google/wiki40b huggingface dataset:
מיכניה הרע

הקרב על כס המלכות

לאחר מות אביו, מיכניה ניסה לקחת את מקומו בשאפתנות. הוא ארגן מספר פשיטות בעזרת הבויארים שתמכו באביו ושהיו להוטים לתמוך גם בו. בשנת 1508, מיכניה הצליח לבסוף להשיג את השלטון בוולאכיה, אבל זה לא לקח זמן רב עבור רוב האצילים להבחין בדפוס המוכר של הפטריוטיות הרומנית: מיכניה, כמו אביו, היה תומך נלהב באירופה הנוצרית, גם הוא רצה מזרח אירופה החופשית מהשלטון והתוקפנות הטורקית. אבל עם השחיתות של הבויארים תחתיו, גם הוא היה עתיד לסבול מגורל דומה לזה של אביו.

משפחתו

מסמכים היסטוריים מראים שמיכניה היה נשוי לשתי נשים. אשתו הראשונה, סמראנדה, נפטרה לפני 1485. אשתו השנייה, ווֹייקה, התאלמנה במותו של מיכניה.
היא גידלה את שני בניהם, מירצ'ה (לימים "מירצ'ה השלישי"), מילוש, ובתם רוקסאנדרה, והמשיכה להתגורר בסיביו, טרנסילבניה. 
ידוע כי מיכניה העדיף את בנו הצעיר מירצ'ה השלישי דראקול, ששמו על שם של סבא רבא שלו מירצ'ה הזקן.

המונח "הרע"

מיכניה כונה "cel Rău" שמשמעותו "הרע" או "הרשע" על ידי אויביו. אחד האויבים הקולניים ביותר של מיכניה היה נזיר בשם גבריל פרוטול (Gavril Protul) שהיה אב המנזר והיסטוריון של תקופת זמן זו. הוא תיאר את מעשיו של מיכניה כדלקמן: "ברגע שמיכניה החל לשלוט הוא מייד פשט את בגדיו הרעועים ואטם את אוזניו... הוא לקח את כל הבויארים הגדולים בשבי, העביד אותם בפרך, החרים את רכושם באכזריות, ואפילו שכב עם נשותיהם בנוכחותם. הוא חתך את האף והשפתיים של כמה, אחרים הוא תלה, ואחרים הטביע." 
מיכניה הגיב בכך שנקט בטקטיקות הטרור של אביו, אך לא הגיעו לממדים של אביו בשל הזמן וההזדמנות.

מותו

לאחר שנמלט מוולאכיה בשנת 1510 הוא עדיין נרדף על ידי סיעת קראיובשט, בסופו של דבר נדחק לפינה בכנסייה הקתולית בסיביו שבה השתתף במיסה. בעודו עוזב, הוא נדקר בידי מתנקש שכיר ששמו דימיטרי (Dimitrije Iaxici), סרבי פרטיזני מסיעת קראיובשט. מיכניה קבור בכנסייה זו ועדיין ניתן לבקר שם כיום.
Beko

מקור השם

שם החברה, שנשמר עד היום, הוא חיבור של האותיות הראשונות בשמות המייסדים.
הבורסה לניירות ערך בניו יורק

חברות ישראליות בבורסה

מניות חברת נייר חדרה הונפקו בבורסה בניו יורק בסוף שנות ה-50 ובכך הייתה לחברה הישראלית הראשונה שמניותיה הונפקו בבורסה. ב-1960 הונפקו מניות חברת אליאנס חברה לצמיגים.
חברת טבע תעשיות פרמצבטיות החלה להיסחר בבורסת ניו יורק ב-2012, עד אז נסחרה בבורסת נאסד"ק.
תבנית עיצוב

עקרונות מאחורי תבניות עיצוב

ברוב תבניות העיצוב נעשה שימוש במספר רעיונות: OCP - Open Closed Principle (עיקרון הפתיחות להרחבה והסגירות לשינויים), ו-ISP - Interface Segregation Principle (עיקרון הפרדת הממשקים).
תבניות עיצוב עשויות להתפתח באופן נקודתי עבור תחום עסקי מסוים שתוכנה נכתבת עבורו. לדוגמה, מערכות מידע, מערכות טלפוניה, יישומים רפואיים וכיוצא בזה יכילו בדרך כלל פתרונות לבעיות חוזרות ונשנות האופייניות לתחום המסוים. היכולת למצות תבנית עיצוב מתוך פתרון שיושם במערכת מסוימת עוזרת לפתח מערכות דומות בעתיד באיכות גבוהה יותר.
בהיבט רחב יותר ניתן למצוא שילובים של תבניות עיצוב היכולים להיחשב כתבניות ארכיטקטורה משום שהם משפיעים על ההיבט הארכיטקטוני של התוכנה הנכתבת מעבר לסוגיית עיצוב תוכנה מקומית. דוגמה לשילוב נודע מסוג זה היא תבנית Model View Controller.

