google/wiki40b huggingface dataset:
ג'ון צ'יימברס (מאפר)

תולדות חייו ואמנותו

צ'יימברס נולד בשיקגו למשפחה ממוצא אירי. בצעירותו עסק בעיצוב תכשיטים ושטיחים.
במלחמת העולם השנייה שירת בצבא ארצות הברית כטכנאי רפואי ועסק באופן נרחב בשיקום ובתותבים. לאחר המלחמה החל להתמחות באיפור קולנועי אצל בן נאי, אחד ממאפרי הקולנוע הבולטים של התקופה שהיה מאפר הבית של אולפני "פוקס המאה ה-20".
ב-1953 החל צ'יימרס לעבוד כמאפר ברשת הטלוויזיה NBC, ולאחר עבודת האיפור הקולנועית הראשונה שלו - בסרט "מסביב לעולם בשמונים יום" ב-1956 - הצטרף לאולפני יוניברסל. עבודתו החלה לצבור פרסום בסרטו של ג'ון יוסטון "רשימתו של אדריאן מסנג'ר" (1963), שבו שורה של שחקני צמרת אופרה על ידי צ'יימברס עד כדי חוסר אפשרות לזהותם.
את פרסומו הגדול קנה לו צ'יימברס ב-1968 בעקבות עבודתו על הסרט "כוכב הקופים", בו הפגין את מומחיותו באיפור באמצעות תותבים, והפך בפועל למנחה המקצועי של צוות נרחב של 78 מאפרים שעבדו בסרט. פרס האוסקר לאיפור הטוב ביותר לא היה קיים אז (נוצר רק ב-1981), אך צ'יימברס זכה על עבודתו בסרט בפרס אוסקר לשם כבוד - המאפר השני בלבד בהיסטוריה שזכה בפרס אוסקר. הוא המשיך ועבד על סרטי ההמשך בסדרה, ושתיים מהדמויות שיצר עבור הסדרה - קורנליוס ודוקטור זאוס - מוצגות דרך קבע במוזיאון לאמנות הפופ בסיאטל.
צ'יימברס עבד גם בסדרות הטלוויזיה "משימה בלתי אפשרית" ו"מסע בין כוכבים", בה יצר את אחד המאפיינים המפורסמים בסדרה - אזניו המחודדות של הקצין הראשון ספוק. על עבודותיו בטלוויזיה היה מועמד ארבע פעמים לפרס אמי.

עבודתו עם ה-CIA

בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 עבד צ'יימברס גם עבור ה-CIA, כשעיקר עבודותיו היה ייצור ערכות תחפושת לסוכני שטח. כמה מעבודותיו מוצגות במוזיאון הריגול הבינלאומי בוושינגטון.
ב-1980 גויס צ'יימברס על ידי סוכן ה-CIA טוני מנדז לעבודה על "העוקץ הקנדי" - הברחת שישה דיפלומטים אמריקאים מאיראן עם התהוות משבר בני הערובה האמריקאים, תוך התחזותם של השישה לקנדים, חברי צוות צילום של סרט קולנוע. לצורך המבצע ייסד צ'יימברס חברת הפקה פיקטיבית המתעתדת כביכול להפיק סרט שיצולם באירן. צ'יימרס ומנדז פרסמו את ההפקה-כביכול בעיתוני הקולנוע, קיימו אירועים חגיגיים ומסיבות עיתונאים, ובנו כך את סיפור הכיסוי למבצע. מנדז, בכסות של מפיק הסרט, נסע לאירן וחילץ את הדיפלומטים. צ'יימברס נשאר בלוס אנג'לס, כדי לתפעל את המשרד של חברת ההפקה כמשרד אמיתי למקרה של בדיקה על ידי השלטונות האירנים.
עם הצלחת המבצע, זכה צ'יימברס במדליית הצטיינות מטעם ה-CIA, אך נדרש לשמור את המבצע ואת השתתפותו בו בסוד, עד שהוסר ממנו הסיווג ב-1997.
סיפור המבצע תואר בסרט זוכה פרס האוסקר "ארגו" ב-2012. את דמותו של צ'יימברס גילם בסרט ג'ון גודמן.

לאחר הפרישה מעולם הקולנוע

צ'יימברס פרש מתעשיית הקולנוע ב-1982, והתגורר עד מותו בקהילה של פורשי תעשיית הקולנוע בעמק סן פרננדו.
ב-1998 הופק סרט תיעודי על פועלו. באותה שנה בחר בו עיתונאי הקולנוע סקוט סמית, שהרכיב רשימה של 100 האנשים המשפיעים ביותר בתולדות הקולנוע, למקום ה-94 ברשימתו.
צ'יימברס הוא בין המאפרים היחידים שזכו להיות מונצחים בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
נפטר בבית חולים בלוס אנג'לס, בגיל 78.
הקרן הלאומית לאמנויות

