכותי, שעל תעלת וודואטווודני, שמימיה נשפכים לנהר מוסקבה. גובה הפסל - 98 מטרים. נטען שהפסל מהווה עיבוד מחדש לפרויקט פסל קולומבוס שצרטלי הציע לארצות הברית, לרגל 500 שנה לגילוי היבשת, אך הפרויקט נדחה.
היו הצעות להריסת הפסל והעיר אזוב אף הציעה לקבל את הפסל לרשותה על מנת להציבו בבסיס הצי הרוסי שבתחומי העיר, כמו גם טרנסניסטריה, פטרוזבודסקוורונז', איוואנובו, אוריול, ארכנגלסק וערים נוספות.

ביקורת

צרטלי עובד לעיתים קרובות בהזמנת הרשויות ולכן נוטה להיות נושא לביקורת ציבורית. הפסלים שלו זוכים לביקורת ולעג ובהיותם יהירים ובלתי פרופורציונליים.
מירה זכאי

קורות חייה

זכאי נולדה בירושלים. בוגרת המדרשה למורי ציור בתל אביב. בעלת תואר ראשון בספרות עברית ותיאטרון מאוניברסיטת תל אביב ותואר אמן מטעם האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב. הופיעה פעמים רבות בישראל ובעולם תחת שרביטם של מנצחים ידועים כגאורג שולטי, זובין מהטה, דניאל בארנבוים, אבנר בירון, אבנר איתי ואחרים בקונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית תל אביב, הקאמרטה הישראלית ירושלים, הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הסימפונית של שיקגו, הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, תזמורת פריז, הפילהרמונית של וינה ועוד.
הופעתה הראשונה על בימת האופרה הייתה בגלאזגו, באופרה הלאומית של סקוטלנד, שם ביצעה את תפקיד אורפאו באופרה "אורפאו ואאורידיצ'ה" מאת גלוק. ברפרטואר האופראי המגוון שלה נכללו גם הרוזן אורלובסקי (מהאופרטה "העטלף" מאת יוהאן שטראוס) וארדה, אלת האדמה (מהאופרה "זהב הריין" מאת וגנר).
עם הקלטותיה הידועות נמנות הסימפוניה השנייה של מאהלר עם התזמורת הסימפונית של שיקגו בניצוח גאורג שולטי (ביצוע שזכה בפרס הגראמי), האופרות "בוריס גודונוב" מאת מוסורגסקי ו"מלחמה ושלום" מאת פרוקופייב בניצוחו של רוסטרופוביץ, "תיקון חצות" מאת מרדכי סתר בניצוחו של גארי ברתיני והקלטות רבות של שירים אמנותיים ישראליים. יהודי מנוחין בחר בה כמבצעת הסולו היחידה לקונצרט מיוחד שנערך לכבוד האפיפיור יוחנן פאולוס השני; בקונצרט ביצעה את האריה Erbarme dich, mein Gott מתוך ה"מתאוס פסיון" מאת יוהאן סבסטיאן באך, כאשר מנוחין מלווה אותה בכינור. למעלה משמונים יצירות נכתבו במיוחד לקולה על ידי מלחינים בישראל ומחוצה לה.
זכאי לימדה כפרופסור אמריטוס נלווה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. במהלך עבודתה פירסמה מאמרים רבים על אמנות בכתבי עת מקצועיים וכן את הספר "לאן שוחים דגי הסלמון - שיחות על מוזיקה", אותו כתבה בשיתוף עם המלחין אנדרה היידו. היא הוזמנה בקביעות לתת כיתות אמן בבתי ספר גבוהים למוזיקה באירופה ובארצות הברית.
זכאי הייתה יו"ר ועדת רפרטואר בסל תרבות ארצי בשנים 1999–2009.
ב-20 במאי 2019 נפטרה זכאי כתוצאה מסיבוכים של אירוע מוחי בו לקתה שנה קודם לכן. הותירה אחריה בעל, יעקב זכאי ושתי בנות.

פרסים

מלבד פרס הגראמי שקיבלה על שירתה בסימפוניה השנייה של מאהלר, זכתה זכאי גם בפרס אקו"ם על ביצוע מצטיין של מוזיקה ישראלית (לתקליט "שיר ארץ"), וכן בפרס המועצה לתרבות ואמנות על תרומתה למוזיקה ישראלית ובפרס מטעם רשות השידור על ביצוע מצטיין של מוזיקה יהודית וישראלית. במסגרת חגיגות החמישים למדינת ישראל העניק לה שר החינוך והתרבות פרס הוקרה מיוחד על מסירותה לביצוע ולקידום מוזיקה ישראלית.
ב-2013 הוכרזה מטעם משרד התרבות והספורט כזוכת פרס מפעל חיים ע"ש פרנק פלג עבור פעילות אמנותית מרשימה ברמה גבוהה, רבת שנים.