יתרונות

הגדרת התבניות תחת רעיון אחד, ובעיקר הגדרת שם התבנית מקילות על ההבנה בין מפתחים ממקומות שונים בהתייחסות לבעיה ולדרך פתרונה, כיוון שישנה שפה משותפת.

בנוסף כיוון שהתבניות עצמן מוגדרות באופן מופשט אך בצורה פורמלית, הן אינן תלויות בשפה או בסביבת פיתוח יחידה, דבר המאפשר צבירה והמשכיות של הידע הנלמד.

כמו כן, ההתמקדות ביצירת תבניות עיצוב היא לא על הטכנולוגיה אלא על תיעוד הבעיה ופתרונה דבר שמעשיר את הספרות המקצועית בידע רב וחושף מתכנתים מתחילים לידע ברמה גבוהה.

התנגדות

לעיתים תבנית שעוצבה על ידי קבוצה מצומצמת אינה מקיפה את הבעיה מכל כיווניה, וכאשר מנסים להחיל את הפתרון על מערכת מסורבלת הדבר עולה בטעויות קריטיות או שפשוט מתעלמים מהמוסכמות של התבנית.
יש הטוענים שתבניות מאטות את ההתקדמות של מתכנתים מתחילים כיוון שהם אינם צריכים להשקיע מאמץ בפתרון בעיות סבוכות, הבעיה נוצרת במיוחד במקרים בהם מעתיקים יישום של תבנית ללא לימוד והבנה מעמיקה של הבעיה והפתרון המוצע. מתכנת מקצועי ילמד קודם את התאוריה שמאחורי התבניות ובאופן מושכל יחליט באיזו תבנית להשתמש לפתרון בעיה שצצה. כך ימנע פיתוח של תוכניות גרועות הכתובות ב"עיוורון" מוחלט.
במהלך ההתפתחות של תבניות העיצוב הוגדרו גם תבניות אשר מציעות כביכול פתרון לבעיה מסוימת, אך הפתרון המוצע הוא רע, ואינו מציג דרך נכונה להתמודדות עם הבעיה. תבניות אלו נקראות Anti Pattern. יש הטוענים שגם בין תבניות העיצוב המקובלות כמומלצות קיימות תבניות שאינן מספקות פתרון טוב לבעיה ומהוות Anti Pattern. דוגמה לתבנית כזאת היא התבנית Singleton אשר מצד אחד מקובלת על מתכנתים רבים כאחת התבניות הטובות ביותר ולדעת אחרים היא Anti Pattern. דעות סותרות אלו מראות שהסתמכות בעיניים עצומות על תבניות מוגדרות מוטעית מיסודה ויכולה לגרום לטעויות שתעלנה ביוקר הן מבחינת זמן והן מבחינת משאבים ותקציב.

תבניות עיצוב נפוצות

באופן כללי, ניתן לחלק את התבניות לשלושה סוגים:
איי קוק במשחקים האולימפיים לנוער

אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של איי קוק למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והיא הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה איי קוק עד כה. המשלחת כללה 18 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי הכדוריד, שחייה ושיט.

אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. גם באולימפיאדת נוער זו לא הגיעה המשלחת להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי הגולף, שחייה ושיט.
אלרוסה

מבנה החברה

בשנת 1992 בהתאם לצו נשיאותי על בסיס המתקנים הקיימים הוקמה חברת "אלרוסה" (אלמז-רוסיה-סאחה). בשנת 2011 החלה מכירת מניות החברה בבורסה. בשנת 2013 בוצעה הנפקה ראשונה, במהלכה נמכרו כ-16% ממניות החברה.
מבנה הבעלות של החברה: 33.3% - הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה של ממשלת רוסיה, 25% - ממשלת רפובליקת סאחה-יקוטיה, 8% - מוסדות שלטון בנפות היקוטיות, 23% - בבעלות משקיעים פרטיים.
לאלרוסה מחלקה מיוחדת הקרויה "חברת הסחר של אלרוסה" (באנגלית: "United Selling Organization" ראשי תיבות: USO). המחלקה מעסיקה כ-800 עובדים, מומחים וממיינים.

