google/wiki40b huggingface dataset:
דן באר שבע

היסטוריה

בינואר 2016 זכתה דן בדרום במכרז להפעלת אשכול באר שבע עירוני אך הוחלט להקים חברה נפרדת אשר תפעיל את הקווים הפנימיים בבאר שבע. דן באר שבע החלה את פעילותה ב-25 בנובמבר 2016.

צי החברה

צי החברה כולל 194 אוטובוסים עירוניים. רובם בהרכבה סינית
הצי כולל גם מספר של אוטובוסים בהרכבה ישראלית ששימשו בעבר את חברת מטרודן.
כנבוזי השני

ביוגרפיה

בתחילת ניסן בשנה האחרונה לשלטונו של כורש, ב-530 לפנה"ס,  לפני שיצא למלחמה באמדסיה,  הכתיר כורש את בנו כנבוזי למלך לצידו. הוא העביר לכנבוזי את התואר "מלך בבל", בעוד הוא עצמו שומר על התואר "מלך הארצות". כך הוכרו שניהם כמלכים במקביל במשך כמה חודשים, עד שבסתיו של אותה שנה הגיעו לבבל השמועות על מותו של כורש, וכנבוזי ירש את שני התארים והפך למלך יחיד. תחת שלטונו המשיכה מגמת ההתפשטות של הממלכה, וב-525 לפנה"ס כבש את מצרים, והוסיף לתאריו גם את תואר פרעה מלך מצרים.
לפי ההיסטוריון היווני הרודוטוס, כנבוזי השני התחתן עם אחותו אטוסה לאחר המלכתו ב-530 לפנה"ס. החתונה בין אח ואחות לא היה נהוג באותה תקופה וכנבוזי השני שכנע את כל השופטים לתת תוקף משפטי לנישואין שלהם.
על פי הרודוטוס, התנהג כנבוזי באכזריות רבה בהיותו במצרים. הוא הוציא להורג את פרעה פסמתיך השלישי, בנו של יעחמס השני (ביוונית - אמסיס) יחד עם אצילים נוספים, התעלל בשבויים, והרג נשים וילדים. בזז את המקדשים וחילל את קדשי המצרים.
הוא ניסה להמשיך את כיבושיו גם ללוב, אך צבא גדול של כ-50,000 חיילים נעלם כלא היה. הרודוטוס טען שהצבא נספה בסופת חול מדבר, אך ממצאים חדשים אותם גילה פרופ' אולף קאפר (Olaf Kaper) מאוניברסיטת ליידן עולה כי הצבא הפרסי הובס על ידי הפרעה המצרי המורד פטובסטיס השלישי (Petubastis). לפי מסורת מצרית, שהשתמרה על ידי הרודוטוס, בהיותו במצרים נתקף בשגעון כעונש על כך שהרג את שור האפיס המקודש, שהיה מיועד לקורבן לאלים.
בזמן שהותו במצרים, תפס את השלטון בפרס אמגוש בשם גאומתה, שהתחזה לאחיו של כנבוזי, ברדיה, וטען למלוכה בשמו. לפי גרסה אחרת ברדיה נרצח בידי כנבוזי עוד לפני צאתו למצרים בגלל פחדו של כנבוזי שאחיו ירש אותו בהיעדרו. כנבוזי יצא לתפוס בחזרה את השלטון, אבל טרם שהספיק להגיע לפרס, מת בחרבו שלו בהתאבדות מכוונת משום שרצח את אחיו לשווא וקם לו מתחזה, ואילו על-פי מקורות אחרים בתאונה.
המחזאי המצרי אחמד שאוקי חיבר מחזה בשם "קמביז" העוסק במלך כנבוזי השני.
איווריאה

תולדות העיר

איווריאה מוזכרת בהיסטוריה כבר משנת 100 לפנה"ס. היא שימשה כתחנת דרכים בדרך בין צפון איטליה לארצות שמעבר להרי האלפים. שם העיר בלטינית היה Eporedia שמשמעותו "מקום בו מחליפים סוסים". כינוי זה דבק בתושבי העיר הנקראים עד היום "אפורידייאסי" (Eporediesi).
לאחר נפילת האימפריה הרומית הקדושה, הייתה איווריאה למושב הדוכס אלסנדרו מנצוני תחת שלטון הלומברדים. במאה ה-9 עברה העיר לשלטון הפרנקים. במאה ה-11 הייתה לעיר עצמאית, אך ב-1238 חזרה לשליטת פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. השליטה בעיר הייתה נושא למחלוקת בין המרקיז של מונפראטו לבין בית סבויה ובשנת 1356 נרכשה העיר על ידי אמדאו ה-4 מבית סבויה. ב-26 במאי 1800 כבש נפוליאון בונפרטה את העיר ושלט בה עד לנפילתו בשנת 1814.
במאה ה-20 התבסס מוניטין העיר על מפעל אוליבטי לייצור מכונות כתיבה, מכונות חישוב ומאוחר יותר מחשבים. החברה אינה קיימת עוד, אם כי חברות אחרות עושות שימוש בסימנה המסחרי. בשנת 1970 הועסקו במפעלי החברה 90,000 עובדים, כולל רבים מדרום איטליה, ובעקבות סגירת מפעליה הצטמצמה אוכלוסיית העיר ב-70%.