רקע

המטרה המוצהרת של הקרן היא "תמיכה במצוינות באמנויות, חדשות כמבוססות, הבאת האומנות לכל האמריקאים; והבאת הנהגה לחינוך לאומנויות".
רונלד רייגן הודיע על כוונה לבטל את הקרן בהדרגה על פני תקופה של שלוש שנים, עם כניסתו למשרד ב-1981. אך הביטול לא יצא אל הפועל, לאחר שצ'רלטון הסטון וג'וזף קורס, הניעו אותו מביטולו.
מאז אמצע שנות ה-80 עד אמצע שנות ה-90, עמד התקציב השנתי של הקרן על בין 160 ו-180 מיליון דולר. ב-1996, הקונגרס חתך את תקציב הקרן ל-$99.5 מיליון דולר. בשנים 2010-2015 התקציב שב לרמתו הקודמת, עם תקציב של 167.5 מיליון בשנת 2010 ותקציב של $146.21 מיליון בשנת 2015.

הנהלה

הקרן מנוהלת על ידי יו"ר ממונה על ידי נשיא ארצות הברית באישור הקונגרס, לתקופת כהונה של ארבע שנים. המועצה המייעצת ליו"ר כוללת 16 חברים, הממונים על ידי הנשיא כאנשים בעלי מומחיות וידע בתחום האמנות ועוד שישה חברי קונגרס חסרי זכות הצבעה. 
המועצה מייעצת ליו"ר על מדיניות ותוכניות, בחינת בקשות למענקים, הנחיות לגיוס כספים ויוזמות למנהיגות. 

מענקים

הקרן מחלקת מענקים בקטגוריות של: 
1) פרויקטים אמנותיים, בקטגוריות של קהילות אמנים, חינוך לאמנות, מחול, עיצוב, אמנות מסורתית ופולקלוריסטית, ספרות, סוכנויות אמנות מקומיות, אמנויות התקשורת, מוזיאונים, מוזיקה, תיאטרון מוזיקלי, אופרה, הופעות, תיאטרון, ואמנות חזותית. 2) יוזמות לאומיות 3) הסכמי שותפות. הקרן גם מחלקת מענקים לסופרים יצירתיים ולמתרגמים בעלי כישרון יוצא דופן בתחומי הפרוזה והשירה.
הקרן היא מושא למחלוקת בתוך ארצות הברית. קבוצות שמרניות בארצות הברית, מתחן ביקורת על שהסוכנות משתמשת בכספי מיסים כדי לממן אמנים שנויים במחלוקת כמו רוברט מייפלת'ורפ. 
מנגד אמנים מתלוננים על התקציב הנמוך של הקרן. וויליאם פוהידה ציין ש"במכרז אחד, אספנים עשירים קנו כמעט מיליארד דולר של אמנות עכשווית בכריסטי'ס בניו-יורק." עוד הוא ציין: "אם היה 2% מס על מכירות פומביות בניו יורק ניתן היה להכפיל את תקציב הקרן בשני לילות."
משה גאלנטי (הראשון)

ביוגרפיה

נולד ברומא ועלה לצפת בצעירותו. היה תלמידו של רבי יוסף קארו, והוסמך לרבנות על ידו כשהיה בן 22. החל משנת ה'ש"ם שימש כרב הראשי של צפת במקום רבי משה מטראני. 
אחיו של ר' אברהם גלאנטי. נכדו משה גלנטי (השני) היה מראשי רבני ירושלים ואף מצאצאיו נתמנו כראשונים לציון רבי רפאל מיוחס ורבי משה יוסף מרדכי מיוחס.
בין השאר חיבר את הספרים מפתח הזהר (מפתח פסוקים שמופיעים בספר הזהר) וקהלת יעקב (פירוש קבלי על מגילת קהלת).
על תאריך לידתו קיימת מחלוקת. ישנה מסורת משפחתית, המעוגנת בספרות שהרב נפטר בגיל 90.
כריסטופר הסטאד

קריירת מועדונים

הסטאד שיחק במחלקות הנוער של רנדסונד ושל ויגור. בשנת 2001 חתם הסטאד בסטארט הנורווגית, ובשנת 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הנורווגית, בעונה בה הסגל הצעיר של סטארט צבר 11 נקודות בלבד וירד לליגת המשנה. לאחר שתי עונות בליגת המשנה, סטארט העפילה בחזרה לליגת העל בשנת 2004, בה היה הסטאד אחד משחקני המפתח של הקבוצה. גם לאחר ההעפלה המשיך הסטאד בכושר המעולה שלו, ובחודש אפריל 2004 הוא נבחר לשחקן החודש של רשות השידור הנורווגית. ב-25 באוגוסט 2006 נחשף כי מנצ'סטר יונייטד צפתה בכישרון הנורווגי במהלך משחק נגד דרוהדה יונייטד במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. היו שמועות נוספות שהסטאד מבוקש בבלקברן רוברס, בבולטון וונדררס, בווסטהאם יונייטד ובלידס יונייטד.
ב-29 בדצמבר 2006 הושאל הסטאד לוויגאן את'לטיק מהפרמייר ליג עד לתום עונת 2006/2007. העיתון הנורווגי VG חשף מאוחר יותר כי בעסקת ההשאלה נכלל גם סעיף רכישה. ב-13 בינואר 2007 ערך הסטאד את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק ליגה נגד צ'לסי, אך השאלתו הסתיימה בהסכמה הדדית בין הקבוצות בחודש אפריל, לאחר שערך שתי הופעות ליגה בלבד במדי ויגאן את'לטיק.
ב-2 בינואר 2008 חתם הסטאד על חוזה לארבע עונות בוואלרנגה מליגת העל הנורווגית. ב-29 במרץ הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק הפתיחה של הליגה נגד אלסונד. ב-1 ביולי 2014, לאחר שבע עונות במועדון, בהן ערך הסטאד 147 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים, הוא הודיע על פרישה מכדורגל.