תחומי פעילות

כריית היהלומים בברית המועצות החלה בשנת 1954 כאשר התגלו סלעי קימברליט בשטח יקוטיה. בשנת 1957 החלו בכריית יהלומים באופן תעשייתי והוקמה חברת "יאקוטאלמז" (יהלומי יקוטיה). בשנת 1963 הוחלט על תחילת מכירת יהלומים לשוק העולמי ונחתם הסכם עם תאגיד היהלומים הלונדוני דה בירס. 
בעקבות הקמת המכרות, הוקמה וגדלה העיירה מירני. בעיר זו נמצא מטה חברת "אלרוסה", ורוב תושבי העיר מועסקים בחברה או קשורים בה.
אלרוסה היא החברה המסחרית היחידה ברוסיה העוסקת במיון יהלומים, וזאת מכוחו של רישיון שהעניקה לה ממשלת רוסיה. החברה מחזיקה במלאי גדול של דוגמאות גלם המייצגות אבנים שונות שהופקו במכרות שלה ושל חברות אחרות (כגון דה בירס). החברה מחזיקה בנכסים בתחומים נוספים (חברת תעופה, חברת ביטוח, רשת בתי מלון); אך בשנת 2013 הוחלט לפעול למכירת כל הנכסים שלא קשורים עם יהלומים.

הפקת יהלומים

החברה פועלת בעיקר במערב יקוטיה אך גם במחוז ארכנגלסק (החל משנת 2005) ובאנגולה. מכירת היהלומים מתבצעת בעיקר על בסיס חוזים ארוכי טווח. החברה פועלת ליישום הסכמים הקשורים עם יהלומי דמים ומחויבת לתהליך קימברלי.
בשנים האחרונות החברה כורה יהלומים במשקל קצת מעל 34 מיליון קרט בשנה.
גיא צור

ביוגרפיה

צור נולד בגבעתיים, גדל והתחנך ברמת אפעל. לאחר לימודיו התגייס לחיל השריון ושירת בחטיבה 188. בשריון עבר צור הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בין השאר היה מפקד פלוגה ומפקד גדוד 53 בתקופת הלחימה בדרום לבנון. ב-1994 מונה לקצין אג"ם של עוצבת געש ואחר כך יצא ללימודים באנגליה בבית הספר המלכותי ללימודי ביטחון. לאחר חזרתו מונה לראש מחלקת תורת חיל השריון ולמפקד חטיבה 10, חטיבת מילואים. בשנת 2000 מונה למפקד חטיבה 401, חטיבת שריון סדירה והוביל אותה במהלך מבצע חומת מגן. ב-2002 מונה למפקד חטיבה 460, חטיבת ההכשרות של חיל השריון.
באוגוסט 2003 קודם לדרגת תת-אלוף והתמנה לראש מטה פיקוד הדרום, במסגרת זו עסק בתכנון ביצוע תוכנית ההתנתקות. בנובמבר 2005 מונה למפקד עוצבת הפלדה. האוגדה תחת פיקודו לחמה במלחמת לבנון השנייהן, וקיבלה אחריות על הגזרה המזרחית של דרום לבנון. תחקירים של הצבא שנערכו לאחר המלחמה מתחו ביקורת חריפה על תפקודה בקרבות המרכזיים וועדת וינוגרד קבעה שהאוגדה לא השלימה את משימותיה במתקפה הקרקעית שערכה במבצע שינוי כיוון 11 (הרחבת הפעולה הקרקעית של צה"ל לפני כניסתה לתוקף של הפסקת האש).
לאחר המלחמה ביקש הרמטכ"ל, דן חלוץ למנות אותו למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, אך בעקבות התנגדות שר הביטחון, נקבע שהוא ימונה לראש החטיבה האסטרטגית באגף התכנון של המטה הכללי. בסופו של דבר, מונה על ידי הרמטכ"ל הנכנס גבי אשכנזי למפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה ובמקביל למפקד עוצבת סיני. בנובמבר 2009 הוא העביר את הפיקוד לאבי אשכנזי. צור כיהן כמפקד המרכז לאימון מפקדות בזרוע היבשה וב-2011 מונה לראש חטיבת התכנון באג"ת. בפברואר 2013 הועלה לדרגת אלוף, ומונה למפקד זרוע היבשה, ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2016.
צור נשוי ואב לשלושה ילדים, בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות ותואר שני במנהל עסקים.
לוני הרציקוביץ'

אילון (לוני) הרציקוביץ' (נולד ב־28 בינואר 1957) הוא איש עסקים ישראלי. הרציקוביץ' מנהל את חברת ישפאר, יבואנית סוני לישראל, בשנים 1996–2007 ניהל לבדו את מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. בשנת 2005 העריך הירחון "שם המשחק" את הונו של הרציקוביץ' בכ-70 מיליון דולרים.

