google/wiki40b huggingface dataset:
מחלות ריאה אינטרסטיציאליות

פתוגנזה

ההנחה הרווחת לגבי היווצרות המחלה היא, כי הריאה חשופה לנזק מתמשך כתוצאה מגירויים חיצוניים או פנימיים. שורה של פקטורים שונים (פיברובלסטים, כמוקינים, גורמי גדילה וכך הלאה) מנסים להביא לריפוי רקמת הריאה ושיפור תפקודה, כאשר לעיתים תהליך הריפוי הזה מתבצע באופן לקוי, בין אם כתוצאה מהפרעה אוטואימונית, מחלות נוספות או פגם גנטי מסוים. 
מחלות המאופיינות ביצירה של גרנולומות כוללות הצטברות של לימפוציטים מסוג T, מקרופאגים ותאים אפיתליאולידיים. תאים אלו יוצרים מבנה הקרוי "גרנולומה" אשר עשויה להפוך לפיברוזיס (רקמה לא מתפקדת), אם כי חולים רבים עם גרנולומות אינם מציגים בעיה תפקודית קשה של הריאות. 
מחלות המאופיינות בתהליך דלקתי של הריאות ויצירת פיברוזיס נגרמות לאור פגיעה בתאי האפיתל עצמם, המביאה להתפתחות דלקת בנאדיות הריאה. אם המחלה הופכת לכרונית, היא מתפשטת לאזורים נוספים ובסופו של דבר גורמת לפיברוזיס, כלומר הצטלקות לא הפיכה, של האינטרסטיציום (התווך). תהליך זה גורם לבעיה תפקודית קשה של הריאות המתבטאת בחילוף הגזים התקין ובעיה בתהליך הוונטילציה בו מתפנה פחמן דו-חמצני מהריאות החוצה.

תסמינים קליניים

תסמינים קליניים של חולים במחלות אינטרסטיציאליות של הריאה כוללים, בין היתר קוצר נשימה, עייפות ואובדן משקל. עם זאת, בחלק מן המחלות ניתן יהיה למצוא ממצאים המעידים על מחלה נרחבת של הריאה כפי שניתן לראות ב-CT, אולם ללא קוצר נשימה משמעותי, לפחות בשלבים ההתחלתיים של המחלה. 
תסמינים נוספים, אם כי פחות נפוצים, הם: צפצופים בנשימה, כאב בחזה וגניחת דם (נדיר יחסית). המחלה יכולה להתחיל באופן אקוטי אולם לרוב היא מסתמנת יותר כמחלה כרונית. בצורתה האקוטית (חריפה), המחלה מתפתחת תוך ימים עד שבועות ודומה מאוד לדלקת ריאות. בין הגורמים המביאים להתפתחות המחלה בצורה זו ניתן למצוא גורמים המובילים לתגובה אלרגנית או תגובת יתר רגישות של הריאה. במרבית המקרים, עם זאת, המחלה מתפתחת באופן כרוני. 
בבדיקה עצמה, ניתן להתרשם מנשימה מהירה, טכיפניאה (Tachypnea), לעיתים חרחורים יבשים בהאזנה לריאות, ועם התפתחות המחלה לעיתים יש מעורבות לבבית המתבטאת ביתר לחץ דם ריאתי והגדלת החדר הימני (cor pulmonale). כיחלון והתאלות של האצבעות מתרחשת במצבים מתקדמים.

אבחנת המחלה

ביופסיה מהריאה מהווה את השיטה היעילה ביותר לאישוש האבחנה והערכת מידת המחלה. את הביופסיה יש לבצע לפני שמתחילים בטיפול רפואי. לרוב, ביופסיה נלקחת באמצעות ברונכוסקופיה ויש לקחת ביופסיות משתי הריאות. במידת הצורך יש לקחת ביופסיה באמצעות תורקוסקופיה.
מייקל פורטר

מייקל יוג'ין פורטר (באנגלית: Michael Eugene Porter, נולד ב-23 במאי 1947) הוא פרופסור למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, בעל שם עולמי בתחום האסטרטגיה העסקית וחקר היתרון התחרותי של חברות ואומות.

