google/wiki40b huggingface dataset:
עתיד בטוח

עתיד בטוח - המועצה הציבורית למניעת אלימות היא עמותה רשומה הפועלת בישראל למניעת אלימות ושימוש בסמים ואלכוהול בקרב ילדים ונוער.

עמותת "עתיד בטוח" - המועצה הציבורית למניעת אלימות

עמותת "עתיד בטוח" הוקמה בשנת 2005 ונרשמה בשנת 2007 כמוסד ללא כוונת רווח, על-רקע התגברות משמעותית בתדירותן וחומרתן של תופעות האלימות וההתנהגויות המסוכנות בקרב ילדים ובני נוער ובמטרה למנוע התנהגויות אלו.
מיום הקמתה ונכון ל-2012 יו"ר העמותה היא אשת החינוך מירה פרידמן-חמו, יו"ר הכבוד הוא האלוף במיל' דוד עברי ובין חבריה הבולטים נמנים פרופ' יאיר אורגלר, האלוף במיל' אברהם בן שושן, ניצב בדימוס יוסי סדבון, נצ"מ בדימוס אברהם חמו ואחרים.

תפיסה ושיטת פעולה

העמותה הוקמה על ידי קבוצת אנשי מקצוע בתחום החינוך והביטחון ואנשי ציבור מתנדבים במטרה לבער את נגע האלימות מקרב הילדים והנוער באמצעות יישום שיטות ייחודיות למניעת תופעות של אלימות ושימוש בסמים ואלכוהול בקרב בני נוער וילדים. ייחודה של העמותה נובע מכך שהדגש מושם על מניעת ההתנהגויות המסוכנות - ולא על טיפול בהשלכותיהן - באמצעות השפעה חיובית של בני הנוער עצמם על סביבתם בתפיסת "תעביר את זה הלאה". גישתה של העמותה מבוססת על חומרי חינוך שנכתבו בידי המכון לחינוך מפעיל ומונע ושזכו להכרת הקונגרס התשיעי של האומות המאוחדות לחינוך ופשיעה אורבנית (קהיר, מאי 1995), בו הוצגו במסגרת המשלחת הישראלית.

מנהיגות צעירה לעתיד בטוח – נוער מוביל שינוי

תוכנית שבמסגרתה מפתחים בבתי ספר על יסודיים ובמרכזי נוער נבחרות מנהיגים ויזמים צעירים מקרב כלל הנוער ונוער ממשפחות מצוקה, ממשפחות עולים חדשים, דתיים וחילוניים, יהודים וערבים - באמצעות הענקת מלגות לסטודנטים והכשרתם להוביל מנהיגים צעירים אלו. הסטודנטים בונים נבחרות של בני נוער ומדריכים אותן לשפר כישורים אישיים וחברתיים ולפתח יוזמות דוחות אלימות והתנהגויות מסוכנות שיש בהן תרומה לחברה. כל קבוצת יזמים צעירים בונה מיזם חברתי-מניעתי, לעיצוב חברה טובה יותר ולמניעת אלימות. 
התוכנית פועלת בערים: תל אביב-יפו, אשקלון, אשדוד, כרמיאל, מגדל העמק ,טירת כרמל ויבנה

תנופה – יוצרים עתיד בטוח בעירנו

תוכנית מערכתית תלת-שנתית להעצמה ולמניעת התנהגויות סיכון (אס"א: אלימות, סמים, אלכוהול) בקרב ילדים ונוער, ותמיכה בגורמים המופקדים עליהם – הורים, מחנכים ומדריכים. התנעת והפעלת תהליכים מחוללי שינוי, תוך ריכוז כלל התשומות העירוניות בתחום פיתוח המנהיגות הצעירה ומניעת אלימות בקרב ילדים ונוער למסגרת-על יחידה.
התוכנית פועלת בערים: טירת הכרמל, מגדל העמק.
עיזבון דיגיטלי

עיזבון דיגיטלי או ירושה דיגיטלית  הם מכלול הנכסים הלא מוחשיים במרחב הדיגיטלי שאדם מותיר לאחר מותו. נכסים אלה עשויים לכלול בין היתר חשבונות באתרי אינטרנט, כמו פייסבוק, טוויטר, חשבונות של דואר אלקטרוני, וכן תמונות, סרטוני וידאו, ספרים דיגיטליים, מאמרים, קובצי מוזיקה, יומני רשת (בלוגים), וכדומה. סוגיה שעולה תדירות לאחר מותו של אדם היא האחריות והבעלות על הגישה לאותם נכסים.
בעוד שלשירותי רשת כמו פייסבוק וטוויטר יש מדיניות בנושא מות לקוחותיהם, לרוב האתרים בעולם אין מדיניות שכזאת, ולכן חשבונות מקוונים שבעליהם נפטרו, נשארים לעיתים קרובות רדומים ובלתי נגישים או נמחקים עקב חוסר פעילות. במקרים מסוימים, קרובי הנפטר אף משתלטים על החשבונות המקוונים של הנפטר בצורה חוקית או שאינה חוקית. במקרים נדירים יותר, האקרים אף משתלטים על חשבונות הנפטרים ומתחילים להפיץ מהם ספאם.
במדינת ישראל, אין חוק בנושא המוות הדיגיטלי (קיים חוק בנושא הירושה, אך הוא אינו כולל בתוכו ירושת עזבונות דיגיטליים). במקרים רבים, על מנת לקבל גישה לחשבונות המקוונים של הנפטר נדרשים בני משפחתו להגיש צו משפטי מיוחד לספקי האינטרנט. בדצמבר 2014 התקיים דיון בנושא הסדרת צוואות טכנולוגיות בוועדה לפניות הציבור בכנסת. 
בנוסף לחוסר טיפול חוקי בנושא עיזבון דיגיטלי, ישנה מודעות ציבורית קטנה בארץ לנושא. זאת, לעומת דנמרק, למשל, בה בבתי החולים מחלקים חוברות רשמיות עם נקודות למחשבה ולטיפול, שמכילות פרק בנושא עיזבון דיגיטלי.
עורב (כלי נשק ימי)

