google/wiki40b huggingface dataset:
רצח רחל לוין

רצח הילדה רחל (רוחל'ה) לוין הוא פרשת אונס ורצח של ילדה קטנה, בחורף 1953, שהסעיר את מדינת ישראל הצעירה.

פרשת הרצח

במוצאי שבת, 14 בפברואר 1953, שלחה גברת לוין את בתה רחל בת הארבע וחצי, משכונת נווה יהושע ברמת גן לקרוא לאביה שהיה אצל ידיד בקרבת ביתם. מאז לא נראתה הילדה. המשטרה הוזעקה והחלו חיפושים בסביבה. מאות שוטרים הוזעקו מבסיס האימונים בשפרעם וחיילים מבסיס תל השומר הסמוך. כעבור יומיים הבחין טייס שהשתתף בחיפושים בכתם אדום בשדה ליד חיריה. כיוון שידעו שהילדה לבשה מעיל אדום הוזעקו המחפשים ומצאו את המעיל האדום ולידו גופתה של הילדה שנרצחה במהלומה של חפץ קהה על גולגלתה, לאחר שנאנסה. בקרבת מקום נמצא מפתח שוודי שהיה כלי הרצח.
כעבור מספר ימים דיווח אזרח על תמהוני המתגורר בבקתה בשייח' מוניס. השוטרים מצאו במקום אדם בשם בן-ציון סמוכה. על בגדיו היו כתמי דם ובשערו השחור מצאו שערה בהירה כצבע שערה של הילדה, והוא נעצר כחשוד ברצח. ב-21 במרץ 1953 הורה בית משפט השלום בפתח תקווה לשחרר את סמוכה והמליץ לאשפזו בבית חולים לחולי נפש. התברר שהדם שעל בגדיו היה דמו שלו והשיער הבהיר היה של כלבו.
המשטרה מינתה צוות חוקרים חדש. נקודת המוצא הייתה המפתח השוודי שנמצא ליד גופת הילדה. המשטרה הפיצה את תצלום המפתח בעל שלושת החריצים בכל בתי המלאכה באזור. בבית מלאכה, לא רחוק ממקום הפשע, זכרו הפועלים פועל עם התנהגות מוזרה שעזב בינתיים את העבודה. השוטרים הגיעו לביתו אך הסתבר שזמן קצר לפני כן הוא אושפז בבית חולים לחולי נפש. באותו זמן התקשרו למשטרה מבית החולים לחולי נפש בטלביה ומסרו כי חולה חדש בשם ויקטור מיזאן מתאר בפני הרופאים בפרוטרוט כיצד הרג ילדה קטנה שלבשה מעיל אדום ומדוע עשה זאת. דבר מעצרו פורסם רק כחודש לאחר המעצר.
מיזאן מסר לחוקרים כי בנו חולה, ושכנה הורתה לו למצוא תרנגול אדום ולשחוט אותו בקבר רבי מאיר בעל הנס בטבריה. מיזאן עשה זאת, אך מצב ילדו לא הוטב. במוחו המעוות הגיע למסקנה שרק הקרבת ילד אחר במקום ילדו, תעזור לו. הוא נטל את אופניו ויצא לחפש קרבן. כשראה את הילדה עם המעיל האדום כמו התרנגול, חשב, לטענתו, שהאל זימן לו אותה. הוא הציע לה "סיבוב" על אופניים והיא התפתתה. ליד חירייה אנס אותה, ואחר כך רצח אותה במכת המפתח השוודי בראשה.

המשפט

מיזאן נשפט בבית המשפט המחוזי בתל אביב. השופטים מצאו אותו אשם, והוא נידון למאסר עולם. השופטים קבעו כי למרות שמדובר בחולה נפש, לא הוכח שבעת ביצוע הפשע הוא לא היה מודע למעשהו, ולא ידע להבחין בין טוב לרע.
סנגורו של מיזאן עירער לבית המשפט העליון, שקיבל את הערעור, וביטל את ההרשעה וגזר הדין. נקבע שמיזאן אינו בר עונשין עקב היותו לוקה במחלת נפש בשעת המעשה. בית המשפט הורה על אשפוז כפוי למיזאן בבית חולים פסיכיאטרי.
מיזאן שוחרר ב-1964.

השיר והריקוד

שמותיהם של החשוד ברצח, בן ציון סמוכה, והרוצח, ויקטור מיזאן, הוכנסו, על ידי הצנחן מוטקה קידר, לשיר שמילותיו "אין כמוך, בן ציון סמוכה! ויקטור מיזאן – יופי של זַיָּן!". מהצנחנים התפשט השיר ברחבי ישראל, כשיר וריקוד הורה.

הנצחה

ב- אפריל 2019 נקראה פינת משחקים בגן נווה יהושע על שם רחל לוין.
Leichtgesinnte Flattergeister, רי"ב 181

Leichtgesinnte Flattergeister (בעברית: רוחות קלים ומרפרפים), רי"ב 181, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום "סקסימה", הוא יום ראשון שחל שבועיים לפני התענית והשמיני שלפני הפסחא, שחל ב-13 בפברואר 1724.