קרנבל התפוזים

באיווריה מתקיים קרנבל המבוסס על "קרב תפוזים". אלפי התושבים נחלקים לתשע קבוצות, המטילות תפוזים זו על זו בעוצמה רבה. הקרנבל נמשך שלושה ימים במהלך חודש פברואר ובסופו מתקיימת תהלוכת "אבל" חגיגית שבסופה מברך מושל העיר את המשתתפים בברכה מסורתית: "להתראות בשנה הבאה בשעה אחת אחר חצות".
מקור מסורת הקרנבל באגדה על כלה, בת הטוחן, (Mugnaia) אשר חוללה מהומה ומרד כאשר סרבה לשהות במחיצת הדוכס בליל הכלולות כמקובל באותם הימים, וכרתה את ראשו. הכרכרות העוברות בעיר בזמן הקרנבל מסמלות את משמרות השליט והתפוזים הנזרקים עליהן מסמלים את ראשו הכרות של הדוכס ומבטאים את זעם המורדים. הצופים ב"קרב" אינם רשאים לזרוק תפוזים, אלא אם בחרו להשתייך לאחת הקבוצות. משתתף החובש כובע אדום נחשב ל"מורד" ואינו סופג תפוזים ברקתו.
נראה כי בגירסתו המקורית של הקרנבל נעשה שימוש בתפוחים. המעבר לשימוש בתפוזים תמוה, שכן אינם גדלים באזור אלא מובאים מסיציליה הרחוקה. לקראת הקרנבל בשנת 1994 הובאו לעיר 265,000 ק"ג תפוזים, רובם שאריות מיבול החורף.
זברויובקה ברנו

תארים

זברויובקה ברנו זכתה פעם אחת באליפות ליגת העל הצ'כוסלובקית, בשנת 1977/78.

שמות קודמים

(1913-1947) sk ז'ידאניס
(1951-1956) זברוג'ובקה ברנו
(1956-1968) ספרטק ברנו
(1968-1992) זברוג'ובקה ברנו
(1992-2000) בובי ברנו
(2000-2002) גוסטבו ארטיקל ברנו
הקבוצה החליפה שמות עם השנים ובוצע איחוד בעונת 1960/61.
חיים תומר

קורות חיים

תומר (במקור טייטלבאום) נולד וגדל בחדרה. התגייס לצה"ל ב-1973 והשתחרר ב-1981. שירת בין היתר כמפקד גדוד. ב-1984 הצטרף למוסד, שירת בתפקידים שונים ובמשימות מחוץ לישראל. בשנת 2000 מונה למפקדה של יחידה מבצעית מיוחדת. ב-2003 מונה לסגן ראש אגף במוסד, ב-2005 מונה לראש יחידת מטה בארגון, בשנים 2008 עד 2011 עמד בראש אגף המודיעין ובשנים 2011 עד 2013 עמד בראש אגף תבל, האחראי על הקשרים הדיפלומטיים והמודיעיניים של המוסד. בינואר 2014 פרש מהמוסד.
תומר בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב.
לאופולד השני, נסיך אנהלט-דסאו

ביוגרפיה

לאופולד נולד ב-25 בדצמבר 1700 בדסאו, ללאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ולאנה לואיזה פהזה, בתם של רודולף פהזה ואגנס אוהמה. בהיותו בן תשע בלבד התלווה לאופולד לאביו לשירות בצבא הפרוסי, ובשנת 1715 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט ברגימנט הרגלים ה-27 בשטנדאל. בשנת 1733 פיקד לאופולד על הכוחות הפרוסים המוצבים במילהאוזן, תורינגיה במהלך מלחמת שלזיה הראשונה.
מותו של אחיו הבכור, וילהלם גוסטב מאנהלט-דסאו, בשנת 1737, הפך את לאופולד ליורש העצר של אנהלט-דסאו, מכיוון שאחיו היה נשוי בנישואים מורגנטים ולכן תשעת ילדיו לא יכלו לרשת את השלטון. בשנת 1747 מת אביו לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו, ולאופולד עלה לשלטון במקומו.
לאופולד היה אחד הגנרלים המצטיינים ביותר ששירתו תחת פרידריך השני, מלך פרוסיה. הוא הצטיין בכיבוש גלוגאו בשנת 1741 ובקרבות של מולוויץ, כוטוזיץ (שם הוא הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל), פרידברג, וזור.
ב-16 בדצמבר 1751 מת לאופולד בדסאו, ובנו לאופולד השלישי, נסיך אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.
רפובליקת המכתבים

רפובליקת המכתבים (באנגלית: Republic of Letters, בצרפתית: République des Lettres, בלטינית: Respublica literaria) הוא כינוי לקהילה האינטלקטואלית הבינלאומית שהתפתחה באירופה ולאחר מכן גם באמריקה לקראת סופה של המאה ה-17 ובמאה ה-18, בעידן הנאורות, והתבססה במידה רבה על כתיבה ושליחה בדואר של מכתבים אישיים, פמפלטים וטקסטים כתובים אחרים. היסטוריונים כיום מייחסים לרפובליקת המכתבים השפעה רבה בהפצת רעיונות בתחומי הפוליטיקה, הדת, הפילוסופיה, המדע והאמנות בעידן הנאורות.