ביוגרפיה

הרציקוביץ' בנם של עמנואל וז'קלין, גדל בתל אביב, אביו היה יבואן מכשירים חשמליים מהמזרח הרחוק. בצה"ל שירת בחטיבת הצנחנים.
בשנת 1995 רכש הרציקוביץ' את מכבי תל אביב יחד עם קבוצת הניהול "מופת", ושם לעצמו מטרה לשפר את תרבות הניהול בכדורגל הישראלי. בתחילת דרכו במכבי זכה לוני, יחד עם שאר חברי קבוצת "מופת", להערכה מצד האוהדים, אחרי שהקבוצה זכתה בשתי אליפויות עם המאמנים אברהם גרנט ודרור קשטן. בסוף 1996, אחרי זכייתה של מכבי תל אביב בדאבל, כל חברי "מופת" עזבו את הקבוצה, ואילו הרציקוביץ' נשאר לבדו. באחד ממהלכיו הראשונים, לקראת עונת 1996/1997, החליט להדיח את קשטן ולהחזיר את גרנט לתפקיד, מהלך שגרם לביקורת קשה נגדו ועוינות מצד קשטן ואוהדי מכבי תל אביב. השנים הגרועות שלאחר מכן, בהן מכבי לא זכתה באליפות והציגה יכולת מאכזבת, רק החריפו את המחאות כנגדו מצד האוהדים, עד שבשנת 2000 עזב גרנט את הקבוצה.
שלמה שרף, שזה עתה סיים קדנציה ארוכה בנבחרת ישראל, מונה במקומו למאמן מכבי תל אביב, הביא את טל בנין והציפיות היו בשמיים. אך תוך זמן קצר מערכת היחסים בין שרף לכוכב הקבוצה, אבי נמני, עלתה על שרטון. שרף דרש להשעות את השחקן ולהסיר ממנו את סרט הקפטן, והרציקוביץ', שניסה לפייס בין הצדדים ללא הצלחה, עמד לצידו של נמני, פיטר את שרף ומינה במקומו את ניר לוין שגמל לו בשני גביעים בשתי העונות שבהן אימן את מכבי תל אביב.
ב-2002 מינה הרציקוביץ' את ניר קלינגר למאמן. בעונתו הראשונה זכה קלינגר באליפות, אך בעונה שאחריה הדיח את אבי נמני וטל בנין מהקבוצה במהלך שזכה לגיבוי מלא מצד הרציקוביץ'. הדחת נמני, שנחשב לסמל עבור האוהדים של מכבי, גרמה לקרע גדול בין האוהדים למועדון, ששיאו הגיע בעונת 2004/2005, בה אוהדים החרימו משחקים ולבשו חולצות שחורות לאות מחאה, על אף שהקבוצה השתתפה בשלב הבתים של ליגת האלופות לראשונה בתולדותיה. בסוף אותה עונה נכנע הרציקוביץ' ללחץ האוהדים, ובעזרת סיוע מדייוויד פדרמן החזיר את נמני והחתים שורת כוכבים בקבוצה, לרבות אייל ברקוביץ', ג'ובאני רוסו, בלסינג קאקו וז'וזה דוארטה. הציפיות מהקבוצה היו גדולות והאוהדים רכשו מספר שיא של כ-10,000 מנויים. הרציקוביץ' והמנהל האדמיניסטרטיבי אלי דריקס הצליחו לשמור על "אש קטנה" את העימותים בין ניר קלינגר לאייל ברקוביץ', אך רצף הפסדים לקבוצות תחתית ויכולת חלשה הביאו להתפטרותו של קלינגר ומינוי טון קאנן במקומו.
במהלך עונת 2005/2006 הצהיר הרציקוביץ' שהוא מעוניין למכור את מכבי תל אביב. הוזכרו מספר רוכשים פוטנציאלים, ואף נחתמה עסקה עם פיליפ סולומון. בגלל פרסומי מעריב על עבירות של סולומון שאף ישב בגינן בכלא בצרפת ובארצות הברית חזר בו הרציקוביץ' מהעסקה. לקראת עונת 2007/2008 הגיע הרציקוביץ' להסכם עם רוני מאנה על רכישת הקבוצה, אך העסקה התפוצצה.
בדצמבר 2007 נגמרו כ-12 שנותיו של הרציקוביץ' כבעלים יחיד במכבי תל אביב: המיליארדר הקנדי-יהודי אלכס שניידר רכש 80% ממועדון הכדורגל מכבי תל אביב בסכום המוערך ב-65 מיליון ש"ח, כאשר יתרת המניות מוחזקות על ידי אגודת מכבי תל אביב.
אחיו של לוני, דורון הרציקוביץ', הוא הבעלים של קבוצת הכדורסל הפועל אילת.
אוחניה

היסטוריה

העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1485 כיישוב בבעלות משפחת אצילים. באותה שנה העניק לה קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, זכויות עיר והיתר לקיים יום שוק שבועי וירידים שנתיים.
במאה ה-16 גדלה העיירה, והייתה למרכז מסחר ומלאכה לסביבתה החקלאית. ב-1795, בעקבות חלוקתה השלישית של פולין, נכללה העיירה בתחומה של אוסטריה, ובשנת 1807 צורפה לנסיכות ורשה.
משנת 1815 ועד מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה במלכות פולין הקונגרסאית. בשנת 1915 נכבשה העיירה בידי צבאות האוסטרים, ששלטו בה עד לנסיגתם ב-1918.