היסטוריה

קנטטה זו הייתה התשיעית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 144.
כעשר שנים קודם לכן הלחין באך את רי"ב 18 לכבוד אותו יום ומשערים ששתי הקנטטות בוצעו ב-1724, אחת לפני התפילה ואחת אחריה. הוא ביצע אותה שוב בין 1743 ל-1746. זוהי אחת מהקנטטות הבודדות שהלברית המקורית שרדה עד היום.
ב-1891 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 37 של פרסומיה.

הקלטות

היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1982), גוסטב ליאונהארדט (ב-1987), טון קופמן (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
זינוק בעלייה

עלילה

הסרט מסופר על משפחת גבע, משפחה ירושלמית בורגנית ותוססת מרחביה שברגע טרגי אחד משתנים חייה. אורה (עידית טפרסון), אם המשפחה, בעקבות תאונה שנגרמה ביום החתונה של בנה בגלל כלתו שהשתכרה, שוקעת בתרדמת עמוקה. משאירה אחריה שני ילדים, ארי (איתי טיראן), ושלומית (מלי לוי גרשון) את מיכה, בעלה (שלמה בראבא) וכלתה לעתיד (רותם זיסמן כהן). אורה הייתה עמוד התווך של המשפחה, הדבק המקשר, המפשר, המפייס, בלעדיה הכל מתפרק. אף אחד מבני המשפחה לא מצליח, בדרך זו או אחרת, להחזיר את החיוך, לאסוף את השברים ולשקם את החיים במשפחה. האב מיכה ובנו ארי, שניהם מנתחים פלסטיים באותו בית חולים ומשתפים פעולה באותם ניתוחים והדבר גורם למתחים רבים ביניהם. ארי עומד להתחתן עם ארוסתו רלי, והאב מפריע לו בדרכו, מבקרו ומנסה לשכנעו להיפרד ממנה, אלא שהסיפור לא מסתיים כלל. שלומית, הבת השנייה של משפחת גבע, היא מורה לערבית וחולמת להיות רקדנית בטן, מוטי (יוסי מרשק) ניפגש איתה ומתאהב בה עמוקות. אך שלומית מאוהבת בזמר שאליו היא עורגת בזמן שיעורי הערבית בבית הספר, כאשר היא מקרינה את סרטיו בפני תלמידיה. מנהל בית הספר גוער בה על נטייתה לעסוק בבעיות הכיבוש, ומדווח לה על תלונות ההורים, אך היא מתעלמת. אחרי התאונה שנגרמה בידי מיכה, אבי המשפחה, רישיונו נשלל ובעזרתה של ליאת (רומי אבולעפיה) המורה לנהיגה, עוזרת למיכה לחזור לנהוג והוא עוזר לה. יחסיהם מתקרבים למצב רומנטי, אך למעשה מיכה לומד מליאת תרגילי יוגה המאפשרים לו לשלוט בעצמו. לאחר התאונה, מקבלת אורה מכתב המודיע לה על פתיחת המירוץ למורים בתה שלומית קוראת אותו ומחליטה לרוץ במקום אמה האצנית. היא נעזרת במוטי לשם כך וזה מעמיק את הקשר ביניהם. לבינתיים, רלי מדברת עם מיכה שלאחר התאונה היה לו קשה לסלוח לה ומשכנעת אותו להסכים לנישואין. בחדרה של אורה מודיעים רלי וארי שהם מתחתנים ומיכה מסכים לנישואין. לאחר מספר חודשים המירוץ מתקיים ושלומית זוכה במקום השני. באותו זמן אורה מתעוררת ולאחר מספר חודשים מתקיימת החתונה שלהם בעוד שרלי בהיריון מתקדם (שבחרה לא לבצע הפלה בגלל מיכה שדיבר איתה על כך בזמן שפגש אותה כשביקר בבית החולים את אורה) נתקפת צירים בדרך לחתונה.
פובליוס סולפיקיוס גלבה מקסימוס

פובליוס סולפיקיוס גלבה מקסימוס (בלטינית: Publius Sulpicius Galba Maximus; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מצביא רומאי אשר התבלט בתקופת המלחמות המוקדוניות.

תחילת דרכו

הוא היה בנו של סרוויוס סולפיקיוס גלבה מקסימוס. הוא נבחר לתפקיד הקונסול בשנת 211 לפנה"ס יחד עם גניאוס פולוויוס קנטומליוס מקסימוס. הוא כינס את הסנאט הרומי, ונקבע שקנטומליוס יקבל את הפיקוד על הכוחות בפוליה, בעוד הקונסולים של השנה שעברה על הכוחות בקמפניה, ומרקוס קלאודיוס מרקלוס על הכוחות בסיציליה.
דורית ניתאי נאמן

דורית ניתאי נאמן (נולדה ב-14 ביולי 1965, תל אביב) היא שחקנית ובמאית תיאטרון, ומורה למשחק.

