google/wiki40b huggingface dataset:
אוורטון (כדורגלן)

קריירת מועדונים

אוורטון שיחק כנער בקורינתיאנס הברזילאית, ובשנת 1999 החל לשחק בבוגרים, כאשר על אף גילו הצעיר הוא היווה חלק חשוב בהתקפת הקבוצה, ושיחק בה ברציפות עד לשנת 2001, למעט תקופת השאלה קצרה למועדון הכדורגל ריו ברנקו. בשתי העונות הראשונות שלו בקורינתיאנס, זכה אוורטון באליפות ליגת העל הברזילאית, ובשנת 2000 זכה עם הקבוצה באליפות העולם לקבוצות כדורגל לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על ואסקו דה גאמה. בנוסף, זכה אוורטון עם קורינתיאנס בשתי אליפויות סאן פאולו ובגביע סאו פאולו אחד. הצלחתו של אוורטון בקורינתיאנס עוררה עניין במועדונים ברחבי אירופה, ולקראת עונת 2001/02 חתם אוורטון בבורוסיה דורטמונד.
עונתו הראשונה של אוורטון בבורוסיה דורטמונד, 2001/02, הייתה מוצלחת במיוחד, כאשר היה חלק מרביעיית ברזילאים שכללה גם את דדה, אוונילסון ומרסיו אמורוזו. אוורטון הבקיע בעונה זו עשרה שערים, וסייע לבורוסיה דורטמונד לזכות באליפות הבונדסליגה. באותה עונה השתתף אוורטון עם בורוסיה דורטמונד בגמר גביע אופ"א, בו הפסידה בורוסיה דורטמונד 3-2 לפיינורד ההולנדית. אוורטון פתח במשחק זה והוחלף בדקה ה-61 על ידי אוטו אודו הגאנאי. לאחר עונת האליפות, אוורטון נשאר בבורוסיה דורטמונד עוד שלוש עונות נוספות, בכולן הבקיע כמות דו ספרתית של שערים, כאשר עונת 2003/04 הייתה עבורו עונת שיא בה הבקיע 16 שערים, אך סיים עם הקבוצה במקום השישי בלבד. בתום עונת 2004/05 עזב אוורטון את בורוסיה דורטמונד לאחר שהבקיע 47 שערים ב-119 הופעות ליגה, וחתם בריאל סרגוסה הספרדית.
בעונתו הראשונה של אוורטון בריאל סרגוסה, 2005/06, הבקיע אוורטון 12 שערים, והחזיק ביחד עם דייגו מיליטו את התקפת הקבוצה, שסיימה במקום ה-11 בליגה הספרדית. בעונת 2006/07 פחתה כמות ההופעות של אוורטון בסרגוסה, לאחר הצטרפותו של פאבלו איימאר. אוורטון הבקיע בעונה זו שישה שערים. אוורטון השתייך לסראגוסה עד לשנת 2010, כאשר לאחר שתי העונות הראשונות המוצלחות שלו בקבוצה, איבד את מקומו בהרכב והושאל לאלופת גרמניה הטרייה דאז שטוטגרט לקראת עונת 2007/08, והשתתף עמה בליגת האלופות, אך השאלתו הסתיימה במחצית העונה, אז חזר לסראגוסה, והושאל שוב לאספניול, שם סיים את עונת 2007/08, כאשר בלעדיו, סרגוסה נשרה אל ליגת המשנה הספרדית. בעונת 2008/09 אוורטון וסרגוסה שבו לליגה הספרדית הבכירה תוך עונה אחת בלבד, כאשר אוורטון הבקיע 28 שערים בעונה זו, שער אחד פחות ממלך השערים לאותה עונה, נינו. בעונת 2009/10 ערך אוורטון עשר הופעות בלבד בליגה הבכירה במדי סרגוסה, והבקיע שני שערים. בקיץ 2010 עזב אוורטון את סרגוסה, לאחר שהבקיע 48 שערי ליגה ב-111 הופעות, ועבר לפלמייראס הברזילאית.
אוורטון שיחק בפלמייראס שנה אחת, בה הבקיע שמונה שערים ב-29 הופעות. עם זאת, שוחרר מהמועדון בינואר 2011. בהמשך, שיחק אוורטון תקופות קצרות בטרק גרוזני הרוסית, אל אהלי הקטרית ואמריקה פוטבול קלוב הברזילאית, אך לא הצליח להטביע חותם במועדונים אלה. החל משנת 2014 אוורטון משחק באתלטיקו סורוקבה, המשתתפת בטורניר אליפות סאו פאולו בכדורגל.