יהודי אוחניה

יהודים תושבי אוחניה שעסקו בסחר בתבואות נזכרים לראשונה בשנת 1640.
במאות ה-19 וה-20 הייתה בעיירה קהילה מאורגנת, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עזבוה רבים מיהודיה בשל קרבתה לחזית. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם כיהן כרב הקהילה הרב יהודה זינדל ליפשיץ.

בשואה

לפני מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה למעלה מ-1,000 יהודים.
בסוף ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים. יהודי העיירה נלקחו לעבודת כפייה מזדמנות, רכושם נגזל מהם, הם צוו לענוד סימן היכר על בגדיהם, ונאסר עליהם ללכת על מדרכות העיירה, ולקיים קשרים כלשהם עם לא יהודים.
בתקופה זו הובאו לעיירה פליטים יהודים מעיירות ומכפרים באזור, ביניהם 680 יהודים מהורודלו באביב 1942. במאי 1942 הגיע מספר היהודים בעיירה ל-2,025 נפש.
ביום 10 ביוני 1942 חיסלו הגרמנים את קהילת העיירה. היהודים הובלו לתחנת הרכבת במיונצ'ין, ושולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור, שם נרצחו כולם.
סנופטה

סנופטה (בנורווגית: Snøhetta) היא חברת אדריכלות נורווגית העוסקת באדריכלות נוף, אדריכלות פנים ואדריכלות בניין. החברה מעסיקה כ-150 עובדים והיא בעלת סניפים באוסלו, בניו יורק, בסן פרנסיסקו, בסטוקהולם ובאינסברוק. סנופטה נוסדה על ידי האדריכלים הנורווגים אדווארד קריג וקיטיל טרדאל. המשרד הוקם בשנת 1987.
בשנת 1989 הם ניגשו לתחרות אדריכלות עבור בניית ביבליותיקה אלכסנדרינה, שנעשתה בשיתוף פעולה עם האדריכל האוסטרי כריסטופר קפלר.
מבניהם המפורסמים הם בית האופרה באוסלו, עליו קיבלו פרס אדריכלות עולמי, וביבליותיקה אלכסנדרינה, אשר קיבל בנוסף גם פרס פריצקר לאדריכלות ופרס מיס ון דה רוהה לאדריכלות בשנת 2010. 
מבנה האופרה באוסלו שאוב מהטבע הנורווגי, ובעל דמיון לקרחון מחליק. גם לביבליותיקה אלכסנדרינה עקרונות השאובים מעולם הטבע. בנוסף, הם ערכו את השיפוץ החדש לכיכר טיימס בניו יורק אשר חסמה מעבר כלי רכב בחלקה, וכן את מוזיאון 11 בספטמבר בניו יורק.
הומר היקאם

