google/wiki40b huggingface dataset:
ברנרד קינג

קריירת ה- NBA

קינג שיחק בקולג' באוניברסיטת טנסי, ונבחר כבחירה השביעית בדראפט של שנת 1977 על ידי ניו יורק נטס, אשר כמה חודשים מאוחר יותר העתיקו את מקום מושבם לניו ג'רזי ונודעו כ"ניו ג'רזי נטס". שני מטרים וסנטימטר גובהו, היה קינג התגלמות הסמול פורוורד של ה-NBA בשנות השמונים. עם זרועותיו הארוכות ושחרור הכדור המהיר, קינג היה מותאם בשלמות למשחק מהיר כסקורר מעולה. קינג הוביל את טבלת הקלעים של הליגה בשנת 1985 עם 32.9 נקודות למשחק ונבחר פעמיים לחמישיית העונה של הליגה ושלוש פעמים למשחק האולסטאר.
בעונת הרוקי שלו, 1977/1978, הוא קבע שיא קליעה לשחקן שנה ראשונה בניו ג'רזי נטס, 1909 נקודות. ב-31 בינואר 1984, כשחקן הניקס, קבע קינג שיא בהיותו לשחקן הראשון מאז 1964 לקלוע לפחות 50 נקודות למשחק בשני משחקים רצופים; הוא עשה זאת בקולעו 50 נקודות מול סן אנטוניו ספרס עם 20 קליעות מ-23 זריקות, כולל קליעת 10 שלשות ב-30 בינואר בניצחון הניקס 113–117, ולמחרת קלע שוב 50 נקודות בניצחון חוץ נוסף, הפעם 105 - 98 מול דאלאס מאבריקס עם 20 קליעות מ-28 ניסיונות ושוב 10 שלשות. בעונה שלאחר מכן, הוביל קינג את ניו ג'רזי נטס כשבחג המולד 1984 קלע 60 נקודות והפך לשחקן העשירי ב-NBA לקלוע לפחות 60 נקודות במשחק יחיד.
ב-23 במרץ 1985 סבל קינג מפציעה קשה בברכו, פציעה שהשביתה אותו למשך כל עונת 1985/1986. כשחזר מהפציעה ניכר בבירור שאיבד את ההתפרצות הסוחפת שלו לסל, דבר שגרם לניקס לשחרר אותו בסוף עונת 1987. עם זאת, היה לקינג קאמבק מוצלח בוושינגטון, שם הפך לכוכבה הבלתי מעורער של הקבוצה. הוא שיפר את קליעתו מבחוץ וחזר לאולסטאר פעם אחת נוספת ב-1991, עונתו המלאה האחרונה. לאחר הפסקה זמנית של שנה וחצי וחזרה ל-32 משחקים במדי ניו ג'רזי נטס בשנת 1993, הכריעו אותו בעיות בברך וכפו עליו פרישה סופית ממשחק, כשבאמתחתו 19,665 נקודות שקלע ב-874 משחקים, ממוצע של 22.5 נקודות למשחק, כשבעת ההיא הוא היה מדורג במקום ה-16 בסך הכל בהיסטוריה של ה-NBA בנקודות.
אברהם קצנלסון