קריירה בינלאומית

אוורטון השתתף עם נבחרת ברזיל עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה לנוער בשנת 2001, וזכה בטורניר זה, אותו סיים כמלך השערים עם שש הבקעות. בין השנים 2001 ו-2003 ערך אוורטון שבע הופעות במדי נבחרת ברזיל הבוגרת, והשתתף עמה בקופה אמריקה 2001 ממנו הודחה נבחרתו באופן מפתיע ברבע הגמר לאחר הפסד 2-0 לנבחרת הונדורס, ובגביע הזהב 2003, בו הגיעה ברזיל עד הגמר. לאחר טורניר זה, אוורטון לא זומן עוד לנבחרת ברזיל.
פרנצ'סקו, רוזן טראפאני

ביוגרפיה

פרנצ'סקו נולד ב-13 באוגוסט 1827 בנאפולי, לפרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ולמריה איזבלה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה.
בשנת 1830 מת אביו פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות, ואחיו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות עלה לשלטון במקומו. בצעירותו יועד פרנצ'סקו לקריירה דתית, והוא למד במכללה הישועית ברומא. בשנת 1844 הציע לואי פיליפ, מלך הצרפתים שפרנצ'סקו יתחתן עם אחייניתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד, ומשום כך נטש פרנצ'סקו את לימודי הכמורה. בתחילה חשש פרנצ'סקו להתחתן עם איזבלה מחשש שיהא כלי משחק בידי לואי פיליפ, אולם לאחר ישיבה משפחתית בשנת 1845 הוחלט שיציע את מועמדותו, אולם על אף לחצים רבים שהופעלו על איזבלה לטובת החתונה עם פרנצ'סקו, היא החליטה לבסוף בשנת 1846 להתחתן עם בן דודה פרנסיסקו, דוכס קדיס.
ב-10 באפריל 1850 התחתן פרנצ'סקו עם אחייניתו מריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ומריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות, אולם פרנצ'סקו לא היה אהוד בטוסקנה מפני חששם מבית בורבון.
למרות תככים משפחתיים, היה פרנצ'סקו נאמן לאחיו פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות, ולאחר מותו בשנת 1859 מונה פרנצ'סקו למפקד הצבא. במהלך תפקידו הקצר ניסה פרנצ'סקו להגן על הממלכה, אולם לאחר מסע האלף בשנת 1861 הודח אחיינו פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות, ופרנצ'סקו יחד עם שאר המשפחה נאלץ לברוח לרומא. בהמשך עבר פרנצ'סקו עם משפחתו לצרפת, וב-24 בספטמבר 1892 הוא מת בביתו שבפריז.
USA 193

התקלה ודעיכת המסלול

אף ששיגור הלוויין וכניסתו למסלול היו מוצלחים, הלוויין איבד קשר עם תחנת הבקרה שעות לאחר השיגור.
דיווחים בלתי רשמיים ראשונים, ממקורות בממשל האמריקני, על לוויין ריגול אשר מסלולו הולך ודועך לקראת כניסה לאטמוספירה בתוך שבועות ספורים, התפרסמו בסוף חודש ינואר 2008. דיווח זה לא הפתיע חובבי חלל העוסקים בתצפיות על לוויינים סביב כדור הארץ, אשר עקבו אחר הלוויין.

חומרים מסוכנים בלוויין

על פי דיווחי הסוכנות האמריקנית לניהול מצבי חירום (אנגלית: Federal Emergency Management Agency - FEMA) הלוויין הכיל שני חומרים מסוכנים: הידרזין ובריליום. על פי השערות שונות הלוויין הכיל אף מקור כוח גרעיני, זאת בניגוד לדיווחים רשמיים של ארצות הברית. ב-29 בינואר 2008 פרסמה סוכנות הידיעות Associated Press כי גנרל בחיל האוויר האמריקני אמר כי נעשות תוכניות למניעת התרסקותו של הלוויין באטמוספירה עקב חשש שיפול באזור צפון אמריקה.

השמדת הלוויין

גיבוש תוכנית להשמדת הלוויין USA 193 בעזרת שיגור טיל לעברו החל בחודש ינואר 2008, ב-12 בפברואר 2008 נתן הנשיא בוש את אישורו לתוכנית. גורמים רשמיים אמריקנים הכחישו כי פעולת השמדת הטיל נועדה למנוע נפילת טכנולוגיה סודית לידי ידיים זרות וכן הכחישו כי השיגור בא בתגובה לניסוי שערכה ממשלת סין בשנת 2007 בטיל נגד לוויינים. אף שארצות הברית הביעה התנגדות עזה לניסוי הסיני בנשק נגד לוויינים, אשר הותיר כמות גדולה של פסולת חלל, גורמים רשמיים אמריקנים התעקשו כי אין הקבלה בין הניסוי הסיני לבין השמדת הלוויין USA 193, כיוון שהאחרון היה במסלול נמוך הרבה יותר והשברים שיוותרו מהשמדתו יכנסו לאטמוספירה כנראה בתוך שבועות וכי הכמות הגדולה של החומר המסוכן הידרזין הצדיקה את השמדתו.
המטרה המוצהרת העיקרית בהשמדת הלוויין הייתה לנקב את מכל הדלק של הלוויין ולרוקן כ-450 ק"ג של הידרזין בטרם יכנס לאטמוספירה. על פי דיווח הפנטגון ב-21 בפברואר 2008, במבצע קרח שרוף, שוגר טיל מדגם SM-3 מסיירת טילים אמריקנית, אשר פגע בלוויין בגובה של כ-247 ק"מ מעל האוקיינוס השקט, במהירות של כ-36,667 קמ"ש.
נור (טיל)