ביוגרפיה

מייקל פורטר נולד בשנת 1947 במישיגן בארצות הברית. ב-1969 סיים את לימודיו בהנדסת מכונות ואווירונאוטיקה באוניברסיטת פרינסטון. ב-1971 קיבל תואר MBA לאחר שהשלים את לימודיו בבית הספר למנהל עסקים של הרווארד (הרווארד ביזנס סקול), וב-1973 השלים תואר Ph.D בכלכלה עסקית. 
פורטר חיבר 18 ספרים ומעל 125 מאמרים בתחומים שונים. הוא זכה שש פעמים בתואר מאמר השנה של ההרווארד ביזנס רוויו, אחד מכתבי העת החשובים בעולם בתחום הניהול. התחום המרכזי בו עוסק פורטר הוא חקר תחרותיות והאסטרטגיה העסקית. במקביל לכתיבה אקדמית ולהוראה, פורטר משמש גם כיועץ לחברות רבות, כגון פרוקטר אנד גמבל, של, קאטרפילר ועוד, וכן לממשל האמריקאי ולארגונים ללא מטרות רווח. בתוך כך סייע גם לעיריית ירושלים בבניית התוכנית האסטרטגית במהלך כהונתו הראשונה של ראש העיר דאז ניר ברקת וכונתה ״תכנית פורטר״. פורטר הוא גם אחד המייסדים של חברת הייעוץ האסטרטגי מוניטור גרופ (שנקנתה על ידי דלוייט בשנת 2013 לאחר שפשטה את הרגל).
בינואר 2011 פרסם ב"הרווארד ביזנס רוויו" מאמר בשם " "יצירת ערך שיתופי – כיצד להמציא מחדש את הקפיטליזם, ולשחרר גל של חדשנות וצמיחה", בו ביקר - על רקע המשבר הכלכלי העולמי - את השיטה הקפיטליסטית האמריקאית הנוכחית, וטען כי יש ליצור צורה מתוחכמת יותר של קפיטליזם, המתמקדת ביצירת "ערך שיתופי" (Shared Value)- ערך כלכלי המייצר לצידו גם ערך חברתי.

מחקריו

מודל חמשת הכוחות של פורטר (Porter's Five Forces Analysis), אותו פרסם בשנת 1979 נחשב לאחד מתרומותיו הבולטות לחקר התחום העסקי. המודל נמצא בשימוש נרחב בתכנון אסטרטגיה עסקית ובשיווק, ובוחן את הכוחות השונים המשפיעים על רמת הרווחיות בענף מסוים הגוזרים את רמת האטרקטיביות שלו. המודל מבוסס על התובנה שהאסטרטגיה העסקית צריכה להתאים להזדמנויות והאיומים של הסביבה החיצונית והוצע על ידי פורטר כחלופה למודל ה-SWOT הפופולארי שהיה בעיני פורטר כללי מדי. בשנת 2008 פרסם פורטר מאמר עדכון על מנת להבהיר בצורה טובה יותר את השימוש במודל.
מודל חשוב נוסף שפורטר פיתח בשנת 1985 הוא מודל שרשרת הערך (Value Chain). על פי המודל, הניתוח התחרותי מורכב משרשרת של פעילויות ראשוניות ופעילויות תומכות, המהוות את "אבני הבניין" שבעזרתן מייצרת החברה את המוצר שלה ואת ערכו ללקוח. מודלים בולטים נוספים הם מודל ארבע הפינות העוסק בתחום המודיעין העסקי, מודל היהלום הבוחן את התנאים ליצירת יתרון תחרותי של מדינות, ועוד. 
פורטר גם כתב מספר מאמרים שיצרו תחומי מחקר חדשים בתחום העסקי כמו "היתרון התחרותי של אומות" ו"היתרון התחרותי של שכונות מרכז העיר", אשר קובצו לספר המאמרים "על תחרות".
טינדראוס

טינדראוס (Tyndareus ביוונית: Τυνδάρεως) מגיבורי המיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה (לקדימון), ובעלה של לדה.
על פי הגרסה המקובלת, זאוס פיתה את לדה בדמות ברבור, ובסמוך לכך שכבה עם טינדראוס. לדה ילדה/הטילה שתי ביצים. מהאחת בקעו ילדי זאוס - הלנה ופולוקס, ואילו מהשנייה ילדי טינדראוס, קסטור וקליטמנסטרה. מחזרים רבים באו לבקש את ידה של הלנה, שהייתה היפה בנשים, בהם אייקס, מנלאוס, אודיסאוס, פטרוקלוס, ואידומנאוס. כולם הביאו עמם מתנות נפלאות לטינדראוס, אך זה סירב בתוקף לקבלן, וחשש מפני מריבות ושפיכות דמים שיטילו רבב בחצרו. אודיסאוס הציע לטינדראוס לפרוש מהתחרות ולפתור עבורו את הבעיה, במידה והלה יסייע לו להשיג את פנלופה, בתו של איקריוס אחיו. טינדראוס הסכים, ואודיסאוס הציע לו לחייב את כל המחזרים להישבע אמונים לבעל הנבחר כתנאי להשתתפות בתחרות על ליבה של הלנה. כולם הסכימו, וטינדראוס בחר במנלאוס, וכך זכו מנלאוס, שירש את טינדראוס כמלך ספרטה, ואחיו אגממנון מלך ארגוס והמלך העליון במיקנה (שנשא את קליטמנסטרה) לתמיכת כל מלכי האכאים במלחמת טרויה.
מכונת נייר

מכונת הנייר המודרנית מבוססת לרוב על עקרונותיה של מכונת פוֹרְדְרִינִיר (Fourdrinier machine), שמייצרת נייר רציף באמצעות ארבעה חלקים נפרדים: יצירה, דחיסה, ייבוש ויישור. את העקרונות לייצור המכונה הניח הממציא הצרפתי לואי-ניקולא רובר בסוף המאה ה-18, והם פותחו עוד בראשית המאה ה-19 על ידי האחים האנגלים סילי והנרי פורדריניר (Sealy and Henry Fourdrinier), שעל שמם קרויה המכונה.