קורות חיים

קצנלסון נולד בבוברויסק, אח ליוסף, ראובן - אביו של שר המשפטים לשעבר שמואל תמיר, שמואל, ורחל רעיית נשיא המדינה זלמן שזר. למד בחדר ובגימנסיה והיה תלמיד האקדמיה למדעי היהדות בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטאות סנקט פטרבורג ומוסקבה. למד גם באקדמיה להיגיינה סוציאלית בברלין. בשנת 1912 קיבל תואר דוקטור למדעי הטבע ובשנת 1914 הוסמך לרפואה. בשנות מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) שירת כרופא צבאי בצבא הרוסי. בשנים 1919–1920 היה מנהל המשרד הארצישראלי בקושטא וטיפל בעולים שעשו דרכם לארץ ישראל.
משנת 1912 היה חבר הוועד הפועל הציוני. בשנים 1921–1924 היה חבר המשרד הראשי של התאחדות הפועל הצעיר–צעירי ציון בברלין ובווינה והוביל את המפלגה יחד עם אליעזר קפלן וחיים ארלוזורוב. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל והיה מנהלו הראשון של משרד ההתאחדות בארץ ישראל. 
שימש מנהל מחלקת הבריאות של הסוכנות היהודית (1924–1930) וחבר הנהלת הוועד הלאומי ומנהל מחלקת הבריאות (1931–1948). בין השאר היה חבר בליגה למלחמה בשחפת. כיהן כחבר אספת הנבחרים השנייה, השלישית והרביעית מטעם הפועל הצעיר ולאחר מכן מפא"י. נשא תפקידים ציבוריים נוספים כחבר הוועד המנהל של הטכניון ובמועצת רדיו ארץ ישראל בימי המנדט הבריטי. כחבר ההנהלה הציונית היה מזכיר ועד הבריאות. בפברואר 1932 נבחר לוועד הקהילה של ירושלים מטעם מפא"י. 
במלחמת העצמאות קצנלסון היה ממקימי "השירות הרפואי", (19 בדצמבר 1947), במשותף עם ד"ר משה פלר, ד"ר יוסף מאיר, ד"ר משולם ליבונטין וד"ר משה קריגר. דוד בן-גוריון רושם ביומנו לאחר פגישה עם צוות ההקמה : "הוקמה ועדה רפואית לשעת חירום ונקבעו רופאים אזורים. הוחלט על תוספת 500 מיטות בבתי-החולים הקיימים, עם פרסונל רזרבי ( בייחוד קבוצות צוותי ניתוח). דרושים 76,600 לא"י לציוד - מיטות, שולחנות-ניתוח, ולתוספת מיטות". 
קצנלסון היה חבר מועצת המדינה הזמנית מתוקף היותו חבר הנהלת בוועד הלאומי, ונמנה עם חותמי מגילת העצמאות. מיום הקמת המדינה ועד מרץ 1949 היה המנהל הכללי של משרד הבריאות. בשנת 1949 צורף למשלחת ישראל לאו"ם והיה שותף לדיונים על האמנה למניעת זנות, בהם הביע עמדה נגד פיקוח ממשלתי על הזנות.
לאחר מכן הצטרף לסגל משרד החוץ. מנובמבר 1950 שימש כחמש שנים ציר ישראל בסקנדינביה וישב בסטוקהולם. בראשית 1956 שב משליחותו בשל מחלה, וכעבור שבועות ספורים נפטר.
משנת 1919 היה נשוי לסימה בת זאב קפלן, רופאה. היה אב לשמואל (רופא, פרופסור, מחלוצי הכירורגיה הפדיאטרית בישראל) ולזאבה (זיקה), אשתו של מתי פלד, אשר קרויה על שם סבה מצד אמהּ.
זכרו מונצח ברחוב "אברהם ניסן" בשכונת קריית היובל בירושלים.
הנרי קבוט לודג' הבן

ביוגרפיה

לודג' נולד ב-5 ביולי 1902 בנהנט, מסצ'וסטס. אביו נפטר כשהיה בן שבע וסבו,
הנרי קבוט לודג' גידל אותו. בשנת 1924 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד.
בין השנים 1924 ל-1931 עבד כעיתונאי. בשנת 1933 נבחר לבית התחתון של בית המחוקקים של מסצ'וסטס.
בשנת 1936 נבחר לכהן כסנאטור מטעם מדינת מסצ'וסטס, ונבחר מחדש לתפקיד בשנת 1942.
בשנת 1944 פרש מהסנאט על מנת להילחם במלחמת העולם השנייה, והיה הסנאטור הראשון שעזב את הסנאט על מנת להילחם מאז מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא השתחרר בדרגת לוטננט-קולונל.
בשנת 1946 נבחר שנית לכהן כסנאטור מטעם מדינת מסצ'וסטס. בשנת 1952 היה מתומכיו של דווייט אייזנהאואר ופעל למינויו כמועמד הרפובליקני בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952. בהתמודדותו על כהונה נוספת לסנאט הפסיד לג'ון קנדי.
בשנת 1953 מונה בידי אייזנהאואר לתפקיד השגריר ה-3 של ארצות הברית באומות המאוחדות, ששודרג למעמד של חבר קבינט, ובתפקיד זה כיהן עד 1960.
לודג' היה המועמד הרפובליקני לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1960 לצד ריצ'רד ניקסון. במסע הבחירות דיבר על כך כי ימונה אדם שחור לקבינט והזכיר את ראלף באנץ' חתן פרס נובל לשלום. הדבר נחשב מזיק לתמיכה בהם במדינות הדרום וג'ון קנדי נבחר לנשיא בהפרש קטן.
בימי הנשיא קנדי מונה לשגריר בדרום וייטנאם.
בשנת 1968 מונה לשגריר ארצות הברית במערב גרמניה, ובתפקיד זה כיהן במשך 10 חודשים. לאחר בחירתו של ניקסון כנשיא מונה לנציג בשיחות השלום עם צפון וייטנאם בפריז.
לודג' נפטר ב-27 בפברואר 1985 במסצ'וסטס, ארצות הברית והוא קבור בבית הקברות הר אובורן בקיימברידג', מסצ'וסטס.
פאליסר (נהר)

מקור השם

נהר פאליסר נקרא על שם ג'ון פאלסר, אשר הוביל את משלחת פאליסר לחקר הרי הרוקי הקנדיים בין השנים 1857 ו-1859.

מהלך הנהר

מקורו של נהר פאליסר בפארק הפרובינציאלי שיאם של הרי הרוקי, מערבית לקו פרשת המים של אמריקה. 
הנהר זורם דרומה ואז מערבה, ומתאחד עם נהר אלברט, בטרם השפכו לנהר קוטניי. 

