google/wiki40b huggingface dataset:
SRAM

SRAM הוא רכיב אלקטרוני הבנוי ממוליך למחצה ומשמש כזיכרון מחשב. משמעות השם הוא זיכרון גישה אקראית סטטי. המילה "סטטי" מורה שזיכרון זה אינו זקוק לרענון, ותכנו זמין בכל רגע. משום שאין צורך ברענון, ומסיבות נוספות, SRAM מהיר יותר מהתקני זיכרון אחרים דוגמת DRAM. התכנון המקובל של סיבית SRAM מבוסס על מעגל הבנוי משני מהפְכים שנמצאים בליבו. להבדיל מהתקני זיכרון אחרים, מעגל SRAM צורך הספק במשך כל הזמן, ולא רק בזמן קריאה וכתיבה. זיכרון SRAM הוא נדיף: ברגע שנפסק ההספק למעגל, רכיב ה־SRAM מאבד את תוכנו.
קילמס (עיר)

היסטוריה

קילמס הוא שמו של שבט ילידי שחי בעבר באזור טוקומאן. במאה ה-17, לאחר שהספרדים כבשו את דרום אמריקה ודחקו את המקומיים מאדמותיהם, אולץ השבט להתיישב בשטח מוגדר (רדוקסיון) ליד בואנוס איירס, על מנת שיהיה בפיקוח השלטונות. במהלך המסע הרגלי מתו רבים מבני השבט. ההתיישבות נזנחה ב-1810 והפכה לעיר רפאים. ב-1818 הוקמה העיר קילמס במתכונתה הנוכחית. במהלך הפלישות הבריטיות לריו דה לה פלטה בשנים 1806–1807 הגיע הצבא הבריטי ממונטווידאו לקילמס ומשם התקדם לבואנוס איירס.
העיר התפתחה וגדלה עם התגברות גלי ההגירה לארגנטינה במאה ה-19 והייתה מועמדת להיות בירת הפרובינציה, אך לבסוף נבחרה לה פלאטה לבירה.

מבנה העיר

העיר מחולקת לשני חלקים שנמצאים ממזרח וממערב לפסי הרכבת. החלק המזרחי מבוסס יותר כלכלית ובו מרכז קניות גדול. ככל שמרחיקים מזרח לכיוון נהר ריו דה לה פלטה השכונות הולכות ונהיות עניות. שכונות המצוקה שקרובות לנהר סובלות גם מהצפות כאשר הוא עולה על גדותיו.

כלכלה

בעיר מספר מפעלים וחברות גדולות כגון מבשלת הבירה קילמס, חברת טקסטיל, חברה לייצור זכוכית, חברה לחומרי בניין וחברה לחימום ומיזוג אוויר.

ספורט

בעיר שתי קבוצות כדורגל: קילמס אתלטיקו קלוב שמשחקת בליגת העל הארגנטינאית וארחנטינו דה קילמס שמשחקת בליגה הרביעית. העיר נבחרה על ידי איגוד הוקי השדה הבינלאומי (FIH) לארח את אליפות העולם בהוקי שדה לשנת 2014.
מעגל היחידה

במתמטיקה, מעגל היחידה הוא מעגל בעל רדיוס שאורכו יחידת מידה אחת, ומרכזו בראשית הצירים של מערכת צירים קרטזית. למעגל היחידה מספר שימושים בטריגונומטריה - באמצעותו ניתן להרחיב את הגדרתן של הפונקציות הטריגונומטריות, ולהגדיר יחידת מידה טבעית לזווית - הרדיאן. מעגל היחידה מסומן לעיתים קרובות .
העיגול ברדיוס 1 סביב הראשית, שמעגל היחידה הוא שפתו, נקרא עיגול היחידה.