ביוגרפיה

הומר היקאם הוא בנם השני של הומר היקאם האב ואלסי היקאם. גדל בקולווד, מערב וירג'יניה.
בזמן לימודיו בבית ספר תיכון בנה מספר רב של רקטות עם חבריו. לאחר שסיים את לימודיו המשיך באוניברסיטת וירג'יניה טק (המכון הפוליטכני של וירג'ינה ואוניברסיטת המדינה). לאחר-מכן שירת בצבא ארצות הברית בדרגת סגן במלחמת וייטנאם, שם זכה בציון לשבח ובעיטור כוכב הארד. הוא שירת שש שנים וסיים את תפקידו בדרגת קפטן.
היקאם התחיל לכתוב בשנת 1967, לאחר שחזר מוייטנאם. הוא כתב בעיקר למגוון של מגזינים על הרפתקאות הצלילה שלו, ולאחר מכן הוא כתב על הקרב שהתרחש לאורך החוף המזרחי של אמריקה נגד הצוללות הגרמניות במהלך מלחמת העולם השנייה. אלה הביאו לספרו הראשון, "Torpedo Junction" (ובתרגום חופשי: "הצטלבות טורפדו"), רב-מכר היסטורי צבאי, אשר ראה אור בשנת 1989.
היקאם הועסק כמהנדס בבקרת הטילים בצבא ארצות הברית מ-1971 עד 1981. הוא התחיל לעבוד לראשונה עם נאס"א בשנת 1981, כמהנדס תעופה וחלל. במהלך הקריירה שלו בנא"סא, היקאם עבד בעיצוב ספינת חלל, ובצוות אימונים. כמו כן אימן צוותי אסטרונאוטים רבים למשימות של מעבורות חלל. לפני פרישתו מונה היקאם למנהל המטען הייעודי של התוכנית לתחנת החלל הבינלאומית. 
בשנת 1998, יצא ספרו השני "נערי הטילים" ("the Rocket Boys"), סיפור חייו בעיירת הכורים הקטנה קולווד. הספר נעשה פופולרי במהרה, תורגם לשמונה שפות, ונבחר על ידי הניו יורק טיימס לאחד הספרים הטובים של 1998. בפברואר 1999 הוציאו Universal Studios את הסרט "שמי אוקטובר" (October Sky) המבוסס על "נערי הטילים" (באנגלית השם "שמי אוקטובר" הוא אנגרמה של "נערי הטילים"). הספר לראש רשימת רבי המכר בניו יורק טיימס.
ספרו "בחזרה לירח"(1999) ("Back to the Moon") גם כן הפך מיד לספר בכריכה קשה, ותורגם גם לסינית.
"הדרך של קולווד".(2000) ("The Coalwood Way") הוא מראה של העיירה שבה היקאם גדל. הספר זמין גם ביפנית והיה לסרוגין ספר החודש. ספר הזכרונות השני שלו על קולווד הוצא לאור בשנת 2001 ושמו הוא "שמיים מאבנים" (Sky of Stone), אשר הפך לסרט טלוויזיה. ספרו האחרון על קולווד "We Are Not Afraid" הוצא בשנת 2002.
עבודתו האחרונה "The Ambassador's Son" הוצאה לאור בשנת 2005. הספר הוא השני בסדרה פופולרית על ג'וש טורלו, קצין במשמר החופים האמריקני, בזמן מלחמת העולם השנייה.

משפחתו

נשוי ללינדה טרי היקאם, שחקנית, והעורכת הראשית שלו.
סרגיי קנדאורוב

קריירה כשחקן


בשנת 1993 עבר למכבי חיפה ממטאליסט חרקוב יחד עם רומן פץ. במכבי חיפה היה חלק מחוליית הקישור של הקבוצה שזכתה באליפות של 1994 ללא הפסד, ובעונה זו כבש עשרה שערים והוסיף חמישה בישולים. קנדאורוב נודע בטכניקה הגבוהה שלו ובבעיטות החזקות שלו אך גם במזגו החם והפראי. בשנותיו הראשונות בחיפה נחשב קנדאורוב נחשב לשחקן אגרסיבי במיוחד, אך אחרי עזיבתם של חיים רביבו ואייל ברקוביץ' התמתן. בנוסף להיותו קשר אחורי אגרסיבי וקשוח, קנדאורוב היה גם שחקן התקפי שכבש ובישל שערים רבים: במדי חיפה הבקיע קנדאורוב 52 שערים (40 בליגה, 11 בגביע המדינה ו-1 בגביע אירופה). קנדאורוב הוא כובש השערים הזר הפורה ביותר של מכבי חיפה.
ב-1998 עבר לבנפיקה ליסבון הפורטוגלית תמורת כמיליון דולר, שם שיחק מספר שנים וכבש 12 שערים ב-67 הופעות. בשלוש עונותיו הראשונות היה שחקן בולט, אך מזגו החם גרם לעימותים בינו לבין המאמן גראהם סונס. בסופו של דבר עימותים אלו גרמו להפיכתו משחקן פותח לשחקן מחליף ובסופו של דבר, לשחרורו מהמועדון בשנת 2001.
היו מספר גישושים לגבי קנדאורוב ממספר מועדוני כדורגל אנגליים, אך הם לא הבשילו, והוא חזר לאוקראינה למטאליסט חרקוב שם שיחק 10 משחקים בלבד לפני שחזר לישראל. הוא רצה לחזור למכבי חיפה אך מאחר שהיו רשומים אצלה יותר מידי כדורגלנים זרים (באותה עונה היו בליגת העל בכדורגל מגבלות של 6 זרים רשומים בקבוצה ו-5 בסגל לכל משחק) הוא עבר למ.ס. אשדוד הקטנה. הוא שיחק במדיה 20 משחקים אך לא הצליח לשחזר את יכולתו מחיפה וכבש רק שער אחד. בסיום העונה, 2003, עבר למועדון הכדורגל פלגריאס מפורטוגל, אך גם שם לא הצליח. ב-2004 חזר לאוקראינה וחתם בהליוס חרקוב.
בשנותיו האחרונות כשחקן שיחק בהליוס חרקוב האוקראינית, במדיה כבש 28 שערים ב-47 הופעות.
ב-2006 פרש ממשחק פעיל.
ג'ייד

בהיסטוריה של ההצפנה, ג'ייד (JADE) הייתה שם קוד שניתן על ידי מפענחי צופן אמריקאים למכונת הצפנה יפנית. הצי היפני השתמש במכונה לתקשורת בין השנים 1942 ל־1944. ג'ייד הייתה דומה למכונת הצפנה אחרת בשם CORAL, אולם ג'ייד קידדה הודעות במערכת הברות הקרויה קאטאקאנה ועשתה שימוש באלפבית של 50 סמלים.
מרדכי אקלר

הרב מרדכי בן רפאל בן נסים אקאלר (תר"י 1850 - ה' בתמוז תרצ"ו יוני 1936) היה מתרגם ספרות דתית, רבם של אנוסי משהד ומנהל בית כנסת.