עורב (בלטינית: corvus, ביוונית: κοράκι) היה מתקן תקיפה ימי רומי. הוא הורכב ממעין מכבש, אשר לכד את ספינת היריב כאשר זו הייתה קרובה, ואיפשר לחיל הרגלים הרומי לעלות ולהשתלט על הספינה.

השימוש ב"עורב"

עם כניסתה של הרפובליקה הרומית למלחמה הפונית הראשונה כנגד קרתגו נוצר צורך בצי גדול ומודרני, אשר יצליח לעמוד כנגד הצי הקרתגי ויכולת התמרון שלו. את מלאכת הבנייה הרומאים נתנו לבעלות בריתם וזאת בגלל חוסר הניסיון של הרומאים בבניית ספינות מלחמה. החידוש שהרומאים הכניסו לספינות המלחמה שלהם במטרה לנצח את הצי הקרתגי הוא ה"העורב".
השימוש בו החל לראשונה כשהרומאים היו במלחמה עם קרתגו במלחמה הפונית הראשונה, ולא היה להם צי ימי משוכלל וחדשני דיו כדי להתמודד עם ספינות הצי הקרתגי החזקות והמהירות. הרעיון המרכזי מאחורי המתקן היה ההבנה שהצי הקרתגי מהיר ובעל יכולת תמרון טובה הרבה יותר וניסיון רב יותר מאשר הצי הרומי הרעוע והאיטי, אבל לרומא היה יתרון, יתרונה של רומא היה חיל הרגלים שלה. לכן על ידי השימוש ב"עורב", הצי הרומי יכול היה לנטרל את יכולת הניווט של הספינות הקרתגניות ובכך לאפשר לחיל הרגלים הרומאי לעלות ולהשתלט על ספינות האויב.

תיאור ה"עורב"

פוליביוס מיטיב לתאר את מתקן ה"עורב" בספרי ההיסטוריה וכותב כך:
כיוון שאוניותיהם היו רעועות במבנן ואיטיות, העמידו עליהן מכונות-עזר לקרב. אשר נקראה אחר-כך "עורב" ואשר הייתה בנויה כך: בחרטום-האוניה עמד עמוד עגול, שגובהו כשבעה מטר וקוטר בסיסו- כעשרים ושניים סנטימטרים. על ראשו הייתה גלגלת, ומסביב לו הושמה גמלה עשויה קרשים שתי וערב שחוברו במסמרים, רוחבה היה כ-1.10 מטר ואורכה- כ-10.5 מטר. היה בה חור מאורך שבו נקבע העמוד, מרוחק כ-3.5 מטר מהקצה הפנימי של הגמלה. בשני צדי הגמלה הארוכים היה מעקה בגובה של ברך אדם. בקצה הגמלה החיצוני נקבע מכשיר ברזל הדומה לעלי מחודד שבראשו טבעת, הכלי היה דומה למכשיר לכתישת דגן. לטבעת זו נקשר חבל, אשר באמצעותו בזמן הסתערות האנייה הרימו את ה"עורב" בעזרת הגלגלת שעל העמוד והורידו אותו על סיפון אוניית האויב בחרטומה, או סובבו אותו נגד התקפות מהצדדים.
המחלקה הפדרלית לביטחון, הגנה אזרחית וספורט

המחלקה הפדרלית לביטחון, הגנה אזרחית וספורט (בראשי תיבות: DDPS ובגרמנית VBS) היא משרד ההגנה והספורט של שווייץ. היא אחת משבע המחלקות הפדרליות שראשיהן הם חברי מועצת הברית, הממשלה הפדרלית של המדינה.