קריירה בינלאומית

ב-24 במאי 2005 ערך הסטאד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נורווגיה, במשחק ידידות נגד נבחרת קוסטה ריקה. ב-2 ביוני 2007 הוא הבקיע את שערו היחיד בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2008. בסך הכל ערך הסטאד 27 הופעות בנבחרת נורווגיה.
עכביש הבועה

מאפיינים

אורכו של העכביש 1-1.5 ס"מ. צבעו משתרע מכתום עד לחום כהה ושחור והבטן אפורה ושעירה. בניגוד לרב העכבישים הזכרים גדולים יותר מהנקבות ב-30%, דבר המקל עליהם להתגבר על טרף זריז. העכביש נושם אוויר אותו הוא אוסף בין שערות הבטן והרגליים וכך נושם מתחת למים. עכביש זה יכול לחיות במשך כשנתיים.
העכביש ניזון מתחת למים ומצוי בעיקר ליד עשבי מים, בהם הוא אורב לטרפו. הוא ניזון מחרקי מים, סרטנים, זחלי יתושים ומדפניות. הוא עצמו עלול להיטרף על ידי צפרדעים ודגים.
העכבישים משני המינים מקימים בועה אותה הם בונים מאוויר בין העשבים המימיים. בתוכה הם מזדווגים, אוכלים ומתרבים.
קרלו לוי

חייו

לוי נולד בטורינו, לארקול לוי ואמו אנטה טרבס, אחות המנהיג הסוציאליסטי קלאודיו טרבס, משפחתו הייתה משפחה בורגנית. למד רפואה באוניברסיטת טורינו בשנים 1917–1924, היה תלמידו וידידו של הפוליטיקאי והעיתונאי פּיירו גוֹבֶּטִי ויחד עמו היה חבר בתנועה האנטי-פשיסטית "צדק וחרות" (Giustizia e Libertà). 
בשנת 1934 נעצר לראשונה עקב פעילות אנטי-פשיסטית, ובשנה שלאחר מכן, לאחר מעצר נוסף, הוגלה ליישוב הקטן אליאנו (Aliano) בחבל בזיליקטה שבדרום איטליה. על כפר קטן זה כתב לוי ביצירתו הנודעת ביותר "ישו נעצר באֶבּוֹלי" (תורגם כ"ארץ שכוחת אל", עם עובד 1950), שיצאה לאור בשנת 1945 בהוצאת אֶינאוּדי ולאחר מכן עובדה לסרט על ידי פרנצ'סקו רוזי.
יצירות חשובות אחרות פרי עטו של לוי הן "המילים הן אבנים", משנת 1955, העוסקת בבעיות החברתיות בסיציליה, "לעתיד יש לב עתיק" (1956), "אזל כל הדבש" (1965) ו"השעון" (1950) - כרוניקה של אי-שקט והרהורים על אודות תקופת השיקום שלאחר מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1963 נבחר קרלו לוי לכהן כסנאטור עצמאי מטעם המפלגה הקומוניסטית האיטלקית (PCI).
ראויים לציון אף ספרו "מחברת בשערים" משנת 1979, שנכתב כולו כאשר הסופר היה במצב של עיוורון, וכמו כן ציוריו מאותה התקופה שאוגדו בספר "40 ציורים של העיוורון". 
קרלו לוי נפטר בינואר 1975 ברומא. גופתו של לוי נטמנה בבית הקברות של אליאנו, שם ביקש להיקבר על מנת לממש את הבטחתו לתושבי הכפר לשוב אליו, הבטחה שאותה לא הצליח לקיים בעודו בחיים.
אנדריי אוסטרמן

ביוגרפיה

נולד במשפחת כומר בעיר בוכום שבווסטפליה. למד באוניברסיטת יינה אך נאלץ להימלט עקב השתתפות בדו-קרב. לאחר ששהה באמסטרדם בשנת 1704 הגיע לרוסיה הצארית.
במהרה למד רוסית והחל לשרת במשרד לענייני חוץ. בשנת 1711 השתתף במערכה נגד העות'מאנים ועזר לפיוטר שפירוב במשא ומתן עם העות'מאנים. השתתף באופן פעיל בשיחות שלום שסיימו את המלחמה הצפונית הגדולה במסגרת חוזה נישטד. עבור ההצלחה בניהול משא ומתן זה קיבל תואר ברון. השיחות שניהל סיימו את מלחמת רוסיה-פרס (1722–1723), לאחריהן מונה לסגן מנהל המשרד לענייני חוץ. עזר לפיוטר הגדול בהכנסת רפורמות ניהוליות שונות. על שירותו הנאמן קיבל הטבות כספיות ואחוזה במחוז ריאזאן, שהפכה לאחוזה המשפחתית.