תולדות חייו

מולא מרדכי אקאלר (פירוש השם אקלאר: "אגא" – אדון ו"לאר" – לשון רבים בשפה הפרסית ויש אומרים "אקא" פירושו -"אח") נולד במשהד בשנת 1850 (התר"י). הרב גדל לתוך המציאות של אנוסי משהד. הוא למד מאביו תנ"ך בגיל צעיר והמשיך בכוחות עצמו בלימוד המשנה והגמרא. את אשר למד, תרגם לשפת העדה ודרש בפני הקהל. הרב היה עובר בלילות מבית לבית ללמד את הילדים האנוסים במשהד תורה ולחנכם במצוות.
בדור הראשון לאניסות הקימו הרב יוסף כהן ומולא כודאדאד בתי כנסת, כל אחד במרתפו. הרב מרדכי שהיה רב הקהילה בדור השני לאניסות פתח בביתו בית כנסת נוסף וכך עשה גם רבי בנימין אמינוף. בבית הכנסת שניהל במרתפו, לימד הרב מרדכי את הנערים המצטיינים דינים והלכות, תלמידים אלו הפיצו את מה שלמדו במרתפים ובבתי כנסת אחרים. לבית הכנסת הקטן הגיע הציבור מדי שבת לשמוע את דרשת פרשת השבוע מפי הרב . הרב סייע לנזקקים, גייס כספים להכנסת כלה וכתב את הכתובות בכתב ידו. את החופות ערך כדת וכדין, כנהוג במשהד, אף כי בהסתר. 
הרב מרדכי החליף את אביו בכיסא הרבנות במשהד בשנת 1883, כשאביו נפטר. כרב העדה פסק עבור בני עדתו, סידר קידושין בסתר, מהל את בני הקהילה ובהיותו שוחט ובודק גם הבטיח שחיטה כשרה. הרב לא קיבל כל שכר על עמלו למען הקהילה האנוסה במשהד, אלא הוא התקיים מעסק פרטי שבו עבד מספר שעות ביום, בעוד שאת מרבית השעות הקדיש ללימוד תורה ולצורכי הציבור. פעילותו של הרב מרדכי יחד עם יתר רבני הקהילה והמלמדים שבה, עזרו לשימור היהדות במשהד. רק יהודים בודדים קיבלו עליהם את האסלאם מרצון.
סמוך לפני המהפכה הבולשביקית נסע הרב למוסקבה ובשובו לגבול איראן פרצה המהפכה. בשנת 1927 (התרפ"ז) עלה הרב לארץ ישראל, ובנה בשכונת הבוכרים שבירושלים בית בן שתי קומות. לאחר התיישבותו בירושלים המשיך הרב את עבודותו הספרותית, והקדיש את מירב זמנו להדפסת ספרים לבני עדתו בשילוב עם תפסיר פרסי. 
רבי מרדכי אקאלר נפטר בירושלים בה' בתמוז התרצ"ו ונטמן בהר הזיתים. בנו הרב רפאל אקאלר נשאר במשהד להנהיג את העדה, כאשר אביו עלה לארץ ישראל. הרב רפאל שמש כרב, שוחט, דרשן ומוהל. בהנהגתו סייעו בני העדה לפליטי יהדות בוכארה שברחו מברית המועצות בראשית שנות השלושים לעלות ארצה. הרב עלה לארץ ישראל בשנת 1949 (התש"ט), ובכ"ט בניסן תש"י נפטר.
גאורג דונאטוס, נסיך הכתר של הסן