קורות חיים

למדה בחוג לתיאטרון בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב. בעלת תואר שני בלימודי נשים ואמנות.
שיחקה בתיאטרון הסימטה, אותו יסד אביה המחזאי, הבמאי והשחקן ניקו ניתאי, בהצגות: "סינים סינים", "אי זוגי", "שלישייה במי במול", "אשתי הנצחית לשעבר". הופיעה גם בתיאטרון הקאמרי, בהצגות: "אויב העם", "השיבה הביתה" ו"האישה המופלאה שבתוכנו". כבמאית ייסדה את קבוצת התיאטרון "נשים יוצרות" על שם טלי שקד-זגמן, וביימה את ההצגות: "אבירות מתעלפות", "האיש משם", "כדור הבדולח", "סודות נלחשים" ו"בלוג - מסע בין יומנים".
ניתאי נאמן גם הופיעה בסדרה "חלומות נעורים" בתפקיד המורה בילי. בשנת 2000 זכתה בפרס ראשון לשחקנית בתחרות הסרטים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה על תפקידה בסרט "פרמננט".
היא שימשה לגד אפוטקר למודל לסדרה של 30 יצירות.
מריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה

ביוגרפיה

מריה איזבלה נולדה ב-21 במאי 1834 בפירנצה, ללאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה ולמריה אנטוניה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות ומריה איזבלה מספרד.
ב-10 באפריל 1850 התחתנה מריה איזבלה עם דודה פרנצ'סקו, רוזן טראפאני, בנו של פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות, אולם פרנצ'סקו לא היה אהוד בטוסקנה מפני חששם מבית בורבון.
לאחר מסע האלף בראשות גריבלדי הודח פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות מהשלטון, וממלכת שתי הסיציליות אוחדה עם ממלכת סרדיניה, והוקמה ממלכת איטליה. בעקבות כך ברחו פרנצ'סקו ומריה איזבלה יחד עם שאר המשפחה לרומא, ובהמשך עברו להתגורר בצרפת. בשנת 1892 מת בעלה פרנצ'סקו, רוזן טראפאני בפריז, וב-14 ביולי 1901 מתה מריה איזבלה בביתה בלוצרן שבשווייץ.
אינדיאנפוליס ג'טס

היסטוריה

בשנת 1931 הקים את המועדון בעל מכולת מקומי בשם פרנק קאוצקי, וקרא לקבוצה על שמו - אינדיאנפוליס קאוצקיס. בשש עונותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בשתי ליגות זניחות יחסית - "ליגת הכדורסל המקצועית הלאומית" (NPBL) ו"ועידת הכדורסל המערב-תיכונית" (MBC). בשנת 1937 שינתה ליגת ה-MBC את שמה ל"ליגת הכדורסל הלאומית" ("National Basketball League",‏ NBL), והחלה לפעול באופן מקצועי עם 13 קבוצות, ביניהן הקאוצקיס. בעונת 1938/1939 שיחק בקבוצה הרכז ג'ון וודן, שבהמשך הקריירה הוביל את קבוצת UCLA לזכייה ב-10 אליפויות ליגת המכללות כמאמן, והוכר כחבר היכל התהילה כשחקן וכמאמן.
במהלך שבע עונותיה בליגת ה-NBL העפילה אינדיאנפוליס לשלב הפלייאוף שלוש פעמים, ולא ניצחה אף סדרת פלייאוף. בעונת 1948/1949 עברה הקבוצה לליגת ה-BAA המקבילה, יחד עם מיניאפוליס לייקרס, רוצ'סטר רויאלס ופורט ויין פיסטונס, ושינתה את שמה ל"אינדיאנפוליס ג'טס". באותה עונה, שבדיעבד הייתה האחרונה שלה, ניצחה הקבוצה 18 משחקים בלבד (מתוך 60) ולא העפילה לפלייאוף.
בשנת 1949 הוקמה באינדיאנפוליס קבוצת כדורסל נוספת - אינדיאנפוליס אולימפיאנס - אשר הודיעה על הצטרפותה המתוכננת לליגת ה-NBL, במקביל לג'טס ששיחקו ב-BAA. מאוחר יותר באותה שנה, לאחר שהוכרז על איחוד ליגות ה-BAA וה-NBL לליגת ה-NBA, הוחלט על סגירת מועדון הג'טס לטובת האולימפיאנס, שלמעשה החליפו אותם כקבוצת הכדורסל של אינדיאנפוליס.
השחקן הבולט בקבוצה היה הסנטר ארני רייסן, שקלע 12.6 נקודות למשחק בשלוש עונותיו באינדיאנפוליס. כמו כן שיחקו בקאוצקיס שחקני היכל התהילה לעתיד בראנץ' מקראקן וסטרץ' מרפי.
אקורה

אקורה הוא מותג יוקרה למכוניות של חברת הונדה היפנית. השימוש במותג החל ב-1986 על מנת לבדל בשוק האמריקני את דגמי הונדה היקרים מן הדגמים הזולים.
דגם אקורה הראשון הוצג ב-1986 בארצות הברית, קנדה והונג קונג. בשנת 2004 נכנס המותג גם למקסיקו, ב-2006 לסין ובסוף 2008 לרוסיה. אקורה אמורה הייתה להיכנס לשוק היפני בשנת 2008, אבל כניסתה נדחתה, ואחר-כך התבטלה בשל המשבר הכלכלי העולמי של 2008. אקורה אפשרה לראשונה ליצרנית רכב יפני חדירה לשוק רכבי היוקרה.
חלק מדגמי אקורה משווקים באירופה תחת השם הונדה.