במישור המרוכב

במישור המרוכב מעגל היחידה מורכב מכל המספרים המרוכבים שערכם המוחלט הוא 1 (ובכללם כל שורשי היחידה). לפי נוסחת אוילר כל מספר על מעגל היחידה ניתן להצגה כ- כאשר  היא הזווית (ברדיאנים) בין הציר הממשי למספר. איברי מעגל היחידה מהווים חבורה ביחס לכפל מספרים מרוכבים. זוהי חבורה חשובה ושימושית במתמטיקה והיא נקראת חבורת המעגל. מנוסחת אוילר נובע שהיא איזומורפית לחבורת המנה  (כחבורות ביחס לחיבור).
סבארוג

סְבַארוֹג או סְבַארוּג (בקירילית: Сварог; בפולנית: Swaróg; בסורבית: Schwayxtix) הוא אל השמש הסלאבי ורוח האש במיתולוגיה הסלאבית. פירוש שמו הוא ככל הנראה "בהיר וצלול". ייתכן כי השם קשור לשם הסנסקריטי סבארגה (स्वर्ग) שבהינדואיזם משמעה מערך של עולמות שמימיים הממוקמים מתחת ועל הר מרו, ולמילה הפרסית "חוואר", שפירושה זהה – מה שמצביע על קרבה אטימולוגית הודו-אירופית.
בפולקלור הוא מתואר כנחש-אש, או כמעין דרקון מכונף הנושף אש. מיתוסים אחרים מתארים אותו כאל נפח, המזוהה עם הכוח היוצר והמיני של האש. במיתוסים אלה נלחם סבארוג בנחש הענק (ולעיתים: דרקון מרובה ראשים), זְמֵיי, הקוטל אנשים ללא הבחנה. סבארוג לוכד אותו בעזרת מלקחי-נפחים, ומשתמש בו לגרירת מחרשה. בכמה מן המיתוסים נאלץ זמיי להשתמש בפיו כדי לחפור את השוחות, ובכך להפריד את ארץ החיים (יאב) מארץ המתים (נאב) ולהשליט סדר (פראב). בחלק מן המיתוסים הופכת השוחה החפורה לנהר סמוֹרוֹדינה, וזמיי נעשה לשומר גשר קַלינוב.
מקורן של האגדות הנסובות סביב סבארוג הוא ככל הנראה מסביבות המאה ה-8 לפנה"ס עד המאה ה-6 לפנה"ס, כאשר החלו השבטים הסלאביים לעסוק בחקלאות.
הסמל המוקדש לסבארוג הוא סמל דמוי צלב קרס, הקרוי קוֹלוֹבְרַאט (Kolovrat; מילולית, ככל הנראה: גלגל מסתובב). החיות המקודשות לו הן שור מוזהב, חזיר בר, סוס ובז ששמו וַרַגנָה (Varagna).
באד בול

גאוגרפיה

באד בול ממוקמת בחלקו הצפוני של רכס ההרים סוואביאן אלב כ-10 ק"מ מזרחית לגופינגן. בין אולם לשטוטגרט.

היסטוריה

באזור שנת 800 לספירה נבנתה בבול כנסייה, עליה נבנתה כנסייה אחרת בראשית המאה ה-12.

האיזכור המתועד הראשון של המקום היה בשנת 1155 על ידי פרידריך ברברוסה.
ב-1595 התגלו בבול מעיינות חמים וגופרית. ב-1596 נבנה מבנה מרחצאות מרפא במקום. המבנה שונה בשנים 1823-1825, ומאז ועד היום לא השתנה. בשנת 1853 נרכשו מרחצאות המרפא על ידי הכומר והתאולוג יוהאן בלומהארדט שהשתמש בו כמרכז אוונגליסטי אשר משך אליו אנשים בשל יכולות הריפוי שלו, ובילה שם את שארית ימיו. בנו כריסטוף פרדריק בלומהארדט המשיך את דרכו של אביו בספא עד מותו בשנת 1919. ב-1921, משפחת בלומהארדט העבירה את מתחם הספא לידי הכנסייה המוראבית. בשנת 1945 נוסדה במקום האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול, הראשונה מסוגה בגרמניה.
משנת 2005, מסדר הדיאקוניסות של הכנסייה הפרוטסטנטית של וירטמברג מפעיל את הספא. מאמיני הכנסייה המוראבית ממשיכים להתפלל בה כיום.

האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול

האקדמיה הפרוטסטנטית באד בול (בגרמנית: Evangelische Akademie Bad Boll), על אף היותה שייכת לממסד הפרוטסטנטי, לא מניחה קווים מנחים פרוטסטנטיים עבור הבאים לוועידות הנערכות בה בתחומי מדעי החברה, פוליטיקה, דת, כלכלה והסביבה. להפך, האקדמיה מעודדת קבלה של זוויות ראייה שונות ודיונים בנושאים שנויים במחלוקת. כמו כן, האקדמיה מעודדת את הבנת השונה - הפליט מחוץ למדינתו, הנכים ורגשות מאמיני דתות אחרות בענייני רוחניות. בשנה מבקרים בקורסים וועידות באקדמיה כ-18,000 אנשים, הועידות ממומנות חלקית על ידי הכנסייה הפרוטסטנטית בבאדן-וירטמברג.
צרפת (אפקוט)

ביתן צרפת הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
הביתן הצרפתי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של צרפת. הביתן בנוי בסגנון של רחוב אופייני בפריז. בביתן גן צרפתי פורמלי הכולל מזרקות וערוגות פרחים, וברקע הביתן ניתן לראות דגם של מגדל אייפל. בביתן חנויות המוכרות מוצרים המזוהים עם צרפת: בשמים, כובעי בארט, ומזון צרפתי (בביתן שתי מסעדות ומאפיה צרפתית).
בביתן מוצג הסרט התרשמויות מצרפת - המוצג על פני מסך פנורמי של 270 מעלות.
הביתן נפתח לציבור עם פתיחת פארק השעשועים, ב-1 באוקטובר 1982.
נמל התעופה סינגפור צ'נגי

הנמל

הנמל משמש גם כבסיס של חיל האוויר הסינגפורי.
הנמל עשה היסטוריה כאשר המריאה ממנו הטיסה המסחרית הראשונה של האיירבוס A380 לסידני, אוסטרליה.
מהנמל מפעילה סינגפור איירליינס טיסה לניו יורק שזו הטיסה הארוכה בעולם.
בנמל ניתן למצוא בין השאר אולם קולנוע הפעיל 24 שעות ביממה, גן פרחים ופרפרים, מגלשת ענק, משחק וידאו על מסך גדול נגד נוסעים אחרים, אזור צפייה בספורט על מסך טלוויזיה ענקי, ואפילו בריכת שחייה וג'קוזי על הגג להנאת הנוסעים.
פאר מקדושים

פאר מקדושים הוא שמו של בית הוצאת ספרים אשר מוציא לאור את ספרי החסידות של תלמידי הבעל שם טוב במהדורה מחודשת. זכה לעידודם של אדמו"רים רבים. בראש הארגון עומד הרב ישראל מנחם אלתר בנו של האדמו"ר מגור.

אופן ההוצאה

נוסף ניקוד, פיסוק וקיטוע. לצד כל קטע נוספה כותרת בשולי העמוד. נפתחו בהם כל ראשי התיבות והקיצורים, ותוקנו שיבושי ראשי תיבות מדפוסים אחרים. סומנו במירכאות הציטוטים מפסוקים ומאמרי חז"ל, וכן תיבות שנדרשו עליהן גימטריא או ראשי תיבות. לספרים נוספו הערות וצוינו מראי מקומות ומקבילות בספרים אחרים. בסוף הספרים נערכו מפתחות לפי נושאים. בנוסף לזה נערך גם 'מדור הפנינים', אשר בו קטעים נבחרים מדברי תורתם הפזורים בספר ונוגעים הלכה למעשה. קטעים אלו מסודרים לפי נושאים בסדר האל"ף בי"ת.
הסוכנות האירופית לתרופות