לקריאה נוספת

Dustin Lynx, Hiking Canada's Great Divide Trail, p. 115
ביאטריס טינסלי

ביוגרפיה

טינסלי נולדה בצ'סטר אנגליה, האמצעית מבין שלוש אחיות. לאחר מלחמת העולם השנייה עברה משפחתה לניו זילנד. בתחילה גרו בקרייסטצ'רץ' ולאחר מכן בניו פלימות'. היא למדה באוניברסיטה של קנטרברי בניו זילנד תואר ראשון ושני במדעים, וסיימה ב-1961 עם הצטיינות בפיזיקה.
במהלך לימודיה בקרייסטצ'רץ' היא נישאה לבן כיתתה הפיזיקאי והאסטרונום, בריאן טינסלי, אולם נישואיה לעובד האוניברסיטה מנעו ממנה להמשיך לעבוד באוניברסיטה.
ב-1963 עברה המשפחה לדאלאס, שבטקסס בארצות הברית, אולם ביאטריס לא הצליחה למצוא עבודה בתחומה אלא רק באוסטין, המרוחקת כ-320 ק"מ משם. ב-1966 סיימה את הדוקטורט באוניברסיטת טקסס באוסטין, בנושא התפתחות הגלקסיות והמשמעויות לקוסמולוגיה ( Evolution of Galaxies and its Significance for Cosmology).
במהלך השנים, שאפה ביאטריס לאזן בין חיי המשפחה וחייה המקצועיים. היא אימצה שני ילדים בכוונה להמשיך את עבודת המחקר בזמן שהם ישנים. אולם לבסוף החליטה להתגרש ולעזוב את המשפחה ב-1974 כדי לקבל משרת פרופסור משנה באוניברסיטת ייל.
ב-1978 הפכה לאישה הראשונה המקבלת מינוי לפרופסורית לאסטרונומיה באוניברסיטה. במהלך עבודתה בייל פרסמה כ-100 מחקרים בתחום האסטרונומיה.
ב-1981 נפטרה ממחלת הסרטן.

מחקרה

עבודת הדוקטורט שלה, אשר הסבירה איך התפתחות הגלקסיות משפיעה על תאוריות התפתחות היקום וגודלו, הביאה לשינויים משמעותיים בהבנה של היווצרות גלקסיות. בעבודתה היא הראתה איך המרכיבים הכימיים בתוך הגלקסיות, מסת הגלקסיות וקצב היווצרות הכוכבים לא נלקחו בעבר בחשבון בחישוב התרחבות היקום.
טינסלי גם חקרה אודות מודלים הבודקים אם היקום הוא סגור או פתוח (כלומר האם היקום ימשיך להתרחב לעד או יתכווץ בחזרה). המודלים שפיתחה הביאו להערכה ראשונית על מבנה היקום מיד לאחר המפץ הגדול.
רכבת גרורת קטר

רכבת גרורת קטר היא רכבת המופעלת על ידי קטר הנמצא תמיד בראשה ובו נמצא גם הנהג, זאת בניגוד לרכבת המורכבת מקרונועים, בה אין קטר כלל, או רכבת מו-דו המופעלת על ידי קטר, המבצע משיכה או דחיפה של הרכבת, אינו נמצא בהכרח בראשה, והשליטה ברכבת יכולה להתבצע מקרון ניהוג הנמצא בקצה הנגדי לקטר.
בעבר כל הרכבות היו רכבות גרורות קטר מאחר שקטרי הקיטור דרשו טיפול מתמיד של הנהג לשם פעולתם התקינה ולא היה ניתן לשלוט בפעולתם מרחוק. כיום, לאחר שיפור הקטרים ואמצעי השליטה מרחוק, השימוש בהן הולך ופוחת.

חסרונות

הכורח בהצבת הקטר בראש הרכבת יוצר קושי תפעולי, שכן עם הגעת הרכבת לתחנתה הסופית, יש לבצע חיוג פיזי, כלומר להעביר את הקטר אל הקצה השני שלה. פעולה זו דורשת את קיומם של מסילות נוספות ומסוטים לשם העברת הקטר, מאריכה את זמן השהיה של הציוד הנייד וצוות הרכבת בתחנה בין נסיעות ופעולות הניתוק והחיבור של הקטר מהקרונות דורשות זהירות רבה בביצוען. בשל מגבלות אלו, הולך ופוחת השימוש ברכבות גרורות קטר בשביל רכבות נוסעים מודרניות, שבהפעלתן נדרשת גמישות תפעולית, כדי לצמצם איחורים, ויעילות גבוהה בהפעלת הציוד הנייד ובכוח האדם.