היסטוריה

הביטוי בצורתו הלטינית Respublica literaria נמצא לראשונה במכתב של פרנצ'סקו ברבארו, דיפלומט והומניסט ונציאני, לפוג'יו בראציוליני, מלומד והומניסט איטלקי ב-6 ביולי 1417. משמעה של המילה literaria באותו זמן היה "לימוד" או "ידע", ובכלל זה ידע מדעי, ולא "ספרות" כמו במובן המצומצם של ימינו, ומשמע השורש publica היה "ציבורי". הביטוי בתקופת הרנסאנס התייחס ללימוד או אגירת ידע לטובת הציבור, ושמר על משמעות זו גם מאוחר יותר כשהועשר במשמעויות נוספות. 
השימוש בביטוי התפשט במאה ה-16 ובמאה ה-17, שבסופה הוא נכלל בכותרתם של מספר כתבי עת חשובים באירופה. בייחוד, בשנת 1684 החל הפילוסוף והסופר הצרפתי פייר בל לפרסם כתב עת לביקורת ספרות בשם Nouvelles de la république des lettres (צרפתית: "חדשות רפובליקת המכתבים"). 
הביטוי בשפות כמו צרפתית או אנגלית ניתן להתרגם גם כ"רפובליקת האותיות" והוא היה קרוב לביטוי men of letters (מילולית: "אנשי מכתבים" או "אנשי אותיות") שפירושו המקורי היה בפשטות "אנשים היודעים קרוא וכתוב". במאות ה-17 וה-18, בתקופת ההשכלה, החלה האוריינות להתפשט באוכלוסיית אירופה, והביטוי ציין יותר ויותר אינטלקטואלים משכילים, המתעניינים בנושאים רבים ומסוגלים לבטא עצמם בכתב. ביקורת ספרות כמו גם ביקורת אמנות ומוזיקה, וכן דיון פילוסופי, מדעי ופוליטי, הפכו לבילוי נפוץ ומוערך בסלונים חברתיים. סלונים תכופות התגבשו על ידי נשות חברה ואצולה כמו קתרין דה ראמבוייה ורחל ורנהגן. בחברה שבה מרבית האפשרויות לרכוש השכלה היו חסומות בפני נשים, סלונים והחלפת מכתבים מלאו תפקיד חשוב ביצירת זהות, הענקת השכלה והעצמה לנשים שהשתתפו בהם. משכילים וחברי סלונים לעיתים התייחסו לעצמם בביטוי "אזרחים ברפובליקת המכתבים".
לרפובליקת המכתבים היה תפקיד חשוב גם בעיצובם של מוסדות מדעיים ושיטות מדעיות: אקדמיות, דוגמת האקדמיה הצרפתית שנוסדה בשנת 1635; אגודות מדעיות, דוגמת החברה המלכותית הבריטית שנוסדה בשנת 1660; כתב העת המדעי; המאמר המדעי; וביקורת עמיתים מדעית. תהליך הפרסום והשיפוט של תוצאות מדעיות מתבצע עד היום באמצעות מכתבים הנשלחים בדואר, בשנים האחרונות בדרך-כלל דואר אלקטרוני. כתבי-עת מדעיים רבים עדיין נקראים בשמות המכילים את המילה letters, ומציגים סוגים מסוימים של מאמרים כ"מכתב לעורך". 
רפובליקת המכתבים מעולם לא הייתה מוסד רשמי, כמו אקדמיה או אגודה ספרותית, והתקיימה כרעיון ומושג בתפיסתם של חלק מחבריה. בין היסטוריונים והוגי דעות במאה ה-21 היא מוגדרת תכופות כרשת חברתית, מושווה לרשתות חברתיות מקוונות בעידן הדיגיטלי המודרני, ונחקרת בשיטות כמותיות של חקר רשתות חברתיות, כגון תורת הגרפים המתמטית. דוגמה לכך היא מיזם המחקר השיתופי "מיפוי רפובליקת המכתבים" באוניברסיטת סטנפורד.
מולדובה באירוויזיון