היסטוריה

הדגמים הראשונים שהוצגו ב-1986 היו לג'נד ואינטגרה. הצלחתם של שני הדגמים גרמה לחברות יפניות נוספות להתחיל בייצור רכבי יוקרה תחת שמות מותג חדשים בצפון אמריקה. כך החלה טויוטה לשווק את לקסוס וניסאן את אינפיניטי.
בשנת 1989 הוצג דגם ה-NSX, מכונית ספורט בעלת שני מושבים ומנוע V6. היא נבנתה כמכונית היפנית הראשונה מקבוצת מכוניות העל שנועדה להתחרות בפרארי ופורשה. אקורה NSX הייתה הראשונה בעולם שיוצרה כולה מאלומיניום. למרות ההצלחה בתחילת הדרך, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 רשם המותג ירידה במכירות.
בשנת 1996 הוצגו שלושה דגמים חדשים, אקורה RL, אקורה EL ואקורה SLX. אקורה RL החליפה את הלג'נד. למרות העיצוב כרכב יוקרתי, עם מנוע V6 ו-210 כוח סוס הוא לא הצליח להתחרות בדגמי ב.מ.וו, אאודי ואף מכר פחות מדגמי לקסוס המקבילים. אקורה EL בעלת מנוע 1.6 ליטרים נמכרה רק בקנדה כמחליפה לאינטגרה שהמשיכה להיות משווקת בארצות הברית. אקורה SLX היה רכב השטח הראשון של אקורה. הוא התבסס על פלטפורמת איסוזו טרופר משופרת, אך נחל כישלון במכירות ויצורו הופסק לאחר ארבע שנים ב-1999.
באותה שנה הוצג דגם סדאן, אקורה TL, שהתחרה בלקסוס ES, אינפיניטי I30 וב.מ.וו סדרה 3. היצע האבזור הגדול במחירים נמוכים מהמתחרים הובילו להצלחה במכירות. בשנת 2000 הציגה אקורה רכב שטח נוסף, אקורה MDX, שנחל הצלחה גדולה מקודמו. הוא תוכנן כרכב שטח רך בעל שלוש שורות מושבים. בשנת 2004 הוצג אקורה TSX אשר נמכר באירופה תחת השם הונדה אקורד יורו.
בשנת 2006 הוצג אקורה RDX, רכב שטח עם מערכת ההנעה לכל הגלגלים SH-AWD של הונדה. בסוף אותה שנה הוצג דגם חדש של ה-MDX.
יצחק פנגר

ביוגרפיה

נולד בהרצליה, בן בכור לאליק ומירה פנגר, משפחה חילונית. התחרה בנערותו בגלישת רוח וטריאתלון ודורג במקום השישי בישראל בשיאו. שירת בחיל השריון בחטיבה 7. אחד מחבריו נהרג בעת שירותו, עובדה שהשפיעה לדבריו על חייו. למד פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה, וכן רפואה סינית והוסמך למאסטר רייקי. במשך כשנתיים שהה בארצות הברית ועסק במתן טיפולי רייקי. לאחר מכן נסע להודו שם רצה להעמיק את ידיעותיו בשיטת הרייקי ולאחר זמן מה הצטרף למנזרו של הדלאי למה. פנגר נשלח לשהות של מספר חודשים במנזר שתקנים ליד דרמסאלה ולמד בודהיזם. לאחר כמה חודשים של שתיקה חווה התגלות רוחנית שהובילה אותו לחקור את מקורות היהדות.
בשנת 1995 שב לישראל והחל בתהליך של חזרה בתשובה. הרב יצחק זילברשטיין הורה לו להפסיק לעסוק בענייני הרייקי בנימוק שמעורבים בהם כוחות טומאה. למד בישיבת אור שמח. 
בשנת 1998 נישא לנחמה, בתו של החזן יאיר סובר. לבני הזוג שבעה ילדים. הוא מתגורר במודיעין עילית ועובד כמשגיח בישיבת נזר ישראל.
הרב פנגר מרצה בערוץ הידברות ומרצה בסמינרים לחוזרים בתשובה.
בהרצאותיו מרבה להשתמש בתנועות ידיים ובמימיקה ומשלב בדיחות וחיקויים. התפרסם גם בשל קטעים משעשעים מהרצאותיו שהובאו בתוכנית "מה נסגר?" בערוץ 10 ובערוץ כאן 11.
ב-2012 התראיין בתוכנית "אנשים". בין היתר תיאר את דרכו בהחזרה בתשובה כהפוכה מסגנונו האגרסיבי של הרב אמנון יצחק. בתגובה תקף אותו הרב אמנון יצחק וקרא לו "הרב הליצן". הרב פנגר התנצל על הדברים בשידור רדיו ובאתרו. השניים התפייסו לאחר מספר חודשים בעקבות בוררות אצל הרב שבח רוזנבלט.
בשנים 2015–2016 הגיש הרב פנגר תוכנית שבועית בשם "ליל שישי אופטימי" ברדיו קול ברמה. בתחילת 2017 עבר להגיש תוכנית שבועית ברדיו קול חי, החל משנת 2018 מגיש בימים א-ד תוכנית בוקר יומית בשם "השראה יומית" ברדיו קול חי.
תורה ועבודה