הסוכנות האירופית לתרופות (ה-EMA) היא סוכנות רגולציה של האיחוד האירופי להערכת מוצרים רפואיים ותרופות. מקום מושבה הוא לונדון.
הסוכנות הוקמה ב-1995 במימון האיחוד האירופי והתעשייה הפרמצבטית, זאת בניסיון להגביר את שיתוף הפעולה ולשפר את הסנכרון בין גופי הרגולציה הקיימים במדינות האיחוד. בין התופעות עימן ביקשו המייסדים להתמודד היו הפרוטקציוניזם במנהלי אישור התרופות השונים, שבהם תרופות מתחרות לתרופות בייצור מקומי לא אושרו לעיתים, והעלויות הגבוהות שהושתו על חברות התרופות שנאלצו להגיש בקשות אישור במספר רב של גופים. הדיונים בין הממשלות השונות על הקמת הסוכנות ארכו כ-7 שנים. 
EMA מגנה על בריאות הציבור ובעלי החיים ב 28 מדינות חברות באיחוד האירופי, כמו גם במדינות האזור הכלכלי האירופי (EEA), במטרה שכל התרופות הקיימות בשוק האיחוד האירופי הן בטוחות, יעילות ואיכותיות. היא גם ממלאת גם תפקיד בתמיכה במחקר וחדשנות בענף התרופות, ומקדמת חדשנות ופיתוח תרופות חדשות על ידי חברות מיקרו, קטנות ובינוניות אירופאיות. הוועדות המדעיות של EMA מספקות המלצות עצמאיות לגבי תרופות לשימוש אנושי ווטרינרי, על בסיס הערכה מדעית מקיפה של נתונים. 
הסוכנות מקבילה בפעולתה באופן חלקי למנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), אך בניגוד לאחרון המבנה שלה אינו ריכוזי.
רד אלינו לבקעה

רד אלינו לבקעה היא תוכניתה ה - 17 של להקת פיקוד מרכז משנת 1969. בתוכנית נכללו שירים רבים שצעדו במצעדי הפזמונים, עמם הופיעה הלהקה בפסטיבל הזמר של אותה שנה. ביניהם: "שנינו מאותו הכפר", "שירו של צנחן", "צ'ארלי צ'פלין", ו"בכי תמרורים".

כתיבת התוכנית

את התוכנית ביים דני ליטאי לצידו של המנהל המוזיקלי יאיר רוזנבלום, שאף הלחין חלק מהשירים.
ללהקה כתבו יוצרים רבים, ביניהם יורם טהרלב ("שירו של צנחן", "צ'ארלי צ'פלין", "מגע ידך", "הבלתי מאושרים", "טנגו ולנטינו", "סיסי", "בכי תמרורים", "המלווה", "כמה שמש"), נעמי שמר ("שנינו מאותו הכפר"), חיים חפר ("רד אלינו לבקעה" ("אי, כרמלה"), "ארץ המרדפים") ורימונה די-נור ("אהבה ים תיכונית"). למילותיהם כתבו לחנים סשה ארגוב, יאיר רוזנבלום ונעמי שמר. את המערכונים כתב בעיקר אפרים קישון.

מצעדי הפזמונים

שניים משיריה של הלהקה השתתפו במצעד הפזמונים של אותה שנה, תשכ"ט: "שירו של צנחן" ו"שנינו מאותו הכפר". את השיר "שנינו מאותו הכפר" שר דני וסלי כסולן והוא הגיע למקום החמישי במצעד. שירו של צנחן הגיע למקום השני אחרי "על כפיו יביא", שנכתב גם הוא על ידי טהרלב ורוזנבלום.
שאוני בלבכן

תוכן הספר

הספר מתאר את היווסדות רשת "בית יעקב" בקרקוב ואת התפתחותה לכל חלקי פולין ובהמשך לשאר אירופה ולאזורים נוספים בעולם. המחברת מספרת על חייה במחיצת מורתה שרה שנירר בעלת החזון, על מורשתה הדתית ועל הגאווה היהודית שהפיחה בתלמידות למול הזרמים האידאולוגיים שסחפו מסביב. בהמשך הספר מתוארת התמודדותן של התלמידות בשואה והשתתפותן הערה במעשי צדקה וחסד וכן התמיכה שלהן האחת ברעותה ובפליטים נוספים. היא מתארת את החוסן שהן שואבות מחינוכן ברוח התורה וכמו כן היא מספרת על נשיאה בעול ושותפות בתנאיה האיומים של השואה.
בספר לכל אורכו מכנה בניש את שרה שנירר "פראו שנירר" הכינוי שכינו אותה תלמידותיה, הספר מכיל בנוסף פרטים ביוגרפיים רבים על שנירר עצמה. 
השם שאוני בלבכן מבוסס על דבריה של שרה שנירר לתלמידותיה, שאין היא מעוניינת בהנצחה אלא בכך שתשאנה אותה ואת מורשתה בלבן.
ניקולאיה מברוקורדט