יתרונות

היתרון היחידי של רכבות גרורות קטר הוא העלות הנמוכה יחסית של הציוד הנייד. קטרים ישנים לא ניתנים תמיד לשליטה מרחוק וקרונות ישנים לא מכילים את החיווט הדרוש לשליטה על הקטר מצידה השני של הרכבת, כך שלשם מעבר מרכבות גרורות קטר לרכבות מו-דו דרוש ציוד נייד חדש ויקר יחסית.
רכבות משא הן כמעט תמיד גרורות קטר, שכן הגמישות התפעולית חשובה פחות וממילא במקרים רבים הרכבת נבנית מקרונות שונים בתחנת המוצא ומפורקת בתחנת הסיום. כמו כן, ברכבות אלו נעשה שימוש לעיתים קרובות במספר קטרים הנשלטים כולם מהקטר הראשון, ולכן יותר הגיוני שכל הקטרים יהיו בראש הרכבת.

רכבות דו-ראשיות

על מנת להקל על תפעולן של רכבות גרורות קטר, נעשה לפעמים שימוש בשני קטרים, אחד בכל קצה של הרכבת והנהיגה מתבצעת מהקטר הקדמי בעוד האחורי נמצא בהילוך סרק ונגרר כמו קרון רגיל. שיטה זו מבזבזת משאבים, שכן היא דורשת שני קטרים לכל רכבת בעוד שרק אחד מבין השניים פעיל.

רכבות גרורות קטר ברכבת ישראל

עד לשלהי העשור הראשון של המאה ה-21 עשתה רכבת ישראל שימוש ברכבות נוסעים גרורות קטר. הרכבות האחרונות גרורות קטר ברכבת ישראל היו מורכבות מקטר Bo-Bo הגורר עד שמונה קרונות נוסעים ישנים, רובם מתוצרת חברת "Metalka" היוגוסלבית, או מתוצרת "Carel Fouché" הצרפתית וקרונות ששימשו בעבר כחלק ממערכי קרונועים מתוצרת חברת "Esslingen" הגרמנית. לרכבות אלו צורף גם קרון כוח בזנב הרכבת לאספקת חשמל למערכות מיזוג האוויר. לקראת הוצאתם משירות היו מערכי רכבות אלו פעילים כמעט רק בקו נהריה - תל אביב - מודיעין. הם יצאו מהשרות עם הגעת קרונות רכבת חדשים מתוצרת סימנס.
אהרן (ג'ימי) שמי

"חברים מספרים על ג'ימי"

בשנת 1952 הוציאו הוריו את ספר ההנצחה "חברים מספרים על ג'ימי", בו נאספו חלק ממכתביו וחבריו העלו את דמותו בסיפורים מימי הפלמ"ח וקרבות מלחמת העצמאות. בספר נמצאים גם מספר שירים שכתב תוך כדי הקרבות, שעוסקים בעיקר בהגות פילוסופית ולא בחוויות הקרבות עצמם. את שיריו נהג להחביא בתחתית הקיטבג הכחול שלו, אך משזה אבד, אבדו גם רוב שיריו. 
"חברים מספרים על ג'ימי" נחשב לספר ההנצחה הראשון שהוצא במדינת ישראל ונודע לו השפעה רבה על בני הנוער של שנות החמישים והשישים, בתארו את דמות הצבר הגיבור. חלקים ממנו הוקראו לרוב בתנועות הנוער ובטקסי יום הזיכרון, ומאוחר יותר הוכנסו גם למקראות הספרות של בתי הספר. ספר זה זכור לרבים שגדלו בארץ באותה התקופה. העיתונאי אמנון דנקנר אף הגדירו כ"ספר שעיצב דור". בתחילת שנות השבעים העלה תיאטרון "הבימה" הצגה על בסיס הספר.
מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה

ביוגרפיה

מריה תרזה פליצ'יטה נולדה ב-6 באוקטובר 1726 במודנה, לפרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ולשארלוט אגליי ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון. בשנת 1744 התחתנה מריה תרזה עם לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר, ממנו נולדו לה 7 ילדים. ב-30 באפריל 1754 מתה מריה תרזה פליצ'יטה בטירת רמבוילט, מה שהיווה בשביל בעלה מכה קשה, והוא לא התחתן שוב לאחר מכן. 
במהלך המהפכה הצרפתית נרצחה כלתה מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל באכזריות, וחתנה לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן הוצא להורג בגיליוטינה.
חמישיית גלבוע

חמישיית גלבוע הייתה הרכב מוזיקלי פופולרי שהורכב מבני הקיבוצים בית אלפא  וחפציבה ופעלה בין השנים 1960 -1967.החמישייה נוסדה ונוהלה מוזיקלית על ידי נחום היימן הופיעה והקליטה בתוכניות רדיו רבות, ליוותה להקות זמר וזמרים ידועי שם והוציאה שורה של אלבומים.

