google/wiki40b huggingface dataset:
ארון אקהרט

ביוגרפיה

אקהרט נולד בקופרטינו, קליפורניה שבארצות הברית, אמו, מרי היא משוררת ואביו ג'יימס אקהרט הוא טכנאי מחשבים. לאקהרט שני אחים גדולים - ג'יימס לורנס ואדם אקהרט. הוא חבר בקהילה המורמונית ונשלח מטעמה לצרפת ושווייץ למשך שנתיים. בשנת 1981 עבר עם משפחתו לאנגליה והם התגוררו בסוריי שבצפון מזרח המדינה.
אקהרט למד בבית ספר אמריקאי מקומי, שם הופיע לראשונה על במה בתור הדמות צ'ארלי בראון. ב-1985 נסע לסידני גם שם למד בתיכון אמריקאי ופיתח יכולות משחק אותם הפגין במספר מחזות כולל במחזה "מחכים לגודו". בשנתו הראשונה עזב אקהרט את בית הספר כדי לעבוד בתיאטרון בקניון מקומי. כאשר חזר לבסוף לארצות הברית, קיבל אקהרט תעודה לאחר שהשלים קורסי לימוד. אקהרט למד באוניברסיטת בריגהם יאנג ביוטה, וסיים את לימודיו בשנת 1994. 
אקהרט היה מאורס לשחקנית אמילי קליין, אותה פגש על סט סרטו הראשון, אך הזוג נפרד ב-1998.

קריירה

תפקידו הראשון של אקהרט היה בשנת 1997 בקומדיה השחורה "In the Company of Men". שנה לאחר מכן הופיע בקומדיה "חברים שכנים ודברים אחרים" ובסרט "שלישי". בשנת 2000 קיבל אקהרט שבחים רבים על משחקו בסרט של סטיבן סודרברג "ארין ברוקוביץ'". כמו כן השתתף באותה השנה בדרמת הקומדיה "האחות בטי".
ב-2001 שיחק בסרט הדרמה של שון פן "שבועה". ב-2002 שיחק בדרמת המסתורין "מכתבי אהבה". ב-2003 שיחק אקהרט בסרט האסונות "שעת אפס" ובסרטו של רון הווארד "הנעדרת", כמו כן שיחק בסרט "צ'ק פתוח". ב-2004 שיחק במותחן "החשוד הנעלם". 
בשנת 2006 קיבל אקהרט מועמדות לפרס גלובוס הזהב על משחקו בקומדיה "תודה שעישנתם", כמו כן הוא השתתף בסרטו של בריאן דה פלמה "הדליה השחורה". ב-2007 שיחק בקומדיה "אהבה בתפריט" ובקומדיה "ביל". 
בשנת 2008 השתתף בסרט שובר הקופות "האביר האפל", בסרט שיחק אקהרט את דמותו של דו-פרצוף (הארווי דנט), על תפקידו בסרט זכה אקהרט לביקורות נלהבות ולמועמדות לפרס סאטורן.
בשנת 2010 בסרט עטור השבחים "מחילת הארנב". בשנת 2011 שיחק תפקיד ראשי בסרט "פלישה עולמית:קרב לוס אנג'לס". בשנת 2013 גילם את דמותו של נשיא ארצות הברית בסרט "המטרה: הבית הלבן". בשנת 2013 גילם את דמותו של פרנקנשטיין בסרט אני, פרנקנשטיין שייצא לאקרנים בינואר 2014. 
בשנת 2016 שיחק בדרמת האיגרוף "להילחם על זה". באותה שנה חזר לגלם את נשיא ארצות הברית בנג'מין אשר בסרט ההמשך "המטרה: לונדון". בספטמבר 2016, יצא סרט בכיכובו של אקהרט "סאלי: נס על ההדסון" בבימויו של קלינט איסטווד. הסרט עוסק בנחיתת החירום של טיסה 1549 של יו אס איירווייז על נהר ההדסון בניו יורק. אקהרט מגלם את טייס המשנה.
בשנת 2017 שיחק בסרט האימה "התגלמות הרוע".
טונס אנד איי

