google/wiki40b huggingface dataset:
מושית השבע

מראה

כשאר החרקים, למושית שלד חיצוני (קוטיקולה). גופה של מושית השבע סגלגל-כדורי בצורתו. למושית השבע זוג כנפי חפיה אדומות המנוקדות בשמונה נקודות שחורות, ארבע על כל כנף. כאשר זוג הכנפיים סגור, "מתלכדות" שתים מהנקודות ונראות כאחת - ומכאן שמה, "מושית השבע". גם שמה הלטיני הוא "נסיכה עם שבע נקודות". 
שאר חלקי המושית - הגפיים, הראש ותחתית הגוף - שחורים, אולם בצדי קדמת החזה שני כתמים לבנים. למושית השבע 6 גפיים בסך הכל, 3 בכל צד. הגפיים קצרות יחסית לשאר הגוף, ובעת תעופה או מנוחה הן מקופלות ואינן נראות. מושית השבע היא חיפושית קטנה יחסית - אורך פרט בוגר נע בין 4 ל-8.5 מילימטרים.

תזונה

המושית היא טורפת; יש לה גפי פה נושכות, והיא ניזונה בעיקר מכנימות עלים שמזיקות לגידולים חקלאיים; במשך חייה מסוגלת נקבת מושית השבע לאכול כ-6,000 כנימות ובכך היא מסייעת לחקלאות (ראו בפסקה "מושית השבע והאדם"). גם הפגית ("זחל") של מושית השבע היא טורפת יעילה של כנימות.

תפוצה ואורח חיים

מושית השבע נפוצה מאוד בחלקים נרחבים מיבשות כדור הארץ, אירופה, אסיה, צפון אפריקה ואמריקה הצפונית. המושיות נפוצות באזורים מיוערים ופתוחים כאחד, ולרוב הן חיות בקרבת צמחים או על גבי עלים, משום שעליהן לחיות בקרבת מושבות של כנימות עלים, המהוות את עיקר מזונן. גם בארץ ישראל וסביבתה נפוצות המושיות מאוד, וניתן לראותן במיוחד בעונת האביב, אז הן פעילות יותר מבשאר השנה (ראו להלן).
עם תום האביב נישאות מושיות השבע הבוגרות, בעיקר על ידי הרוח (שכן למרות שהן מסוגלות לעוף מהר יחסית, מעופן מגושם), לאזורים גבוהים יותר (בישראל בסביבות החרמון והרים גבוהים אחרים) שם הן שוהות בקיץ במושבות-ענק, ועם בוא הסתיו הן חוזרות לאזורים הנמוכים יותר.

רבייה והתנהגות

מושית השבע פעילה במיוחד בעת האביב, אז ניתן לראות אותה רבות. היא בעלת גלגול מלא - ארבעה שלבים עוברים מהביצה ועד מושית השבע הבוגרת. בסוף האביב או תחילת הקיץ, לאחר ההזדווגות, מטילה הנקבה אשכולות של כ-400 ביצים צהובות בצִדם התחתון של עלים, בקרבת מושבת כנימות, מהן ניזונים הזחלים שבוקעים מהביצים, שצבעם שחור-כתום והם מפוספסים בצדי גופם. כעבור מספר שבועות, לאחר שאכלו די צרכם, מתגלמים הזחלים, ולאחר כשבוע הם בוקעים כמושיות בוגרות. בעת היציאה מהגולם צבע כנפי החפייה של המושית נע בין צהוב לכתום בהיר ורק אחרי זמן מה הופך לאדומות ומופיעות הנקודות השחורות על הכנפיים. את החורף מעבירות המושיות הצעירות בתרדמת חורף מתחת לאבנים.
למושית השבע אין דו צורתיות זוויגית מובהקת; הנקבה והזכר זהים במראהם, אך הזכר מעט קטן יותר.
כשאר מיני המושיתיים, צבעיה הבוהקים של מושית השבע מטרתם להרתיע אויבים פוטנציאליים, שכן בעולם הטבע צבעים כאלה מסמלים, לרוב, רעל או חומרים מזיקים. בין טורפיה של מושית השבע ניתן למנות עופות שניזונים מחרקים, וכן חרקים-טורפים אחרים. בעת סכנה נוקטת מושית השבע בטכניקה מיוחדת – גופה מתקשה והיא אינה זזה ומתחזה למתה, עד שהאיום חולף. במקרה הצורך, מסוגלת מושית השבע להתיז חומר דוחה בטעמו שצבעו צהוב מבלוטות באחורי גופה.
תוחלת חייה של מושית בין שנתיים לשלוש שנים.
רב פפי

חייו

על משפחתו לא נמסרו פרטים רבים. ידוע שהיה חתנו של רבי יצחק נפחא.
היה מצוי בקרבתו של ראש הגולה.

