חקאני

אטימולוגיה

השם "חקאני" מגיע מ"דארול אולום חקאנייה", מדרסה בפקיסטן (מכונה במערב לפעמים "האוניברסיטה של הג'יהאד"), בה למד מנהיג הארגון, ג'לאלודין חקאני.

הארגון

הארגון - שהוא מיליציה משפחתית-שבטית - הוקם על ידי ג'לאלודין חקאני בשנות ה-70, וקיבל ממדים משמעותיים באפגניסטן באותן שנים, תוך טיפוחו על ידי סוכנות הביון המרכזית (CIA) של ארצות הברית, ושירותי המודיעין (ISI) של פקיסטן, במהלך המלחמה הסובייטית באפגניסטן בשנות ה-80. בטילי הכתף (סטינגר) שסופקו להם על ידי האמריקנים, גרמו פעילי הארגון נזק כבד לחיל האוויר הסובייטי.
אחרי פלישת ארצות הברית לפקיסטן ב-2001, חבר חקאני לארגון טאליבן במאבק נגדה, אך רק ב-2012 הוכרזה המיליציה כארגון טרור בארצות הברית, וביקורת נמתחה - בין היתר על הנשיא אובמה - על שההכרזה עוכבה מחשש שתגרום להידרדרות היחסים עם הממשל הפקיסטני. הארגון נחשב קיצוני, מתוחכם, ואכזרי במיוחד, ומחלקת המדינה האמריקנית הגדירה אותו כקטלני וכמסוכן ביותר לכוחות האמריקניים, ולכוחות הממשל באפגניסטן. מאות מחיילי ארצות הברית נהרגו על ידו, והאמריקאים רואים בו את הסכנה הגדולה ליציבות המדינה.
חקאני עוסק בעיקר בפעילות בסגנון המאפיה בגבול אפגניסטן-פקיסטן - הברחות גבול, סחיטה וחטיפות. הארגון מבריח אבנים יקרות, עץ וכדומה. סוחט דמי חסות מחברות שסוללות כבישים ובונות בתי ספר במימון אמריקאי. כמו כן הם חוטפים ושובים אנשים ממניע כספי ואידאולוגי. בין היתר הוחזק בשבי הארגון בו ברגדאל. גם כתב הניו יורק טיימס, דייוויד רוד, היה בשבי הקבוצה מנובמבר 2008 עד ליוני 2009. בשלהי 2017, שוחרר זוג אמריקני-קנדי ושלושת ילדיהם, שנולדו בשבי הארגון באפגניסטן, בסיוע הממשל הפקיסטני. הארגון ומשפחת חקאני גם מנהלים בחשאי חברות ברחבי פקיסטן, העוסקות במכירת נדל"ן, מכוניות ועוד. בנוסף הם קשורים לשני מפעלים שמייצרים אמוניום ניטראט, המשמש לייצור מטעני צד.
אולם חקאני אינו פועל רק לרווחתו הכלכלית, אלא עוסק במתקפות טרור כדי לקדם את עצמו ולהפוך לישות מדינית משפיעה בכל הסדר פוליטי עתידי, דבר שאכן עולה בידו. הארגון מפעיל אלימות בעיקר כדי לשלוט על מזרח אפגניסטן, ובין היתר מגן על שטחי מחייתו בהרים בעזרת מטעני צד, ובהפגזת בסיסים אמריקניים מבודדים. הארגון גם מחולל טרור כשכיר חרב, בפעולות המוכתבות בידי פטרוניו - שירותי המודיעין הפקיסטנים. חברי הארגון מתכננים, מתאמנים ומתחמשים בעת שהותם בשטח פקיסטן.
הארגון הוא שהחל בפיגועי ההתאבדות באפגניסטן, והוא אחראי לפיגועים מתוקשרים ולמתקפות מורכבות ומתוכננות היטב נגד יעדים צבאיים, מטרות אזרחיות וחטיפת אישים בכירים, בעיקר בקאבול הבירה. לפי ממשלות אפגניסטן וארצות הברית, הארגון אחראי לכמה מהמתקפות הקטלניות ביותר במדינה בעשור השני של המאה ה-21. ב-2017, מחבל מתאבד, שכנראה נשלח על ידי הארגון, הרג כ-150 איש בפיגוע בלב הרובע הממשלתי בקאבול.
אנשי הארגון תקפו בשלהי 2011 את השגרירות האמריקאית בקאבול. כמו כן על פי החשד, חקאני אחראי לחיסולו של נשיא אפגניסטן לשעבר, בורהנודין רבאני, בספטמבר באותה שנה, וכחודש לאחר מכן, נחשף שיחד עם אל-קאעידה, תכנן הארגון להתנקש בחיי הנשיא האפגני הבא, חאמיד כרזאי.
באוקטובר 2011, חוסל בתקיפה אווירית במזרח אפגניסטן, דילוואר, אחד ממפקדי חקאני, יחד עם שניים מעוזריו. מנהיג אחר בארגון, חאג'י מאלי חאן, נתפס במהלך מבצע של כוחות הקואליציה והצבא האפגני, במחוז פקטיה באפגניסטן. לפי נתונים רשמיים של הכוח הרב לאומי, 20 בכירים בחקאני נהרגו באותה שנה, ועוד 300 מנהיגים ו-1,300 פעילים נעצרו בידי כוחות הביטחון המקומיים והקואליציה מהמערב.