המחלקה

המחלקה נוסדה בשנת 1848 בשם המחלקה הצבאית. ב-1979 השתנה שמה למחלקה הצבאית הפדרלית וב-1998 קיבלה את שמה הנוכחי.
בשנת 2017 הועסקו במחלקה כ-12,000 עובדים והוצאותיה עמדו על כ-7 מיליארד פרנקים שווייצריים.
ראש המחלקה (2019) היא ויולה אמהרד מהמפלגה הנוצרית דמוקרטית. היא ראש המחלקה ה-37 במספר והאשה הראשונה הממלאת תפקיד זה.
מטה המחלקה שוכן באגף המזרחי של הארמון הפדרלי בעיר ברן.
מצר קאלמאר

פרהיסטוריה

לאזורים הנמצאים לאורכו של מצר קאלמאר יש מורשת של שרידי מגורים מתקופות שונות, מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הברונזה;  יתר על כן, עמים שחיו בתקופה המזוליתית חצו את המיצר על גשר קרח בראשית תקופת ההולוקן כאשר החלה נסיגה של קרחונים מאלנד. האי אלבי הוא מקום בו יש עדויות להתיישבות מזוליתית מוקדמת של האי אלנד, שתושביו היגרו ברחבי מצר קאלמאר בערך בשנת 6000 לפני הספירה, והקימו את אחד הכפרים המזוליתיים העתיקים והמוכרים בצפון אירופה .
קרקרה דרומית

מאפיינים

אורכה של הקרקה 50–65 ס"מ, מוטת הכנפיים באורך 120–132 ס"מ ומשקלה 0.9-1.6 ק"ג בממוצע. הקרקרה מזכירה עיט בעל מקור אדום עם קצה אפור מעוקל, ראשים חומים עם כיסוי נוצות בהיר על הצוואר, החזה והבטן מפוספסים בשחור-חום והכנפיים, נוצות הרגליים והזנב שחורים. הרגליים ארוכות וצהובות. לקרקרות ראייה ושמיעה חדה והם ציידי יום פעילים.
הם אוכלים בעיקר נבלות על הקרקע וביצי עופות אחרים או נטפלים לעופות דורסים שונים כדי שיקיאו טרף. הם אוכלים גם חרקים אך יכולים לצוד חיות קטנות עד גודל של לבנית ולעיתים הורגים אותם בקבוצה.
הקרקרה הדרומית מצויה באמריקה הדרומית מיער האמזונאס בצפון ועד לארץ האש בדרום וייתכן שהם נמצאים גם באיי פוקלנד.
קון-וו פאק

ילדותו וצעירותו

יליד סאול, קון-וו פאק הופיע לראשונה כסולן בקונצרט פומבי בגיל 10 עם התזמורת הלאומית של קוריאה כשניגן את הקונצ'רטו לפסנתר של גריג. בשנים הבאות הופיע בקונצרטים נוספים בקוריאה, בין השאר ניגן תמונות בתערוכה מאת מוסורגסקי. מאוחר יותר למד בבית הספר ג'וליארד בניו יורק (1965-1971) אצל רוזינה לוין, וכן בלונדון (אצל אילונה קאבוש) ובאיטליה (אצל גידו אגוסטי ווילהלם קמפף).
קון-וו פאק זכה בתחרות על שם פרוצ'ו בוזוני בשנת 1969 ותחרות הבינלאומית לפסנתר על שם וולטר נאומבורג  בניו יורק (בשנת 1971).

המשך הקריירה האמנותית

במהלך השנים הופיע קון-וו פאק ברסיטלים במרכזי המוזיקה החשובים כדוגמת לינקולן סנטר, קרנגי הול, ויגמור הול ובאולם הבית של הפילהרמונית של ברלין. הוא ניגן גם עם התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת רשות השידור הבריטית (בלילה האחרון של הפרומס ב-1987), עם התזמורת הסימפונית של פיטסבורג, התזמורת הלאומית הרוסית, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, תזמורת פריז, התזמורת הלאומית של צרפת, האנסמבל התזמורתי של פריז, תזמורת רשות השידור האיטלקית RAI בטורינו, התזמורת הפילהרמונית של ורשה, התזמורת הקאמרית האנגלית והתזמורת של רשות השידור הפולנית ותחת שרביטיהם של מנצחים  כמו מאריס יאנסונס, נוויל מרינר, לורנס פוסטר, מיכאיל פלטניוב, דמיטרי קיטאיינקו, ג'יימס קונלון (שניצח על קונצרט הבכורה שלו בניו יורק ב-1972), ג'ון נלסון ואליהו ענבל.
קון-וו פאק הוא אורח קבוע בפסטיבלים חשובים למוזיקה קלאסית כמו ברלין פסטווכן,  הפסטיבלים באקס-אן-פרובאנס, בלארוק ד'אנטרון, קולמאר,ספולטו,אלדבורו ורוויניה. הוא ערך סיורי קונצרטים מקיפים באוסטרליה, ניו זילנד,
אסיה, כולל ישראל (בה ניגן במרץ 2013 עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית) ובאיטליה.
הרפרטואר  של האמן הוא מגוון מאוד וכולל יצירות נדירות כמו קונצ'רטו לפסנתר מאת בוזוני, הפנטסיה לפסנתר ותזמורת מאת גבריאל פורה ופנטסיה על נושאים מ"לליו" של ברליוז מאת פרנץ ליסט. כמו כן מבצע פאק מבחר רחב של טרנסקריפציות מאת ליסט וברליוז, ואת הקונצרטו לפסנתר מאת סוק-הי האנג.     
קון-וו פאק הקליט את כל הקונצ'רטי לפסנתר של דמיטרי פרוקופייב יחד עם תזמורת רשות השידור הפולנית בניצוחו של אנטוני ויט, הקלטה שזכתה לדיאפזון הזהב ב-1993, את כל הקונצ'רטי לפסנתר מאת סרגיי רחמנינוב עם תזמורת רשות הישודר ממוסקבה תחת ניצוחו של ולדימיר פדוסייב, ותקליטים סולו של יצירות לפסנתר מאת סקריאבין, ליסט, מוסורגסקי, רחמנינוב,מנדלסון.  
בשנת 2000 חתם פאק חוזה אסקלוזיבי עם חברת "דקא קלאסיקס". בתקליט הראשון שהוציא במסגרת חוזה זה כלל טרנסקריפציות של בוזוני לפי יצירות לעוגב מאת באך.
בשנים 2005-2007 הוא הקליט בחברת דקא את כל הסונאטות לפסנתר של בטהובן.
פאק הוא המנהל האמנותי של הפסטיבל למוזיקה בחוף האיזמרגד שבדינאר בצרפת.
הוא היה האמן הקוריאני הראשון בתחום המוזיקה הקלאסית שהוזמן רשמית בספטמבר 2000 לנגן בסין העממית.
בשנת 1987 קון-וו פאק ניגן בבכורה את הקונצ'רטו לפסנתר מאת לואי סאגה (Saguer).

