קאמי קלודל

ילדות

קאמי קלודל נולדה ביישוב פר-אן-טרדנואה (Fère-en-Tardenois) כבתם של לואי פרוספר קלודל (יליד היישוב לה ברס La Bresse בהרי הווז', משכונאי, ושל לואיז-אתנאיז, לבית סירבו (Cerveaux), בת של רופא ואחיינית של כומר הכפר. בעקבות מות בנם הבכור שארל -אנרי, תינוק בן 16 ימים, הפכה קאמי לילד בכור של המשפחה. אחריה נולדו עוד שני ילדים:בת בשם לואיז (ילידת 1866) ובן, פול (יליד 1868).
בהמשך עברה המשפחה לגור ביישוב וילנב-סיר-פר, כפר קטן קרוב לפר-אן-טרנואה, שבו בילתה קאמי קלודל את ילדותה. בנעוריה שנים 1876–1879 ישבה המשפחה בנוז'אן-סיר-סן, במחוז אוב. שם עשתה קלודל את צעדיה הראשונים כאמנית ויצירותיה משכו את תשומת לבו של אלפרד בושה, פסל צעיר בן האזור שחי בפריז, העריך מאוד את כשרונה היוצא דופן ושיתף אותה בכך.

התחלותיה

מגיל צעיר יצרה קלודל יצירות בחומר. היא זכתה בתמיכת אביה, שהתייעץ עם בושה, אולם נאלצה לעמוד מול התנגדות חריפה מצד אמה שעיסוק זה של הבת הוציאה אותה מן הכלים.
בשנים 1881-1879 גרו בני קלודל בוואסי, במחוז מארן עילית. קאמי קלודל שכנעה את משפחתה לעבור לגור בפריז על מנת להשתלם באמנות. היא עברה לפריז רק עם אמה ואחיה, בעוד האב נאלץ להישאר בוואסי בגלל מחויבויות מקצועיות. בשנים 1882–1886 גרו בני קלודל בשדרות מונפרנס בבית 135. קאמי קלודל נירשמה לאקדמיית קולארוסי. ב-1882 היא שכרה סטודיו ברחוב נוטר-דאם-דה-שאן (
( Notre-Dame-des-Champs) שבו ביקרו אצלה גם פסלות אחרות, רובן אנגליות. ביניהם ג'סי ליפסקומב, איתה קשרה ידידות אמיצה. תצלום מאת ויליאם אלבורן, בעלה של ג'זי, משנת 1887 מראה אותן עובדות בסטודיו.
ב-1882 פגשה קלודל מחדש את אלפרד בושה והפעם השתלמה אצלו בפריז. בושה הגיע לפריז על מנת להקים בה קומונת אמנים מסוג פאלאנסטר בשם "לה רוּש" או "לה ריש" (La Ruche - כוורת). אולם זכייתו בפרס הסלון 6 חייבה אותו לנסוע לרומא ולגור בווילה מדיצ'י כדי לכבד את ההזמנות. (הוא לא זכה מעולם בפרס רומא, אלה תמיד במקום השני ורק בעזרת פרנסתו מהזמנות ממסדיות - במיוחד מ- La Piete Filiale יכול היה להגשים את שאיפתו למסע זה). הוא ביקש מאוגוסט רודן להחליפו בקורס לפיסול שהעביר לקבוצה של צעירות. כך פגשה קלודל את רודן בשנת 1882 ובשנה הבאה התקבלה לחניכות באטלייה של רודן במחסן השיש של המדינה ברחוב האוניברסיטה 182.

שנותיה עם רודן

יצירותיה הראשונות (ביניהן - "הלן הקשישה" ו"פול בגיל 13") שהראתה קאמי קלודל למורה שלה, רודן, עשו עליו רושם עז. בערך בשנת 1884 הצטרפה לקבוצת חניכיו והשתתפה בכמה מפסליו של רודן, כמו למשל בקבוצת הפסלים המרשימה "שועי העיר קאלה".לפי האגדה קאמי קלודל הייתה אחראית על פיסול הידיים בעוד שג'סי ליפקומב - על פיסול הביגוד.
במהרה נוצרת כימיה בין רודן לחניכתו הגאונית, בעלת הכשרון המקורי והרצון האיתן. רודן העיד כי עלמת קלודל הפכה לחניכתו המצטיינת, ושהתייעץ איתה בכל דבר. למבקרים היה אומר:
"אני הראיתי לה איפה למצוא זהב, אבל הזהב טמון בה עצמה"
קלודל עצמה השפיעה על המורה שלה, ונתנה לו השראה למשל ב"אידול הנצחי", "הנשיקה" שאותה עיצבו יחדיו, וגם ב"שערי הגיהנום" שנותרה יצירה בלתי גמורה. אחריהן באו יצירות כמו "דנאידה" בעזרת החניך ז'אן אסקולא, ו-"Fugit Amor" (אהבה נמלטת) שהחניך שהשתתף ביצירתו אינו ידוע.
הרומן בין רודן לקלודל נמשך כעשור. כשנפגשו חי רודן מזה עשרים שנה עם בת זוגו, המודל לשעבר רוז ברה (Rose Beuret) אותה הכיר ב-1864, שנת לידתה של קלודל. הוא לא התכוון לרגע לעזוב את רוז ברה ולבסוף נשא אותה לאשה בגיל 76, חדשים ספורים לפני מותו ב-1917. נסיבות אלה מסבירות את התפרצויות הקנאה האלימות של קלודל. הפלגש הבאה של רודן בשנים 1898–1905 הייתה תלמידה אחרת שלו, הפסלת הפולניה סופי פוסטולסקה.
רודן, מוקסם על ידי פניה של קלודל, עיצב לה כמה פסלי דיוקן, כמו "קאמי עם שיער קצוץ", ״קאמי עם מצנפת פריגית", "מסכה של קאמי קלודל". אחרי פרידתם, השתמש בתווי פניה בדיוקנאות אלגוריים כמו "השחר" או "צרפת"
בשנת 1899 המחזאי הנורווגי הנריק איבסן קיבל השראה מסיפור האהבה בין רודן לקאמי קלודל במחזה שלו "כשנקום מבין המתחים", הנחשב מעין צוואה של המחבר שבה הרהוריו על יצירה ואמנים.
קלודל הציעה תכופות נישואים לרודן, אולם זה סירב לה.