היסטוריה

בשנת 1995 איראן חתמה על חוזה עם סין על רכש טילי C-802. לאחר העברה של כ-60 טילים (הערכה משנות ה-90), החוזה בוטל בעקבות לחץ ארצות הברית. כתוצאה מכך החל פרויקט איראני להנדסה הפוכה על טיל ה-C-802.
לא ידוע מתי הפרויקט הסתיים, אך מוכר כי בשנת 2000-2001 איראן כבר ביצעה ניסוי שיגור של מערכת משודרגת של C-802, והטווח המקסימלי שלה גדל מ-30 ק"מ ל-130 ק"מ.
הטיל מונע באמצע מנוע סילון תוצרת SAHA האיראנית בשם "טלוע-4" (בפרסית:طلوع) המבוסס על המנוע הצרפתי "Microturbo TRI 60".
בינואר 2004, איראן החלה בייצור של מכ"ם DM-3B שישמש את טיל הנור. לפי גורמים רשמיים באיראן, מדובר במכ"ם הנמצא בחזית הטיל ומשמש לביות מכ"מי אקטיבי בשלב האחרון של המעוף שלו לפגיעה במטרה.
ב-2006 הוכרז שטווח המקסימלי של הטיל עלה ל-170 ק"מ.
ב-2011 גרסה אחרת של הטיל בשם קאדר המגיעה לטווח של 200 ק"מ ומסוגלת לתקוף מטרות חוף. סרטון של הטיל פוגע במטרה פורסם בגלוי בתקשורת האיראנית
.
בתחילת 2012, במהלך משחק מלחמה, בוצע ניסוי שיגור של טיל בגרסה המשלבת מערכת חשמלית חדשה ואלגוריתם ניווט והנחיה משופר. באותו תרגיל שוגר גם טיל הקאדר.
לפום צערא אגרא

לפום צערא אגרא הוא ביטוי בארמית שתרגומו: לפי הצער, השכר. זהו יסוד מרכזי בתורת הגמול היהודית.

מקור

מקור הביטוי הוא בפרקי אבות: "בן הא הא אומר: לפום צערא אגרא" (משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה כ"ג).
פירוש הביטוי הוא שכאשר אדם סובל ומצטער כתוצאה מקיום תורה ומצוות, שכרו גדל. השכר המדובר הוא שכר מצווה, כמקובל בספרות התורנית כי לכל מצווה שאדם עושה הוא מקבל עליה שכר, בין אם בעולם הזה ובין אם בעולם הבא.

מקבילות

קיימים ביטויים נוספים באותה הרוח, למשל באבות דרבי נתן (ג,ו): "טוב אחת בצער, ממאה שלא בצער".

יוצא מהכלל

יש לכלל זה יוצאי דופן, למשל במצוות סוכה הדין הוא שבמצב בו אדם מצטער כתוצאה מקיום המצווה הוא פטור מן המצווה. גם במצוות אחרות יש גדרים עד כמה יש להצטער ולסבול לשם קיום המצווה, כך מקובל כי לשם קיום מצוות עשה דאורייתא אדם צריך להוציא עד חמישית מכספו. 
המושג קשור ליחסה של היהדות לצער וסבל כגורמים מטהרים- "ייסורים ממרקין כל עוונותיו של אדם" (ברכות ה א).
אבוללה

עלילת הסרט

על גג ביתו ברחוב דולצ'ין שבגבעת משואה, אדם הראל (יואב סעידיאן רוזנברג), ילד בן 10, מחזיק במכשיר סמארטפון, וצופה בסרטון וידאו שלו עם אחיו הגדול, אסף, שנהרג בתאונת דרכים. אדם איננו מודע לכוחות יחידה מיוחדת של משטרת ישראל, תחת פיקודו של שלומי (עודד לאופולד), שנפרשים במקום, במטרה לתפוס דמות חשודה.
הוריו של אדם (מיכה סלקטר ונתי קלוגר) נאבקים בהתמודדותם עם האובדן של בנם הבכור, ואמו של אדם אף מקפידה לשמור באובססיביות על חדרו של אסף כפי שהיה. ללא ידיעתה, אדם מגניב מחוץ לחדרו של אסף מספר מזכרות, ביניהן מדליה שבה זכה אסף, ושומר אותן במקלט שמתחת לביתו. יום אחד, בזמן היותו במקלט, מפתיעה את אדם דמות בין הצללים, והוא שומט מידיו את המדליה - לא לפני שהוא מנסה לצלם את הדמות עם הסמארטפון שלו - ובורח. הוא מספר על כך להוריו, אך הם לא מאמינים לו.
בבית הספר בו הוא לומד, אדם נשלח על ידי המחנך יאיר (רותם קינן) לספרייה, כי לא הכין את שיעורי הבית שלו. שם, אב הבית האני (מכרם חורי) מבחין בצילום של הדמות במכשיר הסמארטפון שלו, וניכר כי הוא מזהה את הדמות. אדם עוקב אחרי אב הבית עד לחדרו, שם הוא מספר לו שלדמות קוראים אבוללה (עידן ברקאי), מפלצת ירושלמית אגדית ובלתי נראית, אשר אוהבת מתוק וחושפת את עצמה רק בפני ילדים מיוחדים (ילדים שנמצאים במשבר).
אדם הולך למכולת, וקונה גזוז בטעם תות, באמצעותו הוא מצליח לפתות את אבוללה לצאת ממחבואו בין הצללים. השניים מתיידדים, ואבוללה הופך לחברו הסודי והיחיד של אדם. אדם מספר לאבוללה שהוא חש אשם במותו של אסף, שנהרג כאשר נסע לאסוף אותו מהקניון, כי איחר.
אבוללה מסייע לאדם להתמודד מול חבורת ילדים בריונים (קאי פקר, מורי שרם, שחף יעקובוביץ') בבית ספרו וגם להתמודד כנגד רצונו של יאיר להעביר אותו לבית ספר אחר, בניגוד לדעתם של מנהלת בית הספר דבורה (ליאורה ריבלין) והיועץ יקי (דני קרפל). במקביל, תמר (בר מינאלי), שכנתו וחברתו ללימודים של אדם, מגלה את סודו.
כאשר לוחמי יחידת המשטרה המיוחדת מחדשים את המרדף, במטרה ללכוד את המפלצת, אדם - על מנת להציל את חברו - עוזר לאבוללה לחזור חזרה הביתה אל משפחתו. אדם מספר להוריו על תחושת האשמה שרודפת אותו, וכל בני המשפחה מתפייסים באושר.