ביוגרפיה

ווטסון נולדה בחצי האי מורנינגטון שבאוסטרליה. היא גדלה ולמדה לנגן על המקלדת וכרית התוף בבית הספר התיכון. בימיה הראשונים היא הייתה מופיעה גם בלילות מקומיים בחצי האי מורנינגטון זה היה בשילוב עם הופעות בפסטיבלים והופיעה שמה המלא טוני ווטסון.
בשנת 2018 קיבלה ווטסון רישיון כניסה לרחוב בורק, במרכז העיר מלבורן. במקביל, היא יצאה לטיול בביירון ביי והתחילה לנסוע שם והפכה במהרה לסוחרת פופולרית; זה הוביל לפטירת עבודתה הקמעונאית ולהפוך את ביירון ביי לבית החדש שלה. 
ב-1 במרץ 2019, ווטסון הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Johnny Run Away", תחת שם הבמה שלה טונס אנד איי. ב-10 במאי, הוציאה את הסינגל השני "Dance Monkey", אשר הגיע למקום הראשון במצעד המוזיקה האוסטרלי וגם נחת במקום ה-60 במצעד הסינגלים הבריטי.
בשנת 2019, טונס אנד איי הופיעה לראשונה בפסטיבל המוזיקה הגדול של "אננס", כמו כן גם פתיחה של Splendor ב-Grass 2019, שם היא שברה את השיא של הקהל הגדול ביותר של מערך פתיחה ב-Splendor. ב-16 ביולי, הוציאה את הסינגל השלישי שלה "Never Seen the Rain", שנכלל במיני האלבום הראשון שלה "The Kids Are Coming, שיצא ב-30 באוגוסט.
מפסלת (קבוצת כוכבים)

כוכבי הקבוצה

α במפסלת הוא כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-65 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.4. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
β במפסלת הוא כוכב לבן - צהבהב נוסף במרחק של כ-90 שנות אור עם בהירות מדרגה 5.
γ במפסלת הוא כוכב כפול המורכב משני ענקים שאינם קשורים זה לזה. הבהיר מבין השניים הוא ענק כתום במרחק של כ-185 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.5 והשני הוא ענק לבן במרחק של כ-330 שנות אור עם בהירות מדרגה 6.3. כל אחד משני הכוכבים הוא בעצמו כוכב זוגי; לראשון בן זוג עם דרגת בהירות 8 שניתן לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים ולשני בן זוג קרוב עם בהירות מדרגה 9.6 שניתן לצפייה רק באמצעות טלסקופ בינוני.
δ במפסלת הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-710 שנות אור ועם בהירות מדרגה 5.1.
ינוביצ'י

תולדות היישוב

ינוביצ'י נזכרת לראשונה בשנת 1511. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי ינוביצ'י

בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,700 יהודים, כמחצית מתושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי, ומספר יהודי היישוב הצטמצם.
ב-12 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, תוך רצח של למעלה מ-200 גברים יהודים מהעיירה בכפר סמוך.
ב-25 באוגוסט 1941 רוכזו יתר יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו התקיימו רעב ומחלות. ב-10 בספטמבר 1941 רצחו הגרמנים את כ-1,000 עד 1,600 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה בתעלות ליד הכפר הסמוך זייצבו.
הנדסאי

