google/wiki40b huggingface dataset:
אדר דריאן

ביוגרפיה

אדר דריאן נולד בבוקרשט שברומניה, בשנת 1931. את ניסיונו הראשון באמנות רכש מסבו, וולף גולדשמידט, שהיה מעצב בגדי גברים. בנעוריו החל ליצור קריקטורות, שאותן פרסם בעיתון הסאטירי Pitigoiul ובמקומות אחרים.
בשנת 1964 עלה לישראל עם משפחתו. הוא עבד כמעצב גרפי ב"פרסום דחף", בסטודיו של פול קידר וב"פרסום שחם לוינסון אילון". בנוסף, חזר ליצור קריקטורות, אותן פרסם במדור יומי בעיתון "דבר" ובעיתון ברומנית "Viata Noastra" וכן קריקטורה שבועית בעיתון "העולם הזה". בין השנים 1968–1970 כתב ואייר סידרה מדעית "מה באמת?" בעיתון הילדים "הארץ שלנו". בנוסף, אייר קומיקס מאת "יריב אמציה" ו"א. חורש", שמות עט של פנחס שדה, שהתפרסמו בעיתון זה בשנים 1969–1970.
בשנת 1969 החל לעבוד כקריקטוריסט ב"מעריב", שם פרסם קריקטורה שבועית במדור "סתם חיוך" וכמעצב הגרפי של "מעריב לנוער", עבורו יצר קריקטורות במדור "חיוכי ליל שישי". בין השנים 1979–1990 יצר קריקטורות עבור סינדיקט העיתונות "Agence Litteraire International". בין השנים 1983–1989 שימש כעורך הגרפי של הירחון "עת-מול". בנוסף, יצר קריקטורות לתוכניות הטלוויזיה "כמעט חצות" (הטלוויזיה הישראלית, 1980) ו"בכנסת" (1992). הוא המשיך בעבודה במעריב עד לשנת 1991, אז חזר להתגורר ברומניה, שם יצר קריקטורה יומית לעיתון Libertatea. בשנת 2004 שב להתגורר בישראל. נפטר ב-2015, בגיל 84.
Leisure Suit Larry

לארי (באנגלית: Leisure Suit Larry) היא סדרת משחקי וידאו למבוגרים שנכתבו על ידי אל לאו ונוצרו על ידי חברת סיירה און ליין משנות השמונים ועד היום. הדמות הראשית בסדרה הוא לארי לאפר - רווק נמוך קומה, מקריח, מגושם, לבוש בחליפת גבר, "לוזר" בשנות הארבעים לחייו אשר מבלה את רוב חייו בניסיון לפתות נשים אטרקטיביות (ללא הצלחה רבה).
הרעיון למשחק הושפע בעיקרו בתחילה ממשחק הרפתקאות הראשון של חברת סיירה - "Softporn Adventure" - שנוצר על ידי צ'אק בנטון. סדרת משחקי "לארי" היו מהמשחקים הפופולריים ביותר של חברת סיירה במהלך תקופה השגשוג של סוגה זו כאשר המשחק יצא לאור לראשונה באמצע שנות השמונים. הסדרה יוצאת דופן באופן מהותי משאר המשחקים אותם יצרה חברה סיירה בשל האופן בו הוא מתמקד במין. 
באופן כללי, המשחקים עוקבים אחריו הרפתקאותיו של לארי כאשר הוא משתדל (ובעיקר נכשל) לשכנע מגוון של נשים צעירות ואטרקטיביות לקיים עמו יחסי מין. אלמנט אשר אופייני בשלל המשחקים בסדרה היא מקומות הנופש היוקרתיים אליהם לארי נוסע - מלונות, אניות פאר, חופים, אתרי נופש ובתי קזינו.
בשל התוכן של המשחקים, המשחק הראשון והשלישי של הסדרה הכילו מערכת אימות גילאים שהורכבה מסדרת שאלות שרק מבוגרים יודעים את התשובות להם. 
לאורך השנים, על אף שהמשחק נודע בתוכן הגס שלו, בפועל לא הכיל תוכן גס מדי - דבר אשר בלט במיוחד לאוחר השנים כאשר יצאו משחקים גסים בהרבה. רוב הקטעים הגסים במשחק הוחבאו היטב והגישה אליהם ניתנה רק כ"ביצת פסחא". התוכן חזר להיות גס יותר בעיקר לקראת סוף הסדרה, ובמיוחד ב"לארי 7".
למשחק יצאו שישה כותרים שפותחו על ידי אל לאו, בשנות האלפיים יצאו עוד שני משחקים שפותחו בלי מעורבותו של לאו ולא זכו להצלחה כקודמיהם. ב-2011 לאו הודיע שששת כותרי הסדרה המקוריים עתידיים לעבור חידוש שיכלול גרפיקה משופרת ודיבוב הדמויות, החידוש למשחק הראשון ראה אור ב-2013.
לאנה פרייה