רקע

כבר בהשתתפות הראשונה הצליחה מולדובה להגיע להישג גבוה כאשר הגיעה למקום השישי עם השיר "Bunika Bate Toba" ("סבתא פועמת בתוף") שבוצע על ידי הלהקה Zdob şi Zdub. השיר העפיל לשלב הגמר לאחר שסיים שני בחצי הגמר. מולדובה לא הצליחה לשחזר את ההצלחה מהשנה הראשונה של השתתפותה בתחרות, והיא הגיעה למקום ה-20 בגמר אירוויזיון 2006. היא העפילה אוטומטית לגמר לאור המיקום הגבוה אותו קיבלה ב-2005, אך השיר "Loca" ("משוגעת") לא הצליח להרשים את הקהל, והיא סיימה את ההצבעה עם 22 נקודות.
רשת השידור המולדובנית TRM, שקלה לפרוש מאירוויזיון 2007 עקב התוצאות הנמוכות אותן היא קיבלה ב-2006. אולם, בתגובה ללחץ הציבורי, החליטה רשת השידור לשלוח את הזמרת נטליה בארבו עם השיר "Fight" ("הילחם"). באירוויזיון היא הצליחה להעפיל לשלב הגמר בו היא סיימה במקום ה-10. ב-2008 נכשלה מולדובה להעפיל לגמר בפעם הראשונה, והיא סיימה את התחרות כשהיא ממוקמת במקום ה-11 בשלב חצי הגמר.
ב-2017 מולדובה רשמה את הישג השיא שלה בכל הזמנים כאשר זכתה במקום השלישי בגמר.

הצבעות

רומניה, שכנתה של מולדובה, נוהגות להעניק לה מספר רב של נקודות, ומולדובה מעניקה לה מספר רב של נקודות. ב-2005, 2006, 2007, 2009, 2011, 2012, 2013, 2017 (הצבעת הקהל) ו-2018 (הצבעת הקהל), רומניה העניקה למולדובה את מספר הנקודות הגבוה ביותר. ב-2006-2012, 2014, 2015 ו-2017, מולדובה העניקה לרומניה את מספר הנקודות הגבוה ביותר. הדבר דומה למדינות רבות אשר יש להן קשרים כמו יוון וקפריסין, מדינות ברית המועצות לשעבר, המדינות הבלטיות והמדינות הנורדיות.
המסדר הכרמליתי

המסדר של גבירתנו מהר הכרמל, או המסדר הכרמליתי (בלטינית: Ordo fratrum Beatæ Virginis Mariæ de monte Carmelo) הוא שמו של מסדר נזירים קתולי שנוסד במאה ה-12 על ידי נזיר בשם ברתולד (מת לאחר 1185), בהר הכרמל שבארץ ישראל, ומכאן שמו.

היסטוריה מוקדמת

בראשיתו כלל המסדר הכרמליתי נזירים בלבד, שהתבודדו במורדות הר הכרמל באזור נחל שיח. ברתולד הקדוש, שהגיע לארץ ישראל מקלבריה שבאיטליה במסגרת מסעי הצלב, בחר בהר הכרמל כמקום מושבו, בעקבות המסורת לפיה שם פעל אליהו הנביא. בשנים 1206–1214 קיבלו הכרמליתים תקנון מאלברט, הפטריארך הלטיני של ירושלים, שכלל 16 סעיפים וביניהם ציות לראש המסדר, מגורים בתאים פרטיים, דבקות בתפילה, שמיעת מיסה מדי בוקר בבית התפילה של הקהילה, סגפנות, עבודה, שתיקה מתפילת הערבית ועד לתפילת הבוקר למחרת, הינזרות מבשר.
המקום היחיד שהתאים לפעילותם של המתבודדים הנוצרים, שנאלצו לעזוב את מקומותיהם שנתפסו בידי המוסלמים, היה בהר הכרמל. עם התמוטטות הממלכה הצלבנית, חזרו הכרמליתים לאירופה ושבו לכרמל רק במאה ה-17. הם התגוררו בכוכים שמעל מערת אליהו, וב-1767 בנו את מנזרם בראש הכרמל בגלל קדושתם של כף הכרמל, מערת פרוספר ומערת אליהו, הנמצאים בסמיכות. כמו כן, הכרמליתים מאמינים, שהמנזר נבנה על שרידי קפלה קדומה, המזוהה כמקום הפולחן הקדום ביותר בעולם המוקדש למרים, ולכן הכנסייה מכונה במקור "גבירתנו של הכרמל". בקרן הכרמל (דיר אל-מוחרקה) נמצא מנזר כרמליתי נוסף, הנושא את שמו של אליהו הנביא, שעל פי המסורת הכרמליתית, הוא המקום שבו התחולל המאבק בין אליהו לבין נביאי הבעל. בחצר המנזר שבקרן הכרמל ניצב פסל של אליהו הנביא.
ארמנית

היסטוריה

ארמנית היא שפה הודו-אירופית ומדוברת רק באזור הקווקז ובתפוצות הארמניות בעולם. שפה זו היא שלוחה בפני עצמה במשפחת השפות ההודו-אירופיות ואינה משתייכת לאף קבוצה במשפחה זו. יש המשײכים את השפה הפריגית ממשפחת השפות הפריגיות שכבר נכחדה ויש שאף מוצאים קשר בין היוונית לארמנית. כמו כן ישנן מילים רבות בשפה הארמנית השאולות מפרסית וכן השפעת השפות הקווקזיות אשר מדוברות על ידי העמים הגרים בצמוד לארמניה.
יצירות ספרותיות ראשונות בשפה התגלו מן המאה ה-5 ואילך, אשר נכתבו בארמנית קלאסית או גרבר אשר שמרו על חוקיה הבסיסײם. השפה התפתחה באופן ניכר ואילו השפה הכתובה נשארה בעינה ולא השתנתה כמעט בכלל.
הכתב הארמני, בן 36 האותיות, נוצר על-פי המסורת על ידי הנזיר מסרוב משדוץ (מסרוב הקדוש) בשנת 405.
ג'סיקה כהן

ג'סיקה כהן (נולדה ב-1973) היא מתרגמת אמריקאית-ישראלית ילידת בריטניה. עיקר עבודתה עוסק בתרגום ספרים מעברית לאנגלית. זוכת פרס מאן בוקר הבינלאומי לשנת 2017 על תרגום הספר "סוס אחד נכנס לבר" של דויד גרוסמן לאנגלית.