היסטוריה

עד סוף המאה ה-18 יוצר הנייר בעבודת יד של אומנים ולכן היה יקר ונדיר. תהליך הייצור היה ארוך וכלל שלבים רבים בעבודה ידנית. הנייר יוצר גיליון-גיליון, על ידי טבילה של מסגרת מלבנית בתוך חבית עיסת נייר. לאחר שהמסגרת הוצאה מהחבית, המים נלחצו החוצה מתוך העיסה. העיסה שנותרה הונחה לייבוש, ולא ניתן היה להשתמש במסגרת שוב עד שגיליון הנייר הקודם הוסר ממנה.
המכונה הראשונה לייצור "נייר רציף" הומצאה בשנת 1799 בידי הצרפתי לואי-ניקולא רובר, שרשם עליה פטנט. המניע העיקרי ליצירת המכונה היה הסכסוכים החוזרים בין העובדים בשלבי הייצור השונים, במפעל לייצור נייר של סן-לז'ה דידו (Saint-Léger Didot) שבו עבד (שייצר נייר עבור שטרות כסף שהנפיק משרד האוצר הצרפתי). לאחר המצאת האבטיפוס, פרץ סכסוך בין רובר ודידו לגבי הבעלות על ההמצאה. רובר לבסוף מכר הן את הפטנט והן את אבטיפוס המכונה לדידו, שרצה להמשיך לפתח את המכונה באנגליה, ולהוציא שם פטנט, הרחק מהסחות הדעת של המהפכה הצרפתית, ועל כן הוא שלח את המכונה לגיסו בלונדון, ג'ון גאמבל (John Gamble).
במרץ 1801, לאחר ששלח אליו דידו דוגמאות של רצועות נייר רציף, הסכים ג'ון גאמבל להתחלק בבקשת הפטנט בלונדון יחד עם האחים סילי והנרי פוֹרְדְרִינִיר, שניהלו מפעל מוביל למכשירי כתיבה. גאמבל קיבל את הזכויות על הפטנט הבריטי 2487 ב-20 באוקטובר 1801, על גרסה משופרת של המכונה המקורית של רובר. לאחר מכן, פיתוח נוסף מומן בידי האחים פורדריניר. גאמבל ודידו שלחו את המכונה ללונדון, ולאחר 6 שנים והוצאות של 60,000 ליט"ש עלויות פיתוח, האחים פורדריניר קיבלו את הזכויות על מספר פטנטים נוספים. דוגמה מוקדמת של מכונת פורדריניר הותקנה במפעל בפרוגמור (Frogmore), הרטפורדשייר (Hertfordshire).
עקרונות ייצור הנייר כיום מבוססים על מכונת פורדריניר, ולא עברו שינוי מהותי.
מחלת פנמה

מחלת פנמה (באנגלית: Panama disease) היא מחלת צמחים בשורשי בננות, שנגרמת על ידי פטריה רעילה מסוג Fusarium השוכנת בקרקע. 
הפטריה מתפשטת דרך מעברי המים בתוך הצמח וחוסמת אותם. מחלת פנמה נחשבת לאחת ממחלות הצמחים הקשות ביותר. בתחילת המחצית השנייה של המאה העשרים פגעה מחלת פנמה בזן הבננות הנפוץ ביותר באותו הזמן, גרוס מישל, וכמעט גרמה להכחדת גידול הבננות במרכז אמריקה. בינתיים עברו מגדלי הבננות לזן אחר, קוונדיש, שנחשב לעמיד יותר מול הפטריה אך כעת מתברר שהפטריה פוגעת גם בו.
הפטריה מתפשטת על פני יבשת אסיה וגרמה כבר נזקים בסין, טאיוואן, מלזיה, אינדונזיה, אוסטרליה, הפיליפינים, פקיסטן, מוזמביק, עומאן, ירדן ולבנון. 
בישראל התגלו בננות נגועות בכמה נקודות מבודדות והן הושמו בהסגר. ברגע שבננה אחת נגועה, כל המטע נגוע. לא נמצאה דרך לטהר את הקרקע מהנגע, כי הפטריה חודרת לעומק הקרקע.
NGC 3738

היסטוריה

לגלקסיה בהירות מדרגה סביב 12 והיא התגלתה ב-14 באפריל 1789 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שהכניס אותה לרשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1802 תחת הציון II.783, ותיאר אותה כבהירה למדי, גדולה למדי ועם מרכז בהיר. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2454 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 3738, כשהיא מתוארת בדיוק כפי שתוארה על ידי ויליאם הרשל.

תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-2.8 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב פקדא וכ-5.1 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב מראק. כ-3 מעלות ממערב לה נמצאת ערפילית הינשוף (M97), שנמצאת בתוך שביל החלב, כ-3.7 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת M108 וכ-3.4 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת M109, שתיהן גלקסיות מוט ספירליות שנמצאות במרחק גדול לפחות פי שלושה ממרחקה של NGC 3738 משביל החלב ואינן קשורות אליה. M94, שבמרכז קבוצת M94, נמצאת במרחק זוויתי של כ-18.5 מעלות מדרום-מזרח ל-NGC 3738 וזוג הגלקסיות M81 ו-M82, שבמרכז קבוצת M81 נמצאות במרחק זוויתי של כ-18.5 מעלות מצפון-מערב לה. מכיוון שכולן נמצאות במרחק דומה משביל החלב, שנע בין 12 מיליון ל-16 מיליון שנות אור, נראה ש-NGC 3738 נמצאת במרחק דומה של כ-4.2 מיליון שנות אור ממרכזי שתי הקבוצות, כך שלא ברור למי משתיהן היא שייכת, או אם היא בכלל שייכת לאחת מהן.

תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 3738 הוא כ-2.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כמעט 10,000 שנות אור, פחות מעשירית הקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎10⁹‎ מסות שמש, פחות מ-2 אלפיות מהמסה של שביל החלב, כאשר כמחציתה, כ-‎5.3×10⁸‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה וכ-‎1.5×10⁸‎ מסות שמש או כ-15% ממנה היא מסת הגז החופשי שבה. שאר המסה של הגלקסיה, המהווה כשליש מהמסה הכוללת, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בגלקסיה מתרחשת יצירה של כוכבים חדשים בקצב גבוה יחסית והיא מכילה צבירים גדולים של כוכבים מסיביים וחמים, שפולטים קרינה על-סגולה ומייננים את הגז שסביבם.
ארינאה

ארינאה היא כותר קומיקס ישראלי בארבעה חלקים שנכתב על ידי ערן אביאני, צויר על ידי אביב אור ופורסם על ידי סטודיו קומיקום. ב-2013 בציון עשר שנים לכותר יודפס אוגדן שיאחד את כל החוברות בפורמט של ספר.

תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בממלכת ארינאה, שקיימת בעולם פנטסטי בסגנון ימי הביניים. לאחר התקפת אורקים על אחת מערי ארינאה שבמהלכה נגנב פריט שהיה שייך לאחד ממלכיה האגדיים, פריט שיכול לסכן את שלום הממלכה אם יגיע לידיים הלא נכונות, נשלחת משלחת מטעם המלך למנוע זאת.
כוח אוסטרלי

מאפיינים

הכוח הוא לטאה גדולה מאוד והגדולה באוסטרליה. אורכה יכול להגיע עד 2.5 מטר ומשקלה ל-15 ק"ג בממוצע, כשהמרבי יכול לעלות על 20 ק"ג. למרות גודלה היא זריזה מאוד. מבנה גופה צר, עורה מכוסה בכתמים צהובים על רקע כהה.
הלטאה אינה נצפית רבות באוסטרליה היות מסתתרת מאנשים. במידה וחשה איום היא בורחת במהירות או חופרת מחילה או מטפסת על עץ כדי להימלט. במפגש מול טורף היא יכולה לנפח את צווארה ולהשמיע קולות המבריחים את תוקפה, אחרת היא משתמשת בזנבה, טפריה ושיניה החדות להגנה. נשיכתה ארסית.
הלטאה אוכלת בעיקר מזון מן החי האוסטרלי, בהתאם לגודלה: הקטנים יצודו חרקים, לטאות, צפרדעים, דגים, יונקים קטנים וציפורים. ככל שהם גדלים הם יכולים לצוד טרף גדול יותר כמו קנגורו קטנים או וומבטים וכן אמו צעירים. הם גם לא בוחלים בקניבליזם. הטרף נתפס ומומת על ידי הטפרים או השיניים החדות או על ידי הארס של הלטאה. לאחר שאכלה היא יכולה לצום זמן רב במדבריות הקשים של אוסטרליה.
כתר מרי ממודנה

כתר מרי ממודנה (באנגלית: Crown of Mary of Modena) היה הכתר שהוכן עבור מרי ממודנה, רעייתו של המלך ג'יימס השני, מלך אנגליה (אשר מלך גם באירלנד בתואר "ג'יימס השני" ובסקוטלנד בתואר "ג'יימס השביעי").