רבותיו

רבו המובהק של רב פפי היה רבא, והוא מסר מאמרים הלכתיים רבים בשמו.
זלטורוג לאשקו

היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1969, והקדנציה הנוכחית בליגה הבכירה החלה בעונת 1996/97.
בעונת 2001/02 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת הליגה האדריאטית והגיעה עד לשלב חצי הגמר. ובאותה עונה הגיעה הקבוצה גם לחצי גמר גביע קוראץ' והודחה על ידי נאנסי מצרפת.
בעונת 2003/04 זכתה הקבוצה בגביע הסלובני לאחר ניצחון בגמר מול אולימפיה ליובליאנה.
בעונת 2005/06, שיחק בקבוצה הישראלי אורי יצחקי.
הקבוצה מארחת את משחקיה באולם טרי לילה בעיירה, המכיל 2,500 מקומות. במשחקים מרובי קהל עומד לרשות הקבוצה ה"זלטורוג ארנה" בעיר צליה הסמוכה, המכיל 6,000 מקומות ישיבה.
Thank God I Found You

רקע וכתיבה

השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה, ג'יימס האריס השלישי וטרי לואיס. מבחינה מוזיקלית השיר הוא בלדת R&B אשר מבחינה לירית מושפעת ממערכות יחסים קודמות של קארי. בשיר קארי מביעה אהבה ורגשות כלפיי בן זוגה ומודה לאלוהים על כך שפגשה אותה. 
בנוסף לכך, לשיר יצא רמיקס רשמי תחת השם "(Thank God I Found You (Make It Last Remix", ובו במקום להקת 98 דייגרס, משתתף הראפר האמריקאי נאס. הרמיקס לשיר נעשה בהשראת הרמיקס לשיר "Make It Last Forever" של הזמר קית' שוויאט, כאשר הרמיקס של קארי נעשה בגרסת R&B קצבית יותר ובו נכללו כמה מהבתים של הגרסה המקורית.

ביקורת והצלחה

השיר קיבל ביקורות מעורבות. חלק מהמבקרים כינו אותו "כשיר נהדר" אך חלק גדול גם כינה אותו כ"בלתי נסבל לשמיעה" ו"נשכח". אך למרות זאת השיר זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-1 בארצות הברית והפך לשיר ה-15 שלה לעשות זאת. 
הוא זכה להצלחה גם באירופה כאשר הגיע למקום ה-15 במצעד האירופאי הכללי ובקנדה כאשר הגיע שם למקום ה-2. אצל להקת 98 Degrees זה היה לשיר היחיד שלהם שהגיע למקום הראשון בארצות הבירת ואצל ג'ו זה היה השיר הראשון מתוך שניים שהגיע למקום הראשון במדינה. בארצות הברית השיר הגיע למעמד זהב על מכירות של 687 אלף עותקים.

וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי ברט רטנר, וכולל את כל המבצעים של השיר כאשר הקליפ מציג הופעה חיה שלהם עם השיר. בנוסף לכך, יצא גם קליפ לגרסת הרמיקס של השיר אשר צולם בתצוגת אופנה בגרמניה ובו נראים מבצעי השיר מופיעים איתו במועדון קטן.
נכון ל-23 באוקטובר 2018, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-11 מיליון צפיות.

התביעה

על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בטקס פרסי ה-AMA ובנוסף גם בסיבוב ההופעות לקידום האלבום ובסיבוב ההופעות "The Adventures of Mimi Tour", עם הזמר טריי לורנז. בספטמבר 2000 כותבי השירים ווארין קמפבל וסת' סבירסקי הגישו תביעה כנגד קארי בטענה שהשיר דומה בכבדות לשיר "One of Those Love Songs" של הרכב האר אנד בי Xscape אותו כתבו ללהקה. 
התביעה נדחתה בפעם הראשונה אך בבית המשפט לערעורים הוחלט לפתוח מחדש את התיק אך הוא נאשר מחוץ לכותלי בית המשפט עד אפריל 2006 ועד היום לא ידוע מה קרה איתו.
מאט ווגל

ביוגרפיה

ווגל נולד בפורט ויין, אינדיאנה. הוא התאמן תחת הדרכתו של גלן האמר. בשנת 1975 עבר להתאמן באוניברסיטת טנסי תחת הדרכתו של ריי בסארד. 
ווגל הצליח להתברג לנבחרת האמריקאית לאולימפיאדת מונטריאול (1976) לאחר שסיים במבחנים במקום השלישי בלבד. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.35 שניות, לפני חבריו לנבחרת ג'ו בוטם (54.50 שניות) וגארי הול (54.65 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ג'ון נייבר, ג'ון הנקן וג'ים מונטגומרי, בשיא עולם חדש של 3:42.22 דקות, לפני קנדה (3:45.94 דקות) ומערב גרמניה (3:47.49 דקות). הזמן שקבע בסגנון הפרפר בזינוק שליחים היה 54.26 שניות, המהיר בתחרות.
הוא בוגר אוניברסיטת טנסי ומאמן שחייה בעיר הולדתו.
חג העומר

חג העומר הוא מנהג שחודש ב-1946 בקיבוץ רמת יוחנן, בעקבות מנהג קציר העומר שהתקיים בבית המקדש. ברוב הקיבוצים שעורכים טקס זה הוא מבוסס על הטקס שעיצבו מתתיהו שלם ולאה ברגשטיין ברמת יוחנן.
רביעיית פלורנטין