פרסים

בשנת 2015 העניק פורום מבקרי הקולנוע בישראל לסרט "אבוללה" שני פרסים: פרס "תגלית השנה" הוענק לבמאי הסרט, יוני גבע, ופרס ההישג האמנותי, על יצירת המפלצת אבוללה, הוענק לאדר וינטר, גן דה לנגה וקארן דוידוף, יוני כהן וסטודיו סנובול, רונן נגל ועידן ברקאי.

הקרנות בבתי קולנוע בארץ

בסרט צפו מעל ל-150,000 צופים בבתי הקולנוע בישראל.

מקור השם

"אבוללה" היא מילת סלנג ירושלמי, שמקורה בערבית, שנועדה להפחיד אנשים בחושך.
שגיאת תקן

שגיאת תקן (מאנגלית: Standard Error) היא סטיית התקן של האומד לסטטיסטי הנוצר מדגימה. למשל, הממוצע הוא אומד נפוץ של התוחלת. עם זאת, למדגמים שונים אשר נלקחו מאותה אוכלוסייה יהיו ערכים שונים לממוצע המדגם, כך שיש התפלגות של ממוצעי מדגמים (לה ממוצע וסטיית תקן משלה). שגיאת התקן של הממוצע (קרי, של שימוש בממוצע המדגם להערכת ממוצע האוכלוסייה) היא סטיית התקן של ממוצעי כל המדגמים (בגודל מסוים) שנלקחו מאוכלוסייה. בניתוח רגרסיה, המונח ״שגיאת תקן״ יכול גם להתייחס לאומד הריבועים הפחותים סטיית התקן הכלולה במודל.

שגיאת תקן של הממוצע

שגיאת התקן של הממוצע היא סטיית התקן של האומד לתוחלת האוכלוסייה - הוא ממוצע המדגם. ניתן לראות זאת גם כסטיית התקן של שגיאת ממוצע המדגם ביחס לממוצע האוכלוסייה, היות שממוצע המדגם הוא אומד בלתי מוטה. שגיאת התקן שווה לסטיית התקן של דגימה בודדת, חלקי שורש גודל המדגם (בהנחה שערכי המדגם בלתי תלויים): {SE} = {{\sigma} \over {\sqrt{n}}}, כש-σ היא סטיית התקן של האוכלוסייה; אפשר לאמוד את שגיאת התקן בעזרת האומד לסטיית התקן, {SD} = {{\hat{s}} \over {\sqrt{n}}}, כש-s היא סטיית תקן של מדגם (או של התפלגות מדגמים).
Quién Sabe

רקע וכתיבה

השיר בדומה לשאר שיריה של נטשה, נכתב על ידה והוא שיר בסגנון הבצ'טה והפופ הלטיני. השיר הועלה לרשתות הזרמות המדיה בזמן שיצא כסינגל ובין היתר עלה לספוטיפיי, אפל מיוזיק, ודיזר.
כבר כשיצא, הצליח השיר להיכנס למצעדי אייטונס רבים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוצה של נטשה ב-22 ביוני 2018, ביום שיצא כסינגל רשמי. השיר צולם בכנסייה ומציג בתוכו את נטשה בכמה סצנות, כשהיא לבושה בבגדינזירה שחורים ולבנים. ישנן סצנות בהן ניתן לראותה, כשהיא בחדר מבודד בו ניצב צלב גדול מאחוריה.
נכון לאוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-350 מיליון צפיות, מה שהופך אותו לאחד מהקליפים הנצפים ביותר בשנת 2018.
תאודריק הרביעי