מאבק פוליטי לאחר תקופת פיוטר הגדול

עם תחילת שלטונה של יקטרינה הראשונה קודם לתפקיד סגן הקנצלר, מנהל משרד הדואר ומנהל משרד המסחר. התמנה להיות חבר במועצה הסודית העליונה. באופן רשמי היה אחראי על חינוכו של פיוטר השני. בשנת 1730 התנגד לרעיונות של חלק מחברי המועצה הסודית העליונה להגבלת שלטון הקיסר. היה בין תומכי אנה בתו של איוואן החמישי, וניהל איתה התכתבות בהקשר למהלכיה לתפישת השלטון.

תקופת אנה

מיד עם תחילת שלטונה של אנה קיבל תואר רוזן. היה בין יועציה הראשיים בהתוויית מדיניות חוץ ומדיניות פנים. בהתאם לרעיונותיו הוקמה מועצת השרים. במסגרתה הוא קידם יזם קיצור תקופת השירות בצבא, הקטנת שיעור המסים, ושיפורים בתנאי המסחר. בהשתתפותו הפעילה הוסדרו נושאים בעייתים עם פרס ובמספר מדינות אירופה, נחתמו הסכמי מסחר עם אנגליה והולנד. טיפל בחתימת הסכם ניש, שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1735–1739.
מדיניותו של אוסטרמן הסתמכה על ברית עם אוסטריה – לטענת היסטוריונים רוסים, לעיתים תוך הפקרת אינטרסים של רוסיה עצמה. בשנת 1734 החזיר לפרס את כל השטחים שנכבשו על ידי פיוטר הגדול. כתוצאה ממדיניותו, לקראת שנת 1740 איבדה האימפריה הרוסית חלק משמעותי מן ההישגים של פיוטר הגדול בפוליטיקה האירופית. בהתאם להסכם ניש, איבדה רוסיה את המוצא לים השחור. לקראת שנת 1740 הייתה האימפריה בהמתנה למלחמה עם שוודיה, פרס, האימפריה העות'מאנית, ח'אנות קרים ופרוסיה המתחזקת.

נפילתו

לאחר פטירת אנה הצליח אוסטרמן להשאר בכל תפקידיו, ואף הגיע לשיא השפעתו. לאחר הגליית כריסטופור מיניך עמד בראש הפירמידה השלטונית. בהיוודע על הקשר של יליזבטה, קיסרית רוסיה ניסה לפעול נגדו אך ללא הצלחה, ויליזבטה עלתה לשלטון.
עם תחילת שלטונה של יליזבטה נעצר ונשפט. לאחר חקירה קצרה החליט בית המשפט על הוצאתו להורג. בהתאם לצו קיסרי הוגלה לסיביר. התגורר בגלות ביחד עם אשתו במשך חמש שנים.
בתקופת יקטרינה השנייה הוחזרו בניו לחצר המלכות, ועשו קריירה מרשימה.
פרנץ בקה

קריירה מוקדמת

בקה נולד ב-28 בפברואר 1898 בשוורנצנפלס, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. במאי 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס בקה לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-53 (וסטפאליה ה-5). בהמשך הועבר בקה לרגימנט הגרנדירים ה-11 (שלזיה ה-2 - פרידריך השלישי, קיסר גרמניה), ולחם עמו בחזית המערבית. מאוחר יותר הוא הועבר שוב לרגימנט הגרנדירים ה-10 (שלזיה ה-1 - פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה), ואף קיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל דרגה שנייה. בנובמבר 1916 הועבר בקה לאחר פציעה חמורה לרגימנט הארטילריה ה-7 (וסטפאליה), ולחם עמו עד סוף המלחמה.
בינואר 1919 שוחרר בקה מהצבא והצטרף לפרייקור, תוך שבמקביל הוא למד רפואת שיניים. בשנת 1923 סיים בקה את לימודיו, והחל לעבוד כרופא שיניים בהאגן. ב-1 במרץ 1933 הצטרף בקה לSA, שבו קיבל באוגוסט 1944 דרגת שטנדרטפיהרר. ב-1 באפריל 1937 התגייס בקה לוורמאכט, וצורף לגדוד הסיור ה-6 כלוטננט במילואים, וב-1 בדצמבר אותה שנה קיבל דרגת לוטננט במילואים. ב-1 בינואר 1938 חזר בקה לשירות צבאי מלא, ומונה כמפקד מחלקה בפלוגה 3 בגדוד הפאנצר ה-65, והשתתף עמה בכיבוש צ'כוסלובקיה.