היסטוריה ושימושים

על פי המסורת, בעת טקס ההכתרה, רעייתו של המונרך המוכתר מוכתרת אף היא כ"מלכה הרעיה" (queen consort). בעת שלטונו של אוליבר קרומוול באנגליה כל תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת הושמדו. לאחר מותו, ובעת הכתרת צ'ארלס השני בשנת 1661 לא היה צ'ארלס נשוי, ולכן הוכנו עבור ההכתרה כתר הכתר למונרך בלבד ולא כתר עבור הרעיה. לאחר מותו של צ'ארלס והמלכת אחיו ג'יימס השני הוכן כתר רעייה עבור רעייתו מרי ממודנה. למעשה, הוכנו שלושה כתרים: כתר הכתרה, כתר ממלכתי ודיאדם (כתר לשימוש יום יומי).
כתר ההכתרה ניזוק במהלך השנים, אולם בכתר הממלכתי נעשה שימוש בטקסי ההכתרה של כל המלכות הרעיות עד שנת 1831. כמו כן חבשו את הכתר המלכה מרי השנייה והמלכה אן.
בשנת 1831 הוחלף כתר מרי ממודנה בכתר המלכה אדלייד (שהוכן לצורך הכתרת בעלה, המלך ויליאם הרביעי), שהיה גדול ומרשים יותר מכתר מרי ממודנה.
כתר ההכתרה המקורי לא קיים כיום, אולם הכתר הממלכתי והדיאדם שמורים כיום בבית התכשיטים שבמצודת לונדון. על פי הנוהג, בכתרים שלא נעשה בהם שימוש הוצאו האבנים היקרות והפנינים, אולם בשנת 1938 הושבו לכתר מרי ממודנה פנינים שהחליפו את פניני הדמה שהושמו בו.
אלכסנדר ויקטורנקו

קורות חיים

אלכסנדר ויקטורנקו נולד בכפר, קזחסטן הסובייטית. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לימודים בבית הספר לטייסי קרב באורנבורג ולאחר סיומו המשיך בשרות בחיל האוויר הסובייטי ביחידות שהיו כפופות לצי הבלטי.
בשנת 1978  נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. בשנת 1979 כתוצאה מטעות אנוש הוא קיבל מקת חשמל והיה ללא הכרה כ-17 שעות. בסופו של דבר הוא השתקם והמשיך בהכנות לטיסות. במהלך השנים הוא היה חבר צוות משנה של מספר משימות חלל.
בשנים 1987 אלכסנדר ויקטורנקו שוגר לחלל בחללית סויוז TM-3 לצד אלכסנדר אלכסנדרוב ומוחמד פארס. הם התחברו לתחנת החלל סאליוט 7 וביצעו מספר מחקרים.
בשנים 1989 אלכסנדר ויקטורנקו שוגר לחלל בחללית סויוז TM-8 לצד אלכסנדר סרברוב. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אלכסנדר ויקטורנקו חזר לכדור הארץ כאבור 166 ימים.
בשנים 1992 אלכסנדר ויקטורנקו שוגר לחלל בחללית סויוז TM-14 לצד אלכסנדר קאלרי וקלאוס דיטריך פאלדה. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אלכסנדר ויקטורנקו חזר לכדור הארץ כאבור 145 ימים.
בשנים 1994 אלכסנדר ויקטורנקו שוגר לחלל בחללית סויוז TM-20 לצד ילנה קונדקובה ואולף מרבולד. הם התחברו לתחנת החלל מיר. הם ביצעו מספר מחקרים לרבות פעילות חוץ רכבית. אלכסנדר ויקטורנקו חזר לכדור הארץ כאבור 169 ימים.
בשנת 1997] אלכסנדר ויקטורנקו עזב את יחידת הקוסמונאוטים. הוא עבד במספר מקומות לרבות נשיא של ערוץ טלוויזיה. בשנת 2005 הוא מונה לראש המועצה של עיר הכוכבים.
ספורט לאומי

ספורט לאומי הוא משחק, תחרות או ענף ספורט המהווה מרכיב מרכזי בתרבות אומה. לרוב זהו ענף הספורט הפופולרי ביותר באותו בקרב אזרחי אותה אומה.
משחקים רבים משמשים כספורט לאומי דה פקטו, כמו כדורגל בברזיל ובייסבול בארצות הברית, בעוד שאחרים משמשים כספורט לאומי דה יורה, כמו לקרוס והוקי קרח בקנדה.

ספורט לאומי בישראל

מקור המשחק מטקות הוא בישראל עד שיש המכנים אותו הספורט הלאומי של ישראל, אך משחקים אותו גם בברזיל, איטליה ויוון.
מרכז הספורט הלאומי - תל אביב הוא מתחם בשכונת הדר יוסף בתל אביב-יפו, הכולל מתקני ספורט רבים ומוכר גם בשמו "הבניין האולימפי".
כינוס הפועל הוא אירוע ספורט לאומי ובינלאומי שהיה נערך אחת לארבע שנים בחסותו של נשיא מדינת ישראל.
אדוה דדון