תאודריק הרביעי (נולד ב-712 לערך, מת בין ה-16 במרץ וה-30 באפריל 737, לטינית: Theudericus IV, "תיירי" בצרפתית) היה מלך הפרנקים מן השושלת המרובינגית בין 721 למותו. הוא היה בנו של המלך דגוברט השלישי. כמו אביו, גם הוא היה שליט בתואר בלבד, והמאיורדומוס קרל מרטל משך בחוטיו ונשא במושכות השלטון בפועל. תאודריק היה המלך הלפני-אחרון של ממלכת הפרנקים שהשתייך לשושלת המרובינגית, לפני שהשושלת הקרולינגית השתלטה על המדינה דה-יורה. 
תאודריק נולד אחרי שנת 711, ככל הנראה ב-713. קרל מרטל החזיק אותו במנזר של (Abbaye de Chelles) ולאחר מכן בשאטו תיירי. לאחר מותו של כילפריק השני בפברואר 721 הכתיר מרטל את תאודריק כמלך. שלטונו היה זה של "מלך עושה-כלום" (roi fainéant). אין מידע על פעילויותיו השלטוניות. תאודריק מת ב-737 והמלך הבא (והאחרון משושלת המרובינגים) של ממלכת הפרנקים, כילדריק השלישי, הוכתר ב-743, על ידי פפין הגוץ.
שמעון אשד

ביוגרפיה

שמעון אשד נולד בטרנסילבניה ועלה ארצה בשנת 1923. בגיל 18 הצטרף לפלוגות הלילה בפיקודו של אורד צ'ארלס וינגייט ואחר כך התגייס לנוטרים. בשנת 1943 עבר קורס מ"מים בהגנה (מחזור ט"ו) שנערך בג'וערה. בתקופה זו ועד מלחמת השחרור שירת במשימות פיקוד שונות במשטרת היישובים העבריים באזור עמק יזרעאל. עם פרוץ מלחמת השחרור הצטרף לצה"ל לחטיבת גולני. במלחמה, השתתף בין היתר בקרבות משמר העמק מול צבא ההצלה של קאוקג'י ובקרבות משמר הירדן. בתחילת שנות החמישים מונה למפקד גדוד מילואים בחטיבה המרחבית בעמק יזרעאל. בשנת 1954 עבר לשרת במשמר הגבול תחילה כסמג"ד וזמן קצר לאחר מכן כמג"ד מג"ב צפון. בשנת 1964 מונה למפקד משמר הגבול בדרגת ניצב. עם תום שירותו במשמר הגבול, היה למפקד המחוז הצפוני של המשטרה. בשנת 1976 פרש מהמשטרה והמשיך לעסוק בתחום הביטחון והאבטחה עבור גורמים אזרחיים.
שיר עבודה (נח שפירא)

שיר עבודה הוא שירו של נח שפירא ("בר-נש"), אשר פורסם בשנת תרנ"ה 1895 והולחן בלחן עממי מזרחי.
 מאז פרסומו בעיצומה של תקופת העלייה הראשונה, נעשה השיר אהוד ביישוב העברי החדש בארץ ישראל. נהגו לשיר אותו באירועים חגיגיים כחלק ממבחר שירים שביטאו את יעדי המפעל הציוני, והוא הוכנס אל תוכנית הלמודים בגני הילדים ובבתי הספר. הוא אומץ גם על ידי אנשי העלייה השנייה ותנועת העבודה הארצישראלית, כמבטא את ערך היסוד שלה. הוא צורף אל "פנקסי" – הספרון שהוענק לכל חבר או חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר" בראשיתה, מאז 1918. הוא זכה לפופולריות רבה גם בקרב חברי הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה. 
"שיר עבודה" זכה לביצועים רבים, שחלק רב מהם מקהלתי, במאה ה-20 וה-21. אחת ההקלטות הבולטות לשיר היא של אילקה רווה כסולן, בליווי מקהלת צדיקוב ותזמורת קול ישראל.

תכנים ואמירות

שפירא מרמז  בשירו על מקורות מסורתיים נודעים לממעוניו, צרכני השיר, בני דורו. במילים "מִטַּל שָׁמַיִם וּמִכָּל מֶגֶד" הוא מאזכר ברמיזה את פסוקי הברכה בספר בראשית: "וְיִתֶּן לְךָ הָאֱלֹהִים מִטַּל הַשָּׁמַיִם וּמִשְׁמַנֵּי הָאָרֶץ וְרֹב דָּגָן וְתִירֹשׁ"" (בראשית כז, כח). במילים "הָעוֹלָם עוֹמֵד עַל הָעֲבוֹדָה" הוא מאזכר את מאמר חז"ל במסכת אבות: "על שלושה דברים העולם עומד – על התורה ועל העבודה ועל גמילות-חסדים" (מסכת אבות פרק א, משנה ב) (אף כי על פי רוב הפרשנות, כוונתם של חז"ל הייתה לעבודת האל).
 השיר פותח בשחרית, בקול קורא ומעורר משינה ליום העבודה, שאותה מהלל המשורר ומשבח, כמעניקה חיים; מזון: "מגד" ו"לחם", ומלבוש: "בגד". שבחי העבודה והעמל מודגשים בשיר, הן בפזמון גדוש קולות ההתפעלות החוזרים: "יָהּ חַי לִי, לִי הָהּ עֲמָלִי!", והן בבית השלישי, במילים: "הָעֲבוֹדָה הִיא כָּל חַיֵּינוּ, מִכָּל צָרָה תַּצִּילֵנוּ" אשר הפכו למטבע לשון בתרבות העברית והישראלית, ומצוטטות בהקשרים ומשמעים שונים ואף מנוגדים.
מתי קלארווין