הנדסאי הוא איש מקצוע בעל אוריינטציה טכנולוגית יישומית. הנדסאים משתלבים בכל תחומי התעשייה ומחזיקים בתפקידים מגוונים בהתאם להכשרתם, השכלתם וכישוריהם.
הכשרת ההנדסאים מתבצעת במשך כשנתיים (ההכשרה במקצועות הבנייה - שנתיים עד שלוש).
מקצוע ההנדסאי במתכונתו המקצועית קיים בעוד ארצות, אך נוצרו בישראל מספר וריאציות ייחודיות. הבולטים ביותר הם הנדסאים בתחום הבניה: הנדסאי בניין והנדסאי אדריכלות, כאשר הנדסאי האדריכלות הוא הייחודי מכולם. הייחוד שנוצר הוא בחוסר הבהירות הנוגע לסמכויותיו מצד אחד, ולעובדה שלא קיים למעשה מקצוע מקביל להנדסאי אדריכלות, באף מדינה מלבד בישראל. 
הסיבה לכך היא היסטורית, וקשורה לצמיחה המהירה שהייתה בישראל בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20. הטכניון, אשר היה מופקד על הכשרת מהנדסי מכונות, בניין וארכיטקטים לא יכול היה לעמוד בהיקפי הביקוש הגבוהים של המשק למהנדסים. אך מנגד, לא נוצר ביקוש של צעירים ללימודי הנדסה, למרות הביקוש בשוק העבודה. הסיבה נבעה גם מחוסר של מועמדים בעלי נתוני קבלה גבוהים, וגם מתוך רוח הזמן, של אותה התקופה אשר לא עודדה או תמרצה צעירים להתקדם לכיוונים אלו. 
החוסר שנוצר במהנדסים ואדריכלים הגיע אף לידי כך שלא ניתן היה למנות מהנדסי ערים לכל הרשויות, ולמינויים של בעלי תפקידים רגישים ללא הכשרה או כישורים אלמנטריים למלא את התפקיד. הוחלט, ליצור מסלול לימודים קצר ופשוט, שיאפשר לכל המעוניין לעסוק בצד הטכני של המקצוע בצורתו הבסיסית ולתרום בכך לבניינה ופיתוחה של הארץ. במספר מגמות, כמו חשמל או מכונות, נלקח מסלול לימודים מוכן בן שנתיים של מסלול טכנאי עם פרויקט גמר אשר עם הגשתו הוענקה תעודת הנדסאי. 
בענף הבניין הוגדר כי ההנדסאי יוסמך לתכנן מבנה פשוט. המבנה הפשוט, הוגדר עוד בחוק המנדטורי כמבנה משאבה בן קומה אחת או גשר. מבנים אלו הוגדרו בחוק המנדטורי כמבנים אותם רשאי לתכנן אינג'ינר ללא עזרת ארכיטקט. בשנות השישים נקבע כי המבנה הפשוט גם לא יעלה על 4 קומות ולא ייבנה ממפתחים גדולים. כמו כן נקבע כי הנדסאי הבניין והנדסאי האדריכלות יוסמכו לתכנן מבנה פשוט.
מסלולי הכשרת ההנדסאים הופקדו בידיהם של בתי ספר מקצועיים כגון: אורט, עמל ונמשכים לשנת י"ג שבאה אחרי י"ב. 
מסלולי ההנדסאים זכו לפריחה ודחיפה חזקה בראשית שנות ה-90 עת הוקמו עשרות מכללות להכשרת מבוגרים במסלולי ערב ובוקר, הביקוש למקצוע עלה הן בשוק העבודה והן בקרב הסטודנטים. 
להנדסאים אפשרות להמשיך לתואר ראשון, כשהם פטורים מקורסים אחדים, בתחומים רבים, בעיקר בתחומי ההנדסה. הגוף המפקח על הכשרת והסמכת הנדסאים בישראל הוא המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע (מה"ט) אשר כפוף למשרד העבודה והרווחה.
מסלול ההכשרה של ההנדסאי מתרכז בצד המעשי (פרקטי-טכני) של המקצוע ופחות בצד התאורטי אקדמי. במסלולי האלקטרוניקה והחשמל, יכול הנדסאי לשדרג את עצמו לתואר מהנדס במספר מוסדות לימוד מוכרים כשהוא פטור מקורסים אחדים. בארכיטקטורה הפער הוא הגדול ביותר, וזאת למרות העובדה כי החוק מעניק להנדסאי אדריכלות סמכויות תכנון ממשיות. הנדסאי אדריכלות אינו יכול לשדרג עצמו לתואר אדריכל באף מוסד לימודים המוכר לתואר. הפער באורך מסלול ההכשרה בתחום זה הוא גם המשמעותי ביותר. הכשרת אדריכל לתואר הנדסאי אורכת כשלוש שנים הכוללות מספר בחינות ממשלתיות, הגשת מערך תוכניות מלא והצגה מפורטת של פרויקט הגמר, בעוד מסלול תואר ראשון ("בוגר") באדריכלות (ארכיטקטורה) נמשך חמש שנים שלאחריהן נדרש הסטודנט להתמחות בת שלוש שנים ובסיומן עליו לעבור בחינה ממשלתית לצורך קבלת הרישיון.
Smallבמה

Smallבמה הוא פסטיבל תיאטרון של סטודנטים מהחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שהוקם על ידי לילך דקל-אבנרי  - שגם ניהלה אותו אמנותית, ושי שבתאי - שהיה לדרמטורג הראשי. הפסטיבל התקיים מאז 2002 למשך 13 שנה, במהלך השבוע הראשון לפתיחת שנת הלימודים באוניברסיטה, והציג כ-7 עד 8 הצגות מקוריות, שנבחרו על ידי הנהלה האמנותית ווועדה אמנותית.
הפסטיבל נוסד בשנת 2002 במטרה להקים מסגרת עצמאית שתאפשר למחזאים מהחוג לחשוף את יצירותיהם על במה מקצועית ולתת במה למחזות מקוריים שנכתבו על ידי סטודנטים, תוך שיתוף פעולה עם במאים, מעצבים ושחקנים מן החוג. כך, נוצרה מסגרת יצירה עצמאית, חיצונית לחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, שנוהלה על ידי סטודנטים ובוגרים של החוג ונתמכה בצורה סמלית על ידי אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב. 
עם השנים הפסטיבל וקנה לו שם בשדה התיאטרון הישראלי ויוצרים רבים פרצו לתודעה בעקבות יצירות שהועלו בו לראשונה. ההצגות הזוכות בו עולות לאחר מכן במרכזי אומנות כמו "צוותא" ו"תיאטרון תמונע", ובמסגרות תיאטרון פרינג' אחרות. מלבד תיאטרון מתקיימים במסגרת הפסטיבל גם אירועי חוצות של אומנות רב-תחומית כגון וידאו ארט, מחול, שירה, עבודות סאונד, תערוכות צילום ופיסול, שגם בהן לוקחים חלק יוצרים תלמידי האוניברסיטה. 
משך כל הצגה בפסטיבל היה עד 40 דקות.
מרגריט השנייה, רוזנת פלנדריה

