google/wiki40b huggingface dataset:
איוואן מיצ'ורין

חייו

איוואן מיצ'ורין נולד באחוזה משפחתית במחוז טמבוב. אביו התעניין בבוטניקה והיה לו גן גדול. כבר בגיל 8 הוא ידע לטפל בעצים. בשנות העשרה הוא התייתם מאמו ואביו שהתאלמן ואיבד שישה מתוך שבעת ילדיו נשלח לאשפוז בבית חולים לחולי נפש. מיצ'ורין נשלח ללמוד בגימנסיה של ריאזן, אך לאחר פחות משנה הורחק מהלימודים והחל לעבוד כפקיד רכבת בעיירה במחוז טמבוב. לאחר שהראה חוש טכני קודם להיות טכנאי מערכות איתות. לפרנסתו, עסק גם בתיקון שעונים בביתו.
ב-1875 שכר מיצ'ורין שטח אדמה בגודל כ-500 מטר רבוע, והחל לאסוף זנים של עצי פרי וגידולים חקלאיים שונים. תוך זמן קצר צבר אוסף של כ-600 זנים. ב-1879 שכר שטח נוסף ובו פיתח את הזנים החדשים הראשונים שלו. בשנת 1888 עזב את עבודתו ברכבת ובתיקון שעונים, ובכסף שלווה רכש שטח גדול במרחק כ-7 קילומטרים מהעיר והקים חממה לגידול זנים. לאחר מספר שנות ניסיון שהסתיימו בכישלון, זנח את השיטה המקובלת של הרכבת זנים דרומיים על כנות מהאזורים הצפוניים הקרים ועבר לניסיונות בהכלאה. בשנת 1914 הוא שיווק מאות זנים שהוא פיתח בשיטות ההכלאה שלו. בנובמבר 1905 החל מיצ'ורין לנסות להתקבל למשרת מנהל תחנת ניסיונות ממשלתית, דבר שהביא אותו לעימות עם אנשי מדע הגנטיקה ששללו את שיטותיו. אנשי משרד החקלאות סירבו לבקשתו שהם יתמכו בחממה שלו כתחנת ניסיונות ממשלתית, אך הסכימו לתת לו סובסידיה חד פעמית, לה סירב מיצ'ורין. 
מיצ'ורין התגאה בעיטור אנה מדרגה השלישית שקיבל בשנת 1912, אולם זה היה לא יותר מפרס ניחומים. כן התגאה בהצעה שקיבל ב-1913 ממשרד החקלאות האמריקאי למכור צמחים לארצות הברית. הוא שקל את ההצעה, אך הנושא ירד מן הפרק עם תחילת מלחמת העולם הראשונה.
ב-1915 שרר באזור מזג אוויר קשה, והנהר הסמוך עלה על גדותיו. נזק רב נגרם לבית הגידול של מיצ'ורין, וגידולים רבים אבדו.
לאחר מהפכת אוקטובר התייצב מיצ'ורין במשרדי הממשל החדש, והודיע שהוא מעוניין לשתף פעולה עם השלטונות. ב-22 בנובמבר 1918 השטח והצמחים עברו לבעלות המדינה, ומיצ'ורין קיבל תמיכה קלה מהממשלה. בשנת 1923 הצליח מיצ'ורין להביא לפרסום כתבה אוהדת באיזבסטיה, תחת הכותרת: "קוזלוב או וושינגטון?", בו נשאל האם נעשה מספיק כדי למנוע את המעבר של מיצ'ורין עם כל הידע שלו לארצות הברית. חודש לאחר מכן הוגדל התקציב ושטח המוסד של מיצ'ורין באופן משמעותי. גן הירק שלו השתרע על שטח של 8,000 הקטר. הוא המשיך להכשיר חקלאים בפיתוח זנים חדשים ובטיפוח זנים קיימים.
עד 1920 היקף הפיתוח של מיצ'ורין הגיע ל-120 זנים, מהם 45 זני תפוחים, 20 זני אגסים, 13 זני דובדבנים, ו-15 זני שזיפים. 
השלטון הסובייטי תמך במוסד של מיצ'ורין. ב-1923 ביקר במקום מיכאיל קלינין, ונתן הערכה חיובית מאוד למחקרים ולפיתוחים שנעשו בו. ב-1927 צולם סרט תיעודי על פעילותו של מיצ'ורין. הסרט הוקרן גם מחוץ לברית המועצות - בארצות הברית, גרמניה, איטליה ומדינות נוספות.
ב-1932, העיירה שבה התגורר מיצ'ורין נקראה על שמו - "מיצ'ורינסק" וביתו בעיירה היה למוזיאון. החל משנת 1949 מחולקת מדליית זהב על שם מיצ'ורין על עיבוד ופיתוח בתחום הביולוגיה של הצמחים.
באוגוסט 1948 הציג טרופים ליסנקו את תורתו האנטי מדעית, כנובעת מאסכולת מיצ'ורין, על סמך סיסמאות שיוחסו למיצ'ורין: "האדם יכול ומחובתו הוא ליצור צורות חדשות של צמחים, העולות על אלה של הטבע" ו"אין אנו יכולים לחכות לחסדי הטבע; לקחתם ממנו - זה תפקידנו". בהתאם לכך, במשך מספר שנים, הוצגה תורתו של ליסנקו, על האפשרות לשנות את התורשה בעזרת שינויים סביבתיים, כהמשך תורתו של מיצ'ורין. גם בשנת 1956 עת ירדה קרנו של ליסנקו, עדיין יוחסה תורתו של ליסנקו למיצ'ורין.
ריבה

ריבה היא מאכל מתוק המוכן באמצעות בישול של פירות או ירקות עם סוכר, עד לקבלת קריש. את הריבה ניתן לאכול לבדה. כמו כן, ניתן להשתמש בה כממרח או כמילוי.