חייו

ניקולאיה נולד בקונסטנטינופול למשפחה יוונית חשובה. אביו היה המלומד אלכסנדרוס מברוקורדטוס (1641-1709), ששימש יועץ הסתרים ("אקספוריטיס") של הסולטאן הטורקי. אבי סבתו מצד אמו, סולטאנה, היה אלכסנדרו איליאש, שליט ולאכיה.
ניקולאיה למד פילוסופיה ותאולוגיה וידע כמה שפות ובהן מעט רומנית. הוא כתב את הספרים: Sfaturi (עצות), כתב היד Despre datorii (על החובות), שהודפס בלונדון, Cuvânt împotriva nicotinei (מילה נגד הניקוטין), ו-Precuvântări la actele patriarhaliceşti (דברי מבוא למעשים מסורתיים) משנת 1786 ביאשי.
ניקולאיה היה אחד מהנסיכים הפאנאריוטים והיה מעורב במאבקי התקופה כנאמן האימפריה העות'מאנית ואף נשבה לתקופת מה. על פי מסמכים רומניים, בשנת 1730 ניקולאיה מברוקורדט נתן אישור לייסוד הקהילה היהודית הספרדית של בוקרשט וזאת לבקשת יועציו, הרופא דניאל דה פונסקה ומנטש באלי (Mentes Bally, אבי סבו של דוויצ'ון באלי).
ניקולאיה מברוקורדט מת מדבר ונקבר במנזר וקרשט שהוקם על ידו.
עידו וולף

עידו וולף (Ido Wolf), (1967) - אונקולוג, פרופסור לאונקולוגיה, מנהל המערך האונקולוגי ב- בית החולים איכילוב, עוסק וחוקר בנושא  גידולי מערכת העיכול וגידולים נוירו-אנדוקריניים, וחקר אספקטים אנדוקריניים של מחלת הסרטן.

ביוגרפיה

פרק זה דורש עריכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולערוך אותו. 
וולף התקבל בשנת 1984 במסגרת העתודה האקדמית לפקולטה למדעי הבריאות - אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
וולף בוגר בית הספר לרפואה ב- אוניברסיטת באר שבע (1990). 
בין השנים 1992–1997 שירת בצה״ל כרופא צבאי. 
בהמשך סיים וולף תואר שני במסגרת החוק ללימודי המשך, הפקולטה לרפואה על שם סאקלר, ב- אוניברסיטת תל אביב. 
בין השנים 1997–2001 התמחה וולף ב- רפואה פנימית, במחלקה פנימית ה' ב- בית החולים שיבא. 
בין השנים 2002–2008 התמחה וולף ב- אונקולוגיה ב- בית החולים שיבא.
בין השנים 2003–2006 השתלם ב- ארצות הברית באוניברסיטת  UCLA, בחקר מנגנונים חדישים בהתפתחות הסרטן.
בין השנים 1999–2000 השתלם ב- מכון ויצמן ב- חקר מסלול התמרת אותות.
בין השנים 2008–2012 וולף ניהל את המחלקה האונקולוגית ב- בית החולים שיבא.
בין השנים 2012–2016 ניהל וולף את המחלקה האונקולוגית בבית החולים איכילוב.
בשנת 2016 מונה וולף למנהל המערך האונקולוגי בבית החולים איכילוב, במקומו של פרופ' משה ענבר שפרש לגמלאות.
במילואים שירת וולף כמפקד גדוד רפואה, בדרגת סא"ל.

אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לרפואה

משנת 2006 - וולף מנחה תלמידי מחקר לתואר שני ושלישי, הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת ת"א
משנת 2008- וולף מרכז תוכנית לימודי ההמשך באונקולוגיה
משנת 2011 - מרצה בכיר
משנת 2012 - חבר וועדת הוראה, בית הספר ללימודי המשך
משנת 2012  - חבר וועדת קרנות המחקר, הפקולטה לרפואה 
משנת 2012 - מ"מ יו"ר וועדת בחינות ההתמחות באונקולוגיה, המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית
חבר וועדות קרנות מחקר, BSF, משרד הבריאות
משנת 2016 - פרופסור חבר בחוג לאונקולוגיה
ממחקריו : זיהוי חלבון המונע גידולים סרטניים בלבלב (בעכברים) (13 ביולי 2011, דן אבן, הארץ)
וולף חבר באיגוד האמריקאי לאונקולוגיה קלינית ASCO,  ובאיגוד האמריקאי לחקר הסרטן AACR
בניין סט. פול