חייו הפרטיים

החל משנת 1974 קון-וו פאק מתגורר בפריז, יחד עם אשתו, השחקנית יון ג'ונג-הי. יון היא כוכבת ידועה בקוריאה הדרומית במיוחד הודות לפעילותה משנות ה-1960 המאוחרות.
לזוג יש בת כנרת.
בני החירות

בני החירות (באנגלית: Sons of Liberty) היו קבוצה פטריוטית בשלוש עשרה המושבות האמריקניות בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות של ארצות הברית. בעיני השלטון הבריטי, הייתה הקבוצה ארגון טרור מהפכני ורדיקלי. מטרת הקבוצה, שהייתה מורכבת בעיקר מצעירים נלהבים, הייתה לעצור את אכיפת חוק הבולים של 1765 בכל האמצעים האפשריים ("אין מיסוי ללא ייצוג"). משמעות הדבר למעשה הייתה נקיטת אלימות ואיומים לעיתים קרובות כנגד גורמים שונים בשלטון הבריטי ובתומכיו. אף ראשי המהפכה רבי ההשפעה, דוגמת בני הדודים השניים סמואל וג'ון אדמס, תמכו בפעילות הארגון.
הארגון נוסד בבוסטון (כיום במדינת מסצ'וסטס) ב-1765, ועד מהרה התפשט לרחבי כל המושבות האמריקניות. בחירת שם הקבוצה בא כתגובה לדבריו של צ'ארלס טאונסנד, שהגדיר את בני המושבות כ"ילדים שהושתלו בטיפולנו, הוזנו בפייסנותנו... והוגנו בזרועותנו" ולתגובתו של אייזיק בר, תומך עצמאות אמריקנית, שתיאר את האמריקאים כ"בני החירות הללו".
Azamoth