הפרויקט

הפרויקט מורכב מארבעה מבנים סגלגלים בני 9 קומות, כאשר מלבד מתחם המגורים כולל הפרויקט גם מתחם מסחרי בן 3,500 מ"ר הכולל כ-40 חנויות.
הפרויקט תוכנן על ידי האדריכל אילן פיבקו ובוצע על-ידי היזמים יעקב גורסד ויהודה גורסד (באמצעות חברת YBOX) ואיש העסקים יוסי תורג'מן, והוא ממוקם בפינת הרחובות דרך שלמה, אברבנאל ומעון.

ביקורות

המבנה השנוי במחלוקת זכה לדעות חלוקות, חיוביות (על חדשנות המבנה, למשל) ושליליות (על אי-התאמתו למרחב הציבורי, לדוגמה).
צ'זנה (כדורגל)

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1940. המועדון העפיל לסרייה ב' בשנת 1968 ובשנת 1973 העפיל לסרייה א'. בעונת הבכורה שלה בסרייה א', המועדון הצליח לסיים במקום ה-11, השיג שהשיג גם בעונתו השנייה בסרייה א'. בעונת 1975/1976, צ'זנה סיימה במקום השישי והבטיחה לעצמה מקום במסגרת גביע אופ"א בעונת 1976/1977. בסיבוב הראשון בגביע אופ"א הפסידה לקבוצת פ.צ. מגדבורג ממזרח גרמניה והודחה מהטורניר. בעונה הבאה ירדה צ'זנה בחזרה לסרייה ב'.
ההעפלה השנייה לסרייה א' הייתה בשנת 1981, אז סיים המועדון במקום העשירי. כעבור שנתיים, ירד המועדון ליגה שוב ונשאר בסרייה ב' במשך ארבע שנים. לאחר שניצחו בפלייאוף, המועדון העפיל שוב לסרייה א' בעונת 1987/1988 ונשאר בסרייה למשך ארבע שנים נוספות.
הקבוצה ירדה שוב ליגה בשנת 1991. בשנת 1994 עמדה בפני צ'זנה ההזדמנות לחזור לסרייה א'. עם שחקנים מוכשרים כמו אלסנדרו תאודוראני, אמיליאנו סאלווטי, לואיג'י פיאנגרלי ועוד, הפעם הקבוצה הייתה מחוזקת מתמיד. אך הם סיימו את העונה עם מספר נקודות זהה ביחד לפדובה והפסידו בפלייאוף על מנת לעלות חזרה לסרייה א'. הפסד זה השפיע על הקבוצה, שספגה ירידת ליגה נוספת, הפעם לליגה השלישית, בשנת 1997, בה נשארו ארבע שנים.
בעונת 2005/2006, בסרייה ב', צ'זנה הייתה מועמדת לעלייה לסרייה א', הקבוצה סיימה במקום השישי ולכן שיחקה את משחקי פלייאוף העלייה, אך לא עלתה ליגה.
בעונת 2009-10 חזרה צ'זנה לליגה האיטלקית הראשונה אחרי 19 שנים של היעדרות. הקבוצה שרדה עונה אחת ובתום העונה השנייה ירדה חזרה לסרייה ב'. בעונת 2013-14 חזרה צ'זנה לסרייה א' אך כעבור עונה אחת נשרה חזרה לסרייה ב'.
בית הספר ללוחמה נגד גרילה

בית הספר ללוחמה נגד גרילה (מכונה גם: בית הספר ללוחמה במתחם כפרי) הוא חלק מבא"פ אליקים, באזור הצפון ברמות מנשה ממערב ליקנעם ובקרבת המושב אליקים. 
בית הספר ללוחמת גרילה קם בשנת 1997 כתוצאה מהחלטת של הרמטכ"ל דאז, אמנון ליפקין-שחק, אשר שינה את דפוס החשיבה הצה"לי כלפי הלחימה בלבנון וקבע כי יש לראות בחזבאללה ארגון טרור וגרילה ולפעול כנגדו בהתאם. בתפיסה זו תמך גם אלוף פיקוד הצפון דאז, עמירם לוין. בשל כך הורה שחק להקים מחדש את יחידת אגוז כיחידה ייעודית למלחמה בלבנון והוחלט להקים גוף האמון על הכשרת לוחמי החי"ר והיחידות המיוחדות ללחימה כנגד ארגון החזבאללה במתארי לוחמת הסבך והלוחמה ההררית של לבנון. הקמת בית הספר הוטלה על אל"ם שמואל זכאי, איש חטיבת גולני, אשר עבר השתלמות בצבא בריטניה, ולמד באופן יסודי על הגוף המכשיר בצבא זה את היחידות העתידות להישלח לתעסוקה מבצעית בצפון אירלנד ולפעול כנגד המחתרת האירית. עם שובו ארצה הקים זכאי בשנת 1997 את בית הספר ללוחמת גרילה. לאחר הנסיגה מלבנון בשנת 2000 נסגר בית הספר ומדריכיו נקלטו כחיילי מילואים בעוצבת הגליל והיו אמונים על הכשרת לוחמי האוגדה ללחימה אפשרית בלבנון. לאחר מלחמת לבנון השנייה הוקם בית הספר מחדש. בנוסף, חטיבות בחיל הרגלים וגדודי חיל ההנדסה וגם פלוגות החי״ר של שריון מתאמנות רבות בבסיס זה.
על בית הספר מפקד קצין בדרגת רס"ן.
מיק ברנרד