החזית

חלק מחזית קומת הקרקע של הבניין, כולל הפסלים שהיו בה והוכנו על ידי קארל ביטר (Karl Bitter), הוסרו בעת הריסת הבניין והוצבו בהולידיי פארק באינדיאנפוליס, אינדיאנה. בפארק, המכונה "ההריסות", מוצבים פסלים נוספים שהיוו חלק מחזיתות מבנים היסטוריים. הוא הושלם בשנת 1977.
פריגיה

היסטוריה

הפריגים נזכרו על ידי הומרוס כעם שהתיישב לאורך גדות נהר סקריה (Sakarya, יוונית Σαγγάριος - "סנגריוס"). לאחר מכן הוגדרה פריגיה כשטח שבין הקיזילאירמאק ממזרח ומיסיה (Mysia) ולידיה ממערב. 
לאחר התמוטטות האימפריה החתית בתחילת המאה ה-12 לפנה"ס, נוצר ריק פוליטי במרכזה ובמערבה של אסיה הקטנה. לתוך ריק זה חדרו שבטים הודו-אירופים וגויי הים, ובהם גם הפריגים, אשר הקימו מאוחר יותר את בירתם בגורדיון (Gordion, Γόρδιον), כ-75 ק"מ דרומית-מערבית לאנקרה, בירת טורקיה כיום. לא ברור אם הפריגים נשאבו אל תוך הריק הקיים או שהאיצו בבואם את מפלת החתים ואת חורבן בירתה חתושש.
מקורות אשורים מהמאה ה-8 לפנה"ס איזכרו את "מִתַ", מלך משך (Muški, יוונית Μόσχοι - "מוסכי") אותו מזהים עם מידאס הפריגי. מידאס מוכר מהאגדה היוונית לפיה נענה דיוניסוס לבקשתו וכל שנגע בו המלך הפך לזהב. היוונים הבחינו בין ה"מוסכי" בשפתם לבין המושקי האשורים, אך לפי האשורים ולפי יוסף בן מתתיהו דובר באותו עם. מחלופת מכתבים שבין סרגון השני לבין שרי צבאו באסיה הקטנה שנמצאה בארכיון המלכותי בנינוה, עולה כי מידאס כרת ברית נרחבת כנגד אשור, יחד עם מלכי כרכמיש, תובל ואררט היא אוררטו. עם זאת, לקראת סוף ימיו של סרגון השני, בשנת 709 לפנה"ס, היה מידאס לבן בריתה של אשור. 
ממלכת פריגיה העצמאית התקיימה במאה ה-8 לפנה"ס ובשנים הראשונות של המאה ה-7 לפנה"ס, ועמדה בקשרי מסחר עם שכניה ממזרח ועם הממלכות ההלניות ממערב. מלכיה נקראו "מידאס" או "גורדיאס". עם זאת, פלישת הקימרים לאסיה הקטנה הביאה את סופה של ממלכת פריגיה הגדולה, ולפי הרודוטוס נכבשה בירתה בשנת 696 לפנה"ס. חפירות באתר גורדיון אכן אישרו חורבן אלים בסביבות שנת 675 לפנה"ס. 
ממלכות פריגיות קטנות המשיכו להתקיים לאחר חורבנה של הממלכה הגדולה, ולקראת סוף המאה ה-7 הונסו הקימרים על ידי ממלכת לידיה שהתבססה כאימפריה אזורית למשך זמן קצר. מדי השתלטה על חלקה המזרחי של פריגיה בשנת 585 לפנה"ס, עת השתלטה על כל מזרח אסיה הקטנה ועל אוררטו. קרויסוס מלך לידיה שלט על חלקה המערבי של פריגיה ונהר הקיזילאירמאק חצץ בין שתי הממלכות. לאחר שקרויסוס תקף את הפרסים סמוך לנהר קיזילאירמאק, חצה אותו כורש וכבש את כל אסיה הקטנה, ופריגיה, כמו לידיה, הייתה חלק מהממלכה האחמנית.