אופן ההכנה

ריבה ניתנת להכנה בתערובת של סוכר ופרי או ירק בלבד. לפעמים מוסיפים לה חומרים מקרישים נוספים, כגון ג'לטין או פקטין, המופק מפירות שונים כגון לימון ומוספים למרקחת. בנוסף, יש ריבות המכילות צבעי מאכל כדי להשיג מראה יפה יותר. 
לרוב, ריבה ביתית מוכנת על ידי בישול המרכיבים ביחס של 1:1 בין משקל הפרי למשקל הסוכר. זאת למטרות קרישה אחידה וטעם מתוק יותר. ניתן להכין ריבה גם ביחסי תערובת אחרים כגון של 2:3 לטובת הפרי. כאשר מפחיתים את כמות הסוכר. עם זאת, יש לזכור כי הסוכר אחראי על חלק מהקרישה כך שבמקרים אלו נדרש להשתמש בעזר אחר על מנת להקריש את הריבה. אחד מחומרי הקרישה הנפוצים ביותר הוא פקטין – חומר שנמצא בתפוחי עץ, פרי הדר, ופירות נוספים. לריבות שהוכנו מפרי דל בפקטין ניתן להוסיף ליבות תפוחי עץ שיפרישו מספיק פקטין כדי להקריש את הריבה – ולהוציאם מהריבה לפני תום הבישול. ניתן להוסיף גם לימון שלם חתוך, על קליפתו וגרעיניו.

הריבה כאמצעי שימור

הכנת ריבה מהווה שיטה לשימור מזון, מכיוון שהסוכר מונע את רקבון הפירות. הסיבה לכך היא העובדה שחיידקים שונים, הפועלים לפירוק וקלקול מזון, אינם מסוגלים לשרוד בסביבה בה יותר מ-35% סוכר. ריבה תהווה אמצעי שימור אך ורק אם סך כל סוכרי הפרי הקיימים, בתוספת הסוכר שעורבב בתהליך הבישול, תעמוד על כ- 35% ממשקל הריבה כולה, והריבה תהיה הומוגנית - אחרת תיתכן התפתחות של מושבות חיידקים באזורים דלי סוכר בתוך הריבה.
ניתן לשמר ריבה גם באמצעות סוכר פרי המוסף אליה במקום סוכר לבן, כמו גם דבש וסוכרים אחרים. ריבה המכילה ממתיקים מלאכותיים לא תישמר, אלא אם יוסיפו לה חומר משמר על מנת לפצות על העדר הסוכר.

שימושים לריבה

לרוב ריבה נרקחת על מנת לשמר את יבול פירות שעונתם קצרה, כגון משמשים ודובדבנים. בצורה זו, ניתן לנצל את מלוא תנובתו של עץ הפרי, אפילו אם פריו זמין לשבועיים בלבד.
ריבה היא מצרך הכרחי בתקופות מלחמה ומחסור, בזכות מחירה הזול יחסית ויכולת השימור ארוכת הטווח שלה. בתקופת הצנע בישראל שימשה ריבה כתחליף לסוכר לצורך המתקת תה. 
שימוש נוסף לרקיחת ריבה הוא שיפור טעמם של הפירות שטעמם אינו ערב לחיך כשהם טריים, כגון חבושים. במקרים אלו, פירות שאינם מתוקים דיים או קשים מדי לנגיסה יהיו בסיס טוב לריבה לאחר הבישול המרכך וההמתקה, וכך ניתן לצרכם.
ריבה היא מילוי פופולרי לסופגנייה בחנוכה.
פדיקור

פדיקור (נגזר מהמילים הלטיניות: pedis, כלומר "כף הרגל", וCura, כלומר "טיפול"). הוא טיפול קוסמטי של כפות הרגליים וציפורני הרגליים, המקביל למניקור, הנעשה בכפות הידיים. פדיקור נעשה למטרות קוסמטיות, או טיפוליות. טיפולי הפדיקור פופולריים מאוד ברחבי העולם, במיוחד בקרב נשים.
הפדיקור כולל טיפול לא רק עבור הציפורניים. במהלך פדיקור לעיתים משפשפים ומקלפים תאי עור מתים בסוליות כפות הרגליים באמצעות אבן גסה (לעיתים קרובות אבן פומיס). טיפוח העור במהלך טיפול הפדיקור מסופק לעיתים קרובות עד הברך, וכולל קילוף עור, לחות ועיסוי.