ביוגרפיה

אביה יצא למסע הצלב הרביעי לפני לידתה, ואמה הצטרפה אליו שנתיים לאחר מכן. אחרי מות אמה ב- 1204 ומות אביה בשנה שלאחריה, מרגריט ואחותה הבכורה ז'אן הועברו להשגחתו של דודן, פיליפ מנאמור עד 1208 כאשר העביר אותן לחצרו של פיליפ השני, מלך צרפת.
ב-1212, בהסכמתו של פיליפ השני, מלך צרפת מרגריט נישאה ל בושאר הרביעי מאוון, שהיה מושל אנו ואשר בתוקף תפקידו זה שימש כאפוטרופוס וכמורה של מרגריט. אחותה ז'אן, שהתקנאה במרגריט על כך שנישואיה הבטיחו לה ירושה גדולה, ניסתה לבטל נישואים אלה בטענה שמרגריט הייתה בת עשר שנים בלבד, ולכן לא היה בכוחה להשלים את נישואיה. מבלי לחקור הרבה בדבר, האפיפיור אינוקנטיוס השלישי גינה את נישואיה של מרגריט, אם כי לא ביטל אותם.
בושאר ומרגריט המשיכו בחייהם המשותפים והביאו לעולם שלושה ילדים, אך ז'אן לא ויתרה והביאה למעצרו של בושאר ב- 1219. הוא שוחרר ב-1221 בתנאי שיסכים להיפרד ממרגריט. ז'אן שיכנעה את מרגריט להינשא לגיום השני מדאמפייר, שהיה אציל משמפאן. מנישואים אלה נולדו שני בנים: גיום וגי דה דאמפייר (מאוחר יותר, גי דה דאמפייר, רוזן פלנדריה). עם מותה של ז'אן ב-1244, מרגריט הפכה לרוזנת פלנדריה ולרוזנת אנו.
מצב זה גרם לשערוריה משום שמרגריט הייתה עדיין נשואה לבושאר. פרץ מאבק בין שני הבעלים בדבר חוקיותם של הילדים - מאבק שנמשך עשרות שנים וגרם למלחמות הירושה של רוזנות פלנדריה ושל רוזנות אנו. ב-1246, לואי התשיעי, מלך צרפת, ששימש כבורר בין הצדדים, נתן לילדיו של גיום השני מדאמפייר את הזכות לרשת את רוזנות פלנדריה, ולילדיו של בושאר הרביעי מאוון את הזכות לרשת את רוזנות אנו.
ב-1253 התעוררו שוב בעיות: ז'אן הראשון, רוזן אנו, שהיה בנו בכורו של בושאר, שיכנע את ויליאם השני, רוזן הולנד וזיילנד לכבוש את רוזנות אנו וחלקים של רוזנות פלנדריה שהיו סמוכים לגבולות האימפריה הרומית הקדושה. התפתחה מלחמת אזרחים שבסופה בקרב ואלקרן כוחותיו של ז'אן הראשון, רוזן אנו הביסו את אלה של בני משפחת דאמפייר ולקחו אותם בשבי.
ריצ'מונד שעל התמזה

היסטוריה

הרובע הנוכחי הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע העירוני של טוויקהם שהיה במחוז מידלסקס עם הרובע העירוני של ריצ'מונד והרובע הרובע העירוני של בארנז שהיה חלק ממחוז סארי.

גאוגרפיה

מרבית שטחי הרובע הם שטחים פתוחים. השטחים הבנויים של הרובע נמצאים בעיקר באזור האמפטון וטדינגטון שבדרום הרובע, טוויקנהאם, סנט מארגרטס וויטון שבמרכז הרובע, מערבית לנהר התמזה, ואזור ריצ'מונד, קיו, מואטלייק ובארנז שבצפון הרובע, על גדת התמזה.

אוכלוסין

סקר שנערך בשנת 2006 גילה כי תושבי הרובע היום במקום השני מבין מחוזות בריטניה בפעילותם הספורטיבית - 29.8% מתושבי הרובע הצהירו על כך שהם משתתפים לפחות 3 פעמים בשבוע בפעילות ספורטיבית הנמשכת כ-30 דקות או יותר.

תחבורה

דרך הרובע עוברת מסילת הברזל של חברת הרכבות סאות' וסט. כמו כן עובר ברובע קו דיסטריקט של הרכבת התחתית של לונדון העוצר בתחנות ריצ'מונד וגני קיו. כמו כן עוברות ברובע רכבות של הרכבת העילית של לונדון בקו צפון לונדון.

השכלה

ברובע 52 בתי ספר המנוהלים על ידי מועצת הרוב. כמו כן ברובע פועלת המכללה האוניברסיטאית סנט מרי, והאוניברסיטה הבינלאומית האמריקאית שבלונדון.