פעילותו בג'נסיס

ההופעה האחרונה בהרכב של Trespass (פיטר גבריאל, טוני בנקס, אנתוני פיליפס, מייק ראת'רפורד וג'ון מייהו) היה ב-18 ביולי 1970, ולאחר מכן פיליפס עזב את הלהקה. מה-6 באוגוסט עד ל-17 בספטמבר 1970, הלהקה ניגנה כארבעה. לאחר מכן, מייהו הוחלף על ידי פיל קולינס, והלהקה ניגנה כארבעה עם קולינס מה-2 באוקטובר עד ה-23 באוקטובר. מיק ברנרד לאחר מכן הצטרף ללהקה. ההרכב שהורכב מגבריאל/בנקס/קולינס/ראת'רפורד/ברנרד ניגנו בהופעות מה-3 בנובמבר 1970 ל-10 בינואר 1971. הלהקה סה"כ ניגנה ב-30 הופעות, והופעה אחת בטלוויזיה. ברנרד לאחר מכן הוחלף על ידי סטיב האקט.
ברנרד הופיע עם הלהקה בטלוויזיה לערוץ ה-BBC בתוכנית שנקראה Disco 2. ההופעה צולמה ב-14 בנובמבר 1970. הצילום עכשיו אבוד.
טוני בנקס דיבר על ברנרד ובו אמר:
הוא היה בסדר, אבל לא חזק מספיק באמת. אני זוכר שאנחנו כבר עשינו מבחן בד לסטיב אך אנחנו עדיין עשינו חזרות עם מיק מה שלא היה נחמד מצדנו, ביצענו את החלק האחרון של "The Musical Box" והוא ניגן קטע קטן בגיטרה ואנחנו חשבנו שזה היה ממש טוב. אז כמה זמן לפני שבדיוק עמדנו לפטר אותו מהלהקה, הוא עשה משהו מאוד טוב.
— Paul Russell (2004). Genesis: Play Me My Song: A Live Guide 1969 to 1975. London: SAF Publishing.
חן שיפריס

פרופ' חן שיפריס (נולד בשנת 1935) הוא בוטנאי ישראלי, מומחה לצמח הפלפל. במשך שנים רבות היה חוקר במינהל המחקר החקלאי ("מכון וולקני").

ביוגרפיה

נולד בעין גנים לפסיה ונתן שיפריס, איש העלייה השנייה, ממייסדי עין גנים. בשנת 1956 החל את לימודי מדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1961 סיים תואר מוסמך, והתמחה בבוטניקה. לאחר מכן נסע ללמוד בוטניקה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק. בשנת 1965 הוענק לו תואר דוקטור. עבודת הדוקטורט הייתה בנושא: "עמידות המלפפון לווירוס המוזאיקה". 
בשנת 1966 שב לישראל והחל לעבוד כחוקר במחלקה לגנטיקה והשבחת צמחים באגף לגידולי שדה וגן במכון וולקני. עיקר מחקריו עסקו בלימוד התורשה של צמח הפלפל ובהשבחתו. הוא יצר סדרה של זני פלפל חדשים, ובמשך שנים הם היו זנים בלעדיים בשוק המקומי בישראל. כמו כן טיפח זנים ליצוא, וכן יצר זני מכלוא של פלפל, ששווקו בארצות הברית ובמקסיקו. כמו כן יצר זני מכלוא המיועדים למטרות נוי, במגוון צבעים וצורות. הזנים שפיתח עמידים למחלות ויראליות ופטרייתיות.
בשנות ה-70 פעל מטעם המרכז לשיתוף חקלאי בינלאומי כיועץ לענייני טיפוח ירקות במקסיקו וברומניה. 
במשך מספר שנים היה חבר הנהלת מינהל המחקר החקלאי.
פרסם עשרות מאמרים בתחומי מחקריו. כמו כן פרסם שני ספרים העוסקים בהשבחת צמחים והשבחת הפלפל.

