שומסק

תולדות העיר

העיר שומסק נזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1149. העיר הייתה מדי פעם בשליטתם של נסיכים שונים, רוסים, הונגרים, ליטאים. בשנת 1224, כשהייתה שומסק עיר הבירה של אחת הנסיכויות, היא הותקפה על ידי הטטארים. במלחמה זו נתפרסם בגבורתו נסיך שומסק סביאטסולב שנפל בקרב. בשנת 1261 הותקפה שומסק בשנית על ידי הטטרים, נהרסה ואבדה מחשיבותה.
החל מן המאה ה-16 הייתה העיר בשלטון פולין. בעקבות חלוקתה השלישית של פולין Third Partition of Poland, סופח חבל ווהלין ושומסק בתוכו לאימפריה הרוסית ב-1795, והפך לחלק מתחום המושב. מתקופה זו ועד מלחמת העולם השנייה, היו ברוב הערים והעיירות של ווהלין, ושומסק בכללן, קהילות יהודיות גדולות יחסית, דוברות יידיש. בימי מלחמת העולם הראשונה היה חבל ווהלין זירת קרבות בין הצבא הרוסי לצבא הגרמני.
לאחר תום המלחמה, בנובמבר 1918, הוקמה הרפובליקה הפולנית העצמאית. ב-1921, לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית, נחתם הסכם ריגה בו נקבע גבולה המזרחי של פולין. בהסכם חולק חבל ווהלין כך שרובו, לרבות שומסק, עבר לידי פולין. ברפובליקה הפולנית התקיים משטר קפיטליסטי, שהנהיג יזמה פרטית ומסחר חופשי, בניגוד למשטר הסובייטי שהונהג באותה עת ביתר חלקי אוקראינה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה, בעת שהוורמאכט פלש לפולין, נכנס הצבא האדום למזרח פולין עד לנהר הבוג המערבי, בהתאם להסכם ריבנטרופ-מולוטוב שבין רוסיה וגרמניה. חבל ווהלין סופח לברית המועצות ושומסק נמצאה בשלטון סובייטי. 
הסובייטים הנהיגו בווהלין את משטרם הכלכלי, האוסר מסחר חופשי ואת משטר הדיכוי של הנ.ק.ו.ד.. עם ראשית פלישת הנאצים לברית המועצות ביוני 1941, במבצע ברברוסה, נכבשה ווהלין על ידי הוורמאכט שנכנס לשומסק ב-1 ביולי 1941 ושומסק נמצאה תחת שלטון הדיכוי והרצח הנאצי.
עם התהפכות גלגל המלחמה שבו הסובייטים וכבשו את ווהלין בשנת 1944. העיר שומסק נכללה בתחומי ברית המועצות עד להתפרקותה בשנת 1991 וכינון הרפובליקה העצמאית של אוקראינה. שומסק משמשת כאחד המרכזים התעשייתים של צפון מחוז טרנופול, מייצרים בה מוצרי מאפה, מוצרי חלב וטקסטיל. בשנת 2001 נמנו בשומסק 5,161 תושבים.

יהודי שומסק

בימי גזירות ת"ח ת"ט, בשנת 1648, הרס בוגדן חמלניצקי את שומסק עד היסוד. מן העובדה כי חמלניצקי ראה בשומסק יעד לתקיפה ולהרס מסיקים כי כבר במאה ה17 היה בה יישוב יהודי, אם כי אין מקורות כתובים על כך. מן התקופה הקדם-ציונית אין הרבה חומר על יהודי שומסק. בתקופה הציונית חלה התעוררות לאומית ביהודי שומסק ורבתה בה הפעילות הציונית ומנגד פעלו גופים שמרניים שהתנגדו לכל קדמה והשכלה.
בשנת 1897 נמנו בשומסק 2,258 תושבים, מהם - 1,962 יהודים שהוו 87% מכלל האוכלוסייה. ערב השואה נמנו בשומסק 2,040 יהודים.
בראשית המאה ה-20 הייתה תנועת הגירה של יהודים משומסק, חלקם לארץ ישראל וחלקם לארצות הברית.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה היה מצבה של הקהילה היהודית בשומסק קשה. העיר לא הייתה נתונה תחת שלטון מוגדר ועברה מיד ליד, פעם הבולשיביקים, פעם אנשי סמיון פטליורה ופעם ביד כנופיות של שודדים, ומבין היהודים נפלו קורבנות רבים.
שנות השלטון הפולני היו שנות פריחה תרבותית וחברתית ליהודי שומסק, בעיר הוקמה גימנסיה עברית של רשת תרבות ולצידה ספרייה עברית גדולה. היה בעיר סניף גדול ופעיל של תנועת החלוץ שהכשיר צעירים לעבודה חקלאית לקראת עלייתם לארץ ישראל. כן פעלו בעיר הקרנות הלאומיות קרן הקיימת וקרן היסוד. צעירי העיר הקימו חוג דרמטי שבמסגרתו הוצגו מחזות של מחברים יהודים נודעים כשלום עליכם, יעקב גורדין ואברהם גולדפדן. ההכנסות ממכירת הכרטיסים הוקדשו לקרנות הלאומיות וחלקן לצדקה.