ביוגרפיה

דדון גדלה בראשון לציון ולמדה בתיכון הגימנסיה הריאלית בעיר. היא סיימה את לימודיה בהצטיינות יתרה במגמת פיזיקה וכימיה.
בשנת 2007 התגייסה לחיל האוויר ושירתה בתור קצינת מבצעים בטייסת 113. בשנת 2011 מונתה להיות קצינת דוברות בחיל האוויר. היא השתחררה משירותה הצבאי בשנת 2011 בדרגת סגן.
דדון היא בוגרת אוניברסיטת בר-אילן במדע המדינה בהצטיינות יתרה ובעלת תואר שני בפילוסופיה, מדע ותרבות דיגיטלית מאוניברסיטת תל אביב.
דדון החלה את הקריירה העיתונאית שלה בשנת 2011, עם הצטרפותה לחברת החדשות, כתחקירנית במהדורה המרכזית. בשנת 2014 פורסמו מספר תחקירים שערכה עם דפנה ליאל על התנהלות חברת הליהוק "התעשייה", שגבתה אלפי שקלים מילדים ונערים עבור אודישנים שלא יצאו לפועל. בעקבות התחקירים הוגש כתב אישום נגד אורן כהן, מנהל החברה.
בשנת 2015 ערכה דדון יחד עם יונתן ריגר תחקיר על ההתנהלות של תיאטרון "הבימה", שהעלה חשד להלנות שכר והטרדות מיניות. בעקבות התחקיר נכתב דו"ח של מבקר המדינה על התנהלות ההנהלה הבכירה של התיאטרון.
באוגוסט 2015 מונתה דדון לכתבת נדל"ן וכלכלה ב"תוכנית הכלכלית". במסגרת מאבקה בהונאות בשוק קבוצות הרכישה ותמ״א 38 פרסמה תחקירים רבים, וביניהם חשפה את שיטת הפעולה של החברות בבעלות יזמית הנדל"ן ענבל אור. בעקבות פרסום התחקיר נעצרה אור בחשד לעבירות מס והחברות שבבעלותה פורקו. במאי 2016 פרסמה תחקיר על התנהלות חברת "אדמה" שבבעלות היזם אורן קובי. שורת התחקירים שפרסמה הובילה להתערבות של שרת המשפטים איילת שקד ולהליך חקיקה בכנסת שיגן על הרוכשים בקבוצות רכישה.
בשנת 2017 חשפה חשבוניות שהחזיקה המשטרה במסגרת חקירת תיק 1000, שמוכיחות כי ארנון מילצ'ן רכש סיגרים ושמפניה בשווי מאות אלפי שקלים.
בשנת 2017 נכללה דדון ברשימת "האנשים המשפיעים בדיגיטל" של מגזין "Profile".
בפברואר 2018 מונתה לכתבת תחקירים בחברת החדשות. החל מאוגוסט 2019, היא גם מגישה מעת לעת את מבזק חצות ומבזקי הבוקר של חדשות 12.
החל משנת 2010 מתנדבת דדון בעמותת "בית הגלגלים" שמסייעת לילדים ונערים עם שיתוק מוחין וניוון שרירים. היא נשואה לגלעד שלמור, כתב הפלילים של חברת החדשות. השניים מתגוררים בתל אביב.
דורון בר

ביוגרפיה

נולד כדור שביעי בירושלים. בעל תואר דוקטור מן האוניברסיטה העברית בירושלים (2002). עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית ריכב רובין עסקה בשינויים באוכלוסייה הכפרית בארץ ישראל ובתיפרוסתה מלאחר מרד בר כוכבא ועד לכיבוש הערבי. את לימודי הפוסט דוקטורט ערך באוניברסיטת מרילנד. במהלך לימודיו זכה במספר פרסים ומלגות, בהן פרס רחל ינאית בן-צבי (1999), פרס פרנסיס גונטר (1998, 1997), מענק מחקר ממרכז שיין עבור חקר התפתחות מפת המקומות הקדושים היהודים בשנים 1948–1977 באזור הגליל, מלגות ומענקי מחקר מן האוניברסיטה העברית והמרכז ללימודים מתקדמים ביהדות של אוניברסיטת פנסילבניה ופרס קקסט של מכון שכטר, המוענק פעם בשנתיים לחבר סגל פנימי עבור מצוינות במחקר (ב-2013).
מאז שנת 2000 הוא חבר סגל קבוע במסלול לימודי ארץ ישראל, תרבות ומרחב במכון שכטר למדעי היהדות. בשנת 2009 מונה למרצה בכיר וכיועץ אקדמי ללימודי ארץ ישראל, בשנת 2012 מונה לדיקן המכון, ובשנת 2015 מונה לפרופסור חבר במכון ולנשיאו. כמו כן לימד בר בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטה העברית (2013-2004), באקדמיה לאמנות בצלאל (בתוכנית לתואר שני בעיצוב עירוני, 2013-2000), באוניברסיטה הפתוחה, בבית ברל ועוד.
אליפות רוסיה בהחלקה אמנותית

אליפות רוסיה בהחלקה אמנותית (Чемпионат России по фигурному катанию) היא האליפות הארצית בתחום החלקה אמנותית שנערכת מדי שנה כדי לקבוע את אלופת רוסיה. המדליות מוענקות בתחרויות נשים יחידות, גברים יחידים, זוגות החלקה, וזוגות בריקוד. האליפות נערכת בדרך כלל בדצמבר או בינואר. בעוד אליפות הנוער נערכת בנפרד, בדרך כלל בחודשים ינואר או פברואר.