היסטוריה

טיפולי פדיקור תועדו בקרב בני האדם לפני למעלה מ-4,000 שנים. בדרום בבל השתמשו בני המעמדות הגבוהים בכלי עבודה מזהב כדי לתת לעצמם מניקור ופדיקור. ביצוע ליטוש וצביעת הציפורניים נעשה אף בתקופה קדומה יותר. מקורו בסין בשנת 3000 לפנה"ס, כאשר צבע הציפורניים הצביע על מעמד חברתי, כך על פי כתבי יד של שושלת מינג. ציפורניים מלכותיות נצבעו בשחור ואדום.
ציור של מניקור ופדיקור מוקדמים נמצא על חריטה מקבר פרעה, והמצרים היו ידועים בכך שייחדו תשומת לב מיוחדת לרגליהם ולכפות רגליהם. המצרים גם צבעו את ציפורניהם, תוך שימוש בצבע האדום כדי להצביע על אצילות ועל המעמד החברתי הגבוה ביותר. בכתבים עתיקים נאמר כי ציפורניה של המלכה קלאופטרה היו צבועים בצבע אדום כהה, ואילו המלכה נפרטיטי הלכה עם גוון אדום בהיר. במצרים העתיקה וברומא, צבעו המפקדים הצבאיים את ציפורניהם כך שיתאימו לשפתיהם לפני שיצאו לקרב.
צ'יוואווה (עיר)

היסטוריה

העיר נוסדה ב-12 באוקטובר 1709 על ידי שני ספרדים תחת השם "אל ריאל דה מינס דה סן פרנסיסקו דה קואיאר" לאחר שהתגלו באזור כמה מכרות אשר ההתיישבות שהייתה קיימת באזור, סנטה אאולליה, הייתה על שטח הררי שלא אפשר את התפתחותה בהתאם לגילויים החדשים. ב-1718 שם העיר שונה ל"סן פליפה אל ריאל דה צ'יוואווה". העיר הפכה בהמשך התקופה הקולוניאלית למרכז האזור.
בעיר לא התרחשו קרבות גדולים במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו, שהתחילה ב-1810. ב-1823, לאחר סוף המלחמה וקבלת העצמאות של מקסיקו, שם העיר קוצר לצ'יוואווה בלבד והיא הפכה להיות בירת מדינת צ'יוואווה שהוקמה זה עתה.
ב-1847, במהלך מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, העיר נפלה לידי כוחות ארצות הברית לאחר שהצבא המקסיקני הובס בקרב נהר סקרמנטו בקרבת העיר. במהלך הניסיון של צרפת להשתלט על מקסיקו בין 1864 ו-1867 צ'יוואווה הייתה המושב של הממשלה הגולה של נשיא מקסיקו בניטו חוארס.

כלכלה

צ'יוואווה היא אחת הערים המתועשות במקסיקו. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשייה, כרייה מהאזור, תיירות ומסחר.

חינוך

בעיר פועלים מספר אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה, בהם האוניברסיטה האוטונומית של צ'יוואווה, מכון צ'יוואווה לטכנולוגיה, מרכז המחקר לחומרים מתקדמים והאוניברסיטה הפוליטכנית של צ'יוואווה.

תחבורה

את צ'יוואווה משרת נמל התעופה הבינלאומי רוברטו פיירו ויאלובוס, הנמצא במרחק של 13 קילומטרים מהעיר ומציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.
העיר מקושרת ברכבות לערים אחרות במקסיקו, כמו סיודאד חוארס ומקסיקו סיטי, וכן היא מקושרת ללוס מוצ'יס שבחוף האוקיינוס השקט על ידי מסילת צ'יוואווה-פסיפיק.
בצ'יוואווה עצמה פועלת מערכת אוטובוסים מהירה בשם "ויבבוס" הכוללת שני קווים.
ישראל קרישטל