מלחמת העולם השנייה

במהלך הפלישה לפולין היה בקה מפקד מחלקה בפלוגה 2 בגדוד הפאנצר ה-65, ופיקד עליה כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-1, וב-1 בנובמבר 1939 הוא מונה למפקד פלוגה 1 בגדוד הפאנצר ה-65 והועלה לדרגת אובר לוטננט. במהלך המערכה על צרפת פיקד בקה על פלוגתו, ואף נפצע שלוש פעמים, ובעקבות כך קיבל את אות הפציעה בזהב ואת צלב הברזל דרגה ראשונה. ב-1 בפברואר 1941 הוא מונה לקצין מטה ברגימנט הפאנצר ה-11, וב-1 במאי אותה שנה הועלה לדרגת האופטמן. בקיץ 1941 השתתף בקה עם יחידתו במבצע ברברוסה, וב-1 באפריל 1942 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפאנצר ה-11. ב-1 באוגוסט 1942 הועלה בקה לדרגת מיור, וב-11 בינואר 1943 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל על פעולותיו במבצע סופת חורף. באמצע יולי 1943 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-11, וב-1 באוגוסט 1943 קיבל בקה תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1943 הועלה בקה לדרגת אוברסט לוטננט, ובמהלך ינואר ופברואר 1944 הוא פיקד על רגימנט הפאנצר הכבד "בקה", ופיקד עליו במהלך קרב קורסון-צ'רקסי. ב-21 בפברואר 1944 קיבל בקה על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובסוף אפריל אותה שנה עיטור אות הפאנצר בכסף עם זר הזהב לעלי האלון, וב-1 במאי 1944 הועלה לדרגת אוברסט. ביולי 1944 מונה בקה למפקד חטיבת הפאנצר ה-106 בחזית המערבית, ולאחר מכן בהונגריה, וב-1 בינואר 1945 הוא הועבר לעתודת המילואים. על פעולותיו כמפקד חטיבת הפאנצר ה-106 הומלץ בקה לקבלת צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים, אולם נדחה על ידי היינריך הימלר, שהיה באותה העת מפקד קבוצת ארמיות אוברריין. ב-9 במרץ 1945 מונה בקה למפקד דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה 2, וב-20 באפריל 1945 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בקה לחם עם הדיוויזיה בקרבות כנגד הצבא האדום בהונגריה, ולאחר מכן נסוג עמה לאוסטריה. באפריל הועברה הדיוויזיה לסלובקיה, ולחמה בקרבות באזור הקרפטים. במאי היא הועברה לאזור הדנובה, וב-8 במאי נכנע בקה לצבא ארצות הברית בראש כוחותיו, עם סיום המלחמה.

לאחר המלחמה

בשנת 1947 שוחרר בקה מהשבי, ולאחר מכן עבד כרופא בבית החולים בבוכום. מאוחר יותר חזר בקה לעבוד כרופא שיניים בהאגן, וב-12 בדצמבר 1978 נהרג בתאונה בבוכום.
הטרמה

הטרמה (Priming) הוא מונח המתאר הפעלה חלקית של ייצוגים או אסוציאציות בזיכרון, לפני ביצוע פעולה או משימה.
ההטרמה מגבירה את הזמינות של מידע בזיכרון או במודעות כתוצאה מחשיפה לגירוי או אירוע מסוים.
הטרמה היא הפעלה זמנית של סכמה קוגניטיבית. אם הסכמה תבוא לידי ביטוי במעשה או במחשבה ההטרמה תתבטל (Unpriming).
הטרמה אוטומטית היא מצב בו גירוי מסוים מצליח ליצור הטרמה אף על פי שהאדם אינו מודע לקיומו.
אפקט ההטרמה בעקבות חזרתיות (Repetition Priming Effect) מיוחס לזיכרון הנהלי של הזיכרון המרומז.

המנגנון הנוירולוגי

פרק זה דורש שכתוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולשכתב אותו. הסיבה לכך: תאוריה חישובית המוצגת כעובדה אנטומית.
במוח האדם, המידע שמור ברשתות עצביות המאוגדות בצבירים. צבירי הרשתות מחוברים ביניהם ברמה דומה, פחות או יותר. כשצביר מסוים מופעל בשל קלט חושי, צבירים המחוברים אליו טוב יותר, לדוגמה, מפני שהם מייצגים מידע דומה או קשור, הופכים פעילים יותר וסיכוייהם לחצות את סף המודעות גבוהים יותר.
לדוגמה, כאשר הצביר המייצג את המושג "פרח" מופעל, צבירים מסוימים נוספים יהפכו פעילים יותר מאחרים - אלה המייצגים סוגים של פרחים. האסוציאציות האלה נחשבות לרוב כלא-מודעוֹת, אך בהחלט ייתכן שיפעפעו למודעות, במיוחד אם קלטים נוספים לצבירים אלה יחזקו את עוררות הנוירונים שכבר הופעלו.