היסטוריה

תחרות האליפות הראשונה ברוסיה התקיימה ב-5 במרץ 1878 בסנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית. האליפות החלו להתקיים מדי שנה החל משנת 1897. מ-1924 ועד 1992, המחליקים הרוסים התחרו באליפויות ברית המועצות. האליפות הרוסית חזרה ב-1993 ונערכת ברציפות מדי שנה.
יבגני פלושנקו זכה באליפות 9 פעמים.
בשנת 2019 אנה שצ'רבאקובה זכתה באליפות בהיותה בת 14 בלבד. בגלל הגיל הצעיר היא לא יכולה להציג את המדינה באליפות אירופה או באליפות העולם לבוגרים וצריכה להמשיך להשתתף בתחרויות לצעירים.
אפולו 11

המשימה

אפולו 11 שוגרה ב־16 ביולי 1969 על-גבי טיל סטורן 5. החללית נכנסה למסלול סביב כדור הארץ, ולאחר הקפה וחצי הופעל שוב מנוע השלב השלישי והחללית יצאה לנתיב יירוט אל הירח. זמן קצר לאחר מכן הופרד תא הפיקוד והשירות מן השלב השלישי, הופנה ב-180° לאחור, והתחבר חרטום אל חרטום עם נחתת הירח. זו נשלפה מהמתאם בו אוחסנה, והשלב השלישי, אשר סיים את תפקידו, שוגר למסלול שמשי. ב־19 ביולי נכנסה החללית למסלול ירחי. כעבור 24 שעות במסלול, נפרדה הנחתת מתא הפיקוד כשניל ארמסטרונג ובאז אולדרין בתוכה, כהכנה לנחיתה. במהלך הגישה לנחיתה כמעט קרס מחשב ההנחיה מעומס יתר, ובמרכז הבקרה שקלו לבטל את הנחיתה ולהורות לאסטרונאוטים לשוב ולהתחבר לתא הפיקוד. פתרון לבעיה זו הוצע על ידי מהנדס בשם סטפן ביילס, לפיו מוטב כי נתוני המחשב ישודרו לכדור הארץ בלבד, ואיש הקשר צ'ארלס דיוק ידווחם לנחתת ברציפות. הניסיון עלה יפה. כעבור זמן קצר התקשה ארמסטרונג למצוא מקום ראוי לנחיתה, והדלק בנחתת הירח הלך ואזל.
בשעה 16:18 שעון מזרח ארצות הברית, נחתה הנחתת "איגל" על קרקע הירח, כשבמנועה נותר דלק לכ-20 שניות טיסה בלבד. ארמסטרונג דיווח:
יוסטון, כאן בסיס השלווה. העיט נחת.
Houston, Tranquility Base here. The Eagle has landed
בשעה 22:56 אותו יום, ירד ארמסטרונג בסולם מן הנחתת, וכשהניח רגל אחת שלו על קרקע הירח, הכריז:
זהו צעד קטן לְאדם - קפיצה גדולה לאנושות.
That's one small step for a man, one giant leap for mankind
זמן קצר לאחר מכן הצטרף אליו אולדרין. מול מצלמת טלוויזיה ששידרה את תמונותיהם בשידור חי למיליוני צופים בכדור הארץ, הם ביצעו את משימותיהם.
בין היתר, השאיר הצוות באתר הנחיתה לוח ובו הכתובת:
כאן לראשונה הניחו אנשים מכדור הארץ את כף רגלם על הירח. יולי 1969 לספירה. באנו לשלום בשם כל המין האנושי.
Here Men From Planet Earth First Set Foot Upon The Moon. July 1969 A.D. We Came In Peace For All Mankind.
ארמסטרונג ואולדרין עזבו את הירח למחרת בשעה 13:54, והתחברו אל תא הפיקוד, שם המתין להם מייקל קולינס. שלב ההמראה מהירח נותק לאחר שארמסטרונג ואולדרין עברו לתא הפיקוד, והושאר במסלול ירחי. בשלב זה הופעל מנוע תא השירות, והם נכנסו לנתיב שיבה אל כדור הארץ. הם נחתו בעזרת מצנחים באוקיינוס השקט מדרום-מערב להוואי ב־24 ביולי.
הארמייה ה-20 (ברית המועצות)

היסטוריה

היחידה הוקמה ביוני 1941. תחילה היא הייתה בעתודה, אך כבר ביולי 1941 הועברה למערבה ונכללה בכוחות של החזית המערבית. היא תוגברה במספר יחידות טנקים והשתתפה בקרבות מגננה באזור מוהילב וסמולנסק. במהלך קרב סמולנסק היא כותרה אך הצליחה להמשיך בלחימה כיחידה ותוך אבידות קשות לצאת מהמצור. 
באוקטובר 1941, בתחילת קרב מוסקבה הארמייה ה-20 כותרה. מפקד הארמייה נפל בשבי. ב-20 באוקטובר הארמייה פורקה.
ב-20 בנובמבר 1941 ארמייה ה-20 הוקמה מחדש. במהלך מתקפת נגד של קרב מוסקבה היחידות של הארמייה ה-20 הצליחו להתקדם מערבה ושחררו מספר עיירות. במהלך שנת 1942 הארמייה ה-20 השתתפה בקרבות בסביבת העיר רז'ב. מיולי 1943 הארמייה הייתה בעתודה. באפריל 1944 הארמייה פורקה. המטה שלה היה בסיס להקמת מפקדה של החזית הבלטית השלישית.
פיקוד החלל של ארצות הברית