ביוגרפיה

פרייה נולדה בברוקלין, העיר ניו יורק, ניו יורק וגדלה שם. אמה, דולורס, היא ממוצא סיציליאני ואביה, סם, הוא שחקן בייסבול שנולד בפוארטו ריקו ושיחק בפילדלפיה פיליז. היא דוברת ספרדית מאחר ששהתה בגרנדה, ספרד בשנת 2007 ולמדה שם את השפה.
ב-28 באפריל 2013 התארסה עם בן זוגה, פרד די בלאסיו, במהלך ביקורם בישראל יחד עם שחקני הסדרה סקנדל. השניים התחתנו בקיץ 2014 והתגרשו בשנת 2019.
אפקט מסבאואר

אפקט מוסבאואר הוא תופעה פיזיקלית שהתגלתה על ידי הפיזיקאי הגרמני רודולף מוסבאואר בשנת 1958. היא מתארת פליטה חסרת רתע של קרינת גמא על ידי אטומים בחומר מוצק ומהווה את הבסיס לספקטרוסקופיית מוסבאואר.

היסטוריה

פליטה ובליעה של קרני רנטגן בגזים נצפתה בעבר וציפו כי תופעה דומה תתגלה עבור קרינת גמא. זו נוצרת במעברי אנרגיה בגרעיני אטומים, בניגוד לקרינת X-ray, שנוצרת במעברי אנרגיה אלקטרוניים. עם זאת, ניסיונות לצפות בתהודה של קרינת גמא בגזים נכשלו. מוסבאואר הצליח לצפות בתהודה באירידיום מוצק, מה שהעלה את השאלה למה תהודת גמא אפשרית במוצקים אך לא בגזים. מוסבאואר הציע שבעוד שבגזים חלק מהאנרגיה אובדת לרתע, מה שמונע את תופעת התהודה, עבור אטומים במוצק, חלק מהתגובות הגרעיניות יכולות להתרחש כמעט ללא רתע. הוא שייך את התהודה בה צפה לחלק זה של אירועים חסרי רתע. גילוי והסבר זה זיכו אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1961, יחד עם מחקרו של רוברט הופסטדטר אודות פיזורי אלקטרונים בגרעיני אטומים.

תיאור התופעה

קרינת גמא נוצרת בתהליכים שמתרחשים בגרעין האטום, כתוצאה ממעבר ממצב לא יציב בעל אנרגיה גבוהה למצב יציב עם אנרגיה נמוכה יותר. האנרגיה של הפוטון שנפלט בתהליך מתאימה להפרש בין שתי הרמות, פחות כמות האנרגיה שהולכת לאיבוד ברתע לאטום הפולט. אם אנרגיית הרתע "האבודה" קטנה יחסית לרוחב הקו הספקטרלי של התהליך, אזי הפוטון עדיין יכול להיבלע על ידי אטום שני, מאותו סוג של הראשון. תהליך זה של פליטה ובליעה מכונה תהודה. אנרגיית רתע נוספת הולכת לאיבוד בבליעה, ולכן על מנת שתתרחש תהודה, אנרגיית הרתע צריכה להיות קטנה ממחצית רוחב הקו עבור המעבר האנרגטי הרלוונטי.
ניתן למצוא את כמות האנרגיה בגוף הנרתע משימור תנע: |P_R|^2 = |P_\gamma|^2 \,, כאשר PR הוא הרתע של האטום הפולט (הנרתע), ואילו Pγ הוא התנע של הפוטון הנפלט. הצבת גודל זה במשוואת האנרגיה תיתן :  E_R = \frac{P_R^2}{2M} =\frac{E_\gamma^2}{2Mc^2}, כאשר השתמשנו בקשר  E_\gamma=P_{\gamma}c  עבור הפוטון.
עבור גזים, החלקיקים הפולטים והבולעים את הקרינה הם אטומים, והמסה שלהם היא יחסית קטנה, מה שגורם לאנרגיית רתע גדולה שמונעת תהודה. אותה משוואה עבור אנרגיית רתע תקפה גם עבור במקרה של קרני רנטגן, אבל במקרה זה אנרגיית ותנע הפוטון קטנים משמעותית, ולכן אובדן האנרגיה לרתע הוא קטן יותר ותהודה עדיין יכולה להתרחש גם בפאזה הגזית של חומר.
במוצק, הגרעינים קשורים במבנה של סריג ולכן תהליך הרתיעה שונה: הסריג כולו נרתע, אך מכיוון שהמסה שלו גדולה מאוד יחסית לאטום, אנרגיית הרתע היא זניחה. עם זאת, אנרגיה של תהליך דעיכה יכולה לקבל תוספת או להיגרע באמצעות תנודות בסריג, שמתוארות באמצעות פונונים. אפקט מוסבאואר מתרחש מכיוון שקיימת הסתברות סופית שדעיכה תתרחש ללא מעורבות פונונים. לכן, עבור חלק מהאירועים האנרגטיים (שנתון על ידי פקטור לם-מוסבאואר), הסריג כולו מתפקד כגוף הנרתע ואירועים אלה הם בפועל חסרי רתע. במקרים אלה, מכיוון שאנרגיית הרתע היא זניחה, קרינת הגמא הנפלטת היא בעלת אנרגיה מתאימה לבליעה חוזרת על ידי אטום אחר ותהודה יכולה להתרחש.
מאפיין נוסף של התהליך הוא רוחב קו קטן של הקרינה הנפלטת, התלוי בזמן מחצית החיים של הדעיכה. משמעות רוחב קו קטן הוא שהקרינה רגישה מאוד לשינויים קטנים במעברים אנרגטיים בגרעין. למעשה, קרינת גמא יכולה לשמש ככלי לבחון את האינטראקציות בין הגרעין והאלקטרונים שלו ושל שכניו. זהו הבסיס לספקטרוסקופיית מוסבאואר, אשר משלבת את אפקט מוסבאואר יחד עם אפקט דופלר כדי לחקור אינטראקציות אלה.
מעברים אופטיים ללא פונונים הוא תהליך אנלוגי לאפקט מוסבאואר, שניתן לצפות בו בכרומופורים בסריג בטמפרטורות נמוכות.
פן בדג'לי