אתרים בעלי חשיבות

מרבית שטחי הרובע הם שטחי פארקים ירוקים. ברובע נמצאים 100 פארקים וגינות ציבוריות ובהם: פארק ריצ'מונד, פארק בושי, גני קיו, ופארק המפטון קורט. שטחי הרובע הירוקים גדולים פי חמישה מכל רובע אחר מרובעי לונדון.
ברובע ממוקמת המעבדה הלאומית לפיזיקה.
ברובע מצויים אתרי תיירות ופנאי רבים ובהם: ארמון המפטון קורט, אצטדיון טוויקנהאם, ומרכז הביצות של לונדון.
אלו"ן

חזון וייעוד הארגון

ייעוד: לטפל בכלל מקרי הנעדרים בישראל, והבאת הנושא לידיעת הציבור, בעזרת הגורמים הרלוונטיים.
חזון: איתור נעדרים המצויים בסכנת חיים במהירות האפשרית, ובמקביל להפחית את מספר הנעדרים שלא מאותרים בישראל מדי שנה.
דרגטורי

דרגטורי (ברומנית: dregători, ביחיד "דרגטור" dregător) היו ממלאי משרות שלטוניות בממשל הנסיכויות הרומניות בימי הביניים. הדרגטורים הגדולים (marii dregători) שנקראו לפעמים גם בויארים (boieri), כלומר "אצילים", מילאו את המשרות הגבוהות בחצר השליטים. השאר כיהנו בתפקידים בדרגים בינוניים עד זוטרים. הדרגטורים הזוטרים נקראו בדרך כלל "slugi domnești" - "פקידים נסיכותיים". משרת הדרגטור או תפקידו נקרא "דרגטוריה" (dregătorie) שמשמעותו המקורית הייתה "תפקיד מנהלי".

השם

המילה dregător מקורה בפועל הלטיני dirigo ,dirigere או derigo, derigere, שמשמעותו - "לנהל". בתעודות הרשמיות בסלאבית הכנסייתית העתיקה (סלבונית כנסייתית) ששימשה למשך מאות שנים את הממשל הנסיכותי, במקביל לרומנית, ה"דרגטור" נקרא בוולאכיה "פראביטל", "ולאסטל" או "ולאסטלין" ובנסיכות מולדובה - "אוריאדניק". במסמכים או באגרות בלטינית ה"דרגטורים הגדולים" נקראו barones (כלומר "ברונים" ) או comites ("קומיטס" - כלומר "רוזנים").

סיווג

התפקידים השלטוניים - המנהליים, המשפטיים והצבאיים - שמילאו ה"דרגטורים" נוצרו בהדרגה בתחילת קיומן של המדינות הרומניות בימי הביניים. הדרגטורים מילאו את הוראות השליט, גם אם לא נכללו בהגדרת משרתם. הם לא קיבלו משכורת, אך נהנו ממענקים ומתנות שניתנו להם על ידי בני העם הנזקקים לשירותיהם. המשרות היו לא פעם למכירה.
שתי קבוצות התפקידים כללו תפקידים ציבוריים ותפקידי שירות אישיים לשליט.
בין התפקידים הציבוריים נמנו: הבאן (Banul), הוורניק (Vornicul), הלוגופט (Logofătul), הויסטיאר (Vistierul) או Vistiernicul (ויסטיארניק), הספטאר (Spătarul), הפרקלאב (Pârcălabul), הארמאש (Armaşul), הפורטאר (Portarul) וההטמאן (Hatmanul), הפיבניצ'ר (Pivnicerul). ה"קמראש" (Cămărașul) בין תפקידי השירות האישיים נמנו: הפוסטלניק (Postelnicul), המדלניצ'ר (Medelnicerul), הפחרניק (Paharnicul), הסטולניק (Stolnicul), הקלוצ'ר (Clucerul), הז'יטניצ'ר (Jitnicerul), הפיתאר (Pitarul), הסלוג'ר (Slugerul), הקומיס (Comisul), השטראר (Şetrarul) והאגא (Aga).
עם הדרגטורים הראשיים של הנסיכויות נמנו הלוגופט - ראש הקנצלירה הממלכתית, הוויסטיאר (ויסטיארניק) היה מעין שר אוצר, הוורניק היה מעין שר משפטים, אחראי על חצר השליט ועל עשיית הצדק, הפוסטלניק - האחראי על חדר השינה של השליט ומאוחר יותר האחראי על הקבלה לראיון אצל השליט.
תאחיזה לא שוויונית

בגנטיקה, תאחיזה לא שוויונית (באנגלית: Linkage Disequilibrium) היא תכונה המתארת יחס בין האללים באתרים גנומיים שונים הנמצאים בקרבה פיזית על אותו הכרומוזום (כלומר נמצאים בתאחיזה). משמעותה של "תאחיזה לא שוויונית", היא שהאללים בשני אתרים גנומיים (למשל אתר של גורם מחלה, וסמן גנטי כלשהו) יופיעו יחד, יותר או פחות ממה שצפוי באקראי. תכונה זו עומדת בבסיס חקר הגנטיקה של תכונות מורכבות.