היסטוריה

הלהקה החלה את דרכה בשנת 2004. מייסדי הלהקה היו סקורצ' (Scorch), לורד גריף (Lord Grief) ועזראל (Azrael). בחודשים הראשונים הלהקה פעלה בלי מתופף והשקיעה את עיקר זמנה בכתיבת שירים, כאשר Azrael ו- Lord Grief היו הגיטריסטים ו-Scorch היה באסיסט וסולן. לאחר שנכתבו ארבעת השירים הראשונים של הלהקה - ביניהם "From the Land of Ice" ו- "The Eternal Horde" - הלהקה גייסה לשורותיה את המתופף שוורץ (Schwartz) אשר ניגן בימים אלו בלהקת ההבי מטאל הירושלמית Stone of Tears.
כחודש לאחר הצטרפותו של Schwartz, הלהקה ערכה את הופעתה הראשונה במועדון הצוללת הצהובה בירושלים. בחודשים שלאחר הופעתם הראשונה, במקביל להופעות נוספות, הלהקה הקליטה את אלבום הדמו שלה "Ancient Signs of War", אשר יצא בכמות מוגבלת של 100 עותקים. כל עותקי הדמו חולקו ונמכרו בטווח זמן קצר מאוד וכיום הוא קשה להשגה.
כחודש לפני הקלטת אלבום הבכורה של הלהקה - "Eternity" - ללהקה הצטרף דראוגר (Draugr) אשר גויס על מנת להחליף את Scorch בתפקיד הבאס. זמן קצר לאחר גיוסו, הלהקה הופיעה את הופעתה היחידה בהרכב של חמישה אנשים. אלבום הדמו שימש כבסיס לאלבום "Eternity", אשר יצא בשנת 2006 והכיל כמעט את כל שירי אלבום הדמו, בהקלטה מחודשת ומקצועית יותר, למעט השיר "Ancient Signs of War" אשר נפגם לאחר הקלטתו.
באפריל שנת 2006 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה, ביחד עם להקת Lord Belial השוודית ולהקת Dark Fortress הגרמנית. סיבוב ההופעות עבר במדינות: גרמניה, אוסטריה, הולנד ושווייץ וכלל 12 הופעות. הגיטריסט Lord Grief לא השתתף בסיבוב ההופעות ואת מקומו על הגיטרה תפס Draugr, כך ש-Scorch חזר לתפקיד הבאסיסט והסולן.
חודשים ספורים לאחר שהלהקה חזרה מסיבוב ההופעות, היא המשיכה לתפקד בהרכב של ארבעת האנשים שהשתתפו בסיבוב ההופעות, עד שלבסוף Draugr עזב את הלהקה ואת מקומו כגיטריסט תפס בשנית Lord Grief.
האלבום "Eternity" יצא רק לקראת סוף שנת 2006.
בין השנים 2006 ו-2008 הלהקה עסקה בעיקר בהופעות ברחבי הארץ ובכתיבת שירים בודדים. מאז סוף שנת 2008 הלהקה הפסיקה להופיע כלל, על מנת להתעמק ביצירת האלבום השני - "Bellum Nostrum", אשר עדיין לא פורסם.
לקראת סוף שנת 2010, זמן מועט לפני הקלטות האלבום השני, עברה הלהקה מספר שינויים בהרכב, המתופף המקורי (Shwartz) עזב את הלהקה ובמקומו הצטרף דן (DEN) כמו כן הצטרף זאבוליי (Zabolei) ותפס את תפקיד הבאס, הקלטות האלבום השני נדחו לתחילת שנת 2012.
הנרי וינקלר

ביוגרפיה

הנרי וינקלר נולד במנהטן, ניו יורק, להורים יהודים מגרמניה שהיגרו לארצות הברית לפני מלחמת העולם השנייה. הוא למד משחק בבית הספר ייל לדרמה, ובשנת 1970, לאחר סיומו, הוא התחיל לעסוק בעולם הבידור.
אחת הפריצות הטלוויזיונית שלו אירעה כאשר גילם דמות של פרחח בשם "הפונז" בקומדיית המצבים ימים מאושרים (1974-1984). באותה תקופה, בשנת 1977 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב עבור תפקיד ראשי בסרט "גיבורים" בו גילם חייל לשעבר הסובל מהלם קרב לאחר מלחמת ארצות הברית-וייאטנם, היה זה אחד מהסרטים הראשונים שעסקו בנושא המלחמה מאז סיום הקרבות ב- 1975. יחד איתו שיחקו סאלי פילד והאריסון פורד שצולם לסרט זמן קצר לפני הצילומים של "מלחמת הכוכבים".
לאחר תום הסדרה "ימים מאושרים", התמקד וינקלר בהפקה ובבימוי. הוא הקים את חברת ההפקה "הפקות וינקלר-ריץ'" והפיק מספר סדרות, בהן מקגייוור. כמו כן, ביים מספר סרטים, בהם זכרונות פרטיים (1988) בכיכוב בילי קריסטל ושוטר וחצי (1993) בכיכוב ברט ריינולדס. בתחילת שנות ה-90 של המאה העשרים חזר לשחק במספר סדרות וסרטי טלוויזיה. הוא שיחק בסרטים צעקה (1996) שביים ידידו וס קרייבן. ב-1998 הציע לו אדם סנדלר תפקיד בסרט נער המים. הוא השתתף בסרט זה ולאחר מכן שיחק בעוד 3 סרטים בכיכוב סנדלר: שטן על הזמן (2000), קליק (2006) ואל תתעסקו עם הזוהן (2008). היו לו תפקידים קטנים גם בסרטים: פרחחים (1999), תלוי רק בך (2000), בורות (2003), הרולד הבלתי מנוצח (2006) ואף פעם לא אהיה שלך (2007).
בעשור הראשון של המאה ה-21 וינקלר שיחק בסדרות משפחה בהפרעה, טיפול משפחתי, מספ7ים ועוד.
בשנת 2012 שיחק בסרט "הנה בא הבוקס" בכיכובו של קווין ג'יימס.
בשנת 2017 שיחק בסרט "כל מה שאני רוצה לחג המולד זה אותך", שמבוסס על שירה של מריה קארי "All I Want for Christmas Is You" מ-1994. 
בשנת 2018 הופיע בסדרת הטלוויזיה "בארי" של רשת HBO בתפקיד שזיכה אותו בפרס אמי בקטגוריית "שחקן המשנה בסדרה קומית".