ביוגרפיה

פן נולד בבולטימור, מרילנד שבארצות הברית למשפחה נוצרית. והעביר את שנות הילדות שלו בין ריצ'מונד, וירג'יניה, וסיאטל, וושינגטון.
בוושינגטון, פן למד באקדמיה על שם צ'ארלס ורייט, ושיחק בתיאטרון לילדים. במהרה, החל לשדר בתחנת רדיו לילדים.
בגיל 11, בדג'לי ואימו, עברו להוליווד בקליפורניה, על מנת לפתח את הקריירה שלו. כילד, הוא שאף להיות זמר, ואף בשנת 1998 הקליט שיר פופ.

קריירה

פן הקליט את קולו, במשחק "מריו גולף", בשנת 1999, ובהמשך דיבב גם במשחק "מריו טניס".
בשנת 1999, הופיע לראשונה בטלוויזיה בפרק בסדרה המצליחה "ויל וגרייס". עקב ההופעה שלו התחיל להופיע בסדרות כמו: "דדיו", "האחים גרסייה", "אחיות או לא להיות" ו"צעירים חסרי מנוח" ועוד.
בשנת 2006, שיחק בסרטו הראשון "ג'ון טאקר מה זה גמור". בהמשך, שיחק בעד סרטים כמו: "סע וקח" (יחד עם השחקנית לייטון מיסטר), ו"חזק לנצח" (יחד עם שון אוסטין).
בשנת 2007 השתתף בסדרה "אחת שיודעת" בה גילם את הדמות דן האמפרי. 
לסדרה 6 עונות, כאשר האחרונה שבהן הסתיימה בדצבמבר 2012.

בשנת 2009 שיחק לצד אמבר הרד בסרט האימה "האב החורג" של הבמאי נלסון מקורמיק. בשנת 2010 שיחק פן בסרט הקומדיה "באה בקלות" לצד אמה סטון. ב-2011 שיחק בסרט "התמוטטות" לצידו של קווין ספייסי. באותה שנה דירג אותו מגזין "פיפל" ברשימת "25 היפים בגילאי 25".
בשנת 2015, התארח בשני פרקים במיני סדרה האמריקאית "הסטירה".
בשנת 2018 כיכב בסדרה "את" מבית היוצר של Netflix, בה גילם את השחקן הראשי ג'ו.

חיים אישיים

מאז 2017 הוא נשוי לזמרת הבריטית-אמריקאית-יהודייה דומינו קירק (אחותה של ג'מימה קירק).
באפריל 2010, הצטרף בדג'לי לבראד פיט בקריאה לארח את גביע העולם בכדורגל בארצות הברית ב-2018 או ב-2022.
תחנת הרכבת עתלית

היסטוריה

התחנה נמצאת על מסילת החוף של רכבת ישראל, במערב היישוב עתלית. היא הוקמה על ידי הבריטים בשנות ה-20 בסמוך למושבה עתלית, מפעל המלח ומחנות הצבא הבריטי.
בשנת 1943 הועלו ארצה ילדי טהראן, יהודים מפולין שהפכו פליטים עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ומצאו מקלט בברית המועצות (הם נאספו על ידי ארגונים יהודיים והובאו לטהראן, ומכאן שמם). ילדי טהראן עשו את דרכם באוניה למצרים ומשם המשיכו ברכבת לארץ ישראל. הרכבת שהובילה אותם עצרה בדרכה בתחנת הרכבת רחובות ובתחנת הרכבת חדרה, שם קיבלו התושבים הוותיקים את פני העולים. קבלת פנים חגיגית נערכה בתחנת הרכבת בעתלית, שם ירדו ילדי טהראן והועברו למחנה העולים הסמוך - לתחנה הגיעו תלמידי בתי ספר ובידיהם דגלים וכרזות וכשהרכבת התקרבה לרציף, הקהל פרץ בתשואות ובשירת "התקוה".
ב-5 ביוני 1947, בימי פעילותה של תנועת המרי העברי, האצ"ל פוצץ את תחנת הרכבת בעתלית ששימשה גם את הצבא הבריטי.
ב-6 בספטמבר 1961, התנגשה רכבת בכלי רכב שחצה את המסילה סמוך לתחנה, חמישה מנוסעי הרכב נהרגו.
בזמן מלחמת ששת הימים, הובלו לתחנה בקרונות משא, אלפי שבויים מצריים בדרכם למחנה המעצר בעתלית.
בשנות ה-90 התחנה ההיסטורית עברה תהליך שימור והוּסף רציף שני שחובר במעבר עילי לרציף הקיים.
התחנה עברה שיפוץ נרחב בשנת 2004, שכלל הריסת מחסנים מימי המנדט הבריטי וסלילת מגרש חניה. פרויקט השיפוץ תוכנן על ידי האדריכל שאול שפיץ ממשרד האדריכלים פלנקון.
ב-16 ביולי 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה לאחר שטיל קטיושה פגע במוסכי הרכבת בחיפה והרג שמונה מעובדי רכבת ישראל. כעבור כמה ימים חודשה תנועת הרכבות לתחנה ולתחנת הרכבת חוף הכרמל בעקבות לחץ ציבורי כבד.
בעשור הראשון של המאה ה-21 התנהל מאבק ממושך על סגירת מפגש המסילה-כביש הצמוד לתחנה ("מפגש מספר 11"), בין רכבת ישראל למועצת חוף כרמל ומפעלי תעשיות מלח וכרמל כימיקלים. המפגש המסוכן נבנה ללא אישור בשנות ה-60 ואירעו בו 8 תאונות קטלניות במהלך השנים. המפגש נסגר בהוראת בית המשפט ב-8 בדצמבר 2010.
החל מאוקטובר 2016, התחנה משמשת כתחנת הקצה של קו הרכבת הפרברית עתלית - בית שאן (מסילת העמק), שמסתיים ומתחיל ברציף 3 בתחנה.