ביוגרפיה

קרישטל נולד למשפחה יהודית דתית בז'רנוב שבפולין, אז חלק מהאימפריה הרוסית. בגיל שלוש החל ללמוד ב"חדר", וקיבל חינוך יהודי דתי. בגיל 10 התייתם מאמו. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נלקח אביו בשבי הרוסי, וקרישטל לא ראה אותו במשך ארבע שנים. הוא ואחיו פוצלו בין דודיהם, והוא עצמו עבר לגור עם דודתו בגיל 12. בתום המלחמה שב האב לביתו, אך נפטר זמן קצר לאחר מכן, בפורים 1919, כאשר קרישטל היה בן 15 וחצי .
בשנת 1920 עבר ללודז', והחל לעבוד במפעל הממתקים המשפחתי, שבו הפך למומחה בייצור ממתקים. נישא בשנת 1928 ונולדו לו שני ילדים.
לאחר כיבוש פולין בידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה המשיך בייצור ממתקים, גם כשהייה בגטו לודז', חלק מהזמן בסתר וחלק מהזמן בעידודו של מרדכי חיים רומקובסקי, ראש היודנראט בגטו. שני ילדיו נפטרו בגטו. עם חיסול הגטו באוגוסט 1944 נשלחו הוא ואשתו למחנה ההשמדה אושוויץ. אשתו נספתה במחנה, והוא עבד בעבודת כפייה ושרד. עם שחרור המחנה בידי הצבא האדום נלקח לבית חולים, וחזר לייצר ממתקים לחיילי הצבא. הוא חזר ללודז' ושיקם את חנות הממתקים שלו. נישא בשנית ב-1947 ונולד לו בן.
בשנת 1950 עלה לישראל עם משפחתו, התיישב בחיפה, ונולדה לו בת. תחילה עבד במפעל ממתקים מקומי, ובהמשך הפך לעצמאי, ייצר ממתקים בביתו ומכר אותם בקיוסק. בשנת 1952 פתח מפעל לממתקים, "שר את קרישטל", שפעל עד 1970. עם סגירת המפעל חזר לייצר ממתקים בביתו עד לפרישתו לגמלאות.
קרישטל היה ניצול השואה המבוגר ביותר. בינואר 2016, לאחר פטירתו של יאסוטרו קואידה  מיפן, הפך קרישטל לגבר המבוגר בעולם (עם זאת, היו נשים מבוגרות ממנו).
במרץ 2016 הוכר רשמית על ידי ספר השיאים של גינס כגבר המבוגר בעולם, על פי מסמכים שנמצאו בפולין שאישרו את גילו. קרישטל התגאה בהיותו מניח התפילין הוותיק ביותר החי בדורו.
קרישטל נפטר ב-11 באוגוסט 2017, בגיל 113 ו-330 ימים.
קרבובו

היסטוריה

האזור בו נמצאת כיום קרבובו היה מיושב במשך מאות שנים על ידי ילידים, בעיקר באזור אגם ולנסיה.
הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16 וכבשו אותו. בשארית המאה ה-16 ובמאה ה-17 היישובים שהקימו הספרדים באזור, בהם ולנסיה שהוקמה ב-1555, סבלו מהתקפות חוזרות ונשנות של שבטי ילידים מחד ושודדי ים אנגלים וצרפתים מאידך, ובחלק מהמקרים היישובים ננטשו עקב כך.
באזור קרבובו התרחשו מספר קרבות מכריעים במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה במאה ה-19. החשוב שבהם היה קרב קרבובו ב-24 ביוני 1821 בו ניצחו סימון בוליבר וכוחותיו את כוחות הספרדים. לאחר הקרב הספרדים נסוגו מהאזור, למעט חיל מצב שהשאירו בפוארטו קבייו עד 1823.
לאחר הניצחון במלחמה האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה, ולאחר שזו התפרקה ב-1830 ולנסיה נהפכה זמנית לבירת ונצואלה, עד שהתואר הועבר לקראקס. עם הקמתה ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית קרבובו. כעבור זמן קצר הופרדה ממנה פרובינציית ברקיסימטו, שכללה את שטחי מדינות לרה ויארקוי של היום.
ב-1864 ונצואלה הפכה להיות מדינה פדרלית ובחלקים מפרובינציית קרבובו הוקמה מדינת קרבובו.

כלכלה

כלכלת קרבובו מתבססת בעיקר על תעשייה, בעיקר עיבוד מזון וטקסטיל, זיקוק נפט, תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, קקאו, כותנה, קנה סוכר וקוקוס.
גרדום

גרדום הוא מתקן, בדרך כלל עשוי עץ, המשמש להוצאה להורג בתלייה. 
גרדום בדרך כלל בנוי בצורת האות 'ר' או 'ו' - קורה אנכית שלקצה העליון שלה מחוברת קורה אופקית ממנו משתלשלת לולאת חנק. ישנם דגמים מורכבים יותר של גרדומים שבהם הקורה האופקית נשענת על שתי קורות אנכיות. הגרדום הנודע לשמצה בטייברן בלונדון עוצב בצורה משולשת, עם שלוש קורות אופקיות ושלוש קורות אנכיות מה שאיפשר לתלות פושעים משלושת צדדיו.
ישנם גרדומים קבועים הממוקמים במקומות ציבוריים, המשמשים גם כסוג של הרתעה בפני ביצוע עבירות שיש עליהן עונש מוות. לעיתים נהגו להשאיר את גופות המוצאים להורג על הגרדום למען "יראו וייראו". במקומות אחרים מותקן הגרדום בין כותלי בית סוהר. לעיתים, לשם העצמת אימת המוצא להורג, מוקם הגרדום בסמוך למקום מאסרו תוך שהוא שומע את הלמות עבודות הבנייה.
בעבר נהגו לקשור את לולאת החנק סביב צווארו של המוצא להורג בעוד הוא עומד על סולם, או על עגלה קשורה לסוס. סילוק הסולם או הסעת העגלה גרמו למוצא להורג ליפול, תלוי בלולאה, ולהחנק אט-אט. בגרדומים מודרניים משתמשים בדלת קטנה ברצפה הנפתחת באמצעים מכניים. פתיחת הדלת גורמת לנפילה של המוצא להורג שמת במהירות משבירת מפרקתו ולא מחנק.