ביוגרפיה

כהן נולדה בקולצ'סטר שבאנגליה בשנת 1973, בתם של רות וסטנלי כהן , שהיה פרופסור לסוציולוגיה. בשנת 1980 עלתה עם הוריה לירושלים, שם החלה ללמוד בעברית. בירושלים היא למדה בתיכון בגימנסיה העברית רחביה וספרות אנגלית באוניברסיטה העברית. בשנת 1997 היגרה יחד עם בעלה לארצות הברית, שם גרה במקומות שונים ולבסוף התיישבה בדנוור. היא בעלת תואר שני בשפות המזרח הקרוב ותרגום מאוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון. היא החלה לתרגם בצורה מקצועית חומרים מסחריים מעברית לאנגלית ולהפך בשנת 1998 והספר הראשון בתרגומה יצא לאור ב-2003 והחל מ-2012 היא עוסקת אך ורק בתרגום חומרים ספרותיים.
תרגומיה כוללים ספרים של חלק מהבולטים בסופרים הישראליים, ביניהם דויד גרוסמן, אתגר קרת, אמיר גוטפרוינד, רותו מודן ודורית רביניאן.
כהן הייתה מועמדת פעמיים לפרס הסיפורת הזרה של האינדיפנדנט  (פרס שאוחד בהמשך לתוך פרס מאן בוקר הבינלאומי) על תרגומיה לספרים של דויד גרוסמן. היא הופיעה פעמיים ברשימה הארוכה לפרס - ב-2006 על תרגומה ל"בגוף אני מבינה" שמכיל שתי נובלות של גרוסמן וב-2011 על תרגומה ל"אשה בורחת מבשורה".
בנאום הזכייה שלה בפרס מאן בוקר, הודיעה כהן שתתרום מחצית מכספי הפרס לארגון בצלם.
צייד החתולים

עלילה

עלילת הספר נפתחת בשנות השמונים כאשר ג'ורג' מוראן' איש עסקים גרוש החי במיאמי אשר שירת בעבר בנחתים, מפרסם מודעה במטרה לאתר לוחמת חופש אשר שש-עשרה שנים קדם לכן ארבה לו ולחבריו לכוח המשלוח האמריקני לרפובליקה הדומיניקנית בעת המהפכה. מוראן מסתבך במזימה בינלאומית הכוללת רצח. מוראן נדרש להתמודד עם פושעים ונוכלים מסוגים שונים ונסמך לשם כך על הכשרתו מימי הנחתים.
פיונה שו

ביוגרפיה

פיונה שו נולדה בשם פיונה מרי וילסון במחוז קורק שבאירלנד. אחרי סיום לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA), הופיעה בעיקר על הבמה ב"תיאטרון הלאומי" ועם "התיאטרון השייקספירי המלכותי". היא זכתה לשבחים על הופעתה בתפקיד ג'וליה במחזה של ריצ'רד שרידן " The Rivals", בו גילתה את כשרונה הקומי.
בין יתר תפקידיה בתיאטרון היו סיליה ב"כטוב בעיניכם" (1984), מאדם דה וולאנג' ב"יחסים מסוכנים" (1985), קתרין ב"אילוף הסוררת" (1987), וכן גילמה את התפקיד הראשי במחזות "אלקטרה" (1988), "הנפש הטובה מסצ'ואן" (1989), "הדה גבלר" (1991), "פריחתה של מיס ברודי" (1998) וב"מדיאה" (2000).
ב-1995 כיכבה בעיבוד שנוי במחלוקת של המחזה "ריצ'רד השני", שבויים על ידי דבורה וורנר. שו שתפה פעולה עם וורנר בהזדמנויות שונות על המסך ועל במת התיאטרון.
שו מופיעה גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה, הסרטים הבולטים שהשתתפה בהם היו "כף רגלי השמאלית", ג'יין אייר", "אהבה כמוסה" (על פי ספרה של ג'יין אוסטן "הטיית לב"), וגורמנגאסט. בסדרת סרטי הארי פוטר היא מגלמת את דמותה של פטוניה דרסלי, דודתו הנבזית של הארי פוטר.
ב-2001 הוענק לה אות מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
ב-2018 החלה שו לגלם את קרולין מרטנס, ראש המחלקה הרוסית של MI6, בסדרת הטלוויזיה "להרוג את איב" של ערוץ BBC America. על תפקידה בסדרה זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר. עוד באותה שנה גילמה שו דמות של קצינה בכירה ב-MI6 במיני-סדרה "גברת וילסון".
חיים שפיר