מבנה התחנה

מסילה כפולה עוברת בתחנה - מסילה מערבית (צמודה לרציף 2) לרכבות צפונה ומסילה מזרחית (צמודה לרציף 1) לרכבות דרומה. מסילה נוספת (צמודה לרציף 3) עוברת בתחנה - המסילה מסתעפת מהמסילה הכפולה מעט דרומה מהתחנה ומתכנסת בחזרה למסילה מעט צפונה מהתחנה.

רציף 1 הוא רציף צד הצמוד לאולם הנוסעים. רציפים 2 ו-3 הם אי רציפים, אליו ניתן להגיע באמצעות מעבר תת-קרקעי או באמצעות גשר הולכי רגל. כניסה לתחנה ויציאה ממנה אפשריות רק דרך בניין התחנה הישן, הצמוד לרציף 1.

קווי אוטובוס לתחנה

השירות המשלים לתחנה דל ביותר. ישנו קו אוטובוס סיבובי בודד שמספרו 221 היוצא ממרכזית חוף הכרמל, עובר דרך כל השכונות בעתלית ואינו מסונכרן עם לוח הזמנים של הרכבת.
האפוטרופוס הכללי

עלון דעת ודין

החל משנת 2006, מוציא לאור אגף האפוטרופוס הכללי, את הרבעון המשפטי, "דעת ודין". בו מתפרסמות הוראות נוהל של האגף, המיועדות בעיקר לעורכי-דין העוסקים בדיני ירושות, אפוטרופסות, כינוס נכסים ושאר התחומים המטופלים עלי ידי האפוטרופוס הכללי. בעלון מובאים אף עדכונים של פסקי דין ייחודיים ותקדימים משפטיים, הנוגעים לתחום האפוטרופוס הכללי, תוך מתן התייחסות, הערות והארות לפסקי הדין בסוגיות המשפטיות השונות.

בשטחים

סמכותו של האפוטרופוס מוגבלת לתחומי מדינת ישראל. הגוף המנהל את הרכוש הממשלתי באזור יהודה ושומרון על פי החוק הוא יחידת הממונה על הרכוש הממשלתי והנטוש באיו"ש, הכפופה למנהל האזרחי.
רפרוף עליות

פתופיזיולוגיה

ההפרעה נגרמת בדרך כלל בגלל מנגנון שבשוב (Re-entry) בעלייה שמאל או בעלייה ימין על ידי מוקד אחד. כיוון שהמוקד העלייתי מקצב בדרך כלל בקצב מהיר מאוד (עקב מנגנון השבשוב), הוא גורם לכך שקצב כיווץ והרפיית העלייה יהיה מהיר מאוד, דבר שמפריע לתפקוד התקין של העליות ושל הלב באופן כללי. הזרם החשמלי שמגיע מהעליות נעצר בקשר הפרוזדור והחדר (ה-AV node), מווסת על ידיו ומואט כדי שיתאים ככל האפשר לקצב בו החדרים צריכים לעבוד. הודות להאטת הקצב הזו, ההפרעה פוגעת משמעותית פחות בתפקוד החדרים והלב נפגע בצורה קלה יותר (תפקוד תקין של החדרים חשוב מתפקוד תקין של העליות).