חייו הפרטיים

וינקלר נשוי לסטייסי ויצמן מאז ה-5 במאי 1978. לזוג שלושה ילדים.
וינקלר אובחן כסובל מדיסלקסיה, דבר אשר הקשה עליו במיוחד בילדותו. הוא שיתף פעולה בכתיבתה של סדרה של 14 ספרים לילדים המבוססת על חוויותיו של ילד צעיר בשם האנק זיפזר הסובל מדיסלקסיה. וינקלר הוא גם דובר של ארגון דיסלקטים.
הסכם רמלה

הסכם רמלה הוא הסכם שנחתם ברמלה ביוני 1192 בין צלאח א-דין וריצ'רד לב הארי לאחר קרב ארסוף.

התוצאות

לפיו ירושלים תשאר בשליטה מוסלמית אך תהיה פתוחה לעולי רגל נוצריים. ממלכת ירושלים התקצרה לרצועת חוף מצור עד ליפו.
אף אחד מן הצדדים לא היה מרוצה מן ההסכם שהיה אילוץ מתבקש. השליט המוסלמי היה מותש מן הקרב וריצ'רד היה צריך לטפל באיומים מבית.
חיים יעקב שפירא

הרב חיים יעקב שפירא (תקצ"ב (1832) - כ"א בסיוון תרס"ח (1908)) היה רב ודיין בקובנה, ולאחר עלייתו לארץ ישראל אב בית דין בבית דין צדק אשכנזים פרושים בירושלים.

קורותיו

נולד בליטא לר' יצחק מנחם זונדל שפירא, שהיה רבה של העיירה איליה ובנו של הרב אריה לייב שפירא (ר' לייבלי קובנר), שהיה רב העיר קובנא. משפחתו התייחסה לרש"י, שייחוסו מגיע עד דוד המלך. בגיל צעיר התייתם מאביו וגדל אצל סבו. בבגרותו שימש כמורה הוראה ודיין בקובנא לצד הרב יצחק אלחנן ספקטור. 
בשנת תרנ"א (1891) עלה לארץ ישראל יחד עם רעייתו אסתר ליבא (בתו של הרב בן ציון זקהיים) ונכדתו גיטל מלכה (בת בנו הרב דוד שפירא) והתיישב בירושלים. בירושלים התמנה כחבר בית הדין האשכנזי פרושי, ומאוחר יותר התמנה כאב בית הדין. שימש גם כאחד מחברי הנהלת ישיבת אוהל משה של הרב יהושע לייב דיסקין ובמספר מוסדות חסד נוספים. התפרסם בבקיאותו ובספרייתו הגדולה. 
נפטר בכ"א בסיוון תרס"ח (1908) בירושלים ונקבר בבית הקברות הר הזיתים.
ויליאם ה. מייסי

ביוגרפיה וקריירה

ויליאמס ה. מייסי נולד ב-13 במרץ 1950, במיאמי, פלורידה וגדל בג'ורג'יה ומרילנד. לאחר שסיים תיכון במרילנד, הוא עבר למערב וירג'יניה ללמוד וטרינריה. לאחר שלא צלח בלימודיו נסע ללמוד תיאטרון במכללת גודארד בוורמונט. כיום הוא, מורה בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה.
במככלת גודארד הוא פגש את המחזאי דייוויד מאמט, שאותו הוא מחשיב לכותב הטוב ביותר בכל הזמנים. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1971, הוא עבר לשיקגו שם החל לעבוד כברמן כדי לשלם את החשבונות. לאחר שנה מייסי, מאמט ואחרים ייסדו את חבורת תיאטרון סיינט ניקולס, שבה מייסי שיחק במספר מחזות של מאמט, כמו "אמריקן באפלו" ו"The Water Engine".
לאחר שבילה מספר שנים בלוס אנג'לס, הוא עבר לניו יורק בשנת 1980, שם שיחק ביותר מחמישים הצגות בברודוויי ואוף-ברודוויי.
הופיע במספר סרטים שחברו מאמט כתב או ביים כמו "שם המשחק" (1987), "דברים משתנים" (1988), "מחלק רצח" (1991) ומאוחר יותר ב"לכשכש בכלב" (1997) וב"סטייט פינת מיין" (2000), וכן שיחק בתפקיד נשיא ארצות הברית בסדרה "היחידה" אותה מפיק מאמט. ידוע בעיקר בשל תפקידו הראשי בסרט "פארגו" (1996), והיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר עבורו. בשנת 1998 היה מועמד לפרס American Comedy Awards עבור שחקן המשנה המצחיק ביותר, על תפקידו כג'ורג' פרקר בסרט "פלזנטוויל". בשנת 1994 החל לשחק בתור שחקן משנה בסדרת הדרמה "ER" בתור ד"ר מורגנסטן.
ב-2001 שיחק בסרט פארק היורה 3 את פול קירבי. בשנת 2009 שיחק בסרט ההרפתקאות לילדים "קצרים" לצד ג'ימי בנט ורוז ביירן. 
בשנת 2010 שיחק בדרמת התבגרות "נערה מלוכלכת" בכיכובה של ג'ונו טמפל.  
בשנת 2011 החל לגלם בתפקיד ראשי את דמותו של פרנק גלאגר בסדרת הדרמה האמריקאית "חסרי בושה". על תפקידו בסדרה זכה שלוש פעמים בפרס גילדת שחקני המסך והיה מועמד לארבעה פרס אמי ולשני פרסי גלובוס הזהב 
בשנת 2013 שיחק בדרמה הקומית "סמוך עליי" בבימויו של קלארק גרג שגם שיחק בתפקיד ראשי. ב-2014 יצא סרט ראשון בבימויו בשם "חסר כיוון", שהוקרן בפסטיבל סאנדנס בינואר 2014 וגרף שבחים רבים.
בשנת 2015 שיחק בדרמת ההתבגרות "לגנוב מכוניות" בכיכובו של אמורי כהן, ושיחק בדרמה הקומית "וולטר" בכיכובם של ג'סטין קירק ומיילו ונטימיליה. בשנת 2016 שיחק בסרט הפעולה "נמלטת" לצד מל גיבסון.
בשנת 2017 ביים את דרמת ההתבגרות "קריסטל" בכיכובם של גרנט גאסטין וניק רובינסון, מייסי בעצמו משחק בסרט וגם אשתו. באותה שנה ביים את הסרט "עצירה בין טיסות", קומדיה בכיכובן של קייט אפטון ואלכסנדרה דדריו.

