טימותי לירי

קריירה אקדמית

לירי נולד בעיירה ספרינגפילד שבמדינת מסצ'וסטס. בשנת 1943 השלים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת אלבמה, תואר שני בשנת 1946 באוניברסיטת מדינת וושינגטון, ובשנת 1950, בגיל 30, השלים את עבודת מחקר הדוקטורט שלו (Ph.D.) באוניברסיטת ברקלי קליפורניה. כמו כן כיהן כמרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד בשנים 1959-1963.
היה נשוי כשנה לננה פון שלברוג, אמה של אומה תורמן.

מחקר הפסיכדליה

תפנית בחייו של לירי חלה בשנת 1957 בעקבות טיול במקסיקו כשניסה פטריית פסילוסיבין. הוא טען כי "בחמש שעות למדתי על המוח האנושי, על פסיכולוגיה ועל התודעה האנושית יותר ממה שלמדתי במשך 15 שנים באוניברסיטה" ובעקבות החוויה, כשחזר להרווארד החל את "פרויקט פסילוסיבין הרווארד" (Harvard Psilocybin Project) יחד עם שותפו רם דאס. יחד הם חקרו את השפעותיה של הפסילוסיבין ומאוחר יותר הם חקרו את השפעותיו של סם האל אס די יחד עם בוגרי אוניברסיטה נוספים. השימוש בסם זה בארצות הברית אסור על פי חוק.
לירי טען כי אל אס די, בשימוש נבון של מינון נכון והדרכה מקצועית, יכול להוביל לשינויים התנהגותיים משמעותיים. כך הוא טען שניתן להשתמש בסם בצורה מבוקרת ולהגיע להשפעות שאליהן שואפים המטופלים.
בניסויים שביצע במסגרת הפרויקט, הוא לא גילה השפעות כמו נטיות התאבדות, פסיכוזות, וכנראה שאפילו לא "טריפים רעים". מטרותיו העיקריות של המחקר היו מציאת דרך יעילה לטיפול בבעיית האלכוהוליזם, וטיפול פסיכולוגי בפושעים. דפוס חוזר אצל משתתפי מחקרו היה דיווח על השפעות ארוכות טווח ואפילו תמידיות של חוויות רוחניות עמוקות ששינו את חייהם באופן חיובי.
מחקריו בהרווארד הופסקו בשנת 1963 כשגורמים מסוימים היו מודאגים מאופי המחקרים הבלתי מקובל. הורי הסטודנטים פנו בתלונות כי המחקר משחית את ילדיהם בעזרת סמים הזייתיים. לירי ודאס העתיקו את מיקום ניסוייהם למעון בניו יורק.
אחד מפרסומיו החשובים של לירי הוא "מודל שמונת מעגלי התודעה" של המוח האנושי. על פי מודל זה, הרוב המכריע של העולם חווה במשך כמעט כל חייו רק את ארבעת המעגלים הראשונים. כדי לעבור ממעגל אחד למעגל התודעתי שמעליו, על האדם לפרוץ גבולות תודעתיים מסוימים. מעגל התודעה החמישי שלטענתו של לירי מסגל לאדם את ההתפתחות המוחית שתאפשר לו חיים בחלל החיצון, נגיש מאוד לאדם הפשוט. זאת בעזרת התעלות רוחנית דתית (אפשרי כנראה בכל דת שאדם דובק בה), פעולות נשימה ויוגה, או חוויה של העדר גרביטציה. כל אלו הן טכניקות שבעזרתן ניתן להפעיל את מעגל התודעה החמישי; רבים חווים אותו לרגעים ספורים במשך החיים.
על-פי לירי, קיימות טכניקות (קשות יותר ליישום ודורשות הרבה יותר מיומנות, כמובן) להגיע גם למעגלים שמעל המעגל החמישי, אך הוא מציע מפתחות נרקוטיים לכל אחד ואחד ממעגלי תודעה אלו. לדוגמה אלכוהול יכול לשמש כמפתח לפתיחת המעגל השני של התודעה (שאותו כל אדם בוגר חווה בעבר כאמור. האדם הממוצע חי בבגרותו את מעגל התודעה הרביעי), המעגל האמוציונאלי-טריטוריאלי - זהו השלב ההתפתחותי במוח בו האדם בגיל מוקדם מעצב אפיונים מסוימים של דמותו. מעגל זה מנצל את אופן פעולת המוח האנושי לתקשור עם העולם (מקביל בצורה זו או אחרת לשלב האנאלי של פרויד). כאמור אלכוהול יכול לשמש כמפתח ולהחזיר את תודעתנו לשלב זה. דוגמה נוספת היא הקנביס המסוגל, על-פי לירי, להוות מפתח למעגל התודעה החמישי.

השפעתו

ללירי הייתה השפעה על יוצרים בשנות השישים. ג'ון לנון טען כי הושפע ממנו בכתיבת שירו הפסיכדלי Tomorrow Never Knows. לירי אף היה נוכח בהקלטת שירו של לנון "תנו צ'אנס לשלום" במונטריאול, ושמו גם נזכר בשיר.
הקשר הבולט ביותר בין לנון ללירי, הוא בשיר "Come Together״. לירי ביקש מלנון לכתוב לו זמריר שילווה את מסע הבחירות שלו למושלות קליפורניה, אך לנון הצליח לכתוב במקום את Come Together, שלא התאים למטרה. לירי נפסל זמן קצר לאחר שהגיש את מועמדותו והשיר נהפך לחלק מהאלבום "Abbey Road".
במחזמר "שיער" נזכר שמו של לירי בשיר "Let the Sunsine In" (תנו לשמש יד) - "Answer for Timothy Leary, dearie"
שמו מופיע גם בשיר "Legend Of A Mind" של המודי בלוז בו נכתב: "טימותי לירי מת" ולאחר מכן קול תשובה "לא, לא, לא, לא הוא מביט החוצה". בנוסף, בשירם של להקת המי "The Seeker" נזכר שמו כאדם שגיבור השיר פונה אליו. 
להקת ההבי מטאל "נוורמור" (Nevermore) כתבה אודותיו שיר הנושא את שמו, "Timothy Leary", שהופיע באלבומה הראשון, "Nevermore" ‏(1995).

מותו

לירי נפטר בשנת 1996 בעקבות סרטן הערמונית. לירי לא רצה לטפל בסרטן, ובחר במוות, אשר אותו הגדיר כחויה שהוא רוצה לחוות. טרם מותו כתב ספר בשם "Designed for dying" עם פרספקטיבה חדשה לגבי נושא המוות. לאחר מותו פוזר אפר גופתו של לירי, כבקשתו, בחלל, בעזרת טיל.