תסמינים

בהתחלה, רפרוף עליות לעיתים קרובות גורם לפעמת ולעיתים אף לא מורגש כלל. לאנשים עם מערכת קרדיווסקולרית תקינה יחסית הפרעה זו יציבה יחסית לאורך זמן, אך בשילוב עם בעיות במערכת זו, הפרעת הקצב עלולה להידרדר במהירות ולגרום לכאבים בחזה, קוצר נשימה חמור, כאבי ראש, ישנוניות ובחילה. רפרוף עליות ממושך ומהיר יכול לגרום לאי-ספיקת לב. 
הקצב העליתי בדרך כלל יהיה בין 220-440 פעימות לדקה והקצב החדרי יהיה תלוי בחסימה של ה-AV node. אם ה-AV node יווסת את הפעימות העלייתיות כך שעל כל 2 פעימות עלייתיות, תהיה רק פעימה חדרית אחת, ההפרעה תכונה: "רפרוף עליות של 2:1", במקרה שעל כל 3 פעימות עלייתיות תהיה פעימה חדרית אחת, תכונה: "רפרוף עליות של 3:1", וכך הלאה. ככל שהיחס בין מספר הפעימות העלייתיות למספר הפעימות החדריות קטן, כך הפגיעה בתפוקת הלב עולה.
כשלזרם החשמלי יש נתיב זרימה מהמקור העלייתי לחדרים, שלא דרך ה-AV node, כמו למשל באנשים עם "תסמונת וולף–פרקינסון–וייט" (WPWS) דרך סיב קנט (bundle of Kent), ההפרעה יכולה להגיע למספר רב מאוד של פעימות חדריות ולרפרפוף עליות של 1:1, מה שבסופו של דבר עלול לגרום לפרפור חדרים ולמוות.

אבחנה

ניתן לאבחן רפרוף עליות על ידי תרשים אלקטרוקרדיוגרם (אק"ג). באק"ג, הקצב העליתי והחדרי יהיו סדירים, למעט מקרים נדירים בהם ההולכה ב-AV node לא סדירה, ולא יהיו גלי P. במקום גלי P, יהיו גלים שנראים כ"שיני מסור" או "שיני כריש" ונקראים גלי F. קומפלקס ה-QRS יהיה תקין, למעט מקרים בהם קיימת הפרעה בהולכה החדרית (Aberrant Conduction).
שעת כדור הארץ

2012


שעות כיבוי האורות בערים השונות:
20:00 – תל אביב-יפו, יבנה, ירוחם.
20:10 – חיפה, קריית ים, יקנעם, עכו, מעלות תרשיחא, מודיעין-מכבים-רעות, גבעת שמואל.
20:20 – נתניה, הרצליה, גבעתיים, אשדוד, דימונה.
20:30 – רעננה, ראש העין, הוד השרון, חולון, אילת, חבל אילות, נס ציונה, בת ים.

2011


התקיימה ב-24 במרץ 2011.

2010

בשנת 2010, חלה שעת כדור הארץ ב-27 במרץ, מלבד בישראל, שבה השעה חלה ב-22 באפריל.
מטרתה של שעת כדור הארץ 2010 הייתה לגייס יותר ממיליארד משתתפים, והיא הייתה השנה הכי מוצלחת עד אז.
126 מדינות השתתפו בשעת כדור הארץ, ובארצות הברית השתתפו בה יותר מתשעים מיליון אנשים וכיבו את האורות בבתיהם.
בוייטנאם, ירדה הדרישה לחשמל ב-500,000 קילו ואט במהלך שעת כדור הארץ, פי שלושה מבשעת כדור הארץ הקודמת, בשנת 2009.
בפיליפינים, התחייבו 1067 ערים להשתתף באירוע, ויותר מחמישה עשר מיליון אנשים השתתפו בו.

2009

ב-29 במרץ 2009 השתתפו 88 מדינות ו- 4159 ערים בשעת כדור הארץ, פי עשרה מבשעת כדור הארץ 2008. המטרה בשנה זו הייתה שכמיליארד אנשים יישתתפו בשעת כדור הארץ.
בפעם הראשונה השתתף גם מטה האומות המאוחדות בשעת כדור הארץ.
דיווחים הראו כי ארצות הברית הגיעה להשתתפות מרבית, עם כ-80,000,000 אנשים, 318 ערים ו-9 מדינות.
הפרובינציה הקנדית של אונטריו, למעט העיר טורונטו, הראתה ירידה של כשישה אחוזים בצריכת החשמל במהלך שעת כדור הארץ, בעוד טורונטו הראתה צניחה של 15 אחוז (כמעט פי שניים מהשנה הקודמת).

השתתפות

96 מדינות בשש יבשות השתתפו באירוע.

2008

ב-28 במרץ 2008, בין שמונה ותשע בערב, התרחשה שעת כדור הארץ בפעם השנייה.
עם 35 מדינות בעולם שהשתתפו ועם כ-400 ערים שתמכו, נחגגה שעת כדור הארץ בשנה זו בכל שבע היבשות, ובכל רחבי הארץ כיבו את מכשירי החשמל הלא-חיוניים, כולל בבית האופרה של סידני, בבניין אמפייר סטייט, במגדל סירס (כיום מגדל ויליס), בגשר שער הזהב, במגדלי עזריאלי ובבניינים רבים אחרים. בישראל, נקבעה שעת כדור הארץ ל-27 במרץ על מנת למנוע התנגשות עם השבת.
האתר הרשמי של האירוע דיווח שיותר מ-6.7 מיליון אנשים ביקרו באתר בשבוע שלפני שעת כדור הארץ.