חיים אישיים

בשנת 1997 התחתן עם השחקנית פליסיטי האפמן, ולהם שתי בנות.
הוברטוס פון פילגרים

קורות חייו

פון פילגרים, יליד ברלין, למד היסטוריה, ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג בין השנים 1951-1954. באותה תקופה למד פיסול אצל אריך הקל . בין השנים 1954-1960 למד פיסול אצל ברנרד הייליגר  באוניברסיטה לאמנויות בברלין. כמו כן למד דפוס שקע בפריז אצל 
סטנלי הייטנר . בין השנים 1963-1977 לימד באוניברסיטה לאמנות בבראונשווייג. משנת 1977 עד 1995 היה פרופסור באקדמיה לאמנויות במינכן .

תחומי פעילות

פון פילגרים הוא פסל, דפס וטובע מדליות. 
פון פילגרים היה סגן נשיא פור לה מריט בין השנים 2009-2013.
בית הכנסת בלנצוט

היסטוריה

כחלק מהחיים היהודיים של לנצוט, שראשיתם עוד בימי הביניים, עמד בתוך העיר בית הכנסת ששירת את תושבי המקום היהודיים. בית הכנסת היה עשוי עץ, ובמהלך שרֵפה שפרצה במקום נשרף ונחרב בית הכנסת. בסביבות ראשית המאה ה-18 או מעט קודם בנו על מקומו מחדש את בית הכנסת המפואר שקיים כיום. בית הכנסת הוקם בשנת 1761 במימונו של סטניסלב לובומירסקי  ממשפחת לובומירסקי .
במהלך מלחמת העולם השנייה הציתו הנאצים את בית הכנסת, אך לאור התערבותו של בעל הטירה כובתה האש שכבר הספיקה לאכול את העץ. המבנה שרד, אך ניזוק קשות. לאחר מכן שימש המבנה כמחסן תבואה, עד לשנת 1956. באותה השנה החליטה העירייה לפרק את הבניין ולהשתמש בחומרים שבו לצורכי בנייה. התערבותו של הד"ר ולדיסלב בליצקי, שהיה חובב עתיקות, הצילה את המבנה מפירוקו, ובמהלך שנות ה-60 השיג מממשלת פולין ומהמועצה המקומית מימון לשיפוץ בית הכנסת והקמת מוזיאון יהודי בו. כך אף נקראו תושבי המקום להשיב חפצים ותשמישי קדושה שבזזו מבית הכנסת במהלך המלחמה.
בשנת 1970 (ה'תש"ל) עבר בית הכנסת שיפוץ מקיף והפך לחלק מהמוזיאון הלאומי "טירת לנצוט". בין השנים 1983–1990 עבר המבנה שיפוץ מקיף, בו שוחזרו הציורים והתבליטים שעיטרו אותו מבפנים. בשנת 2008 (סוף ה'תשס"ח) עבר בית הכנסת לבעלותה של הקרן לשימור מורשת יהדות פולין.
ב-2015 (ה'תשע"ה) המקום עבר התנכלות אנטישמית בה נופצו חלונותיו.

ארכיטקטורה ועיצוב

מבנהו של בית הכנסת הוא בסגנון הבארוק והוא תוכנן בעיצוב דומה לשל מבצר, כדי לשמש כמקום מקלט והגנה על יהודי העיר בעת פוגרום.
במרכז בית הכנסת נבנתה הבימה בתוך שטח שבין ארבעת עמודי תמך המחזיקים את התקרה באמצעות קשתות מקומרות. סגנון בנייה זה הושפע מהאדריכלות גותית שרווחה באירופה באותם ימים. הבימה גבוהה מבית הכנסת וניתן לעלות אליה מגרמי מדרגות שמשני עבריה.
הבית כנסת שופע משלל תבליטים, ציורים וקטעי תפילה מעוטרים שצוירו על קירותיו בסטוקו צבעוני. בשלב המקודם צוירו בו קשתות לגובה הקירות, וביניהן נכתבו קטעי תפילות עבור אלו מהקהל שאין בידם סידורים וכדומה. מאוחר יותר החלו הקישוטים כוללים גם מוטיבים תנ"כיים, וחז"ליים, קטעי תפילה ומגוון נושאי יהדות, ואף שלל צמחים, פרחים, בעלי חיים, וכן מזלות. אלו האחרונים צוירו במחצית השנייה של המאה ה-20 על ידי שמואל בק.
הר קאבזה