היווצרות והעלמות תאחיזה לא שוויונית

לשם דוגמה, נדמיין סמן גנטי מסוים על אחד הכרומוזים, בעל אלל A בחלק מהכרומוזומים הקיימים באוכלוסייה, ואלל a בשאר. נניח שבפרט בעל אלל A תתרחש מוטציה גורמת מחלה על כרומוזום זה. מכאן ואילך, יועבר הכרומוזום "נושא המחלה" מדור לדור, כאשר תמיד הוא נושא את האלל A עליו. במצב זה נאמר שה"תאחיזה הלא שוויונית" בין הסמן לגורם המחלה, היא מלאה – לכל הפרטים בעלי גורם המחלה האמור, יהיה אלל A בסמן הגנטי.
מצב זה אינו נשמר לאורך זמן, מאחר שישנם שחלופים המחליפים בין קטעי הכרומוזומים ההומולוגיים של ההורה, טרם ההורשה לצאצא. החלפה כזו, יכולה להפריד בין גורם המחלה לבין הסמן הגנטי בפרט מסוים. לאורך הדורות, ככל ששני האתרים מרוחקים יותר על הכרומוזום, כך תישבר אותה האסוציאציה (קשר) שביניהם (מאחר שיתרחשו יותר שחלופים ביניהם), והסיכוי להופעתם יחד בקרב אותה אוכלוסייה ילך ויתקרב להופעה אקראית. הופעה של שניהם יחד באוכלוסייה, במידה מובהקת, מעידה על קרבה פיזית או על כך שעבר זמן מועט מאז התרחשות המוטציה (אך אז אחוז קטן מאוד מהפרטים באוכלוסייה יחזיקו במוטציה).
Theoretical Inquiries in Law

Theoretical Inquiries in Law הוא כתב עת משפטי בשפה האנגלית היוצא לאור פעמיים בשנה על ידי המרכז ע"ש צגלה של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. כתב העת מדורג (2017) על ידי מערכת הדירוגים של Washington and Lee Law School, כראשון בעולם מבין כ-600 כתבי העת המשפטיים המתפרסמים מחוץ לארצות הברית, לפי מדד ה-Impact Factor.
כתב העת נוסד בשנת 2000 על ידי פרופ' אריאל פורת, שגם ערך אותו עד שנת 2003. עורכיו הראשיים הבאים היו הפרופסורים איל בנבנישתי (2003 - 2005), חנוך דגן (2005 - 2006), אסף לחובסקי (2006 - 2011), שרון חנס (2011 - 2017), ואלון קלמנט (2017 ואילך).
כתב העת עוסק בתאוריה של המשפט ובתחומים משיקים כאשר יש להם השלכה על סוגיות משפטיות כמו סוציולוגיה, היסטוריה, פילוסופיה וכלכלה. כל גיליון מוקדש לנושא אחר. מאמרי כתב העת נשפטים בשיפוט אקדמי, ונערכים על ידי מערכת סטודנטיאלית, בפיקוח אקדמי של העורך הראשי ועורכים-אורחים.

הגיליון האחרון שפורסם בינואר 2019 הוא The Problem of Theorizing Privacy, בעריכת פרופ' מיכאל בירנהק, פרופ' ג'ולי כהן ופרופ' מיריי הילדברנט.
קרן חכמה

קריירה

חכמה פעלה כרקדנית וככוריאוגרפית מחוץ לישראל. בשנת 1999, שבה לישראל כדי להשתתף בפסטיבל 'הרמת מסך'. באותה התקופה, אף על פי שמעולם לא למדה בימוי, היא עזרה בבימוי הקליפ של להקת מלכת הפלקט שנקלע לקשיים. הזמר, אסף אמדורסקי, התרשם מהתוצאה וביקש ממנה לביים קליפ גם עבורו, ומאז היא החלה לעסוק בבימוי קליפים. בשנת 2006, החלה לביים מערכונים בתוכנית ארץ נהדרת. חכמה זכתה בפרס MTV על בימוי הקליפ המרסדס של להקת מרסדס בנד. בשנת 2008, ביימה את התוכנית רד בנד ביחד עם הבמאי איתן צור, ובשנת 2009 זכתה על בימוי זה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לבימוי הטוב ביותר בסדרה קומית. בשנת 2018, ביימה את הקליפ לשיר "Toy", של נטע ברזילי, שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון במאי 2018.
חכמה גם הפיקה את  הגלויות באירוויזיון 2019 אשר התקיים בעיר תל אביב, ומשודרות במשך 40 שניות לפני שכל מתמודד עולה לשיר על הבמה.