גרדום בארץ ישראל

בתקופת המנדט הבריטי נגזר בארץ ישראל עונש מוות על 11 מלוחמי המחתרות. תשעה מהם הוצאו להורג בתלייה, בגרדום שהותקן בכלא עכו (ראו עולי הגרדום).
לאחר ששלושה מלוחמי האצ"ל, מאיר נקר, אבשלום חביב ויעקב וייס, נידונו למוות, ניסה האצ"ל למנוע את תלייתם, באמצעות חטיפה של שני סרג'נטים בריטיים, ואיום להוציאם להורג אם יבוצע גזר הדין. שלטונות המנדט הבריטי לא נכנעו לאולטימטום זה, ובעקבות לוחמי האצ"ל נתלו גם שני החיילים הבריטיים החטופים.
המקום בו בוצע גזר הדין נקרא "חורשת הסרגנ'טים", חורשה באזור נתניה הממוקמת על יד בית העלמין.

גרדום במדינת ישראל

במדינת ישראל הוקם גרדום לשם הוצאתו להורג של אדולף אייכמן.
ישיבה (דיון)

ישיבה היא אירוע שבו שני אנשים או יותר מתכנסים לדיון בנושא אחד או יותר. על פי רוב ישיבה היא בעלת אופי רשמי.

אופן ההתכנסות בישיבה

ישיבה יכולה להתקיים פנים אל פנים, כך שכל המשתפים נוכחים באותו מקום פיזי וגם באופן וירטואלי תוך שימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת. למשל, ניתן לקיים שיחת ועידה באמצעות כמו קו הטלפון. כמו כן, רשת האינטרנט מאפשרת שימוש בסקייפ וועידת וידאו.
ישיבה המתקיימת באמצעות האינטרנט מכונה ישיבה מקוונת. פגישות מקוונות יכולות להתקיים בין חברי צוות וירטואלי, שהוא צוות עבודה אשר חבריו ממוקמים במיקומים גאוגרפים שונים ומשתמשים בטכנולוגיות שונות לצורך ההתקשרות ביניהם. הן יכולות לאפשר גם עבודה מהבית.
התפרצות-על

התפרצויות בעוצמה VEI8

התפרצויות בדרגה 8 במדד התפרצות געשית הן אירועים חריגים ועצומים. התפרצות פליניאנית מתפוצצת – שנפח הטפרה הנפלטת בה עולה על 1,000 ק"מ מעוקב (10¹² מ"ק) ועמוד ההתפרצות שלה מגיע ליותר מ-25 ק"מ – עשויה להפיק עוצמה כזו. התפרצויות בעוצמה 7 או 8 עזות כל כך שהן מרוקנות את תא המאגמה וגורמות לקריסת לוע הר הגעש ביצירתן קלדרה. רק לשם השוואה, התפרצות טמבורה באינדונזיה בשנת 1815 – שחושבה כדרגה 7 – גרמה למותם של כ-92,000 בני אדם כתוצאה מזרמים פירוקלסטיים, רעב ומחלות. השנה שלאחר מכן – שנת 1816 – נודעה כ"שנה ללא קיץ" בשל תנאי מזג אוויר קיצוניים.

התפרצויות-על במערכת השמש

התפרצויות-על אינן מוגבלות רק לכדור הארץ. בגופים נוספים במערכת השמש נצפו התפרצויות בעוצמה דומה גם בכוכבי הלכת צדק ושבתאי, באמצעות הגשושיות וויאג'ר 1 ו-2. עם זאת, מרבית התפרצויות-על אלה לא היו מגמטיות אלא קרחוניות (cryovolcano).

השפעת התפרצויות-על

התפרצויות-על עשויות לשנות את האקלים בכדור הארץ לתקופות קצרות אך משמעותיות. החברה האנושית לא הייתה עדה להתפרצויות מסוג זה בעשרות אלפי השנים האחרונות, אך גם התפרצויות פחותות עוצמה השפיעו עליה, כמו אלה של טמבורה באינדונזיה ב-1815 ולאקי (Laki) בדרום איסלנד בשנים 1784–1793, שהפרו את מהלך החיים המודרני. משערים כי התפרצות אגם טובה לפני כ-74,000 שנה הייתה אירוע קריטי במהלך האבולוציה, וכי האוכלוסייה האנושית הצטמצמה עד לכדי אלפים בודדים. שינויי האקלים הנוצרים בעקבות התפרצויות-על עלולים לגרום לשינויים אקולוגיים חריפים עד כדי היווצרות חורף געשי (בדומה לחורף גרעיני), יצירת רעב בקנה-מידה עולמי והפרת יציבותם של משטרים ברחבי העולם.