משפחתו

נשוי לאורה שיפריס ואב לארבעה. בנו הוא ההיסטוריון נתן שיפריס. בשנות ה-90 היו חן, אורה ונתן שיפריס פעילים מרכזיים בקבוצתו של עוזי משולם.
אחיו הוא הבוטנאי פרופסור עובד שיפריס.
פרנסס אלדה

קריירה

אלדה נולדה בשם פאני ג'יין דייוויס בכרייסטצ'רץ', ניו זילנד, בשנת 1879. אמה, לאונור (לשעבר סימונסון), זמרת מבטיחה ממשפחה מוזיקלית, מיאנה להסתגל לחיי הבית והמשפחה ובשנת 1880 התגרשה מבעלה כדי לחדש את קריירת השירה שלה. פאני הקטנה בילתה את שנותיה הראשונות במסעות עם אמה בסיורי הופעות בין בתי אופרה. אחרי התחלות כושלות באוסטרליה ובארצות אסיה, לקחה ב-1883 את פאני ואת אחיה הצעיר לסן פרנסיסקו. לאונור דייוויס נישאה בשנית אבל מתה מדלקת הצפק בדצמבר 1884. אחרי מות אמה נשלחה אלדה לגור עם סביה מצד אמה במלבורן.
אלדה שרה בהפקות של מחזות גילברט וסאליבן במלבורן ובגיל 22 עזבה את אוסטרליה ויצאה לאירופה כדי להשתלם בלימודיה ולפתח קריירת זמרה בינלאומית כדוגמת יריבתה לעתיד, הסופרן נלי מלבה. אחרי שלמדה בפריז אצל המורה ידועת-השם מתילדה מרקזי, שהעניקה לה את שם הבמה שלה. היא הופיעה לראשונה באופרה-קומיק בשנת 1904 ב"מאנון" של ז'יל מאסנה. ב-1906 הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובלה סקאלה, מילאנו הופיעה בעונות 1906–1908.
בשנת 1908 התמנה האמרגן של לה סקאלה, ג'וליו גאטי-קאזאצה, למנהל המטרופוליטן אופרה בניו יורק. ב-4 באפריל 1910 נישאו פרנסס אלדה וגאטי-קאזאצה. לפי "חדשות האמנות האמריקאיות" (ניו יורק, 19 במרץ 1910), הצייר האמריקאי יליד שווייץ אדולפו מילר-אורי צייר את אלדה ממש לפני נישואיה. בניו יורק המשיכה אלדה לקדם את הקריירה שלה וקצרה שבחים בהופעותיה באופרות מפורסמות כ"מרתה" של פרידריך פון פלוטו, "מאנון לסקו" ו"לה בוהם" של פוצ'יני, אותלו של ורדי, "פאוסט" של גונו ו"מפיסטופלה" של אריגו בויטו. בתקופה זו הקליטה לחברת ויקטור טוקינג משין. אחדים מתקליטיה היו לרבי-מכר בין 1910
ל-1920. אלדה יצרה את התפקידים הראשיים ב"מדליין" של ויקטור הרברט וב"ליל קלאופטרה" של הנרי קימבל הדלי, כמו גם רוקסן ב"סיראנו" של וולטר דאמרוש. כמו כן שרה בקביעות עם אנריקו קארוזו, שהיה אחד הזמרים האיטלקים המפורסמים ביותר במאה ה-20 ואולי המפורסם ביותר בהם.
אלדה סיירה באוסטרליה ובניו זילנד בשנת 1927. היא וגאטי-קאזאצה נפרדו בשנה שלאחריה ואחר התגרשו. ב-1929 עזבה את המטרופוליטן אבל המשיכה להופיע בקונצרטים ובשידורי רדיו ואף בהצגות וודביל. האוטוביוגרפיה של אלדה, שהופיעה בשנת 1937, נקראה "גברים, נשים וטנורים". הספר משקף את מזגה הנלהב וגלוי הלב ואת שנינותה החריפה. היא נישאה שוב באמריקה ב-1941 והרבתה במסעות בשלהי חייה. אלדה מתה מאירוע מוחי בוונציה, איטליה בגיל 73.
מיקל ראים

2010

קטעים 1,2,4 וניצחון כללי בTour De La Région De Lodz

2013

קטע 5 בBaltic Chain Tour

2015

קטעים 1,3 בגראנד פרי שנטל בייה ו (חולצת הספרינטר)

2016

קטע 1 ו (ניצחון כללי) ב טור של הונגריה 
 אליפות אסטוניה באופני כביש 
 קטע 1 ו4 בטור דה בק

2017

קטע 1 בColorado Classic 
קטע 1 בטור של סלובקיה 
קטע 1 בטור של אזרבייג'ן

2018

מרוץ הזיכרון של המלחמה הגדולה  
אליפות אסטוניה באופני כביש  
קטע 2 בטור של קוריאה  
קטע 4 בטור של יפן  
קטע 2 בוואלטה קסטיליה ולאון  
ב-24 באוגוסט 2018 ראים השיג את הניצחון הגדול בקריירה שלו עד לתאריך זה. 
ניצחון יוקרתי במהדורה הראשונה של הקלאסיקה הבלגית מרוץ הזיכרון של המלחמה הגדולה. במירוץ השתתפו קבוצות מדרג ה-UCI World Tour הבכיר, כמו קוויק-סטפ פלורס, לוטו סודאל, וקבוצת BMC (אופניים), אחרי ראים הגיע במקום השני פאוול ברנאס מקבוצת CCC הפולנית ובמקום השלישי הגיע פרבן ואן הקה  מקבוצת Sport Vlaanderen - Baloise שניהם פיגרו ב-4 שניות אחרי ראים.
ברתולד גולדשמידט