תורה ומלאכה (עבודה) הוא מונח המבטא את הקשר בין לימוד התורה ובין העבודה לצורך פרנסה. לרוב הדבר מתבטא בצורך לחלק את הזמן ביניהם כך שהאדם יוכל להתפרנס בכבוד, וגם ללמוד תורה, אך מדובר גם בשאלה ערכית, לגבי מידת האפשרות של השילוב בין שניהם, והאם הדבר רצוי.
בקרב היהדות החרדית הקדשת כל היום ללימוד תורה לגיטימית ורצויה, על אף חיי הדוחק הכרוכים בכך. לעומת זאת בתקופה שקדמה לשואה, נהגו רבים מן החרדים ואף רבנים, לעסוק גם במשלח יד כלשהו כגון קמעונות ומסחר. בניגוד לכך הציונות הדתית רואה את השילוב בין התורה והעבודה כאפשרי ואף כערך, וביטוי לכך בעובדה שתנועת הנוער המובילה בציונות הדתית, בני עקיבא, קבעה את המונח 'תורה ועבודה' כסמלה.
הרמב"ם ידוע כמי שדוגל בשילוב תורה ועבודה לשם פרנסה.
לעומתו פסקו אחרים שעדיף להקדיש את כל היום ללימוד תורה.

התייחסות בהלכה

המחלוקת הראשונה בעניין מובאת בתלמוד:
תנו רבנן "ואספת דגנך" - מה תלמוד-לומר? לפי שנאמר (יהושע א) "לא ימוש ספר התורה הזה מפיך" יכול דברים ככתבן?! תלמוד-לומר "ואספת דגנך" - הנהג בהן מנהג דרך ארץ. דברי ר' ישמעאל. ר' שמעון בן יוחי אומר - אפשר אדם חורש בשעת חרישה וזורע בשעת זריעה וקוצר בשעת קצירה ודש בשעת דישה וזורה בשעת הרוח - תורה מה תהא עליה? אלא בזמן שישראל עושין רצונו של מקום מלאכתן נעשית על ידי אחרים - שנא' (ישעיהו סא) "ועמדו זרים ורעו צאנכם וגו'", ובזמן שאין ישראל עושין רצונו של מקום מלאכתן נעשית על ידי עצמן - שנא' (דברים יא) "ואספת דגנך", ולא עוד, אלא שמלאכת אחרים נעשית על ידן - שנא' (דברים כח) "ועבדת את אויביך וגו'". אמר אביי, הרבה עשו כרבי ישמעאל ועלתה בידן, כר' שמעון בן יוחי ולא עלתה בידן.
— מסכת ברכות לה, ב
רבים למדו מדברי אביי שנפסק להלכה לעשות כדברי רבי ישמעאל ולשלב תורה ועבודה לשם פרנסה.
הרמב"ם מתייחס לכך בהלכות תלמוד תורה ופוסק באופן גורף שצריך לקיים תלמוד תורה עם דרך ארץ (עבודה), ואף כותב על כך דברים חריפים מאוד. על הטענות להסכם יששכר וזבולון, לפיו חלק מן העם עוסקים בתורה וחלקו השני עוסק במסחר ותומך בלומדים, דוחה הרמב"ם בפירושו למשנה וטוען שמדובר רק במי שנותן מממונו לסוחרים כדי שייסחרו בממונו וירוויחו בשבילו, אבל להתפרנס ממש מן הצדקה - אסור ואף כותב שהעושה כך - אין הוא זוכה להגיע להעולם הבא.
לעומתו פסקו רבים כי בדורנו, אם תנהג תורה עם עבודה, אין התורה מתקיימת, ולכן יש צורך לקיים את הסכם יששכר וזבולון, וממילא מותר ללמוד בלי להתפרנס, ולהתקיים מן הצדקה.