חיים שפיר (נולד ב-1950) הוא סופר ומפתח משחקים ישראלי.
נולד בחיפה ב-1950, למד תואר ראשון בפקולטה להנדסת חקלאית בטכניון. לאחר שנתיים של עבודה כמהנדס שכיר, החל לפתח ולייצר משחקים תחת שם המותג "משחקי שפיר" שהוחלף בשנת 2013 ל"משחקים של חיים שפיר". שפיר מתמחה בעיקר במשחקי חברה, למנעד גיל רחב ופיתח למעלה מ-100 משחקים הנמכרים בכ-25 ארצות. בין משחקיו המפורסמים: טאקי, פיקולו, לוגי, קוקוטאקי, שמונה וחצי, אוצרות או צרות, תפוס ת'כוס, קלאק קלאק וגרסת משחק קופסה למשחק "ארץ עיר".
שפיר כתב גם ספרים לילדים, בהם "ארץ האין", "ארץ עכשיו" ו"פנסים".
אליזבת מרטינז

ביוגרפיה

מרטינז היא בתם של מנואל גיירמו מרטינז ורות פיליפס מרטינז. הוריה כינו אותה "בטיטה" בקיצור. היא גדלה בשכונה של המעמד הבינוני שהייתה ברובה לבנה בוושינגטון די. סי., כי אביה עבד כמזכיר בשגרירות המקסיקנית. אמה סיימה תואר באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון ולימדה ספרדית למתקדמים בבית ספר תיכון. כשמרטינז סיימה את לימודיה, היא עבדה במגוון עבודות, ביניהן כפקידה-כתבנית בחברת ביטוח, מלצרית בגלידריה, וכעוזרת עריכה בעיתון "וושינגטון פוסט". מרטינז היה הלטינה הראשונה לסיים תואר במכללת סווארת'מור בשנת 1946, אז סיימה את לימודיה בהצטיינות בהיסטוריה וספרות. כשהייתה בת עשרים ושלוש, היא נישאה לבעלה הראשון, לאונרד ברמן, ממנו התגרשה ב-1952. היא נישאה לבעלה השני, האנס קנינג, בשנת 1952 ובתם טסה קנינג-מרטינז נולדה ב-1954. במאי 2000, מכללת סווארת'מור העניקה למרטינז דוקטורט לשם כבוד. מרטינז עבדה עבור בית ההוצאה לאור סיימון אנד שוסטר כעורכת, ועבור The Nation כעורכת ספרות ואמנות. בתה, טסה, היא שחקנית ומייסדת שותפה של מעבדת התיאטרון הלטינית של סן פרנסיסקו.

אקטיביזם

מרטינז החלה את פעילותה הפוליטית בשנות ה-1950 המוקדמות. היא עבדה בארגון מזכירות האומות המאוחדות בניו יורק כחוקרת בנושא הקולוניאליזם ודה-קולוניזציה באפריקה.
במהלך שנות ה-1960, מרטינז עבדה בתנועה לזכויות האזרח עם הוועדה המארגנת הסטודנטיאלית הלא-אלימה (SNCC) בדרום של ארצות הברית, וכרכזת במשרדי הארגון בניו יורק. היא ערכה את ספר הצילומים, The Movement, אשר גייס כספים עבור ה-SNCC. היא הייתה אחת מרק שתי נשים לטינות שעבדו ב-SNCC. ב-1968, היא עברה לגור בניו מקסיקו כדי לייסד עיתון ולתמוך ב-Alianza Federal de Mercedes, ארגון שנאבק למען זכויות האדמות של בני הצ'יקנו. יחד עם עורכת הדין בוורלי אקסלרוד, מרטינז ייסד העיתון הדו-לשוני של התנועה El Grito del Norte, שם עבדה במשך חמש שנים. ב-1973, היא ייסדה וניהלה את מרכז התקשורת הצ'יקנה, מרכז שהיה מבוסס בשכונות הצ'יקנו ופעל לארגון קהילתי וחינוך. מרטינז ערכה את הספר הדו לשוני 500 Years of Chicano History שהיה הבסיס לסרט Viva La Causa! (תחי המטרה!) שיצרה, ואשר הוצג בפסטיבלים וכיתות לימוד ברחבי ארצות הברית.
מרטינז עברה לאזור המפרץ ב-1976, שם היא עבדה על סוגיות של הקהילה הלטינה, לימדה לימודי נשים במשרה חלקית, ערכה סדנאות של אנטי-גזענית, ועבדה עם קבוצות נוער. היא לימדה לימודים אתניים ולימודי נשים באוניברסיטת הייוורד סטייט. לאורך הקריירה שלה, מרטינז כתבה מאמרים רבים. היא כתבה מאמרים עבור Z מגזין, Ms. מגזין, ועוד רבים. היא עמדה בבכירות לתפקיד מושלת קליפורניה עבור מפלגת השלום והחופש בשנת 1982, וזכה בפרסים רבים מארגוני סטודנטים, קהילה ואקדמיה, לרבות אקדמאית השנה לשנת 2000 מטעם האגודה הלאומית ללימודי צ'יקנה ומקסיקו. בשנת 1997, והיא ייסדה יחד עם פיל האצ'ינס את המכו לצדק רב-גזעי, אשר "נועד לחזק את המאבק נגד עליונות לבנה על ידי שימוש כמרכז משאבים כדי לעזור לבנות בריתות בין עמים של צבע ולהילחם נגד פילוג." בשנת 2004, היא כיהנה בוועדה המייעצת לקבוצת 2004 Racism Watch. היא גם יועצת של Catalyst Project, ארגון לחינוך פוליטי אנטי-גזעני, המתמקד בקהילות לבנות.
ז'אק קרטייה