חייו

הקריירה המוזיקלית של גולדשמידט נכנסה להילוך גבוה בשנות הזוהר של רפובליקת ויימאר בגרמניה. כאשר למד פילוסופיה באוניברסיטת המבורג, עודד אותו המלחין האיטלקי בוזוני לכתוב מוזיקה. בשנת 1922 נכנס גולדשמידט לבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין והחל ללמוד הלחנה אצל פרנץ שרקר. בין חבריו לכיתה היו ארנסט קרנק, אלואיס הבה, פליקס פטרייק ויאשה הורנשטיין. הוא למד גם ניצוח, השתתף כנגן עצמאי בתזמורת הפילהרמונית של ברלין וב-1923 הדריך את המקהלה לבכורה הברלינית של שירי גורה מאת ארנולד שנברג. ב-1925 נחל גולדשמידט הצלחה ראשונה גדולה בפסקאליה שלו, אופוס 4, שהקנתה לו את פרס מנדלסון היוקרתי. כמי שנחשב לאחד מבעלי הסיכויים הגדולים ביותר בדור של מלחינים צעירים, הגיע גולדשמידט לשיא מוקדם בקריירה שלו בביצוע הבכורה של האופרה שלו Der gewaltige Hahnrei מנהיים ב-1932.
ניצחון זה פקד את גולדשמידט ערב עלייתם לשלטון של הנאצים, שהביאה כליה על מקורות מחייתו של גולדשמידט. כמו מלחינים יהודים רבים (ואחרים שנחשבו לפוגעים בטוהר הארי של הרייך השלישי), יצירתו של גולדשמידט נפסלה על ידי המשטר כמוזיקה מנוונת. לגולדשמידט לא נותר מקום בחיי המוזיקה הגרמניים, כיון שביצוע המוזיקה שלו נאסר והדרך לניצוח תזמורות נחסמה בפניו. לא נותר לגולדשמידט אלא לתת שיעורי פסנתר למחייתו, עד שהיגר לבסוף ב-1935 לאנגליה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה עבד גולדשמידט בשביל הבי.בי.סי. וכיהן כמנהל מוזיקלי של השירות הגרמני של רשת השידור בשנים 1944-47. בד בבד עם משרות ניצוח, הלחין גולדשמידט יצירות כמו ה"שאקונה סימפוניקה", קונצ'רטי לכינור, צ'לו וקלרנית, ואת האופרה "ביאטריצ'ה צ'נצ'י". הקהל האנגלי ברובו התייחס למוזיקה של גולדשמידט באדישות. אף כי "ביאטריצ'ה צ'נצ'י", אופרה מבוססת על מחזה משנת 1819, "הצ'נצ'י" מאת פרסי ביש שלי, זכתה בפרס ראשון בתחרות האופרה של פסטיבל בריטניה של 1951, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן סירב להפיק אותה. הזנחת הממסד המוזיקלי הביאה את גולדשמידט לחדול מהלחנה מקורית בשנת 1958. בשש השנים הבאות שיתף פעולה עם דריק קוק בהפקת גרסת ביצוע של הסימפוניה העשירית מאת גוסטב מאהלר. ב-13 באוגוסט 1964, בקונצרטי הפרומס, ניצח גולדשמידט על התזמורת הסימפונית של לונדון בבכורה העולמית של הסימפוניה, שקוק השלים והוציא לפועל.
בשנותיו האחרונות היה גולדשמידט עד להתעוררות מחודשת של עניין במלחיני מה שהמשטר הנאצי הגדיר מוזיקה מנוונת. התעוררות זאת הובילה לביצועים של יצירתו בארצות הברית ובגרמניה, להקלטות חדשות ולחשיפת כתבי יד אבודים. גולדשמידט חזר להלחין בשנת 1982 ברביעיית הקלרנית וסיים את יצירתו האחרונה, "שני נוקטורנים" ממש לפני מותו בגיל 93. בין חסידי המוזיקה שלו המנצחים סיימון ראטל, שרל דיטואה וברנרד קֱפֶה, הכנרת שאנטל ז'ואילה, רביעיית המיתרים מנדרלינג וחברות ההקלטה "לארגו" ו"דקה".
סורת אל-כות'ר