התפרצויות-על ועידן קרח

תוכנית ששודרה בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק מעלה את האפשרות כי התפרצות אגם טובה לפני 74,000 שנה הייתה אחד הגורמים לעידן קרח באותה תקופה. בתוכנית זו עלתה השערה כי כמויות גדולות של אפר געשי וגופרית שעלו מהר הגעש לאטמוספירה במהלך שבועיים של התפרצות גרמו לערפל שהחזיר את אור השמש לחלל ולירידה חדה בטמפרטורה בכל חלקי כדור הארץ. ירידת שלגים נרחבת החריפה את אפקט ההחזרה ותרמה לירידה נוספת בטמפרטורה ולהכחדה של 60% ממיני בעלי החיים ביבשה ובאוקיינוסים.
מינסק (מחוז משנה)

דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) , מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה מינסק 157,497 בני אדם, זו הייתה נקודת שפל, ומאז גדלה האוכלוסייה בעקביות, ב-2018 נמנו כבר 215,404 תושבים. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 84.58% בלארוסים, 9.23% רוסים, 1.56 אוקראינים ו-4.63% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (56.14%) ורוסית (36.88%).
אולן בטור

גאוגרפיה

העיר ממוקמת בצפון-מזרח המדינה על גדות נהר הטול, 1,351 מ' מעל גובה פני הים. האקלים יבשתי, קר ויבש: כמות המשקעים בעיר היא 310 מ"מ לשנה, והטמפרטורה הממוצעת בה היא 2.9- מעלות.

היסטוריה

אולן בטור נוסדה ב-1639 כעיירה בודהיסטית בשם אורגה (מונגולית: Өргөө אורגו, ארמון). היא נקראה גם איח חורה (מונגולית: Их хүрээ, המעגל הגדול) או ניסלל חורה (מונגולית: Нийслэл хүрээ, מעגל הבירה) כיוון שמשך 139 שנים הייתה למעשה יישוב נייד אשר לבו מעגל אוהלי לבד, מושבה של המנהיגות הדתית העליונה של החָלְח (הקבוצה האתנית המהווה כיום את רוב תושבי מונגוליה העצמאית) ורק ב-1778 השתקעה לבסוף באתר הנוכחי. בשנות ה-60 של המאה ה-19 שגשגה העיר, בעקבות הימצאותה על דרך המסחר בתה בין סין לרוסיה. לאחר הכרזתה של מונגוליה על היותה אוטונומיה ב-1911, הפכה העיר לבירת הרפובליקה החדשה ושמה שונה לאולן בטור (במונגולית: גיבור אדום), לכבודו של הגיבור הלאומי המונגולי דמדין סוחבאאטאר. פסלו של סוחבאאטאר, ששחרר את מונגוליה מהשלטון הסיני ושירת בצבא האדום, ניצב בכיכר על שמו במרכז העיר.

חינוך

באולן בטור נמצאת האוניברסיטה הלאומית של מונגוליה, שהיא האוניברסיטה הוותיקה, הגדולה והמקיפה ביותר במדינה. בנוסף, נמצאות בעיר מספר אוניברסיטאות נוספות, שחלקן החלו את דרכן כפקולטות באוניברסיטה הלאומית של מונגוליה.

תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי ג'ינגיס חאן (Chinggis Khaan International Airport, יאט"א: ULN; עד 2005 בויאנט-אוחה Buyant-Ukha Airport) ממוקם במרחק 18 קילומטרים דרומית מערבית לעיר. חברות התעופה העיקריות המגיעות לשדה התעופה הן חברת התעופה המונגולית, קוריאן אייר ואייר צ'יינה. אולן בטור מקושרת לערי מונגוליה באמצעות רשת כבישים, רובם דרכים כבושות, וכמו כן באמצעות רכבות לתשתית הרכבות הסינית ולרכבת הטרנס סיבירית.
Fresh Out the Oven

רקע

בטקס ה-VMA של 2009 אמר פיטבול כי הוא הקליט שיר עם לופז אשר ייצא כסינגל הראשון מתוך אלבומה השביעי ושהוא ייקרא "Lola" אך בסוף השיר יצא כסינגל באזז והוא לא נכנס לאלבום, ושמו של השיר השתנה ל-"Fresh Out the Oven".
השיר הוא שיר אלקטרו-R&B והוא נכתב על ידי אמנדה גוסט, לופז עצמה, ארמנדו פרז ופארל וויליאמס והופק על ידי הנפטונז.

מוזיקה ומילים

השיר הוא שיר מיד טמפו מסוג אלקטרו-R&B שאורכו 3:35 דקות. הוא נכתב על ידי לופז עצמה אמנדה גוסט, פיטבול ופארל וויליאמס שגם הפיק את השיר עם צוות ההפקה שלו "הנפטונז". אף על פי ששם השיר באנגלית השיר מכיל בתוכו גם משפטים בספרדית.
בריאיון במרץ 2010 אמרה לופז על השיר: ראש חברת התקליטים שלי אמנדה אהבה את השיר הזה והיא אמרה שהשיר הזה חייב ללכת אליי, היא נתנה לי לשמוע את השיר ואמרתי לה: "את יודעת מה אני אוהבת את השיר אבל אני לא בטוחה שאני יכניס אותו לאלבום שלי" והיא אמרה לי שלא משנה אם אני אכניס את זה או לא אני חייבת להקליט את השיר הזה".
פיטר הילמן

פיטר הילמן (4 בדצמבר 1928 - 20 ביוני 2013) היה פרופסור במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית ומייסד מוזיאון המדע בירושלים.