גוגל

גם חברת גוגל השתתפה בשעת כדור הארץ. משעה 12 בצהריים ב-29 במרץ 2008 ועד לסוף שעת כדור הארץ הושחר דף הבית של גוגל במספר מדינות. היה כתוב בו: "כיבינו את האורות עכשיו. עכשיו תורך - זאת שעת כדור הארץ".

2007

שעת כדור הארץ בשנת 2007 התקיימה ב-31 במרץ בסידני.
לפי דיווחים שונים, צריכת החשמל בסידני במהלך שעת כדור הארץ הייתה נמוכה בכעשרה אחוזים מהנתון שהיה מצופה לפי השבועות הקודמים, מזג האוויר והשנים הקודמות.
כריש משי

מאפיינים

אורכו הממוצע הוא 2.5 מטרים (לזכר בוגר), ומשקלו 60 ק"ג. מרקם העור של כריש המשי חלק ומכאן נגזר שמו. סנפיר הגב הראשון שלו קטן יחסית עם התעגלות בשוליו האחוריים. סנפיר הגב השני קטן אף יותר עם קצה אחורי ארוך. סנפירי החזה שלו ארוכים ובצורת מגל.
כריש המשי הוא אחד הכרישים הנפוצים ביותר באזור האוקיינוס, וניתן למצוא אותו במים טרופיים ברחבי העולם. הוא ניזון מדגים ודיונונים. כריש משי מסוכן לאדם ועלול להיות אגרסיבי כלפי צוללים. עם זאת ידוע רק על מקרים מועטים של פגיעות כאלה, ולרוב הוא לא בא במגע עם בני אדם. כריש זה מסווג כפגיע ומוגדר כחיה מוגנת בכל העולם.
כריש המשי הוא אחד ממיני הכרישים המוצגים בבריכת הכרישים בפארק המצפה התת-ימי באילת.
פלשתינה סקונדה

פלשתינה סקונדה (מלטינית: Palaestina Secunda או Palaestina II; תרגום: "פלשתינה השנייה") הייתה ישות מנהלית ביזנטית ובירתה סקיתופוליס (בית שאן), שראשיתה סמוך לשנת 409, עת פרסם הקיסר תיאודוסיוס השני צו לחלוקת וארגון מחדש של כל הפרובינקיות במזרח האימפריה הביזאנטית. 
הצו חילק את הפרובינקיה סוריה פלשתינה לשתיים: "פלשתינה פרימה", שהשתרעה על שטחי יהודה ושומרון, מישור החוף ובירתה קיסריה, ו"פלשתינה סקונדה" ("פלשתינה השנייה"), שהשתרעה על שטחי הגליל והגולן וחלקים מצפון עבר הירדן, וזאת בנוסף על "פלשתינה סלוטאריס" ("נושעת, ניצלת") ששטחה נגרע מפרובינקיית סוריה פלשתינה כבר בשנת 358 ועתה נקראה "פלשתינה טרטיה" ("השלישית").
היירוקליס מנה במחצית הראשונה של המאה הששית 11 ערים בפלשתינה סקונדה. גאורגיוס מקיפרוס הוסיף לרשימה זו במחצית השנייה של אותה מאה, שלוש יחידות גאוגרפיות לא עירוניות: טטרקומיה ("ארבעת הכפרים"), מחוז הגולן וכפר נאיס (נעין).
מבחינת אוכלוסייה התגוררו בפרובינקיה יהודים, אוכלוסייה דוברת יוונית וארמית שהייתה פגאנית והתנצרה בהמשך. האוכלוסייה היהודית הפכה את הגליל והגולן למרכז יהודי לאחר התבוסה של מרד בר כוכבא.
רובו של היישוב היהודי בארץ ישראל נמצא בתחומי פלשתינה סקונדה.
בחלק הצפון מזרחי של פרובינקיה התגוררו יטורים וערבים. בשנת 614 נכבשה הפרובינקיה על ידי האימפריה הסאסאנית, הכיבוש זכה לתמיכה מצד האוכלוסייה היהודית ובראשם בנימין מטבריה. לפי המקורות הנוצריים נהרסו הרבה כנסיות. הפרובינקיה נכבשה מחדש על ידי האימפריה הביזאנטית בשנת 628. בשנת 636 כבשו המוסלמים את הפרובינקיה והיא חדלה להתקיים. השלטון המוסלמי כלל את שטחה במחוז ג'ונד אל-אורדון כחלק מארץ בלאד אל-שאם.
מבחינה דתית היוותה הפרובינקיה מרכז יהודי חשוב ומשגשג במהלך המאות 5-4 לספירה. התלמוד הירושלמי הושלם במהלך תקופה זו. הסנהדרין ישב בטבריה עד תחילת המאה ה-5 לספירה. שאר האוכלוסייה בפרובינקיה התנצרה, נשארו מעט יהודים-נוצרים בציפורי וכפר נחום. השלטון הביזאנטי תמך בנצרות ובנה כנסיות, ועודד הגירה של נוצרים לתחומי הפרובינקיה. בעקבות עידוד הנצרות מצד השלטון הפכו היהודים למיעוט בפרובינקיה.
בנג'מין ברפמן

בנג'מין "בן" ברפמן (באנגלית: Benjamin Brafman; נולד ב-21 ביולי 1948 בברוקלין) הוא עורך דין יהודי אמריקאי. התפרסם בתור סנגור של נאשמים ידוענים.