חיים אישיים

חכמה נשואה למוזיקאי גל תורן, סולן להקת מרסדס בנד, ולשניים שלוש בנות אילי, ניאה וראני. מתגוררת בתל אביב.
רכס אתוס

גילוי הרכס

הרכס התגלה לראשונה באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה (בין השנים 1947- 1946).
הראשונים שהגיעו אל הרכס היו אנשי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בינואר 1957 בהנהגת ו. ג. בושר (WG Bewsher).

מקור השם

המשלחת קראה לרכס, בדומה לשני הרכסים הדרומיים לו (רכס פורתוס ורכס אראמיס), על שמות הדמויות מהספר "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומה - ספר שחברי המשלחת הביאו עימם, והיה הפופולרי מבין הספרים שחברי המשלחת קראו.
שקע יפן

שקע יפן הוא שקע אוקייני ממזרח לחלקו הצפוני של האי הונשו ביפן, בשוליים הצפון-מערביים של האוקיינוס השקט. השקע הוא חלק ממערכת שקעים בשולי טבעת האש. מצפון הוא מתחבר לשקע קוריל-קמצ'טקה, ומדרום – באמצעות שקע איזו-בונין (נקרא גם "שקע איזו-אוגסאוורה"), לשקע מריאנה. אורכו של השקע כ-800 ק"מ ועומקו המרבי כ-9,000 מטרים.

גאולוגיה

שקע יפן הוא חלק מאזור הפחתה בו נוחת הלוח הפסיפי אל מתחת ללוח אוחוצק, והוא נוצר כתוצאה מכיפוף בלוח הנוחת. שקעים מסוג זה מצויים בקדמת קשת איים, דוגמת זו המרכיבה את איי יפן.

סייסמולוגיה

בנקודת החיבור של שקע יפן לשקע איזו-בונין מצוי צומת משולש בו נפגשים שלושה לוחות טקטוניים: לוח אוחוצק, הלוח הפיליפיני והלוח הפסיפי.
הפעילות הטקטונית בצומת משולש זה אחראית להתרחשות רעידות אדמה רבות ותכופות בצפון יפן, בהן רעידת האדמה בסנדאי בשנת 2011 שדורגה כ-9.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט וגלי הצונמי שנוצרו בעקבותיה.

געשיות

האיים הגעשיים של הקשת נוצרו כתוצאה מהתכה של סלעי הליתוספירה, הפיכתם למאגמה ופליטתם מבעד להרי געש. התכה זו מזינה את הגעשיות של צפון האי הונשו, למשל את ההתפרצות הר הגעש בנדאי במהלך 50,000 השנים מאז היווצרו ועד התפרצותו האחרונה בשנת 1888.

צלילה

ב-15 ביולי 1962 צלל צוות מחקר צרפתי לעומק שקע יפן. צלילה זו הייתה שנייה בעומקה לזו של דון וולש וז'ק פיקרד ב-23 בינואר 1960 לתהום צ'לנג'ר בשקע מריאנה.
באוקטובר 2008 צלל צוות יפני ואנגלי לעומק של 7.7 ק"מ וגילה דגים ממין Pseudoliparis amblystomopsis, הנחשבים לדגים החיים בעומק הרב ביותר באוקיינוס.
נאשיילסק

תולדות היישוב

נאשיילסק נזכרת מהמאה ה-11, עת הייתה כפר פרטי בבעלות אצולה, ובשנת 1386 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאות ה-15 וה-16 התפתחה העיירה, ונעשתה למרכז מסחרי במזוביה, בו התקיימו ירידים חודשיים. שגשוג העיירה נקטע באמצע המאה ה-17, כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית לאזור.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. הקמת מוסדות השלטון של הנפה בעיירה בשנת 1867, וחיבורה לקו מסילת הברזל בשנת 1880, הביאו להתפתחותה המהירה של העיירה בסוף המאה ה-19.

יהודי נאשיילסק

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17, ובשנת 1650 נבנה בה בית כנסת וקודש בה בית עלמין. לאחר גזירות גירוש שהוטלו על יהודים ביישובים שונים במזוביה, הגיעו לעיירה יהודים נוספים, והקהילה במקום גדלה.
במהלך המאה ה-19, חרף ההגבלות שהוטלו על מגורי יהודים באזור העיירה בין השנים 1823 ו-1862, גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה, ובשנת 1857 היוו היהודים כ-80% מתושביה. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה פרעו ביהודי העיירה חיילי הצבא הכחול, ובשנת 1920 הוחרמו כמה מעסקי היהודים בה, ונאסרו מספר מהפעילים הציונים ביישוב.
בין בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות היהודיות השונות - אגודת ישראל, הבונד והמפלגות הציוניות. בשנים אלה התגוררו בעיירה למעלה מ-3,000 יהודים, רוב תושביה. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם.

בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי מטוסים גרמניים, ורבים מיהודיה נמלטו לוורשה. עם כניסת הגרמנים ליישוב, החלו אלו בשוד רכוש יהודים בו, בחילול בית הכנסת המקומי ובאונס נשים יהודיות. באוקטובר 1939 הטילו הגרמנים תשלומי כופר על יהודי היישוב, תוך לקיחת נכבדי הקהילה כבני ערובה.
ב-2 בדצמבר 1939 רוכזו יהודי העיירה בכיכר המרכזית בה, ושם הוחזקו מספר שעות תחת משמר, תוך התעללות בהם. לאחר סלקציה, הובלה קבוצה אחת כ-4 ק"מ עד תחנת הרכבת האזורית, והקבוצה השנייה נכלאה במבנה בית הכנסת המקומי. בתחנת הרכבת הפשיטו הגרמנים את היהודים, ושדדו את רכושם, תוך התעללות בנחשלים. לאחר מכן הועמסו היהודים על קרונות משא שפנו לנפת לובלין. ב-4 בדצמבר 1939 גורשו מהעיירה יתר היהודים שהושארו בה, תוך רצח כמה עשרות מהם במהלך האקציה. יעדי הגירוש היו מיינדזיז'ץ פודלסקי ולוקוב, ויהודי העיירה נלקחו ליישובים אלו בקרונות רכבת צפופים ללא מזון או שתייה, בנסיעה שארכה יומיים.
גורלם של יהודי העיירה היה כגורל יהודי היישובים אליהם הגיעו. מכ-3,000 יהודי נאשיילסק שרדו את השואה כ-80 איש, רובם בשטחי ברית המועצות.
מעבד צליל

מעבדי צליל טוריים

למעבדי צליל טוריים נהוג לקרוא גם Dynamics בגלל שלרוב מכשירים אלו מתערבים בעוצמת האות (Signal) הנכנס. זאת מאחר שהם נמצאים על אותו ערוץ של האות ומבצעים את הפעילות שלהם על כל המידע שעובר דרכם. כלומר, משתמשים רק ביציאה שלהם. כל המכשירי מסוג זה מבוססים על רכיב שנקרא VCA - Voltage Controlled Amplifier. הרכיב הוא מגבר שמידת ההגברה שלו נובעת ממתחים שמוזנים אליו, ללא קשר ישיר לאות. בין המכשירים הטוריים העיקריים נמצאים: אקולייזר, קומפרסור, לימיטר, גייט, אקספנדר, דאקר ועוד. תוכנות מסוימות משמשות לעריכת סאונד וצליל, ביניהן Audacity.

מעבדי צליל מקביליים

מעבדי צליל מקביליים מתחברים לשולחן בקרה מהיציאות (Auxilliary) וחוזרים לערוצים פנויים על השולחן. מכשירים אלו מוסיפים ממד מסוים לצליל אבל לא משנים את כולו כמו המכשירים הטוריים. מכשירים מקביליים נפוצים הם: ריברב, פייזר, פלנג'ר, קורוס ועוד.

סוגים שונים של מעבדי צליל

קיימת עוד קבוצה של מעבדי צליל שלא ממש ניתן לייחס אותה לקבוצה כלשהי. אלו מכשירים שמיועדים למאסטרינג. במכשירים אלו משתמשים בסוף תהליך עיצוב הקול, והוא אמור לגרום לצליל להישמע טוב יותר. חברות יצרניות אינן מודיעות מה הם התהליכים שהצליל עובר בתוך המכשיר אלא רק נותנים לשמוע את התוצאה.

עיבוד צליל היום

לפני שנים ספורות לא ניתן היה לדמיין אולפן הקלטה ללא מבחר רחב של מעבדי צליל. אבל כיום מחשב באולפן ההקלטה תופס לרוב דמות מרכזית ואיתו מתפתח גם תחום עיבוד צליל ממוחשב. ניתן למצוא היום תוכנות המדמות את פעולות המכשירים האמיתיים (פיזיים). לדוגמה מוצרים של חברת Waves הישראלית.
אוגוסטה, נסיכת נסאו-אידשטיין

ביוגרפיה

אוגוסטה נולדה באידשטיין ב-17 באוגוסט 1699, לגאורג אוגוסט, רוזן נסאו-אידשטיין ולהנרייטה דורותיאה מאטינגן-אטינגן, בתם של אלברכט ארנסט הראשון, רוזן אטינגן-אטינגן וכריסטינה פרדריקה מווירטמברג. ב-17 באוגוסט 1723 התחתנה אוגוסטה עם קרל אוגוסט, נסיך נסאו-ויילבורג, ממנו נולדו לה 6 ילדים. ב-8 ביוני 1750 מתה אוגוסטה בקירכהיימבולאנדן, והיא בת 51 שנים.