ציונות דתית

מראשיתה, ראתה הציונות הדתית את השילוב בין התורה והעבודה כעקרון מנחה בפעולתה. תנועת הנוער בני עקיבא אף חרתה על דגלה את המונח "תורה ועבודה". פתגם ברוח זו המהווה נר לרגלי התנועה הוא "קדש חייך בתורה וטהרם בעבודה", שנטבע על ידי הרב שלמה זלמן שרגאי. שמו של בטאונה הרשמי הוא "זרעים", המבטא מצד אחד קשר לתורה (סדר זרעים הוא הסדר הראשון בסדרי המשנה) ומצד שני קשר לעבודת החקלאות. גם הקיבוצים הדתיים ראו בסיסמה זו כמייצגת את השקפת עולמם. 
כיום מקובל בקרב הציונות הדתית לשלב תורה ועבודה, כך רוב בתי הספר לומדים לימודים כלליים ברמה גבוהה, מקובל גם לשלוח את הנערים לישיבות תיכוניות שם זוכים התלמידים לתעודת בגרות, שבהמשך תוכל לשמש אותם ללימודים אקדמאים. 
עם זאת, חלק מן הדתיים הלאומיים, מעדיפים לקבל מעמד של בן ישיבה, עם סיום הלימודים התיכוניים או לפניהם, על מנת לדחות את הגיוס ולמלא את יומם בלימוד תורה, לפחות עד החתונה, ולעיתים גם אחריה. כך לדוגמה נהוג בישיבת מרכז הרב. כמו כן חלקם מעדיפים להרשם לישיבת הסדר בה מתקיים הסדר עם הצבא כך שחלק מן זמן השירות מוקדש ללימודים בישיבה וחלקו לשירות צבאי.
אדולף שטראוס

קריירה מוקדמת

שטראוס נולד ב-6 בספטמבר 1879 בשרמקה, ובשנת 1898 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-137 (אלזס התחתית ה-2). בשנת 1901 הוא הועבר לגדוד הרכבות ה-15, בשנת 1904 הוא הועבר לרגימנט הרגלים ה-71 (תורינגיה ה-3), ובשנת 1905 הוא הועבר לרגימנט הרגלים ה-162 (ליבק). במלחמת העולם הראשונה הוא לחם בחזית המערבית, ובסיום המלחמה היה מפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-99 (הריין העילי ה-2) בדיוויזיה ה-30. על לחימתו הוא עוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.
לאחר המלחמה המשיך בשירות קבע ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1934 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובאוקטובר 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-22, באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובנובמבר 1938 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-2.

מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה שטראוס מפקד הקורפוס ה-2 שהיה חלק מהארמייה הרביעית, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת, ועל פעולותיו הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-30 במאי 1940 במהלך המערכה על צרפת מונה שטראוס למפקד הארמייה התשיעית, ופיקד עליה במהלך מבצע אדום, וב-19 ביולי 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל-אוברסט.
שטראוס פיקד על הארמייה התשיעית גם במהלך מבצע ברברוסה ובמהלך הקרב על מוסקבה. ב-16 בינואר 1942 פרש שטראוס מתפקידו בעקבות מחלה. לאחר החלמתו היה שטראוס בעתודת המילואים, ולא פיקד על כוח לוחם. לקראת סוף המלחמה פיקד שטראוס על האזור המבוצר המזרחי, ובסיום המלחמה נפל בשבי הבריטי שם שהה עד מאי 1948.
שטראוס מת בליבק ב-20 במרץ 1973, והוא בן 93 שנים.
בקר לוגי מיתכנת

בקר מתוכנת (PLC-Programmable Logic Controller) הוא התקן תעשייתי ממוחשב המיועד לאסוף מידע, לפתור לוגיקת בקרה ולשלוט בתהליכים ("בקרת תהליכים") בהתאם ליעד הבקר ולציוד הקצה המחובר אליו (מנועים, גששים וכו'). הבקר אוסף נתונים אנלוגיים ודיגיטליים, ועל פיהם, בצירוף מדדים מתוכנתים, מחזיר מידע (מבצע פעולה) לציוד הקצה בזמן אמת. הבקר עובד בצורה לוגית על פי עץ תהליך או סדר פעולות שניתן לתכנות מראש. את סדר הפעולות הזה ניתן לשמור בדיאגרמת הסולם של הבקר (Input/Output, Tolerance וכו').
בקרים מסוג זה משמשים בדרך כלל לתעשייה מתקדמת ולאיסוף מידע מפס הייצור. הבקרים ניתנים לתכנות ולעבודה מרובת-כניסות (של ציוד קצה) בתצורת Input/Output. הדבר שימושי לריבוי משימות מול מספר סוגים של ציוד קצה (חיסכון בעלויות). הבקרים מתוכננים לתפקד בסביבות עבודה קשות וכוללים יכולת לעבוד בטווח טמפרטורות גדול יותר, חסינות לרעש גבוהה בסביבה רועשת, עמידות לתקלות, חסינות לזעזועים ולמכות, אבק ולחות. הבקר בדרך כלל כולל זיכרון לא נדיף המאחסן את תוכניות המחשב. הבקרים מסוגלים לבקר על מגוון רחב של התקנים אלקטרונים, אלקטרומכניים, חשמליים, אופטיים, מתמרים ועוד.