ביוגרפיה

קרטייה נולד בסן-מלו שבצרפת. פרנסואה הראשון, מלך צרפת בחר בו כדי למצוא "certaines îles et pays où l'on dit qu'il se doit trouver grande quantité d'or et autres riches choses" ("איים מסוימים ואדמות שבהן נאמר שיש כמויות גדולות של זהב ודברי ערך אחרים"). בשנת 1534 הוא יצא למסע שייעודו היה למצוא מעבר מערבי לאסיה. הוא סייר באזור ניופאונדלנד (החל ב-10 במאי באותה שנה) ובימות הקנדיות, ושם שמע על נהר מערבי יותר (נהר סנט לורנס). קרטייה האמין שנהר זה עשוי להיות המעבר הצפון מערבי הנחשק. במהלך המסע הוא חטף את שני בניו של הצ'יף דונקונה ("Donnacona") - דומגיה ("Domagaya") וטייגנואגני ("Taignoagny") ולקח אותם איתו כשחזר לאירופה.
קרטייה הפליג למסעו השני ב-19 במאי 1535 עם 3 ספינות, 110 אנשי צוות, ושני הבנים החטופים שהוחזרו לאביהם. הוא שט במעלה הנהר לכפרים הורון ("Huron") בסטדקונה ("Stadacona" במקום שבו עומדת היום העיר קוויבק) והוכלגה ("Hochelaga", מונטריאול) והגיע ב-2 באוקטובר 1535. במסע זה שמע על מדינה צפונית יותר, שנקראת ממלכת סאגנה ("Saguenay"), שאמרו עליה שהיא מלאה בזהב ואוצרות אחרים.
ב-23 במאי 1541 הוא עזב את סן-מלו למסעו השלישי. במסע זה הוא חיפש את סאגנה, אך גם הפעם לא עבר את הוכלגה. לאחר חורף עז שהעביר בקנדה, הוא חזר לצרפת בשנת 1542. עד מותו חי קרטייה בסן-מלו ובאחוזתו הסמוכה, ונפטר בשנת 1557.
אולדסמוביל אירוטק

אולדסמוביל אירוטק

דגם ה"אולדסמוביל אירוטק" יוצר ב-2 גרסאות.
בדגמי "אולדסמוביל אירוטק" הורכבו מנועי "Quad 4 engine", אשר יוצרו על ידי ג'נרל מוטורס, חטיבת אולדסמוביל, בין השנים 1987–2002.

שיאי עולם

נהג מרוצי המכוניות "Anthony Joseph Foyt, Jr" שבר מספר שיאים בדגם ה"אולדסמוביל אירוטק". ב-27 באוגוסט 1987, במסלול הבדיקה 7,712 מייל ב"Fort Stockton" טקסס הגיע למהירות של 413.788 ק"מ. בתאריך 26 באוגוסט 1987, נהג "Anthony Joseph Foyt, Jr" מרחק של 1 מייל במהירות של 431.10 קמ"ש.
בין התאריכים 7–15 בדצמבר 1992 מספר נהגי מרוץ שבחנו את דגם "אולדסמוביל אירוטק" אשר הורכב בו, מנוע 8V צילינדר, 4,000 סמ"ק שברו 47 מהירויות סיבולת רשומות כולל 10,000 ו-25,000 קילומטר מהירות שיא העולם. רשומות מהירות אחרות ארציות ובינלאומיות הנעות בין 10 ק"מ ל 24 שעות הושגו על ידי צוות של נהגים עובדים 24 שעות ביממה במשך 8 ימים. רשומות אלה הוגדרו במסלול הבדיקה "Fort Stockton".
הנרי פולסון

הנרי פולסון (באנגלית: Henry Paulson; נולד ב-28 במרץ 1946) הוא בנקאי אמריקאי משפיע. היה מזכיר האוצר של ארצות הברית בממשלו של ג'ורג' ווקר בוש. בנוסף, פולסון הוא איש עסקים, היה בעבר היושב ראש והמנכ"ל של בנק ההשקעות גולדמן זקס ונחשב לאחד האנשים החזקים בוול סטריט.
פולסון נחשב בעבר כאחד התומכים במדיניות "ירוקה" של דאגה לאיכות הסביבה, והוא אחד מאנשי הציבור המשמעותיים שהתריעו כנגד אפקט החממה ובין התומכים באמנת קיוטו. זאת בניגוד לעמדת ממשל ארצות הברית עד למינויו.
מינויו של פולסון לתפקיד מזכיר האוצר על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש היה מינוי מפתיע. זאת בהתחשב בהתנגדותו של ג'ורג' בוש בשנים האחרונות לצרף את ארצות הברית למדינות החתומות על אמנת קיוטו.
בתקופת כהונתו של פולסון כמזכיר האוצר פרץ משבר הסאבפריים. על מנת לחלץ את כלכלת ארצות הברית מהמשבר, יזם פולסון את חוק החירום לייצוב כלכלת ארצות הברית לשנת 2008, אשר זכה גם לכינוי "תוכנית פולסון".
אשלי ברטי