מחקר

בניסויים שנערכו, התבקשו נבדקים לקבוע אם מחרוזת אותיות מסוימת היא מילה תקנית בשפה. נמצא, כי זמן הקביעה למילה 'אחות' התקצר אם קדמה לה חשיפה למילה כגון 'רופא'.
מחקרים רבים הראו שכאשר מעובדת מילה דו-משמעית, מופעלות כל המשמעויות שלה. רק אחר כך ההקשר מנחה בבחירת המשמעות המתאימה, בעוד המשמעויות האחרות אובדות בתוך שנייה וחצי. הפעלה ממושכת של שתי המשמעויות של מילה דו-משמעית איננה רגילה, ונחשבת הומוריסטית:
נמלה אחת נכנסת לרופא ואומרת "דוקטור, יש לי מחושים."

הטרמה בתקשורת

אמצעי התקשורת מבליטים היבטים מסוימים של נושא כלשהו ובכך מטרימים לציבור סטנדרטים לניתוח המציאות. הדימויים של קבוצות חברתיות במדיה למשל מספקים "תסריטים" או "מודלים מצביים" לניתוחן במציאות.
דוגמה: בעת עיסוקה במאבק נגד גירוש העובדים הזרים, התקשורת בחרה להציג את העניין מזווית הראייה של ילדי העובדים הזרים. הטרמה זו נועדה להגביר את הרגישות לנושא מצד ישראלים. רגישות לילדים ומשפחה היא מן הערכים הבולטים בחברה הישראלית, ובשל כך קישורה האסוציאטיבי לנושא הוא אפקטיבי.
מירלן מורזייב

קריירת מועדונים

מורזייב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת מולודיוז'נה סבורנאיה וממנה עבר אחרי שנה למוראס-ספורט בישקק. בשנת 2007 מורזייב חתם בדורדוי בישקק.
בינואר 2010 מורזייב הושאל ללוקומוטיב-2 מוסקבה. ב-8 בפברואר 2011 מורזייב חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל. ארבעה ימים לאחר מכן, מורזייב ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד הפועל באר שבע.
בשנת 2012 מורזייב חזר לדורדוי בה שיחק שנתיים.
בקיץ 2013 מורזייב חתם בדניזליספור מהליגה הטורקית השנייה בה שיחק עד אמצע העונה, אז חזר לקדנציה שלישית בדורדוי.
בקיץ 2015 מורזייב חתם באפג'ט אפיונספור מהליגה הטורקית החמישית. אחרי שנתיים, חתם בסריק בלדייספור מאותה ליגה. בסיום העונה העפיל עימה לליגה הרביעית.
בקיץ 2018 מורזייב חזר לקירגיזסטן וחתם בחימיק קארה-בלטה, אך כעבור זמן קצר שב לטורקיה וחתם בסומספור.
בינואר 2019 מורזייב חזר לקדנציה רביעית בדורדוי בישקק.

קריירה בינלאומית

ב-28 במרץ 2009 מורזייב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קירגיזסטן בתיקו 1-1 נגד נפאל, בו גם כבש את שער הבכורה שלו.
מורזייב השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2019.
אנשים (עיתון)

אנשים היה שבועון-חברה שהתפרסם בישראל בתחילת שנות השמונים. מקור השם במגזין האמריקאי People, ש"אנשים" תוכנן להיות במתכונתו. מטרתו המוצהרת הייתה להציג את "הנשים והגברים שעשו את השבוע". הוקם על ידי אנשי העסקים רפי שאולי ומיקי אלבין. בין חברי הצוות המייסד היו רבים מחברי מערכת הירחון מוניטין, ובהם העורך אדם ברוך. העורך הראשון של "אנשים" היה רינו צרור, ולאחריו יגאל גלאי. אלכס אנסקי ומרדכי שפיגלר היו בעלי טורים קבועים.
במהלך השנים כתבו ב"אנשים" גם חיים ממן, אילן שאול, שאול ביבי, אבישי מתיה ויסמין אבן.
מיר-פתה-אר'ה