ביוגרפיה

קלארווין נולד בהמבורג לאדריכל יוסף קלארווין. כשהיה בן שנתיים ברחה המשפחה מגרמניה הנאצית לארץ ישראל, ובשנת 1948, עם קום המדינה, עברה המשפחה לפריז. למד אצל פרנאן לז'ה ואחר כך למד באקדמיה לאמנות יפה בפריז. אחר למד אצל ארנסט פוקס, אשר השפיע מאוד על דרכו האמנותית בהמשך. קלארווין עזב את צרפת בשנת החמישים וטייל ברחבי העולם, בין השאר התגורר בטיבט, בהודו, בבאלי, בצפון אפריקה, בטורקיה, באירופה ובמדינות אמריקה. בשנות השישים השתקע בניו יורק.
קלארווין הוסיף לשמו את השם "עבדול" בסוף שנות החמישים במטרה לבטא את רצונו לשכך את הסכסוך בין היהודים והמוסלמים; הוא חשב ששני העמים יבינו זה את זה יותר טוב אם כל יהודי יאמץ שם פרטי מוסלמי וכל מוסלמי יאמץ שם יהודי. בשנות השישים הפסיק להשתמש בשם זה.
עבודותיו של קלארווין מושפעות מהסגנונות הסוריאליסטי ומתרבות הפופ, וכן מרעיונות, סמלים ואלים לא-מערביים. למרות שכתב על ניסיונותיו עם סמי הזיה מסוג אל אס די, הוא טען כי הם לא היו מקור ההשראה העיקרי שלו באמנות, אשר מכונה לעיתים פסיכדלית.
קלארווין עיצב עטיפות תקליטים רבות, אשר זיכו אותו בהכרה ובהערכה רבה. בין השאר עיצב עטיפות בעבור: ביל לאסוול, באדי מיילס, ג'ורג' דיוק, גרג אלמן, ג'ון האסל, מיילס דייוויס, ליאונרד ברנשטיין, סנטנה ואחרים.
קלארווין נפטר מסרטן במרץ 2002 בעיר דיה שבאי הספרדי מיורקה.
ערב אדיר

שידור התוכנית

התוכנית נבנתה כתוכנית אירוח הומוריסטית בה מתארחות דמויות שונות, מהן פיקטיביות ומהן חיקויים של אישים מוכרים, על פי רוב ידוענים. כמו כן התארחו בתוכנית הידוענים עצמם לריאיונות כביכול ולהשתתפות במערכונים.
פורמט התוכנית, ששאב השראה מהתוכנית רק בישראל, הפך לפורמט הבולט של תוכניות בידור מסוג זה עם עליית "ארץ נהדרת" ולאחר מכן "שבוע סוף".
התוכנית זכתה להצלחה רבה בזמן שידורה. עונתה הראשונה הייתה הנצפית ביותר באותה שנה ומספר הצופים היה גבוה גם בעונות הבאות. כמו כן זכתה התוכנית לביקורות אוהדות, רבות מהדמויות שהופיעו בה הפכו לפופולריות והיא טבעה ביטויי סלנג רבים.
בשנת 2005 עלתה בזכיינית רשת תוכנית המשך בשם "היכל התרבות" שאף אותה הנחה מילר ובה כיכבו לצידו שלישיית מה קשור.
אמו טסמני

הכחדה

הכחדת תת־המין, כמו תת־מינים ומינים אחרים של האמו נגרמה בגין ציד בלתי מבוקר, הריסת בית גידול הטבעי של האמו הטסמני, על ידי הצתת החלקות הטבעיות במטרה להסבתם לחקלאות.
תאריך ההכחדה איננו ברור, עקב חוסר עקביות וניהול גרוע של המעקב אחרי המין באותה עת. עדויות אחרונות על המין הגיעו בשנת 1838, כך שהערכה היא שהמין נכחד בסביבות שנת 1850, אך תאריך זה איננו מדויק כלל. לעדויות על פרט שנלכד בשנת 1865 ומת בשנת 1873, אך לא נמצא אימות. פרט נוסף שהיה בפרנקפורט, שויך בטעות לתת המין, אך זו הייתה טעות בזיהוי.
הצעצועים שעיצבו אותנו

תקציר הסדרה

בכל פרק בסדרה, מציגים את האנשים שמאחורי זיכיונות הצעצועים האיקוניים ביותר בהיסטוריה. המומחים מדברים על עלייתן, נפילתן, ועל יצירותיהם השוות מיליארדים.
אוגו לגראן

קריירה

באפריל 2010, לגראן זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו באליפות אירופה שנערכה בווינה, מדליית ארד לאחר שניצח את זאזה קדאלשווילי הגיאורגי. בספטמבר של אותה שנה הוא התחרה באליפות העולם וסיים במקום השביעי. באליפות העולם 2011 שנערכה בפריז, זכה לגראן במדליית ארד לאחר שניצח את רינת איברגימוב מקזחסטן. 
באפריל 2012, הוא זכה במדליית זהב באליפות אירופה לאחר שגבר על וולודימיר סורוקה מאוקראינה. ב-30 ביולי התחרה לגראן באולימפיאדת לונדון וזכה במדליית הארד לאחר שניצח את וואנג קי-צ'ון הקוריאני בקרב על המדליה.
באליפות העולם 2013, הגיע לגראן עד לגמר, שם הפסיד לשוהיי אונו היפני וזכה במדליית הכסף. בשנת 2014, הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה אשר נערכה במונפלייה שבצרפת לאחר שניצח בחצי הגמר את רוק דראקשיץ' הסלובני והפסיד בגמר לדקס אלמונט ההולנדי.
גלסיוס הראשון