היסטוריה

הפיקוד הוקם לראשונה ב-1985 מתוך מטרה לרכז את פעילויות הזרועות השונות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית בתחום החלל. לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 הוחלט על שינוי במערך הפיקודים הקרביים המאוחדים, ובעקבות הקמתו של פיקוד צפון של ארצות הברית ב-2002 והרחבת תחומי אחריותו של פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה, מוזג פיקוד החלל תחת הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. 
ביוני 2018 הורה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ למחלקת ההגנה של ארצות הברית להתחיל לתכנן כוח לוחמת חלל.
בפברואר 2019 חתם טראמפ על הוראה להקמת "חיל חלל". הקמת חיל החלל כזרוע נוספת של הכוחות המזוינים ממתינה לאישור הקונגרס.
בדצמבר 2018 הנחה טראמפ את מחלקת ההגנה להקים את פיקוד החלל כפיקוד קרבי מאוחד גאוגרפי ובאוגוסט 2019 הוקם הפיקוד. 
למפקדו הראשון של הפיקוד במתכונתו החדשה מונה גנרל ג'ון ריימונד, במקביל לתפקידו כמפקד פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית.
מפקדת הפיקוד נקבעה באופן זמני להתמקם בבסיס חיל האוויר פיטרסון שבקולורדו, עם פונקציות וכוח אדם נוסף בבסיס חיל האוויר שריבר בקולורדו, בבסיס חיל האוויר אופוט בנברסקה ובבסיס חיל האוויר ונדנברג שבקליפורניה. עם הקמת הפיקוד הוחלט על שתי יחידות שיפעלו תחתיה: המפקדה המשולבת לכוח החלל (CFSCC), והכוח המשותף להגנת החלל (JTF-SD).

מטרות

מטרות הפיקוד להרתיע מפני תוקפנות ועימותים, להגן על חופש הפעולה של ארצות הברית ובעלות הברית, לספק כוח לחימה בחלל עבור הכוח המשותף/המשולב ולפתח לוחמים לקידום האינטרסים של ארצות הברית ובעלות בריתה, דרך ומתוך תחום החלל.
הפיקוד נקבע כפיקוד גאוגרפי שאחריותו הוגדרה כאזור סביב כדור הארץ בגובה של לפחות 100 קילומטרים מעל פני הים (מעל קו קרמן).
נאו-פגניות

נאו-פגניות או נאו-פגניזם הוא תחום העוסק בדתות ואמונות פגניות מחודשות. על כל אלה קיימת השפעה מהאמונות הקדם-נוצריות, נושאי אמונה אשר מועברים בפירוש אישי ומקומי בהתאם לדרך הנאו פגנית המקומית. חברי התנועות הנאו פגניות מנסים להחיות את הדתות העתיקות בשילוב רעיונות חדשים, תוך כדי העברת מסרים חברתיים לשיפור הסביבה.
זרמים המוערכים כנאו-פגניים הם אמונות כגון ויקה ודרואידיזם מודרני.
תחילת דרכן של דתות ואמונות אלה מוערך בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, אך רעיונות אלה נוצרו כבר במאה ה-19.
המונח נאו-פגאני מובדל מפגאניזם, אך למרות זאת חברי הנאו-פגניזם מגדירים את עצמם פאגאנים, ממשיכי הפגאניזם העתיק אשר מתואר כך על ידי הכנסייה הנוצרית.
קבוצת שסטוביץ

קבוצת שסטוביץ' היא יבואן מזון ומוצרי צריכה, מהגדולים בישראל, עם מחזור שנתי של 150 מיליון דולר.
הקבוצה הוקמה בשנת 1954 על ידי שמעון שסטוביץ', עם השנים החליפו אותו שני בניו, יוני ומיקי שסטוביץ. לאחר מות המייסד בשנת 2007, נותרה החברה בידי הבנים, ושנתיים מאוחר יותר, ב-2009 מכר מיקי את חלקו בחברה לאחיו, ויוני שסטוביץ' נותר הבעלים היחיד של החברה. גורם דומיננטי במודל הכלכלי של הקבוצה הוא בלעדיות בייבוא מוצרים רבים לישראל, ונגרמו לחברה הפסדים קשים עם פתיחת שוק הייבוא לתחרות. מנכ"ל החברה יוני שסטוביץ' ציין בראיון ב-2015 כי הוא מתנגד לתחרות, רואה ביבוא מקביל פרזיטיות, והחרים את רשת ויקטורי אשר בחרה להתחרות בו.
המרכז העסקי והלוגסטי של החברה ממוקם בקסריה.