מיר-פתה-אר'ה (בגאורגית: მირ ფეთეაღა, מיר-פֶּתֶאָרָ'ה) הידוע גם כמושתהיד (مشتهید, נפטר ב-24 באוקטובר 1892) היה איש דת תרייסרי שיעי מוסלמי רם-דרג. ליתר דיוק הוא היה "מוג'תהיד" מתבריז שבאזרבייג'ן האיראנית,  שהממשלה הרוסית זקפה לזכותו את נאמנות האוכלוסייה האיראנית אזרבייג'נית לשליטה הרוסית בשטחם בתקופת מלחמת רוסיה-פרס (1828-1826). 
הרוסים, מתוך מטרה לעשות שימוש בהשפעתו באזור, הציעו לו להתלוות אליהם בנסיגתם מן האזור. מושתהיד הסכים, וביוני 1828 הוא מונה לוועדה הקווקזית החדשה שנתגבשה, במטרה לאסוף אינפורמציה על התושבים המוסלמים של הקווקז, ולגבש המלצות על הדרך לאחד אותם לתוך המשטר הרוסי. כיועצו של איוון פסקביץ' הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, הוא התגורר בטיפליס שבפלך טביליסי (כיום גאורגיה) ושם ייסד את הפארק המפורסם על הגדה השמאלית של נהר הקורה, שנקרא על שמו, פארק מושטאידי. לאחר עזיבת פסקביץ' לוורשה, בשנת 1845, נאלץ המושתהיד לעזוב לתבריז בעקבות יחסיו הגרועים עם מחליפו בתפקיד, גריגורי רוזן.
פינוציטוזה

פינוציטוזה (באנגלית: Pinocytosis), שתיית תא או גמענות היא מכניזם שבו התא מעכל נוזל חוץ תאי ומומסים, על ידי אינבגינציה של ממברנת התא החיצונית. בדרך זו נוצרת שלפוחית קטנה, שתוכנה עובר פירוק בתוך התא החי כך שיוכל לשמש אותו לצרכיו הביולוגיים. כמעט כל תא חי מבצע פינוציטוזה לשם שימוש במומסים מהנוזל החוץ תאי.
פינוציטוזה היא צורת אנדוציטוזה שאינה סלקטיבית של נוזל חוץ תאי. בניגוד לאנדוציטוזה הסלקטיבית, שבה מתרחשת אינבגינציה של חומרים לתוך התא בתיווך קולטנים על פני הממברנה, בפינוציטוזה הנוזל החוץ תאי נבלע כשהוא, מבלי שקולטנים יבררו את החומר המבוקש.

תיאור התהליך

ישנם שני מנגנונים אפשריים ליצירת שלפוחיות פינוציטוזיות.
מנגנון ראשון הוא בתיווך חלבונים שעל ממברנת התא, כדוגמת חלבוני קלטרין. החלבונים, שנפוצים במעין בורות על פני הממברנה החיצונית (coated pits), "צובטים" את הממברנה ויוצרים גומחה שלבסוף מתאחה לשלפוחית בבסיסה. שניות לאחר יצירת השלפוחית, מעטה החלבונים מוסר והיא מתאחה עם האנדוזום המוקדם, כך שתוכן השלפוחית מפורק לאבני בניין בליזוזום. אבני הבניין נשפכים לציטופלזמה מהליזוזום, ומשמשים את התא החי. חלבוני הקלטרין עובדים ללא קולטנים מקשרים, כך שתוכן השלפוחית שנוצרת אינו ספציפי.
מנגנון נוסף לפינוציטוזה נפוץ בתאים אנדותלאליים שבכלי הדם וכן בתאי שריר חלק, פיברובלסטים ואדיפוציטים. מדובר בפינוציטוזה בעזרת מערוניות (Caveolae), שמופיעות כמעט בכל סוגי התאים. בממברנת התא החיצונית, ישנם מבנים עשירים במולקולות הידרופוביות כגון כולסטרול וגליקוספינגוליפידים, שהם שומנים רוויים ולכן רמת נוזליותם נמוכה מאשר שאר הממברנה. מסיבה זו קיבלו את שמם: רפסודות ליפידים (lipid rafts). קיימים שני סוגים של רפסודות ליפידים: מישוריות ושקועות. הרפסודות השקועות, שנקראות גם מערוניות (caveolaes), מכילות חלבונים ייחודיים בשם קייבאולינים (caveolins), שיכולים להתאגד בקבוצות. המערוניות נוצרות במערכת הגולג'י וייחודן הוא שהן יכולות להינתק מהממברנה החיצונית ולחזור לפנים התא, למיחזור, כשהן נושאות עמן את התוכן החוץ תאי שהוכנס באינבגינציה.

פינוציטוזה בתאים שונים

קצב היווצרות שלפוחיות בצורת פינוציטוזה משתנה מתא לתא, בהתאם לתפקידו. למשל, מקרופאג מעכל נוזל חוץ תאי שנפחו כ-25% מנפח התא השלם בכל שעה. מאחר שממברנת התא החיצונית צריכה לשמור על היקף מסוים, האזורים שהופרדו ממנה על ידי אינבגינציה, צריכים להיווסף על ידי אקסוציטוזה. מסיבה זו, אנדוציטוזה מכל סוגיה ואקסוציטוזה נחשבים לתהליכים משלימים.
Peligro

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי אדוארדו פז שגם כתב את שני הסינגלים הראשונים מתוכו. האלבום יצא במסגרת החוזה של שאקירה עם סוני מיוזיק קולומביה, בו התחייבה להוציא שלושה אלבומים, והוא היווה כאלבום השני, כשאחריו יצא האלבום השלישי, Pies Descalzos.
סוגיו המוזיקליים העיקריים של האלבום הם הפופ הלטיני, הרוק והג'ק סווינג חדש, ואף נכללות בו גם כמה בלדות כגון, "Eres".
למרות הכישלון המסחרי של אלבום הבכורה של שאקירה Magia, סוני מיוזיק קולומביה שיווקו בכל מקום את האלבום הזה, בתקווה שהוא יגדיל את הפופולריות הקטנה שהיא כבר קיבלה וימכור יותר מקודמו.