ביוגרפיה

גאורג דונאטוס נולד ב-8 בנובמבר 1906 בדרמשטדט שהשתייכה לדוכסות הגדולה של הסן, לארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן ולאלאונורה, נסיכת זולמס-הוהנזולמס-ליך, בתם של הרמן, נסיך זולמס-הוהנזולמס-ליך ואגנס, רוזנת שטולברג-ורניגרודה.
ב-2 בפברואר 1931 התחתן גאורג דונאטוס עם ססיליה, נסיכת יוון ודנמרק, בתם של אנדראס, נסיך יוון ודנמרק ואליס, נסיכת בטנברג, ממנה נולדו לו 4 ילדים.
ב-9 באוקטובר 1937 מת אביו ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן, וגאורג דונאטוס ירש את תאריו. ב-16 בנובמבר אותה שנה טס גאורג דונאטוס עם אשתו שהייתה בחודש שמיני להריונה ושני בניו לבריטניה, על מנת להשתתף בחתונת אחיו לודוויג, נסיך הסן עם מרגרט גדס. בהיותם מעל בלגיה החלה אשתו ססיליה ללדת, והטייס ניסה לנחות, אולם התנגש בארובה של מפעל באוסטנדה, ובעקבות כך המטוס התרסק וכל הנוסעים נהרגו.
בעקבות האסון התקיימה חתונת אחיו בטקס צנוע וקטן, וכל המשתתפים היו לבושים בבגדי אבל. מיד לאחר החתונה יצא אחיו לזירת התאונה, ולאחר מכן נערכה ההלווייה בהשתתפות גיסיו של גאורג דונאטוס, גוטפריד, נסיך הוהנלוהה-לאנגנבורג, ברטולד, מרקיז באדן ופיליפ, נסיך יוון ודנמרק, וכן אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה ולואי מאונטבטן.
בתחילת 1938 אומצה בתם של גאורג דונאטוס וססיליה יוהנה, נסיכת הסן על ידי דודיה לודוויג, נסיך הסן ואשתו מרגרט, אולם היא מתה בשנת 1939 כתוצאה מדלקת קרום המוח.
עודד קובו

ביוגרפיה

נולד בהונג קונג, בנו של אליעזר (בבו) קובו. גדל בעיר עד גיל 16, אז עבר ללונדון. הוא החל בלימודי מנהל עסקים אך פרש כעבור שנה. קובו התחיל את הקריירה שלו בגיל 21 על ידי מסחור פטנט טכנולוגי בתעשיית הלוטו באינטרנט באמצעות חברתו e-Lottery (שהחזיקה את הדומיין lottery.com). משנת 2002–2009, קובו הוביל מספר חברות אינטרנט בסין; KGIM, SinoSheen וקבוצת Koolanoo.
KGIM מחזיקה מספר מוצרים שהיו בשותפות עם ראש ממשלת קטר, עבדאללה בן נאסר בן ח'ליפה אאל ת'אני ו-Baidu.
SinoSheen נמכרה בתחילת 2007 עבור סכום שלא פורסם בתקשורת ו-KGIM נמכרה לקבוצת השקעות פרטית בשם East River Capital בראשות אליוט ברנרד בשנת 2009 עבור 120 מיליון דולר.

ב-2012, קובו יסד את Pheed, שירות שאפשר תשלום על כל צפייה. Pheed נרכשה 18 חודשים לאחר ההשקה במרץ 2014 על ידי Mobli Media Group חברה בת בבעלות קרלוס סלים, חברת אמריקה מוביל ומשה חוגג עבור 40 מיליון דולר ונסגרה באפריל 2016.
קובו שותף בקבוצת "שלנו", חברת טכנולוגיה המתמחה בפיתוח אפליקציות, שירותי אינטרנט ואינטליגנציה מלאכותית. קובו מחזיק ב-37% מהחברה ואיש העסקים רומן אברמוביץ' מחזיק ב-16% ממנה. החברה גייסה כ–25 מיליון דולר בשני סבבים ולא הצליחה לייצר הכנסות כלשהן מהאפליקציות שלה. לקראת הנפקתה בבורסה בתל אביב באוקטובר 2016 היא פרסמה תשקיף ובו הערכת שווי של 600 מיליון ש"ח על ידי משרד רואי חשבון BDO וכמו כן הערת עסק חי על ידי רואה החשבון של החברה. העובדה כי מדובר בחברה ללא הכנסות וללא מודל עסקי ברור בצירוף השכר הגבוה של קובו הובילה לביקורת רבה בעיתונות הכלכלית על ניסיון ההנפקה והיא בוטלה לבסוף.
עודד קובו היה יו"ר הדירקטוריון של Market Tech Holdings Ltd, תאגיד הנדל"ן הנמצא בלונדון והבעלים של קמדן מרקט, Stables Market ו-Camden Lock Developments שהייתה בבעלות אביו. החברה "Market Tech Holdings Ltd" נמכרה במרץ 2014 עבור 664 מיליון דולר למיליארדר הישראלי טדי שגיא הבעלים של פלייטק. ב-2015, קובו הקים את PIR Equities חברת השקעות פרטית, החברה מנהלת לדבריה נכסים בשווי של 250 מיליון דולר.
קובו נשוי מאז 2015 ואב לשני ילדים.