ביוגרפיה

הילמן נולד בדרום אפריקה ב-1928. הוא קיבל תואר דוקטור לפיזיקה גרעינית באוניברסיטת הרווארד בשנת 1953. הוא עלה לישראל בשנת 1960. בשנת 1964 נתמנה לעמוד בראש המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון ויצמן למדע. בשנת 1967 החל לעסוק בנוירוביולוגיה ומדעי המוח. בשנת 1969 התמנה להיות פרופסור מן המניין במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית.

הנגשת המדע לציבור הרחב

ב-1980 הגה הילמן את רעיון הקמתו של מוזיאון למדע בירושלים וכצעד ראשון במימוש חזונו הקים באוניברסיטה העברית את "עין רואה – סדנא למדע" אשר פעלה באוניברסיטה במשך כעשר שנים.
פעילות הסדנה נעשתה במקביל לקידום הרעיון של הקמת מוזיאון מדע גדול ומבוסס, רעיון אשר זכה לתמיכה של האוניברסיטה העברית והקרן לירושלים וזכה לידי מימוש בשנת 1992 עם חנוכתו של מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים.
הילמן שימש בהתנדבות כמנהלו הראשון של המוזיאון במשך כשלוש שנים ועם צאתו לגמלאות בשנת 1995, המשיך עד ימיו האחרונים לשמש כמנהל מדעי בהתנדבות.
ארל הולימן

ביוגרפיה

הולימן נולד בעיירה דלהי שבלואיזיאנה. אביו הביולוגי מת כשישה חודשים לפני שנולד ואמו הלא מתפקדת מסרה אותו לאימוץ. הוא אומץ על ידי הנרי הולימן, כורה פחם ואשתו. אביו המאמץ נפטר כאשר הולימן היה בן 13.
הולימן שיקר לגבי גילו והתגייס לצי ארצות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה, הצבא גילה זאת ושיחרר אותו מיידית. כשהתבגר הוא התגייס בשנית, הפעם באופן חוקי לחיל הים האמריקאי.
כשהשתחרר משירותו הצבאי למד משחק בתיאטרון "בית הבובות פסדינה" וסיים בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

קריירת משחק

הולימן החל את הקריירה שלו כשחקן בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, הוא התגלה בשנת 1954 במערבון של אדוארד דמיטריק "רמח שבור" בתפקיד דני אחיו של החוואי מאט דובואה (ספנסר טרייסי). באותה שנה שיחק גם בסרט גשרי טוקו רי בשנת 1956 הוכר הולימן ככוכב עולה בהוליווד לאחר שזכה פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בתור ג'ים קורי אחיה של גיבורת הסרט ליזי קורי (קתרין הפבורן) בדרמה "מוריד הגשמים" ובזכות הופעותיו בסרטים "ענק" בתור בוב דייס ו"הכוכב האסור". 
במהלך הקריירה שלו הופיע הולימן בקומדיות "אל תתקרבו למים" בתפקיד אדם גארט, "ביקור לכוכב הקטן" לצידו של ג'רי לואיס ובמערבונים "דו-קרב באוקיי קוראל" בתור השריף צ'ארלי באסט, "הבנים של קטי אלדר" בתור הסוחר הלא יוצלח מאט אלדר ו"רכבת אחרונה מגאן היל".
מחוץ לתחום הקולנוע בלט הולימן בסדרת הדרמה המשטרתית "אשת משטרה" בתפקיד שוטר משטרת לוס אנג'לס סמל ויליאם "ביל" קרוולי.
אליהו משה פאניז'יל

ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבי יהודה בכר ישראל התחנך בבית הספר למל ועל ידי רבי רפאל מאיר פאניז'יל, כאשר הגיע הקיסר פרנץ יוזף לירושלים היה הנער אליהו משה בראש בית הספר שקבלו את פניו. בבגרותו התמנה למורה לתלמוד והלכה בבית הספר למל. בשנת תרכ"ו, 1866 נשא לאישה את שרה ג'ויה, ונולדו להם מספר ילדים אך הם נפטרו בעקבות מחלות אשר התפרצו בירושלים, רק בנו הרב יוסף חי פאניז'יל נשאר בחיים. בבגרותו כיהן רבי אליהו משה כדיין בבית הדין בירושלים, ושימש כאחד מהדרשנים המפורסמים בירושלים, דרשותיו עסקו בעיקר בטוהר המידות ואהבת הבריאות ופעמים רבות כוון את דבריו גם לעסקנים ובעלי השררה בעיר ובהשפעת דבריו נעשו שינויים ברבים מהמוסדות. גדולתו כדרשן הביאו את רבני ירושלים למנות את רבי אליהו משה כשד"ר, הוא נסע לארצות רבות ובניהם תוניס, אלג'יר, טריפולי, מרוקו, איטליה, הודו ובוכרה, ופעל למען מוסדות רבים בירושלים.