תולדות הלהקה

להקה חמישיית הגלבוע הוקמה בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי נחום היימן שהיה באותן שנים, מורה למוזיקה במוסד החינוכי בית אלפא וריכז את הפעילות המוזיקלית בקיבוץ. הרכב "החמישייה" כלל את: נחום היימן שניגן באקורדיון וגם ניהל מוזיקלית את החמישייה, יהודה גולני מבית אלפא שניגן בקלרינט, עמוס אלוני מבית אלפא - בחליל צד, אלי בן רעי מבית אלפא - בגיטרה, אברי וייס מקיבוץ חפציבה שניגן בקונטרה בס. נגנית נוספת שהרבתה לנגן בהרכב "החמישייה" הייתה מיכל לנס בת גן שמואל שעברה לבית אלפא בעקבות נישואיה לבן הקיבוץ וניגנה בחליל צד. את השם "חמישיית גלבוע" נתן הסופר נתן שחם, חבר בית אלפא. תחילה הופיעה הלהקה בחגי ובאירועי הקיבוץ,לא חלף זמן רב מהקמתה והיא צברה רפרטואר עשיר ומגוון שכלל מנגינות ונעימות- עם, שירי רועים, ריקודי עם ודבקות, ניגונים חסידיים וגם מנגינות שחיברו מייסד הלהקה נחום היימן ומלחינים נוספים מהתנועה הקיבוצית, כמו ינון נאמן ויעקב שגיא. המוזיקאי ואיש קול ישראל מאיר הרניק שחיפש כשרונות צעירים, שמע על החמישייה מהגלבוע והזמינה להשתתף בתוכנית הרדיו שערך "תשואות ראשונות". בעקבות הופעתה המוצלחת של החמישייה בתוכנית רדיו פופולרית זו היא הוזמנה לתוכניות רדיו נוספות זכתה לפרסום רב והוזמנה להופעות באירועים שונים ברחבי הארץ. הלהקה הביאה משהו חדש והתאייפיינה בצלילים ועיבודים עממיים ייחודיים וחמים שלא היה רגיל לשמוע אותם בארץ. אחד מלהיטיה של חמישיית גלבוע היה השיר "לאן נושבת הרוח". שהלחין נחום היימן. השיר נכתב במיוחד לכבוד אירועי פתיחת גני התערוכה בתל אביב. באירוע זה הופיעה החמישייה לראשונה ביחד עם הגבעטרון. לא חלף זמן רב מיום הקמתה של החמישייה והיא הוציאה תקליט ובו מנגינותיה. לאורך שנות פעילותה הוציאה החמישייה שורה של אלבומים ובהם שלל ומגוון נגינות.

עם התמנותו של נחום היימן מיסדה ומנהלה המוזיקלי של חמישיית גלבוע למנהל המוזיקלי של הגבעטרון התקיים שיתוף פעולה פורה בן שתי הלהקות. הן הופיעו והקליטו יחד והוציאו מספר אלבומים משותפים. במאי 1963 ייצגה חמישיית גלבוע את ישראל ביריד בינלאומי בעיר טור שבצרפת.
מבין השירים הבולטים והידועים יותר שניגנה חמישיית הגלבוע ניתן לציין את: "שיר בחמישה אקורדים", "מגדים" ("הדודאים נתנו ריחם"), "ניצנים נראו בארץ" "לאן נושבת הרוח".
בשנת 1967 עם נסיעתו של נחום היימן לפריז ואחר כך לאנגליה הגיעה "החמישייה" לסוף דרכה. ביוני 2005 ערכה החמישייה מעין "קאמבק" כאשר הופיעה וניגנה כמה מעיבודיה המקוריים בערב הענקת פרס הוקרה לנחום הימן על תרומתו לזמר העברי מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
לילות טלדגה: הבלדה על ריקי בובי

תקציר העלילה

ריקי בובי (ויל פארל) הוא נהג מירוצים מוביל ב-NASCAR. ריקי גדל בצפון קרוליינה וחלם כל חייו להיות נהג מירוצים כמו אביו (גרי קול), אשר עזב אותו בילדותו.
ריקי בובי נמצא בפסגת הקריירה, חי באחוזה ענקית, נשוי לאשה יפה ואב לשני בנים. השותף הנאמן שלו במירוצים וחברו מילדות קאל נוטון ג'וניור (ג'ון סי ריילי), מסייע לו באופן קבוע לנצח בכל המרוצים. הצמד, אשר ידועים על ידי המעריצים שלהם בתור "Shake and Bake" נוהגים בקביעות לבצע תמרון מיוחד שמסייע לריקי לנצח ולקאל להגיע למקום השני בכל המירוצים בהם הם משתתפים.
נהג הפורמולה 1 הצרפתי וההומוסקסואל ז'אן ג'ירארד (סשה ברון כהן) מצטרף ל-NASCAR ומתחיל להתחרות במירוצים השונים נגד ריקי, בעודו נחוש להביס ולהשפיל אותו. במהלך אחד המירוצים נגד ג'ירארד, ריקי מעורב בתאונה חמורה. על אף שריקי יוצא מהתאונה כמעט ללא פגע, בעקבות הטראומה מהתאונה הוא מאבד את האומץ והרצון לנצח, ובעקבות כך הוא מאבד בהמשך את עבודתו, ואת אשתו אשר לוקחת את כל הונו והילדים ומתחתנת עם חברו הטוב קאל.
ריקי המוכה והמושפל עובר לגור במלון דרכים עלוב ועובד בשליחויות פיצה. לאחר שתי תאונות רצופות עם ניידת משטרה רישיון הנהיגה שלו נשלל והוא נאלץ לבצע שליחויות על אופניים.
אביו של ריקי חוזר לחייו של ריקי במפתיע ומסייע לו לחזור למסלול המירוצים. במירוץ האחרון ריקי וג'ירארד מתנגשים, וממשיכים את המרוץ ברגל. ריקי חוצה את קו הסיום ראשון, אבל בגלל ששניהם יצאו מרכביהם, הם נפסלים, וקאל, שסיים שלישי, זוכה במירוץ.
דווקא היום