קשרים עם הממשל בפקיסטן

בין הממשל הפקיסטני באסלאמאבאד, לבין ארצות הברית וסוכנות הביון של אפגניסטן (NDS), קיים מתח קבוע שמתעצם מפעם לפעם בעקבות פעולות טרור, או מאידך חיסול טרוריסטים מחקאני, מטאליבן ומאל-קאעידה. שירותי הביון האמריקנים והאפגנים, מאשימים את המודיעין הפקיסטני בכך שהם בעצם תומכי ופטרוני חקאני, המספקים מחסה לבכירי ולוחמי הארגון, ולאנשי טליבאן, כשבמקביל, חקאני משמש כשכיר חרב בתשלום עבור הפקיסטנים, ומבצע עבורם "עבודות מלוכלכות", כפיגועים בקאבול, וברחבי המדינה. הפקיסטנים מכחישים זאת, ורומזים בתגובה על קשרי הארגון לארצות הברית בעבר. מאידך, הם מגנים לא פעם חיסולים שונים שיוזם המערב בקרב הארגונים.

זיהוי עם טליבאן ואל-קאעידה

ב-1996 כבש טליבאן את קאבול, והשתלט למעשה על רוב אפגניסטן. חקאני, שלא היה חבר בטליבאן עד אז, שינה את נאמנותו אליהם. בשנים 1996-1997 כיהן כמפקד צבאי בטליבאן מצפון לקאבול, והואשם בטיהור אתני נגד אוכלוסיות טג'יקיות מקומיות. [24] בתקופת ממשלת טליבאן הוא כיהן כשר הגבול וענייני השבטים ומושל מחוז פקיסטן . [25]
באוקטובר 2001 נבחר קצאני למפקד הצבאי של הטליבאן. ייתכן שהיה לו תפקיד בהאיץ את בריחתו של אוסאמה בן-לאדן . בתחילה ניסו האמריקאים לחזר אחריו מהטליבאן. הוא סירב להצעותיהם בטענה שכמוסלמי הוא חייב לעמוד בפניו כ"פולשים כופרים" בדיוק כפי שעשה הסובייטים בעשורים קודמים. [26] עם בסיסו בחוסט תחת התקפה אווירית חוזרת ונשנית של ארצות הברית, 
סיראג'ודין חקאני, מנהיג "רשת חקאני" כיום, הוא גם סגן מנהיג טאליבן, עמו מזוהה הארגון. אולם בדרך כלל הרשת פועלת עם אנשיה עצמאית. ארגון חקאני קיים גם קשרים עם מנהיג אל-קאעידה אוסאמה בן לאדן, ושיתף פעולה עם ארגונו. בעבר שיתף הארגון פעולה גם עם שירות הביון הסעודי.

משפחת חקאני

מייסד הארגון ג'לאלודין חקאני (נולד ב-1939 לבעל אדמות סוחר עשיר), היה חולה ומשותק כבר מסוף העשור הראשון של המאה ה-21, ובמשך שנים לא נראה בפומבי. שמועות על מותו החלו צפות כבר ב-2015, אך רק ב-4 בספטמבר 2018 פרסם הטאליבן שהוא מת אחרי מחלה ממושכת (- "הוד מעלתו חקאני עזב אותנו פיזית אך האידאולוגיה שלו תחזיק מעמד"), ונקבר באפגניסטן. אולם שירותי ביון סבורים שמת כשלוש שנים בטרם ההודעה. מספר שנים לפני מותו העביר ג'לאלודין את השליטה על הארגון לבנו סיראג'ודין (או "סראחדין"), ולדברי משרד ההגנה האמריקני, תפקידו בשנותיו האחרונות היה יותר אידאולוגי מאשר מעשי.
בניו של חקאני נחשבים לאיסלאמים מחויבים יותר מאביהם. הבן, סיראג'ודין חקאני, מנהיג מיליציית חקאני כיום, הוא גם סגן מנהיג הטליבאן. הוא נחשב בקרב גורמים אמריקנים ואפגנים לבכיר המסוכן ביותר של טאליבן, וארצות הברית הציבה פרס של 5 מיליון דולר על ראשו. לאחר מותו של מנהיג טאליבן מולא מוחמד עומאר, עמל סיראג'ודין לפייס את הפלגים בטליבאן שסירבו לקבל את הנהגת מחליפו אח'תר מוחמד מנסור. ב-2015 מונה סירוג'אדין לסגנו של מנסור, לצד חביתולה אכונדזדה. עם חיסולו של מנסור במאי 2016, החליפו אכונדזדה (המנהיג את הארגון כיום), וחקאני נותר סגנו לצד מולה יעקוב, בן המנהיג לשעבר, עומאר.
באוגוסט 2012, הודיע המודיעין האפגני, שבאדראודין חקאני, בן נוסף של ג'לאלודין, חוסל בהתקפה אווירית בפקיסטן. טאליבן הכחיש את ההודעה. באדראודין נחשב לגורם מרכזי בארגון, ומומחים סברו שמילא תפקיד מרכזי בחטיפות, בסחטנות ובפעולות מתוקשרות אחרות. אחד מתפקידיו היה לאתר מחבלים מתאבדים ממדינות זרות.
משפחת חקאני שייכת לחלק האפגני של שבט זדראן, אולם את המטה הכללי שלה הקימה בעיר מיראם שאח באזור השבטי של פקיסטן, שם מפעילים בניה בתי משפט, רשות מס ובתי ספר רדיקליים המייצרים עבורה לוחמים.