שנותיו הראשונות

ברפמן נולד למהגרים יהודים מאירופה. אמו, רוז, הייתה היחידה במשפחתה שהצליחה להמלט מצ'כוסלובקיה לניו יורק בשנת 1938, ואביו סול נולד בווינה, ממנה נמלט עם הוריו לאחר ליל הבדולח, בשנת 1939. ברפמן גדל בקראון הייטס ובהמשך בשכונה היוקרתית בל הארבור בניו יורק. הוא קיבל חינוך אורתודוקסי קפדני, ולמד בישיבה. הוא בוגר של ברוקלין קולג' ואוניברסיטת אוהיו, ובעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת ניו יורק. בצעירותו עבד לתקופה קצרה בתור סטנדאפיסט ב"רצועת הבורשט" בהרי קטסקיל.

קריירה משפטית

ברפמן החל את הקריירה המשפטית שלו במשרד התובע של ניו יורק בשנים 1976–1979. עם פרישתו בשנת 1980, הוא פתח בניו יורק משרד עורכי דין למשפט פלילי עם דגש על עבירות צווארון לבן. בשנת 1997 נבחר ברפמן על ידי הניו יורק מגזין ל"עורך הדין הפלילי הטוב ביותר בניו יורק".
ברפמן התפרסם כעורך דין פלילי של מספר נאשמים בולטים. כך, לדוגמה, הוא הצליח להשיג בשנת 1999 זיכוי מלא פה אחד של הראפר פי דידי (שון קומבס) מאשמת שוחד והחזקה בלתי חוקית בנשק. כמו כן הביא לזיכויו של המחוקק הניו-יורקי דוב היקינד, וייצג, בין היתר, את אנשי המאפיה וינסנט "הסנטר" גיגאנטה וסמי "השור" גווראנו, את הראפר ג'יי זי בשנת 2001, ובשנת 2004 השתתף בצוות ההגנה של מייקל ג'קסון במשפט בו הואשם בהתעללות בילדים. בשנת 2011 ייצג את ראש קרן המטבע הבינלאומית לשעבר דומיניק שטראוס קאהן לאחר שהואשם בעבירות מין.

חיים אישיים

ברפמן מתגורר בלורנס בניו יורק, ונשוי ללינדה, ספרנית. בנו דוד הוא רב קהילה בצפון ירושלים, ואחיו הגדול מכהן כרב ברובע קווינס. ברפמן מכהן כחבר דירקטוריון במכון לחקר השואה מיסודו של דייוויד ויימן, וכשומר מצוות, הוא מתזמן את מועדי המשפטים בהם הוא משתתף כך שלא יחולו בשבתות ומועדי ישראל. כמו כן הוא מרצה לעיתים תכופות בנושאי הגנה פלילית, ופעיל במגוון רחב של ארגוני צדקה.
קבוצה פורשת

קבוצה פורשת (או קבוצת יוצרים) היא קבוצת וקטורים שבאמצעותם ניתן להציגם כצירוף ליניארי כל וקטור במרחב הנפרש. 
קבוצת כל הצירופים הליניאריים של איברי קבוצת וקטורים נתונה  מסומנת ב. (קיצור של המילה Span, פרישה באנגלית). ניתן להראות שקבוצה זו תמיד מקיימת את אקסיומות המרחב הווקטורי ולכן ניתן לדבר על "המרחב הנפרש על ידי הקבוצה ". בהתאם לכך,  פורשת את  אם ורק אם .
קבוצה פורשת מינימלית, או קבוצה פורשת בלתי תלויה, מהווה בסיס למרחב הווקטורי. אם משמיטים מקבוצה כזו וקטור אחד (או יותר), היא כבר לא פורשת. אם קבוצה זו אינה מינימלית אז קיים בקבוצה וקטור שניתן להצגה כצירוף ליניארי של האחרים ולכן היא תלויה ליניארית.
מיתולוגיה מסופוטמית