כתביו

על אף כהונתו הקצרה היה גלסיוס הפורה מבין האפיפיורים המוקדמים - והותיר אחריו 42 מכתבים אשר שרדו עד ימינו (בהם ה"דואו סונט"), ושרידים של 49 כתבי יד נוספים אשר שרדו בחלקם. בכתבים אלה מציג גלסיוס את עליונות האפיפיורות הרומית על הבישופים של הכנסיות המזרחיות.
כתבים אחרים, מאוחרים יותר, יוחסו לגלסיוס. בין הכתבים הפסאודו-גלסיאניים הידועים שבהם ניתן למנות את ה"de libris recipiendis et non recipiendis" ("ספרים שיש לקבלם וספרים שאין לקבלם") - רשימה הכוללת אילו ספרים יכללו בברית החדשה ואילו יהיו ספרים חיצוניים (אפוקריפים). קביעת הקנון הנוצרי שויכה לגלסיוס אולם ככל הנראה מדובר במסמך מאוחר הרבה יותר. ספר פסאודו-גליסיאני נוסף הוא ה"Liber sacramentorum Romanae ecclesiae - "ספר התפילות הכנסייתי הרומי") אשר נכתב ככל הנראה בתקופה המרובינגית.
איאן גילן

חייו

גילן נולד וגדל בלונדון. בשנת 1962 הצטרף ללהקה בשם The Javelins בה היה חבר עד לשנת 1964, אז חבר ללהקת Wainwright's Gentlemen בה היה חבר כשנה. בשנת 1965 החל גילן להופיע עם להקת Episode Six אותה ייסד רוג'ר גלובר, אך הלהקה לא נחלה הצלחה מרובה. 
בשנת 1969, לאחר שראו אותו בהופעה, פנו אל גילן ריצ'י בלקמור וג'ון לורד בבקשה שייקח על עצמו את תפקיד הזמר בלהקת דיפ פרפל עם עזיבתו של רוד אוונס את הלהקה. הוא הצטרף ללהקה ועימו גם גלובר, לקראת הקלטת אלבום ההופעה Concerto for Group and Orchestra. במהלך שנותיו כסולן הלהקה, לקח גילן חלק גם בהקלטתם של מספר אלבומי אולפן, אשר החלו את הצלחתה הכלכלית של הלהקה. האלבום Deep Purple in Rock, היה לאלבומה הראשון של הלהקה אשר זוכה למעמד של אלבום זהב בארצות הברית, ולאלבום כסף בבריטניה. 
באותן השנים, השתתף גילן גם בהקלטות אלבום האולפן של ישו כוכב עליון, כשהוא משחק את תפקיד ישו. לקראת הפקת סרט הקולנוע הוצע לגילן לגלם את דמותו של ישו על המסך הרחב, אך הוא סירב מכיוון שהתפקיד דרש ממנו לבטל סיבוב הופעות מתוכנן עם הלהקה.
בשנת 1973, לאחר הקלטת מספר אלבומי אולפן נוספים עם הלהקה, ולאור עימותים חוזרים ונשנים בין גילן לבלקמור, החליט גילן לעזוב את דיפ פרפל, ובמקומו הובא דייוויד קוברדייל.
לאחר כשנתיים בהן לא עסק במוזיקה, חזר גילן וייסד הרכב חדש בשם Ian Gillan Band. הלהקה ניגנה מוזיקת ג'אז-פיוז'ן אך לא נחלה הצלחה. בשנת 1978 פירק גילן את הלהקה והקים יחד עם הקלידן קולין טאונס להקה נוספת על שמו - Gillan, אשר נטתה לכיוון ההארד רוק. הלהקה פעלה עד שנת 1982, והתפרקה לאחר פגיעה במיתרי הקול של גילן, אשר אילצה אותו לפרוש ולנוח. 
בשנת 1983 חבר גילן ללהקת בלאק סבאת' לאחר פרישתו של רוני ג'יימס דיו. הוא הקליט עם ההרכב אלבום בודד, Born Again, בטרם עזב לטובת איחוד עם דיפ פרפל.
בתחילת 1984 חזר גילן להרכבה של דיפ פרפל, ובאוגוסט אותה השנה הוציא עימה את האלבום Perfect Strangers אשר הפך להצלחה. גילן פוטר מהלהקה בשנת 1989 והוחלף על ידי סולן להקת ריינבו לשעבר, ג'ו לין טרנר, אך שב להרכב בשנת 1992 לאור הפצרותיהם של לורד ואיאן פייס שרצו בשובו לקראת חגיגות ה-25 שנים להקמת הלהקה.
מעיין אלרואי