סורת אל-כַּוּתְ'ר (ערבית: سورة الكوثر), או סורת השפע, היא סורה מספר 108 בקוראן. סורה קצרה זו, הקצרה ביותר בקוראן, מונה שלושה פסוקים (אַיאַת) בלבד, ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת אל-אעדיאת ולפני סורת א-תכאת'ר. 
ישנן גרסאות שונות לגבי נסיבות ירידת הסורה. לפי ההיסטוריון המוסלמי אבן אִסְחאק ירדה סורה זו למוחמד במכה זמן קצר לפני המסע הלילי של מוחמד, כאשר אעץ אבן וַאיל, ממנהיגי עובדי האלילים בתקופה שלפני מדינה, עלב במוחמד על שאין לו בנים שישאו את שמו וזכרו, ועל כן יישכח. פרשנים אחרים מייחסים את העלבון לאבו להב אבן עבד אל-מֻטַלִב (أبولهب), שהיה דודו של מוחמד וחתנו, או לכעב אבן אל-אשרף, משורר בן שבט בני נדיר היהודי אשר עיין את מחמד וכתב נגדו.
המילה "אל-כַוּתְ'ר" היא מילה יחידאית בקוראן, המתארת את אשר ניתן למוחמד. תפסירים (פירוש לקוראן) מפרשים כי מדובר בשמו של נהר בגן עדן אליו יובלו כל המאמינים האמיתיים באללה ביאום אלקיאמה, הוא יום הדין באסלאם, ממנו ישתו פעם אחת ויחידה, ולעולם לא יצמאו עוד. התפסירים גם מאמינים כי אל-כַוּתְ'ר מתאר את כל הטוב שהוענק למוחמד -ובכלל זאת ההתגלויות האלוהיות שיצרו את הקוראן.
המסורת השיעית טוענת כי אל-כות'ר היא כינוי לפאטמה בת מוחמד, אשתו של האימאם השיעי הראשון עלי בן אבי טאלב ואימם של האימאם השני חסן אבן עלי והשלישי חוסיין אבן עלי, דרכו נולדו שאר האימאמים שהנהיגו את הקהילה השיעית.
ג'ון אליסון

ביוגרפיה

אליסון נולדה בשם אלינור גייסמן ברובע ברונקס, ניו יורק סיטי לקלרה ולרוברט גייסמן. אליסון גדלה כנוצרייה קתולית ומוצאה היה גרמני הולנדי.

קריירת משחק

אליסון החלה את דרכה כשחקנית בתיאטרון ובקולנוע בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20. היא התגלתה בשנת 1944 בקומדיות המוזיקליות "נערות שתים ומלח אחד" של ריצ'רד ת'ורפ בתפקיד פטסי דאיו, "מוזיקה למיליונים" של הנרי קוסטר בתפקיד הצעירה ההריונית ברברה איינסוורת' ו"עוד תעלה תזרח השמש".
אליסון ביססה את מעמדה בתור כוכבת קולנוע הוליוודית בזכות תפקידיה בסרט ההרפתקאות "שלושת המוסקטרים" בתפקיד קונסטנס בונשיו אהובתו של דרטניאן (ג'ין קלי) ובדרמות "נשים קטנות" של מרווין לרוי בתפקיד ג'וזפין מארץ' לצידה של אליזבת טיילור ו"חזקני אך הפעם" של סם ווד בתפקיד אתל אשתו של שחקן הבייסבול מונטי סטראטון (ג'יימס סטיוארט).
אליסון הייתה לאחת השחקניות המפורסמות ומוערכות ביותר בשנות ה-50 של המאה ה-20. היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי בשנת 1951 על משחקה בתפקיד הפסנתרנית המוכשרת סינתיה פוטר בקומדיה "צעירה מדי לנשיקות".
באותו העשור הופיעה אליסון פעמיים תחת הבמאי אנתוני מאן ולצידו של הכוכב ג'יימס סטיוארט בדרמה המוזיקלית של "סיפורו של גלן מילר" בתור הלן בורגר אשתו של המוזיקאי גלן מילר ובדרמה צבאית "מבצעי חיל המחץ האווירי " בתפקיד סאלי אשתו של קולונל רוברט "דאץ" הולנד.
היא שיחקה לצידו של המפרי בוגארט בסרט המלחמה של ריצ'רד ברוקס "עוד אחזור אליך" (Battle Circus), בקומדיה המוזיקלית "המין ההופכי" בתפקיד הזמרת קיי הילארד ובקומדיה "ידידי גודפרי" בתפקיד איירין בולוק לצידו של כוכב הקולנוע האנגלי דייוויד ניבן.
אליסון זכתה בסדרת דרמה על שמה בת שתי עונות בשנת 1959, "The DuPont Show with June Allyson" בבימויו של ארתור הילר.

חיים אישיים

אליסון ניהלה שלוש מערכות נישואים במהלך חייה והייתה אמא לשני ילדים השחקנים פמלה ודיק פאוול ג'וניור ממערכת נישואיה הארוכה לכוכב הקולנוע דיק פאוול. עד למותה היא הייתה נשואה לשחקן דייוויד אשהארו.
אליסון נפטרה ב-8 ביולי 2006 מסיבוכים במערכת הנשימה שלה בעיר הוג'איי שבקליפורניה כשהיא בת 88.
הוליווד ערכה מחווה לאליסון בטקס האוסקר של 2007 עם קטע וידאו לזכרה.
עצמות שורש כף היד