ביוגרפיה

ברטי נולדה באיפסוויץ', קווינסלנד וגדלה בספרינגפילד, קווינסלנד, פרבר של איפסוויץ'. היא האחות הצעירה מתוך 3 אחיות. היא החלה להתאמן בטניס כבר בגיל 4 בהדרכתו של ג'ים ג'וייס, שמעולם לא אימן שחקנים בגיל כל כך צעיר, אלא השתכנע לעשות כך בשל כישרונה הגדול. בהמשך היא התאמנה בהדרכתו של סקוט דרייפר. בגיל 15 היא החלה להתאמן בהדרכתו של ג'ייסון סטולטנברג ושהתה במרבית זמנה באירופה.

תחילת הקריירה

ברטי דורגה במקום שני בעולם לנערות. באליפות וימבלדון לנערות שנערכה בשנת 2011 זכתה ברטי בתואר לאחר ניצחון על אירנה כרומצ'בה מרוסיה  בשתי מערכות (7–5, 7–6). באליפות ארצות הברית לנערות שנערכה בהמשך אותה השנה היא הגיעה לשלב חצי הגמר שבו הפסידה לקרולין גרסיה מצרפת בשתי מערכות (3–6, 2–6).

2013

בשנה זו הגיעה ברטי בשלושת טורנירי הגראנד סלאם למשחק הגמר בטורניר לזוגות נשים ביחד עם קייסי דלאקווה מאוסטרליה. באליפות אוסטרליה הן הפסידו במשחק הגמר לשרה אראני ורוברטה וינצ'י מאיטליה (1 בעולם) בשלוש מערכות (2–6, 6–3, 2–6). באליפות וימבלדון הן הפסידו במשחק הגמר לפנג שוואי מסין ולשיה שוויי מטאיוואן (8 בעולם) בשתי מערכות (6–7, 1–6) ובאליפות ארצות הברית הן הפסידו לאנדריאה הלווצ'קובה ולוציה הרדצקה מצ'כיה (5 בעולם) בשלוש מערכות (7–6, 1–6, 4–6).

2017

באליפות צרפת שנערכה בשנה זו הגיעה ברטי לשלב הגמר בטורניר לזוגות נשים ביחד עם קייסי דלאקווה, שבו הפסידה לבתאני מאטק-סנדס מארצות הברית ולוציה שפרובה מצ'כיה (1 בעולם) בשתי מערכות (2–6, 1–6).

תואר גראנד סלאם ראשון בזוגות נשים

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנה זו היא זכתה בתואר בזוגות נשים ביחד עם קוקו ואנדוויי מארצות הברית לאחר ניצחון על טימאה בבוש מהונגריה וכריסטינה מלדנוביץ' מצרפת (2 בעולם) בשלוש מערכות (3–6, 7–6, 7–6)

2019

לאליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בסוף ינואר אותה שנה הגיעה ברטי מדורגת במקום 15 בעולם. בטורניר עצמו היא הגיעה לשלב רבע הגמר, הישג השיא שלה בטורניר גראנד סלאם, שבו הפסידה לפטרה קביטובה מצ'כיה (8 בעולם) בשתי מערכות (1–6, 4–6). בשלב שמינית הגמר היא ניצחה את מריה שרפובה מרוסיה (30 בעולם) בשלוש מערכות (4–6, 6–1, 6–4).

תואר גראנד סלאם ראשון יחידות

לאליפות צרפת הפתוחה שנערכה בסוף מאי ותחילת יוני אותה שנה, היא הגיעה מדורגת במקום השמיני בעולם, דרוג השיא שלה. בטורניר עצמו היא זכתה בתואר לאחר ניצחון בגמר על מרקטה וונדרואושובה מצ'כיה (38 בעולם) בשתי מערכות (6–1, 6–3). בדרכה לתואר היא ניצחה 5 שחקניות טניס אמריקאיות. בשלב רבע הגמר היא ניצחה את מדיסון קיז מארצות הברית (14 בעולם) בשתי מערכות (6–3, 7–5) היריבה היחידה שהייתה מדורגת ובשלב חצי הגמר היא ניצחה את אמנדה אניסימובה (51 בעולם) מארצות הברית בשלוש מערכות (6–7, 6–3, 6–3). לאחר זכייתה בתואר עלתה למקום השני בעולם.
ביוני זכתה בטורניר ברמינגהאם ועלתה למקום הראשון בעולם. 
ביולי באליפות וימבלדון הודחה בשמינית הגמר.