יציאה וקידום

לאחר הכישלון שחוותה שאקירה עם אלבום הבכורה שלה Magia, יצא האלבום הזה ואיתו אנשיה של שאקירה קיוו שתצליח, אך בדומה לאלבומה הראשון, גם האלבום הזה נכשל. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים, ורק "Eres", זכה להצלחה מועטה מכיוון שאיתו הופיעה שאקירה בפסטיבל השנתי של ויניה דל מאר.
מעבר לכך, האלבום זכה לביקורות מעורבות, אך חלקן היו חיוביות ואף נאמר עליו כי "הוא זה אשר יוכיח ששאקירה כן מסוגלת להצליח, אך הדרך תהיה קשה".

סיבוב הופעות

בשנת 1996, יצאה שאקירה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Tour Pies Descalzos". סיבוב ההופעות נתמך על גבי האלבום הזה, אלבום הבכורה שלה Magia, ואלבומה השלישי, Pies Descalzos. השיר היחידי מתוך האלבום אשר נכלל ברשימת השירים שאותם שרה שאקירה במופעים שהתקיימו בסיבוב ההופעות, היה השיר, "Tú Serás La Historia De Mi Vida". סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-74 מופעים בסך הכל.

ביקורות

הסופרת חימנה דייגו, כתבה ספר על שאקירה ובו נאמר על האלבום כי "חמש-עשרה שנות חייה הראשונות של שאקירה העניקו לה טעימה מחיי התהילה והפרסום," וכי "בשל הכיוון המיוחד של האלבום, הוא יהיה זה אשר יוכיח כי שאקירה תהפוך לזמרת דגולה."
בנוסף לכך, העיתון הספרדי "TVyNovelas", טען כי שאקירה כלל לא לקחה חלק בקידום האלבום. דבר אשר פגע נחרצות בהצלחתו ובקבלתו על כלל הציבור הרחב.
מאזן ציפה

מְאַזֵן ציפה (קיצור: מאזן, ראשי תיבות מקובלים - אנגלית: BCD - Buoyancy control device) הוא מרכיב הכרחי בציוד הצלילה, הנלבש כמעין בגד מעל לחליפת הצלילה, ומטרתו לאפשר לצוללן ציפה נייטרלית מתחת למים וכן ציפה חיובית על פני המים, בעת הצורך. הציפה ניתנת לשליטה באמצעות ויסות נפח האוויר בחלק הייעודי של מאזן הציפה. כיס האוויר הייעודי מתמלא בתערובת האוויר ישירות ממיכל הצלילה המשמש את הצולל באמצעות לחצן, או באופן ידני במקרה חירום באמצעות נשיפה מהפה.

אספקת אוויר וצריכה

צריכת האוויר משתנה ותלויה בהתאם לפרופיל הצלילה ומיומנויות הצוללן. צריכת אוויר מינימלית תתאפשר כשהצוללן משתמש בכמות המדויקת על מנת לשמור על ציפה נייטרלית במהלך הצלילה, על ידי כך שלא יבזבז את תערובת האוויר על ידי מילוי יתר של כיס האוויר והימנעות מצלילה עם משקל מוגזם (גוף וציוד). נפחו האמיתי של כיס האוויר לא אמור להיות מושפע מצריכת האוויר שנעשית על ידי צוללן מנוסה. צלילות עמוקות יותר ידרשו צריכת אוויר רבה יותר, וצלילות בהן הצולל מעמיק ומרדיד מספר רב של פעמים ידרשו ריקון אוויר בכל הרדדה ומילוי בכל העמקה.
מרבית מאזני הציפה מאפשרים, בנוסף, גם אינפלציה אוראלית - הזרמה של אוויר לכיס הייעודי, מתחת למים או מעל פני המים, מהריאות - באמצעות נשיפה ישירה מהפה לפתח ייעודי. תאורטית, הדבר מאפשר לצמצם את צריכת האוויר, אך בפועל הדבר אינו מומלץ משום שהפעולה דורשת מאמץ, וכן משום שהיא מצריכה להוציא את הרגולטור, דרכו נושמים מתחת למים, מהפה. אינפלציה אוראלית היא, אם כך, דרך חלופית להזין אוויר לכיס המאזן במקרה חירום של תקלה במערכת בקרת הלחץ, או כשנגמר האוויר במיכל ומעוניינים לצוף מעל פני המים.
הזנת אוויר במצב חירום באמצעות מחסנית של CO₂ אפשרית במאזני ציפה מסוימים.