היסטוריה

המעיין שימש בין השנים 1952-1936 כמקור מי השתייה של היישוב אלרואי. 
המעיין נובע לתוך בריכה מלאכותית, שנחפרה בשנות ה-60 ביוזמתו של זאב שורקי, יליד המושבה אלרואי, ואשר שמשה כמקור להשקיית פרדס הלימונים שגדל בחלקה הסמוכה של משפחתו.
מימי המעיין נובעים כל ימות השנה וזורמים אל אפיק נחל קישון הסמוך, המרוחק כ-120 מטר מערבה לנביעה לכוון הר הכרמל. 
לאחרונה שוקם המעיין, הודות למאמצי הקרן הקיימת לישראל, רשות נחל הקישון והמועצה המקומית קריית טבעון וסביבו פותח פארק הכולל את סביבת המעיין, הבריכה ושביל הליכה החוצה את פלג המעיין ומגיע לנקודת מנוחה ותצפית על נחל קישון. במימי המעיין ובסביבתו מתפתחים מיני בעלי חיים וצמחי נחלים ייחודיים, כגון: צב ביצה מצוי, תות לבן, דולב מזרחי, צפצפה מכסיפה, פטל קדוש ועוד.
במשך השנים השתלט על מי הבריכה הצמח "אלף-העלה המימי" המשתמש כצמח אקווריום שהושלך לבריכה יחד עם דגי זהב, ההשתלטות שיבשה את המערכת האקולוגית של הנחל וסיכנה את הצומח הטבעי. בקיץ 2012, נעשה מבצע לסילוק הצמח ממי הבריכה.
תוואי רכבת העמק עבר בסמוך מאוד למעיין, על פני הגשר המשמש כיום את דרך העפר למעיין. כ־650 מ' מזרחית למעיין מצויה תחנת אלרואי, תחנה משופצת של רכבת העמק ובה תצוגת קרונות שונים של רכבת ישראל.
אריה פישביין

שרותו הצבאי

פישביין התגייס לצה"ל בשנת 1973 עשה את כל שרותו במערך הנ"מ 
במלחמת יום הכיפורים השתתף כחייל בתפקיד טכנאי מכ"ם בסוללת טילי הוק שהוצבה בשארם א-שייח'. 
בשנת 1975 סיים קורס קצינים והחל תפקידו כקצין זוטר ובשנת 1977 מונה לשמש כמפקד סוללת טילי הוק משופר בסיני. 
במהלך שירותו ביצע תפקידים נוספים וביניהם ראש מדור כשירות וכוננות, סמג"ד יחידת הוק, קצין מבצעים של מערך הנ"מ, מפקד בית הספר להוק, מפקד יחידת הוק וקצין הדרכה ראשי בבית הספר לנ"מ. 
בשנת 1990 יצא בראשות משלחת בת 50 קצינים וחיילים לארצות הברית ללימוד וקליטת סוללות הפטריוט. עם חזרתו מונה למפקדה הראשון של יחידת הפטריוט בישראל. סוללות הפטריוט פעלו לראשונה בישראל במהלך מלחמת המפרץ ב-1991. הסוללות הופעלו מכמה אזורים ברחבי הארץ ושיגרו טילי פטריוט להגנה כנגד טילי סקאד, שנשלחו לישראל מעיראק במהלך מלחמת המפרץ. 
פישביין היה ממניחי היסודות בחיל האוויר לגיבוש תורת הלחימה וכתיבת הנהלים המבצעיים ליירוט טילים ורקטות. בתפקידו החל שיתוף פעולה מבצעי עם ארצות הברית להגנה מפני טילים. 
בשנת 1995 מונה למפקד כוחות הנ"מ במרכז הארץ ומפקד בסיס רב חיילי בסירקין בתפקידו היה אחראי להגנה בפני טילים ומטוסים בגזרת המרכז. בשנת 1998 מונה לתפקיד מפקד מערך ההגנה האווירית (נ"מ) ובתפקיד זה קיבל החלטה על סיום הניסוי לקליטת נשים 
מקורס טיס למערך הנ"מ שהחל שנתיים קודם לכן ומעבר לקליטה מלאה של בנות לשירות כלוחמות נ"מ רגילות. מאז מהוות הנשים חלק נכבד מהמערך הלוחם במערך ההגנה האווירית.
בשנת 2000 נכנסה לכשירות מבצעית סוללת החץ הראשונה בחיל האוויר.

תפקידי ניהול

פישביין פרש מצה"ל בשנת 2001. לאחר פרישתו ביצע מספר תפקידים אזרחיים וניהל מספר פרויקטים אזרחיים וביטחוניים כשהבולטים בהם היה תפקיד ראש הפרויקט לפיתוח המכ"ם לסוללות כיפת ברזל בחברת אלתא ושילובו במערכת כיפת ברזל. בנוסף ניהל פישביין את האגף הביטחוני בחברת מירס ושימש כמנכ"ל האגודה למען החייל. 
הוא בעל עסק עצמאי לייעוץ ביטחוני ומתן שירותי ניהול ומשמש מנכ"ל עמותת ידידי בית החולים מאיר.

השכלה ומשפחה

פישביין בעל תואר ראשון בהצטיינות במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במינהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון.
הוא מרצה ומנחה פרויקטי גמר לסטודנטים בתואר ראשון במכללת ספיר בשדרות. 
הוא נשוי ואב לשלושה.