היסטוריה

הר זה, בשמו "מונטה קאבזה (הר קאבזה)" (Monte Cabeza) הופיע לראשונה במפה הידרוגרפית ארגנטינאית משנת 1957.
חיבור פשוט

עלילה

בעיירת קטנה ליד טמפה, פלורידה חי פרנק אדלר (כריס אוונס). הוא רווק שמגדל ילדת פלא, אחייניתו מרי אדלר (מקנה גרייס). על אף כישרונה יוצא הדופן במתמטיקה פרנק מתכנן לאפשר לה להיות תלמידה רגילה בבית הספר, אבל אימו המזדקנת (לינדזי דאנקן) מאיימת להפריד ממנו את הילדה. שתי דמויות חשובות נוספות בחייהם היא שכנתם, שעוזרת בגידול הילדה והמורה של הילדה, שמגלה את כישרונה יוצא הדופן.
ריצ'רד מקייב

ביוגרפיה

ויליאם מקייב נולד בגלאזגו שבסקוטלנד לאב סקוטי ולאם צרפתייה. מקייב גדל בסאסקס עקב מות אביו ונישואיה השניים של אמו.
הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), ונרשם בשם ריצ'רד באיגוד השחקנים (Equity) כמחווה למורה לאנגלית שהיווה לו מקור השראה.
ב-7 ביוני 2015 זכה מקייב בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בהפקה בברודוויי של המחזה "The Audience" בכיכובה של הלן מירן בתפקיד המלכה אליזבת השנייה. מירן עצמה זכתה בפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר.
ב-28 באפריל 2013 זכה מקייב בפרס אוליבייה לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד ראש הממשלה הרולד וילסון בהפקה המקורית של המחזה "The Audience" שהוצג בתיאטרון גילגוד. ב-1994 היה מקייב מועמד לפרס אוליבייה על הופעתו בתפקיד אוטוליקוס במחזה "אגדת חורף" בהפקת הלהקה השייקספירית המלכותית.
מקייב הוא אמן עמית בלהקה השייקספירית המלכותית (RSC). הוא מוכר מהופעותיו בתפקידים שונים בקומדיות (פאק, אוטוליקוס, תרסיטס, אפמאנטוס) ובדרמות (יאגו, פלמינאו). הוא שיחק בתפקיד הראשי במחזה "המלך ג'ון". ב-1989 זכה לראשונה להכרה כששיחק בתפקיד פאק בהפקה של "חלום ליל קיץ" בה הופיעו פיות פאנק (punk) והתפאורה הייתה של מגרש גרוטאות. במחזה "אגדת חורף" הופיע מקייב על הבמה במערכה השלישית כשהוא תלוי על צרור של בלונים ענקיים (1992–1993). הופעתו הראשונה בתפקיד ראשי הייתה ב-1993 כשגילם את דמותו של כריסטופר מרלו במחזה "School of Night" מאת פיטר ולאן, מחזה חדש בהזמנת ה-RSC לציון 400 שנה למותו של מרלו. תפקידים חשובים נוספים של מקייב הם התפקיד הראשי במחזה "המלך ג'ון" (2006), יאגו במחזה "אותלו" לצדו של ריי פירון (1999–2000), ופלמינאו במחזה "White Devil" מאת ג'ון ובסטר (1996–1997).
בספטמבר ובאוקטובר 2012 שיחק מקייב בתפקיד רומיאו מבוגר לצדה של קתרין האנטר בתפקיד יוליה במחזה בשם "A Tender Thing", עיבוד ל"רומיאו ויוליה" מאת בן פאוור, שביימה הלנה קאוט-הוסן. בשנים 1999 ועד 2001 גילם את המלט במחזה "המלט" בהפקה של תיאטרון רפרטוארי בברמינגהם בבימויו של ביל אלכסנדר. ב-2001 השתתף בפסטיבל המלט בטירת אלסינור בדנמרק.
מ-2005 הוא מופיע בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר בתפקידים שונים בהם התפקיד הראשי במחזה "Scapino or The Trickster" מאת מולייר. ב-2010 שיחק בתפקיד המבקר מון במחזה "אינספקטור האונד האמיתי" מאת טום סטופארד ואת מר פאף במחזה "The Critic" מאת שרידן בתיאטרון מינרווה.
ב-2008 החל מקייב לגלם את סוון נייברג בסדרת הטלוויזיה הבריטית "וולנדר".

חיים אישיים

מקייב חי בסאסקס עם בת זוגו פוטיני דימו (Fotini Dimou).