רקע והפקה

האלבום הופק על ידי צנעני עצמה, אסף לביא צנעני, אסף אטדגי ונדב ביטון. אלבום זה יצא בהפרש של 5 שנות הפסקה מצאתו שלה אלבומה ה-11, "גלה לי", שיצא בשנת 2005, והביא עמו את הלהיטים "אז מה", "אין לי כוח למשחקים", ו-"אל תגיד לי ביי".
בנוסף לכך, שנתיים לפני הוצאת האלבום הזה, הוציאה צנעני את אלבום האוסף החמישי והאחרון שלה, המובחרים.

ביקורות

נענע10 הפנו כלפי האלבום ביקורת חיוביות ואמרו כי: "ב-"דווקא היום", מרגול מוכיחה שוב שלזמרים צעירים יש הרבה מאוד ללמוד ממנה". מאקו ערכו ראיון עם צנעני בו היא אמרה על האלבום כי: "זו הייתה עבודה לא קלה", והוסיפה "אבל אני כל כך אוהבת את השלבים האלה, שמה שיקרה אחר-כך כבר ממש לא מעניין אותי. המוח שלי מסתובב רק סביב היצירה וזה מאכלס את ימי ולילותיי. זו עבודה אמיתית".
פורטל התרבות הישראלי הבמה, אמרו על האלבום כי: "הוא ממקם אותה שוב בשבילי הרוק-מיינסטרים, עם סוג של איפוק כוחני או כוח מאופק שכל כך מתאים לה". תחנת הרדיו 103FM, אף הקדישו כמה שעות של שמיעה בלייב לאלבום.
ערוד (חז"ל)

ערוד (יש הקוראים עָרוֹד; יש קוראים עַרְוָד, בכתיב מלא: ערווד) הוא בעל חיים ארסי המוזכר בספרות חז"ל. ככל הנראה מדובר במין נחש או לטאה. במקורות שונים מכונה גם חברבר.

זיהוי

על פי העולה מספרות חז"ל הערוד הוא בעל חיים הנושך בני אדם ומזיקם. לעיתים נקרא 'חברבר' (או חורוור) ככל הנראה על שם החברבורות שעל גופו. 
הערוד חי בחורים שבקרקע או בחורים שבסלעים.
על פי הספרא החברבר הוא ממיני הצב, כלומר לטאה ("צב" בלשון התנ"ך ובלשון חז"ל הוא חרדון הצב), ועל פי התלמוד הבבלי הערוד הוא הכלאה של מיני זוחלים שונים: "וראיתי נחש שכרוך עליה הצב לימים יצא מהם ערוד".
רס"ג זיהה את הערוד עם נחש, בנוסף יש שזיהו את הערוד עם נחש שרף (נחש מעופף).

באגדה

בתוספתא מסופר: "אמרו עליו על ר' חנינא בן דוסא שהיה מתפלל ונשכו ערוד ולא הפסיק. הלכו תלמידיו ומצאוהו מת על פי חורו, אמרו אוי לו לאדם שנכשו ערוד, אוי לו לערוד שנשכו לבן דוסא".
בתלמוד הבבלי מובא המעשה בשינוי פרטים: "מעשה במקום אחד שהיה ערוד והיה מזיק את הבריות באו והודיעו לו לר' חנינא בן דוסא אמר להם הראו לי את חורו הראוהו את חורו נתן עקבו על פי החור יצא ונשכו ומת אותו ערוד נטלו על כתפו והביאו לבית המדרש אמר להם ראו בני אין ערוד ממית אלא החטא ממית באותה שעה אמרו אוי לו לאדם שפגע בו ערוד ואוי לו לערוד שפגע בו ר' חנינא בן דוסא" 
במדרשים שונים מסופר שאם הנשוך מקדים ומגיע למים חייו ניצלים. ויש המוסיפים שבמקרה זה הערוד אף מת, בעוד שאם הערוד מקדים להגיע למים, האדם הנשוך מת ושהנס במעשה לר' חנינא בן דוסא היה שנבקע לו מעיין מתחת רגלו.
אלנה וקרסקו