קלודל - כמודל לרודן ולבושה

קאמי קלודל, שהייתה תלמידה, עוזרת, מאהבת ומוזה לאוגוסט רודן, שימשה לו גם כמודל למספר פסלים:"הדיוקן של קאמי קלודל" בברונזה, משנת 1884, "שחר" (Aurore) בשיש (1885), "קאמי עם כובע" (Camille au bonnet) בגבס, משנת 1885, "היי שלום" (Adieu) בגבס, משנת 1892, "המתאוששת" (La Convalescente) בשיש, משנת 1892, "המחשבה" (La Pensée) בשיש, משנת 1901, "צרפת" (1904) בברונזה.  לפי פסלו של רודן "קאמי עם כובע"  עוצבה יצירה של הנרי קרוס בשיטת pâte de verre משנת 1911. קלודל שימשה כמודל גם לאלפרד בושה בפסל "נערה קוראת" (Jeune fille lisant") משנת 1882
בגבס עם פטינה והקדשה עליו לאמנית.

התגבשות דרכה

בסביבות 1886 יצרה קלודל את הפסל "הנערה עם זר״ ("La Jeune Fille à la gerbe״) שהוכרזה מאוחר יותר, בשנת 2003, למורשת לאומית, והשפיע על רודן והתקרב לפסל המאוחר שלו, "גאלאטאה"
באותה שנה, בעיצומו של קשר האהבה שלה עם רודן, התחילה קלודל לעצב במשך שנתיים שלמות פסל של זוג השרוי בלהט התשוקה "סקונטאלה". הפסל, שהוצג ב-1888 זיכתה את האמנית בהצלחה מסוימת בקרב קהל והמבקרים כאחד ובפרס הסלון.
באותן השנים, בין 1892-1886 התגוררה קלודל בשדרת פור רואיאל 31.
הפסלת עברה מאקספריסיביות נלהטת והבלעדית של הגוף העירום, כפי שבאה לידי ביטוי אצל רודן, אל ידע מקורי ושליטה בדינמיקה של הגוף המעידים על גאונות משלה. הגוף מכוסות אצלה יותר ויותר בביגוד המזכיר "אר נובו". עוצמת כשרונה בא לידי ביטוי למשל ביצירת המופת שלה, "הוואלס" (La Valse). אולם האמנית לא הסתפקה בכך והחלה לחקור דרך חדשה, מקורית לחלוטין. כך בסקיצות שהראתה לאחיה פול, ביניהן "Les Causeuses" (נשים משוחחות). היא הייתה היחידה שהמציאה ביטוי פיסולי כה נדיר של האינטימיות. גישתה שאפה לתפוס את הרוח החיה של המחווה הפשוטה, בתוך העוצמה של הרגע. היא בחנה את הרגע המתחמק וניסתה לתפוס בו את כל המימד הטרגי.
את הפסל "הוואלס" היא העניקה למלחין קלוד דביסי ששמר אותו בסטודיו שלו כל שנות חייו. הועלתה לא פעם האפשרות של קשר רומנטי בין השניים.
בשנים 1905-1882 פיסלה קלודל מעל עשרים דיוקנאות, ביניהם אנשים קרובים, כמו אחיה פול קלודל, אחותה לואיז, או רודן עצמו.
כשרודן התחיל לנסוע באופן סדיר לטור (אנדר ולואר) בקשר לאנדרטה שהוזמנה בנוגע לסופר אונורה דה בלזק, הוא צירף לאחד הביקורים ב-1891 גם את קלודל והם שהו יחד בטירת ל'אילט״. (L'Islette). טירה זו שימשה אז מפלט דיסקרטי ושליו לאהבתם המאושרת. קלודל תיכננה באותם ימים פסל דיוקן לנכדתו של בעל הטירה -"בעלת הארמון הקטנה" (La Petite Châtelaine) - אותו גמרה ב-1896. שלוש עונות הקיץ שבילתה קלודל בטירה זו סימנו ציון דרך בחייה כאמנית.  
רודן נפרד ממנה בהדרגה וקלודל הרגישה קרועה בין תשוקתה לקשר איתו לבין צמאונה לעצמאות אמנותית. הזוג נפרד ב-1892. אחרי רומן בן עשור עם קלודל, החליט רודן להישאר לצידה של רוז ברה. עם זאת הוא ניסה להמשיך לקדם את יצירותיה של קלודל, ללא הצלחה מרובה, כשהיא 
ממשיכה להיפגע מצילו הענק.

ההשערות על אמהותה

לפי סרז' ז'ראר לקלודל ולרודן נולדו שני ילדים - אחד מהם אוגוסט - שלא הוכרו על ידי רודן ובמהלך הרומן בין שני האמנים קאמי עברה מספר הפלות. לפי נכדתה רן-מארי-פארי, לזוג המאהבים נולדו ארבעה ילדים ועל אחד ממקורביו של רודן הוטלה המשימה לסדר את קצבתם של שניים מהם. ההשערה לגבי שני הילדים אושרה גם ביומנו של ז'האן ריקטוס. המידע סופק לו על ידי מרסל דלטי, מזכירתו של רודן.