בית החולים משגב לדך

בעקבות התחלואה הרבה בירושלים והתנאים הסניטרים הקשים אשר שררו בעיר העתיקה הקים הרב מנחם שם טוב הכהן חסיד בשנת תרל"ט (1879) את חברת משגב לדך ורבי אליהו משה היה ראש ועד הגבאים שלה. בשנת תרמ"ט (1889) עם העברתו של בית החולים רוטשילד אל מחוץ לעיר העתיקה בירושלים, הוקם במבנה הישן בית החולים משגב לדך, כאשר רבי אליהו וגבאי בית החולים קנו את חצר בית החולים רוטשילד ושילמו על כך 20,000 פרנק. כסף זה לא היה בקופת בית החולים ועל כן ערבו אישית הרב והגבאים לשטרות הקניה. כדי לפרוע את החוב יצאו רבי אליהו משה והרב יצחק אשכנזי לצפון אפריקה לאסוף את הסכום וכן לגייס תרומות נוספות להרחבת בית החולים. וכך היה בית החולים משגב לדך לבית החולים היחיד בעיר העתיקה.

כהונתו כראשון לציון

בשנת תרס"ז, 1907, לאחר פטירתו של הראשון לציון היש"א ברכה התעוררה בירושלים מחלוקת קשה על מינוי הראשון לציון, מחלוקת זה פגעה במצבה הסוציאלי והרוחני של הקהילה היהודית. ראש רבני האימפריה הטורקית "החכם באשי" רבי משה הלוי נאלץ להכריע במחלוקת זו והחליט כי ימנה את רבי אליהו משה אשר עבר בטורקיה מחזרתו משליחות בבוכרה כראשון לציון וזאת כי הכיר את גדולתו בתורה ואת פועלו הרב למען הקהילה בירושלים וכן בהיות רבי אליהו משה רחוק ממחלוקת זה היה נראה כי הוא יוכל להביא שלום ולשקם את מוסד ה"ראשון לציון", מינוי זה אושר עי ידי השלטון הטורקי וניכנס לתוקף בח' בניסן תרס"ז,23 במרץ 1907.
עיקר מאמציו של רבי אליהו משה היו בשיקום המצב הסוציאלי של העיר וזאת על ידי הגדלת התרומות שנתרמו לעיר, הקמת בית הזקנים הספרדי, ובניית בתים במגרש קבר שמעון הצדיק שישמשו עולים מתימן ופרס, לאחר השתפרות המצב הסוציאלי בעיר פיקח הרב על חיזוק מוסדות החינוך התורני בעיר בתלמודי התורה ועד ישיבת "תפארת ירושלים", וכן בהסדרת משלוח השד"רים לארצות שונות.
בנו, רבי יוסף חי, אשר היה משפטן ושלט בשפות רבות סייע לאביו בקשרים עם המוסדות הממשלה הטורקית והביא לפניהם את בעיות היישוב היהודי בארץ ישראל ובירושלים בפרט. בשנת תרס"ח, 1908, התרחשה מהפכת הטורקים הצעירים והשולטן עבדול חמיד הודח מתפקידו ואיתו הודח רבי משה הלוי ובמקומו מונה רבי חיים נחום אשר תמך שזמנו במינוי של רבי יעקב מאיר לתפקיד הראשון לציון ועל כן פרצה מחדש המחלוקת על מינוי זה. בעקבות כך בחודש טבת תרס"ט, 1909 רבי אליהו משה כינס בבית הכנסת ריב"ז את רבי ותושבי העיר והכריז כי הוא פורש מתפקידו בכדאי למנוע ריב ומחלוקת.
כריין

כריין (צ'כית: křen, גרמנית: Meerrettich ,Kren, רומנית: hrean (חזרת בכל השפות)) הוא ממרח מתובל העשוי מחזרת הגינה. הכריין מוגש לצד מנות בשר או דגים והוא נפוץ במטבח האשכנזי, המטבח הישראלי וכן במטבח האוסטרי, הסלובני, הקרואטי, הבלרוסי, הצ'כי, הגרמני, הפולני, הרומני, הלטבי, הליטאי הרוסי והאוקראיני. שם המאכל באנגלית לקוח מן המילה המקבילה מיידיש שהיא בתורה אימצה את המילה מן השפות הסלאביות.
לכריין יש שתי צורות נפוצות במטבח האשכנזי ובמטבחים הסלאביים. כריין לבן - מכיל חזרת מגורדת, חומץ ולעיתים סוכר ומלח וכריין אדום - כריין לבן בתוספת סלק אדום. הכריין שונה ממנות אחרות המכילות חזרת, שכן הוא מסווג כפרווה ולכן מתאים הן למנות בשריות או מנות חלביות מבלי לפגוש בחוקי הכשרות. מחוץ למטבח האשכנזי, את הכריין מכינים עם גבינה או תוצרי חלב, כך למשל במטבח הרוסי נהוג להכין את הכריין עם שמנת חמוצה. לפי מתכונים אחרים ניתן להכין כריין עם תפוחים, חמוציות או תפוזים.
הכריין הוא מאכל ידוע ומוכר בקרב הקהילות האשכנזיות במשך זמן רב מאוד, הכריין מוזכר בכתבים עוד מהמאה ה-12. כאמור הכריין הוא תוספת למאכלי בשר או דגים, אך בן לוויתו הידוע ביותר הוא הגעפילטע פיש. במטבחי מזרח אירופה הכריין מוגש לצד מנות דגים ובשרים, לרוב לצד לשון בקר או מתאבני דגים.