בקר מרובה משימות

כמעט כל תהליך ניתן לפירוק לתת משימות עצמאיות או אשר תלויות אחת בשנייה; עד היום הבקרים לא אפשרו לדמות מצב זה בתוכנה שנכתבה בהם אלא כפו להתייחס לכל התהליך כתהליך אחד. בקרים חדשים מאפשרים לדמות את תלות/אי התלות המשימות בתוכנת הבקר.
לדוגמה מפעל לייצור בקבוקי זכוכית - בתהליך ייצור הזכוכית קיימים תהליכים רבים כמו שינוע החול, הפעלת התנורים, יצור הבקבוקים עצמם וכו. אלו תהליכים שונים בעלי נקודות השקה. שימוש בבקר "קונבנציונלי" לא יאפשר הטמעה של התהליכים בתוכנה בתהליכים אוטונומיים. בקר מרובה משימות יאפשר זאת מה שיאפשר יכולות ניטור בעיות אמין יותר, בקרת תהליך נכונה וטובה יותר ויקצר זמני פיתוח באופן משמעותי.

שימושים בתעשייה

במפעלים שמפעילים קווי ייצור חשובה בקרת התהליכים והחלת אוטומציה בהתאם לפרמטרים בני-תכנות. לדוגמה, במאפייה גדולה יש צורך לבקר את החום בתנור האפייה (יש השפעה לשינויים בטמפרטורה חיצונית), ולפי מדדים קבועים (Input) מגשש טמפרטורה מקצים לבקר יכולת לשלוט בתהליך (Output). הבקר משנה טמפרטורה (מוריד או מעלה את הספק החשמל) ללא התערבות אדם.
בנוסף לבקרים מתוכנתים ישנם בקרים מקומיים שהיעוד שלהם הוא אך ורק לוויסות טמפרטורה. אחד הדברים החשובים בבקרים הללו הוא הגדרת חיישן הטמפרטורה, ישנם סוגים רבים של חיישנים לדוגמה טרמוקפל מסוג K או מסוג J, או RTD כדוגמת PT100. הגדרה זו חשובה מאוד לוויסות הטמפרטורה בגלל שלכל חיישן סקלת טמפרטורה משלו.
דוגמאות נוספות הן בקרי-תנועה אשר שולטים על רמזורים או על תנועת רכבות לפי ציוד קצה (פסי מתכת בכביש, מתגים במסילת רכבת). בציוד תעופתי גם כן נעשה שימוש רב בטכנולוגיה זו (איסוף נתונים, ריכוזם והצגתם במכשור הצוות בכלי הטיס).

שימושים בסביבה ביתית

בכלי רכב פרטיים יש, לעיתים, בקרים שמבקרים תהליכים (למשל טמפרטורת מנוע או יחס תערובת דלק-אוויר), וכן בציוד חקלאי (חלק ממחשבי ההשקיה), כמו בדיקות לחות ופרמטרים שונים מגששים באדמה.

שפת התיכנות

שפת התיכנות בבקרים התפתחה מהאופן שבו נבנו ממסרים חשמליים (Relays) ולכן היא משלבת רכיבים לוגים בסיסים עם פונקציות מתקדמות. התיכנות נעשה בכלים גרפיים, שמקלים על מלאכת התיכנות, ובגלל דמיוני לסולם (Ladder) הוא נקרא דיאגרמות סולם.
עם הזמן התפתחה שפת התיכנות ויצרני הבקרים הוסיפו מגוון פונקציות ורוטינות שניתן לשלבן בדיאגרמות. בנוסף איפשרו היצרנים למתכנתים להוסיף פונקציות מותאמות אישית לקוד.
כביש 7555

שדרות הבנים

הכביש משתלב לכל אורכו עם שדרת הבנים - כמחצית מאורך השדרה כולה. הוא חולק שם זה ביחד עם כביש 7756.
כעפעפי שחר

הסיפור

גיבור הספר הוא עזרא סימן טוב איש ירושלים, המוצא את פרנסתו בגיהוץ בגדים במכבסה. עלילת הספר סובבת סביב עזרא וארבעת מכריו: הסופר, רחמים - הכנר העיוור, משה-דוד האברך, וד"ר יהודה טויל, גיסו של עזרא.
עזרא הוא אדם ירא שמיים ותמים דרך, גם כשצרות ניתכות על ראשו הוא אינו מהרהר על דרכי ה'.
משה דוד וד"ר טוויל הם אנטיתזה לתמימותו של עזרא. ד"ר טויל הוא מומחה לשירת ימי הביניים, בקיא ומלומד, ובז בסתר לגיסו חסר ההשכלה.
למרות שעל פני השטח נראים חייו של עזרא נינוחים וחסרי דאגות, אין זה כך. הוא נושא בליבו צלקות שמקורן בבתו שהמירה את דתה, ובמקרה עלום שאירע בילדותו, ובו, ככל הנראה גרם עזרא לעוורונו של רחמים.
עזרא מבקש את תיקונו של המקרה מהסופר, וזה אומר לו שימצא תיקון רק כשישמע את הסיפור מאדם אחר.
את הסיפור שומע עזרא מרחמים הכנר העיוור במסיבת כרת (מסיבה הנערכת לאדם בגיל 60, כאשר יצא מגדר "כרת"), ובאותה תקופה נרפא גם רחמים מעוורונו בעין אחת.
הסיפור סובב כולו על השאלה "מה עשינו בעולם"? ד"ר יהודה טוויל שואל את עצמו האם רק לחקור שירים הוא יודע או שמא גם לכתוב? ר' משה דוד רוצה לא רק ללמד מהספרים אלא אף לכתוב אחד
ובתוך כך שזורים מילות הפיוט: "נעורי עד הלום עשו לנפשם ומתי אעשה אנוכי לביתי"? לבסוף מוצא ד"ר טוויל את שירו שאיבד ור' משה דוד מבין, אחרי הניסיון לכתוב ספר, את ערכם של ספר התהילים ולימוד התורה. בסוף המעשה רואה עזרא, (כנראה שרק בעיני רוחו), את ביתו שהתנצרה, חוזרת אליו.
יוהאנס סטריידום