בשואה

בימים הראשונים לכניסת הנאצים לשומסק אירעו בה פוגרומים שנערכו על ידי האוקראינים, אך בניגוד לערי ווהלין האחרות מספר הנספים בהם היה מועט.
עם התבססות השלטון הגרמני בשומסק, נדרשו יהודי שומסק להקים מקרבם יודנראט. רב העיר קרא את היהודים לאספה בבית הכנסת ושם נדרש הציבור לבחור את חברי היודנראט. הציבור, שלא ידע את כוונות הגרמנים להשתמש ביודנראט ככלי לקראת ביצוע השמדת היהודים, בחר באנשים הגונים ומקובלים על הציבור. לצד היודנראט הוקמה משטרה יהודית.
בפורים תש"ב 3 במרץ 1942 ניתנה פקודה לכנס את יהודי שומסק לגטו. ב-12 במרץ נסגר הגטו והיהודים חיו בו בתנאי מצוקה קשים של צפיפות רעב ומחלות, כולל התרחשות של מגפת טיפוס, והועסקו בעבודות כפייה.
ב-8 במאי 1942 נצטווה היודנראט של שומסק לספק לשלטונות הגרמנים, תוך שלושה ימים, 100 שעוני זהב, בד לחליפות, 5,000 רובל זהב ו-200 דולר. כחודש לאחר מכן, ב-2 ביוני נצטוו היהודים להמציא 50 מכונות כתיבה, 5 משאיות, 500 נורות חשמל ו-100 זוגות אופנים. כדי להבטיח שהיהודים אכן ימציאו את הנדרש, לקחו הגרמנים 50 בני ערובה. כיוון שהיודנראט לא יכול היה לספק את הנדרש נורו בני הערובה. 
בחודשי אוגוסט - אוקטובר 1942, בוצע החיסול הרצוף והעיקרי של יהדות ווהלין בערים השונות במקביל ושומסק בכללן. ב-12 באוגוסט החלה האקציה (ריכוז היהודים לקראת השמדה) הראשונה. מאות מיהודי העיר נחטפו והובלו אל מאחורי בית הקברות הנוצרי ונורו אל בורות הריגה.
שמועות על הטבח הסתננו והגיעו לאוזני אנשי העיירה שנותרו בחיים ורבים מהם התחילו להסתתר במרתפים, באורוות ובמקומות מסתור אחרים. רבים מהם נתגלו על ידי אנשי המליציה האוקראינית. אחרים נתגלו כשהרעב והצמא אילצו אותם לצאת ממחבואיהם או שקולם של תינוקות בוכים חשף את מקומות המסתור. הנתפסים הוצאו אל בורות ההריגה ונורו. מכל אנשי הגטו נותרו בחיים כמאה וחמישים איש בלבד ואלו חוסלו באקציה האחרונה שנועדה לגלות את אחרוני המסתתרים.
בעת האקציות היו ניסיונות התנגדות ספונטניים. צעירים מתנועת השומר הצעיר ניסו לפרוק נשק משוטרים, ככל הנראה ללא הצלחה. שתי צעירות התנפלו על מפקד המשטרה, חנקו ונשכו אותו עד שנורו בידי השוטרים. רק 60 מיהודי העיר נותרו כניצולים לאחר השואה.