קורות חייה

אלנה וקרסקו נולדה ב-21 בספטמבר ברומניה. היא הייתה בת למשפחת בויארים רומנים, משפחה אשר לה מספר אינטלקטואלים בולטים. אביה, יואן וקרסקו, היה דיפלומט רומני והשתתפותו במלחמת העצמאות של רומניה אף השתקפה בכתביה. וקרסקו הייתה לבת טיפוחים ובת בית של המלכה הסופרת אליסאבטה. בתקופת שהותה בקרבת המלכה, התוודעה ליורש העצר של המלוכה הרומנית פרדיננד. פרדיננד היה בן אחיו של המלך שאומץ על ידו, כיוון שלזוג המלכותי לא היו ילדים חיים. בין השניים התפתחו קשרי אהבה, בעידוד המלכה ופרדיננד הודיע על רצונו לשאת את וקרסקו לאשה, הודעה שיצרה משבר מדיני. על פי החוזה שקבע את עצמאות רומניה ואת השלטון המלכותי, המלך ורעייתו חייבים להיות משושלות לא רומניות וזאת כדי שלא יהיו מעורבים בתככים פנימיים של קבוצות מקומיות. המלך קרול הגלה את וקרסקו תחילה לאיטליה ולאחר מכן לפריז לכל ימי חייה, את אשתו, המלכה אליסאבטה, הגלה לעיר הולדתה לשנתיים ופרדיננד, יורש העצר, נשלח לשוטט בעולם ולמצוא לו כלה זרה בעלת ייחוס.
וקרסקו פיתחה בצרפת קריירה ספרותית נכבדה וזכתה פעמיים לפרסים של האקדמיה הצרפתית. בשנת 1925 נבחרה לאקדמיה הרומנית. כעבור שנתיים העניק לה שר החוץ הצרפתי, אריסטיד בריאן, את אות לגיון הכבוד. 
בנוסף ליצירתה הספרותית עסקה וקרסקו גם בתרגום ממיטב היוצרים הרומנים לצרפתית ותרגמה, בין היתר, יצירות של מיכאי אמינסקו, אוקטביאן גוגה וג'ורג'ה טופרצ'אנו. היא ייסדה את פרס פמינה וקרסקו לביקורות. 
בשנת 1947, לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה חלק ממשלחת רומניה לשיחות השלום. ב-17 בפברואר 1947 נפטרה ונקברה בחלקת הקבר המשפחתית בבוקרשט.
יבפאטי קולובראט

יבפאטי קוֹלוֹבְרַאט (ברוסית: Евпатий Коловрат; נולד בסביבות שנת 1200 בכפר פרולובו ונפטר ב-11 בינואר 1238 בריאזאן) היה בויאר מריאזאן, וויווד ולוחם רוסי, גיבור מנסיכות ריאזאן ואגדות המאה ה-13, שנאבק, בפלישותיו של באטו חאן.
קולובראט ביקר בצ'רניגוב בזמן המצור על ריאזאן, שהתרחש מה-16 ועד ה-21 בדצמבר 1237. 
כששמע על הטרגדיה קולובראט מיהר חזרה לעיר הולדתו רק כדי לגלות אותה חרבה ואת מרבית תושביה הרוגים. הוא אסף 1,700 איש מאנשיו ומבין ניצולי המצור ויצא לרדוף את באטו חאן במטרה לנקום את הרוגי המצור. אך כוחותיו הותקפו על ידי חיל המצב של צבא באטו חאן ופרץ קרב עקוב מדם. חאן שלח תגבורת לחיל המצב בפיקודו של שלישו, חוסטוברול, שהבטיח ללכוד את קולובראט חי והוא איתגר את האחרון לדו-קרב. 
כאיש בעל כוח יוצא דופן, קולובראט שיסף את יריבו לשניים באמצעות חרבו ותקף את שאר החיילים המונגולים תוך שהוא טובח בהם ללא רחם. הכוחות הנותרים נסוגו והצליחו להרוג את קולובראט מרחוק באמצעות מרגמות אבנים. כסימן של כבוד כלפי האומץ של קולובראט, באטו חאן השיב את גופתו של קולובראט לידי חייליו הנותרים ואיפשר להם לשוב עמו לביתם.
ג'יברלטר כרוניקל