ביוגרפיה

סטריידום נולד בחווה המשפחתית בקליפפונטיין ליד וילומור בפרובינציית הכף המזרחית. למד משפטים בקולג' ויקטוריה (לימים אוניברסיטת סטלנבוש). לאחר לימודיו התיישב בניילסטרום בצפון טרנסוואל (היום לימפופו). בתוך זמן קצר הפך למנהיג הקהילה האפריקאנרית המקומית. בשנת 1929 היה לחבר פרלמנט מטעם המפלגה הלאומית בראשותו של ג'יימס ברי מוניק הרצוג. שימש גם כמנהיג המפלגה בטרנסוואל, הפרובינציה החשובה בדרום אפריקה, ובשל כך נהנה מבסיס כוח איתן.
בשנת 1932 התאחדה המפלגה הלאומית עם המפלגה הדרום אפריקאית של יאן כריסטיאן סמאטס ל"מפלגה המאוחדת". מרבית חברי הפרלמנט של המפלגה הלאומית הצטרפו לאיחוד. סטריידום עצמו עזב את המפלגה ביחד עם פלג בראשותו של דניאל פרנסואה מאלאן שנקרא Gesuiwerde Nasionale Party. הוא היה חבר הפרלמנט היחיד מטרנסוואל שהצטרף למאלאן. לאחר גיבושה של המפלגה המאוחדת נטל פלג זה את השם "המפלגה הלאומית". מאלאן, סטריידום וחבריהם התנגדו למדיניות הפרו-בריטית של סמאטס. שאיפתו הגדולה של סטריידום הייתה לייסד רפובליקה בשליטה אפריקאנרית ללא קשר פוליטי לבריטניה או לחבר העמים הבריטי. בנושא זה הוא היה רדיקלי וסירב לכל פשרה.
בעקבות ניצחון המפלגה הלאומית בבחירות 1948 על בסיס מצע של אפרטהייד (הפרדה גזעית) הפך מאלאן לראש הממשלה, וסטריידום מונה על ידו לתפקיד שר החקלאות וההשקיה אשר נחשב זוטר יחסית. משערים כי מאלאן נהג כך משום שרעייתו הטריה לא חיבבה את סטריידום, ושמסיבה זו מאלאן ניסה בשלב מאוחר יותר למנוע מסטריידום לרשת אותו בראשות המפלגה.
ב-30 בנובמבר 1954 נבחר סטריידום כמנהיג המפלגה הלאומית, ועם התפטרותו של מאלאן הפך לראש ממשלת דרום אפריקה למרות שמאלאן העדיף למסור את הגה השלטון לשר האוצר שהיה בעל השקפות מתונות יותר. בתקופת כהונתו כראש ממשלה הוא פעל באינטנסיביות לניתוק הקשר עם האימפריה הבריטית. כמו כן העמיק את השליטה האפריקאנרית במדינה וחיזק את מדיניות האפרטהייד. סטריידום שאף להנציח את שלטון המיעוט הלבן ובתקופת כהונתו מצביעים "צבעונים" נמחקו מרשימת הבוחרים הכללית והועברו לרשימת בוחרים צבעונים (שינוי שמאלאן לא הצליח להוציא לפועל). בנוסף, ניתק סטריידום את הקשרים הדיפלומטיים עם ברית המועצות.
בשנת כהונתו האחרונה גרמה בריאותו הרופפת (סטריידום ככל הנראה סבל מסרטן) להיעדרויות רבות. הוא נפטר ב-24 באוגוסט 1958 בקייפטאון ונקבר בחלקת גיבורי האומה בפרטוריה.
סטריידום היה נשוי לשחקנית מארחה ואן הולשטיין לזמן קצר, ולאחר מכן נישא בשנית לסוזן דה דלרק, דודתו של פרדריק וילם דה קלרק. לשניים נולדו שני ילדים.
בתקופת שלטונה של דרום אפריקה בנמיביה נקרא על שמו נמל התעופה בוינדהוק (J.G. Strijdom Airport). כיום, לאחר שחרורה של נמיביה, קרוי נמל תעופה זה נמל התעופה הבינלאומי וינדהוק הושע קוטאקו על שמו של המנהיג הלאומי הנמיבי הושע קוטאקו.