השורה המרוחקת

השורה המרוחקת כוללת את (לפי הכיוון שבשורה המקורבת) העצם רבת הזוויות הגדולה (Os trapezium), העצם רבת הזוויות הקטנה (Os trapezoideum), עצם הפיקן (Os capitatum) ועצם האנקול (Os hamatum).
לשתי העצמות הקיצוניות בשורה המרוחקת, העצם רבת הזוויות הגדולה ועצם האנקול, בליטות גרמיות על פניהן הכפיים: הגבשושית של העצם רבת הזוויות הגדולה (Tuberculum ossis trapezii) והאנקול של עצם האנקול (Hamulus ossis hamati). את שתי הבליטות מחברת רצועה רוחבית, ליצירת תעלת שורש כף היד (אנגלית: carpal tunnel) המוכרת מהתסמונת על שמה, תסמונת מנהרת שורש כף היד.
אורות (צמח)

אורות הוא שמו של צמח המופיע במקרא, בספר מלכים ב': 
וַיֵּצֵא אֶחָד אֶל-הַשָּׂדֶה, לְלַקֵּט אֹרֹת, וַיִּמְצָא גֶּפֶן שָׂדֶה, וַיְלַקֵּט מִמֶּנּוּ פַּקֻּעֹת שָׂדֶה מְלֹא בִגְדוֹ"
— ספר מלכים ב', פרק ד', פסוק ל"ט
.
בזמן הרעב בארץ מצווה אלישע על תלמידיו, ללקט "אֹרֹת", כדי להכין ממנו נזיד.
קיימות מספר שיטות עיקריות בשאלה מהו אותו צמח:
לפי הגמרא במסכת יומא "תנא משמיה דר' מאיר זה גרגיר אמר ר' יוחנן למה נקרא שמן אורות שמאירות את העינים", הווה אומר זהו צמח "מאיר עיניים". יש המזהים אותו עם בן-חרדל מצוי (ארוגולה\גרגיר הנחלים).
לשיטתו של רש"י: ""ללקט אורות" - גרגיר שקורין אורגא שמאיר את העינים ויש שפותרין אורות ירקות כמו (ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ד') כחם צח עלי אור"
ומצודת ציון מבאר: ""אורות" - ענינו צמחי שדה כמו:"טַל אוֹרֹת טַלֶּךָ" (ספר ישעיהו, פרק כ"ו, פסוק י"ט)" הרד"ק זיהה את הצמח עם פקועות השדה. גם התנא רבי מאיר, מפרש כי אורות "זה גרגיר". יש המציעים לזהות את הצמח המקראי עם בן חרדל מצוי (Eureca sativa; כמו הלע"ז שציין רש"י אורג"א), ממשפחת המצליבים אשר צורתו מזכירה את הצנון. צמח זה גדל בכל אזורי הארץ, בשדות ובגידולי בר. עליו שימשו למאכל ובזרעיו השתמשו כתבלין.
משחקים בלינוקס

משחקים בלינוקס מתייחסים למשחקי מחשב ופיתוחם, המותאמים למערכות ההפעלה של לינוקס.

רקע

משחקים בלינוקס מתייחסים למשחקי מחשב, אשר יכולים לפעול על מערכות הפעלה מבוססות לינוקס. אלו יכולים להיות משחקים חופשיים או מבוססי קוד פתוח כלינוקס עצמה, איך הדבר אינו מוכרח, וקיימים אף משחקים קנייניים.
המשחקים לעיתים נכתבים במקור ללינוקס, ולעיתים עוברים התאמה, או מורצים בצורה וירטואלית (כגון באמצעות Wine או DOSBox), לאחר שנכתבו עבור מערכות הפעלה אחרות. קיימות קונסולות משחקים, מבוססות ומותאמות למשחק בלינוקס (לדוגמה: Pandora), כמו גם הפצות בעלות זיקה ותאימות למשחק בלינוקס כהפצת SuperGamer. ניתן להחשיב במשחקי לינוקס גם משחקים המיועדים לפלטפורמת אנדרואיד בשל היותה מבוססת על מערכת לינוקס, אך בפועל קיימים שינויים בין שתי מערכות ההפעלה והתעשיות שלהם.
ברמת הפיתוח, ספריות המספקות תמיכה למולטימדיה במערכות לינוקס הם: OpenGL, ALSA, OpenAL ו-SDL. מיזם DRI מספק מנהלי התקנים חופשיים לכרטיסי מסך, וחברות ATI ו-NVIDIA הנחשבות ליצרניות כרטיסי מסך בעלי יכולת גרפית גבוהה, מספקות אף הם את המודולים הנדרשים.
לינוקס תומכת במגוון קונסולות משחקים, כולל Xbox PlayStation 2 ,PlayStation 3 ,GameCube, ו-Wii.
בשנת 2011 הודיעה חברת Blizzard על השקת לקוח מותאם לינוקס למשחק וורלד אוף וורקראפט.
בשנת 2012 הודיעה חברת Valve על פיתוח התאמת מנוע המשחקים Source וחנות המדיה Steam, לסביבת אובונטו כשלב ראשון, ואף החלה בפיתוח. בהמשך ייתכן שיותאם המנוע אף להפצות נוספות.