המיתולוגיה המסופוטָמית היא המיתולוגיה של השׁוּמֵרִים, האכַּדִים, הבַּבְלִים והאשׁוּרִים. 'מֶסוֹפּוֹטָמִיָה' (mesopotamia) ביוונית עתיקה פירושה 'הארץ שבין הנהרות' והכוונה לאותן ארצות ששיגשגו בין הנהרות פרת וחידקל והיוו את ערש התרבות האנושית. 
הדת השומרית אכדית כללה אלים רבים ואילו הדת הבבלית אשורית אלים מעטים ומאוחדים. יחד הם יוצרים פנתיאון של אלי כוחות טבע קדומים, אלי תרבות וציוויליזציה מאוחרים וקבוצת אלים עליונים שבראשם עמד בסופו של דבר האל מרדוך. האשורים קיבלו על עצמם את דת בבל ודיברו אותה שפה, אך הפרידו עצמם מן הבבלים מבחינה דתית על ידי הצבת האל אשור בראש הפנתאון. אשור סימל את המובחנות הדתית ואת עצמאותה הלאומית של אשור. 
הפנתאון המסופוטמי התפתח למעשה מצירוף אלוהויות ספציפיות של ערים נפרדות. בכל עיר היה אל עליון ובחצרו מספר אלים משניים. בעיר בבל היה מרדוך אל עליון; בסִיפָּר ובלָרְסָה: שמש; באור: ננה או סין אל הירח; בארך ובדיר: אנו, אל השמים; בארידו: אאה או אנכי; בניפור: בל; בכּוּתָּה: נרגל אל המגפות; בנינוה ובאירבל: אישתר; וכן הלאה. כשהפכה בבל לעיר הבירה, הפך מרדוך לאל העליון של הממלכה כולה. לפני מרדוך היו אלים עליונים אחרים: אנכי ואנו.
הבבלים היו אנימיסטים למחצה, שהאמינו שיש ניצוץ חיים קדוש בכוכבים ובגרמי השמיים האחרים. הם גם האמינו באינספור רוחות ושדים. האלים הקדמוניים ביותר של התרבות המסופוטמית היו בעלי מאפיינים אנימיסטיים. נינורתה, למשל, אל הרעם השומרי תואר כאריה מכונף ענק ששאגותיו נשמעות ברחבי הארץ בזמן הסופות. עם התפתחות החברה והתרבות, עברו האלים השומריים תהליך של אנתרופומורפיזציה ולבשו אט אט דמות בני אדם. הם נותקו בהדרגה מן הטבע והפכו ליותר מבוססי תרבות וציויליזציה. נינורתה, אל הרעם, הפך גם לאל מלחמה ולאל סערות אביב, המסייעות לפריון לאדמה. כלומר, התווספו לו תכונות של ציוויליזציה אנושית: מלחמה ועיבוד אדמה.
פרשת הבריאה במיתולוגיה המסופוטומית נקראת אנומה אליש. היא מספרת כיצד נוצר העולם ממי התהום המתוקים ומי המים המלוחים, איך התגבשו סדרי עולם, וכיצד נברא האדם. פרשת אנומה אליש מזכירה במקומות מסוימים את פרשת בראשית.
יחידה טיפוגרפית

יחידות טיפוגרפיות מטריות

השימוש ביחידות מטריות לטיפוגרפיה נקבע בתקן הגרמני DIN 16507-2. בתקן זה קובעים את מידת הגופן לפי שני גדלים: גודל הגופן (Schriftgröße) וגובה הגופן (Oberhöhe). זה האחרון הוא הגובה של אות בגובה מלא, כגון H, והראשון נקבע ל-72% מהאחרון, במעוגל, כדי לתת רווח יפה של שורה אחת. ממדי הגופן ניתנים בשני מספרים המופרדים על ידי קו אלכסון: SG/OH, שניהם במילימטרים. למשל, טקסט בגודל 12 נקודות (מחשב) בערך ועם רווח ברירת מחדל של שורה אחת מוגדר כ-4.3/6.0 לפי התקן. אותו גודל עם רווח נוסף, לכדי שורה וחצי, נקבע כ-4.3/9.0. טקסט בגודל 14 נקודות בערך וברווח ברירת מחדל הוא 5.0/7.0.
ריצ'רד שטולצמן

חייו

שטולצמן נולד באומהה, נברסקה שבארצות הברית, כבן לאב נהג רכבת שעסק גם בנגינת ג'אז. בשנות ילדותו חי בסן פרנסיסקו, קליפורניה ובסינסינטי, אוהיו.
את התואר הראשון בהתמחות כפולה קיבל שטולצמן מ-"Ohio State University", שם למד מוזיקה ומתמטיקה כשני מקצועות ראשיים. לאחר מכן למד עם פרופסור קית' בבית הספר למוזיקה באוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר מאסטר במוזיקה. שטולצמן למד לדוקטורט באוניברסיטת קולומביה. במשך זמן רב למד אצל מורה הקלרנית הדגול קלמן אופרמן מניו יורק. יחד, ייסדו השניים את "פסגת הקלרנית" - כנס בינלאומי של קלרניתנים המתכנסים מדי פעם מאז שנות התשעים.
כיום משמש שטולצמן כאחד ממורי הפקולטה בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד.

הופעות פומביות

שטולצמן החל לרכוש לעצמו מוניטין בבית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו שבוורמונט והיה אחד החברים המייסדים של ההרכב הקאמרי "TASHI" בשנת 1973. שטולצמן הופיע כסולן עם תזמורות סימפוניות רבות, ניגן בפסטיבלי ג'אז בינלאומיים ואף הופיע לצד כוכבים כגון מל טורמה, ג'ורג' שירינג, ג'ודי קולינס, וודי הרמן, ויין שורטר ואחרים. ב-1993 השתתף כדמות מרכזית בסדרה "קונצ'רטו!" מבית BBC. בהרכבי מוזיקה קאמרית ניגן שטולצמן בין השאר עם הפסנתרן ריצ'רד גוד ואף זכה עמו בפרס גראמי על ביצוע מצטיין של הסונאטות לקלרינט ופסנתר של יוהנס ברהמס.