היסטוריה

הנסיבות שהביאו להיוולדו של הג'יברלטר כרוניקל, קשורים בקשר ישיר בחיל המצב של גיברלטר. רשימת אבידות וחדשות היו מוגבלות ועברו באיטיות במאה ה-18, וכאשר 5 רגימנטים מחיל המצב של גיברלטר נדרשו להפליג באופן מיידי למצרים ב-1801 (במהלך המערכה של בריטניה נגד נפוליאון), פורסמו החדשות שהגיעו בלוח מודעות בספריית חיל המצב בגיברלטר. זמן לא רב לאחר מכן, הוחלט שעל המידע להיות נגיש לציבור. 
עיתון ראשוני ובו ידיעות ממצרים שנתקבלו מאת אה"מ פלורה, נדפסו בספריית חיל המצב ב-4 במאי 1801 ונמכרו על ידי שני מוכרי ספרים וכלי כתיבה, ה. ות. קופר (H. and T. Cowper). המהדורה של ה-4 במאי הכילה 4 דפים, כאשר השלושה הראשונים כתובים באנגלית וצרפתית במקביל. בדף הרביעי הופיעה רשימה של הקצינים שנפלו מאז החלה הנחיתה במצרים ב-1801, וכן ידיעה על "החדשות הנהדרות" על ניצחונו של אדמירל נלסון בקרב קופנהגן. המהדורה השנייה נדפסה ב-8 במאי 1801, ומאז יצא העיתון באופן קבוע, מדי שבוע ביום שישי. הפעם הראשונה שהעיתון נדפס בשם "ג'יברלטר כרוניקל" הייתה ב-15 במאי 1801. העורך הראשון היה צרפתי בשם שארל בויסון (Charles Bouisson), שהתיישב בגיברלטר בשנת 1794.
הגליונות של הג'יברלטר כרוניקל היו ממוספרים בספרות רומיות עד גיליון 160 (CLX) שנדפס ב-22 בספטמבר 1804. הג'יברלטר כרוניקל לא הודפס במשך 5 חודשים מאז הופעת גיליון זה, כתוצאה מהתפרצותה של מגפת הקדחת הצהובה, והפעם הבאה בה העיתון נדפס הייתה ב-23 במרץ 1804, ומאז השתמשו בספרות ערביות למספור הגליונות. מחירו של הג'יברלטר כרוניקל היה אז 1 וחצי ריאל, וקהל הקוראים שלו היה לרוב פקידים ועובדי ציבור.
העיתון התפרסם בסקופ על קרב טרפלגר, באוקטובר 1805, כאשר קיבל את הידיעות על הניצחון הבריטי מספינת דייגים קטנה שפגשה בצי הבריטי העושה את דרכו חזרה. הידיעות התפרסמו בעיתון למעלה משבוע לפני שהם הגיעו לראש הממשלה הבריטי ויליאם פיט ולמלך ג'ורג' השלישי.
העיתון יצא לאור בהתחלה הן באנגלית והן בצרפתית במקביל, אך לאחר מכן המשיך במהדורה באנגלית בלבד. יוצאת מן הכלל הייתה המהדורה שיצאה בזמן מלחמת הירושה הספרדית שנדפסה גם בצרפתית לטובת התושבים הצרפתים שגרו בגיברלטר ורצו לקבל מידע על המתרחש במולדתם.

כיום

כיום הג'יברלטר כרוניקל הוא העיתון היומי היחיד בגיברלטר. עד שנות ה-90 של המאה ה-20 עוד היה העיתון בבעלותה של קרן המורכבת ממספר קצינים בתפקיד מספריית חיל המצב. כיום, העיתון בבעלות קרן נאמנות עצמאית מקומית.
ישנם רק 2 אוספים של הג'יברלטר כרוניקל שנשתמרו בשלמות או כמעט בשלמות הידועים, ושניהם נמצאים בגיברלטר. בספריית חיל המצב מוחזק אוסף שלם של כל הגליונות מאז 1801, ואוסף נוסף בו חסרים רק השנים הראשונות של העיתון, נמצא בארכיון של גיברלטר.
יחסי ברוניי–רוסיה

בתקופה הסובייטית

בשנת 1987 קרא מיכאיל גורבצ'וב לכינון יחסים דיפלומטיים עם ברוניי. אף שהשגריר הסובייטי היושב בסינגפור קרא לכונן יחסים דיפלומטיים עם ברוניי ב-1988, הסולטאן לא אישר כינון יחסים דיפלומטיים עם אף אחת ממדינות הגוש הקומוניסטי. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1 באוקטובר 1991 הכריזו שתי המדינות על כינון יחסים דיפלומטיים לאחר תהליך מתמשך של דמוקרטיזציה בברית המועצות.

במאה העשרים ואחת

בשנת 2000 הנשיא ולדימיר פוטין הגיע לבנדר סרי בגוואן כדי להשתתף בפסגת APEC שהתקיימה בה באותה השנה. לאחר הפגישה נפגש הנשיא עם סולטאן ברוניי בארמון נורול אימאן.
ב-6 ביוני-10 ביוני 2005, חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי, ביקר בפעם הראשונה באופן רשמי ברוסיה. זהו היה הביקור הרשמי הראשון של ראש מדינה מברוניי ברוסיה. לדברי גנאדי צ'ופרין, חבר באקדמיה הרוסית למדעים, הביקור מהווה צעד רציני בהתפתחות היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות.
ב-1 בדצמבר 2008 חתם ראש הממשלה ולדימיר פוטין על צו להקמת שגרירות רוסית בבנדר סרי בגוואן. אנדריי נסטרנקו, דובר משרד החוץ הרוסי, אמר כי הקמת שגרירות רוסית בבירת ברוניי תעזור לפתח את היחסים הבילטרליים בין רוסיה לברוניי ולהגביר את שיתופי הפעולה בין שתי המדינות.