דת ותרבות

האלה החשובה ביותר לפריגים הייתה אלה אם, אשר כונתה בשפתם "אם ההר" ונודעה ליוונים ולרומאים כ"קיבלה" או "קיבלי" (Cybele, Κυβέλη). פולחנה התפשט סביב הים האגאי והגיע גם לרומא, שם סגדו לה עד המאה ה-4. היא תוארה בגלגולה המאוחר יותר כבעלת תסרוקת גלילית (Polos), האוחזת בידה האחת תוף מרים והאחרת נחה על אריה. הפריגים סגדו גם לאל-האב סבאזיוס, אל השמים, שתואר כנווד רכוב על סוס. היוונים זיהו את סבאזיוס עם זאוס והדמיון בשמותיהם נובע ממקור לשוני אחד. 
הפריגים ביססו תרבות מתקדמת כבר בשלהי תקופת הברונזה, והמוזיקה הפריגית הייתה המקור למוזיקה היוונית המסורתית. לפריגים מיוחסת המצאת ה"אאולוס" (αυλός), כלי נשיפה הנראה כשני חלילים מחוברים ואשר תואר פעמים רבות כאחד מכלי המוזיקה של הסאטירים. 
תרבותם של הפריגים נותרה עצמאית. הם דברו פריגית, שפה הודו-אירופית שנכתבה בכתב המבוסס על האלפבית פיניקי ואשר שרדה עד המאה ה-6. הם פתחו אופנה ייחודית, שפריט הלבוש הידוע ביותר ששרד ממנה הוא המצנפת הפריגית, מצנפת אדומה בצורת חרוט, שחלקה העליון נוטה קדימה. היוונים זיהו את הנסיך פאריס מטרויה כלא יווני לפי מצנפת זו, וכיסוי ראש זה רווח בתרבות המערבית המודרנית כסמל לחירות וללוחמיה. המצנפת הפריגית (צרפתית Bonnet Phrygien) היא כיסוי הראש שחובשת מריאן, סמל המהפכה הצרפתית, והוא מופיע גם בסמלי מדינות אמריקניות כארגנטינה וקובה וכמו גם בחותם הסנאט של ארצות הברית.
לנרד וולי

ימי מלחמת העולם הראשונה

בימי מלחמת העולם הראשונה שימש וולי כארכאולוג הממונה מטעם כוחות הכיבוש הבריטים במזרח שנכבש על ידם (OETS) על שמירת המורשת הקדומה. בכך נכללה גם אחריותו על עתיקות ארץ-ישראל. לרשותו עמד מפקח עתיקות אחד בלבד (סרג'נט מק-קיי), שפעל בכל שטח ארץ-ישראל עד לכינון המנדט הבריטי בשנת 1920. שמירת העתיקות נעשתה בסיועה של פקודת עתיקות צבאית שפורסמה בחתימתו של המושל הצבאי מיג'ור ג'נרל ארתור ויגראם מוני.

עבודתו לאחר המלחמה

בשנים 1921-1920 חפר וולי בתל אל עמרנה מטעם החברה לחקר מצרים. מ-1922 ועד 1934 היה אחראי על מיזם משותף של המוזיאון הבריטי ושל אוניברסיטת פנסילבניה בחפירות בעיר אור, שם גילה את תגליתו החשובה ביותר.
אור, השוכנת בעיראק של ימינו, היוותה אתר קבורה לבני מלוכה מסופוטמים רבים. וולי גילה קברים עשירים ביותר מבחינה חומרית. בתוך קברים אלו היו ציורים גדולים של תרבות מסופוטמית עתיקה בשיאה, יחד עם תכשיטי כסף וזהב מדהימים, ספלים וכלים נוספים. הקבר הבולט ביותר היה של המלכה פּוּ- אָבִּי. באופן מפתיע לא נבזז קבר זה במשך אלפי השנים מאז הוקם. בקבר נמצאו פריטים רבים שנשמרו היטב, כולל חותם גלילי הנושא את שמה בשומרית. גופה נמצא קבור יחד עם האמונים על הטיפול בה, אשר הרעילו עצמם כדי להצטרף אליה ולהמשיך לשרתה.
וולי שיחזר את טקס קבורתה לפי ממצאים בקבר. כיום מוצגים כיסוי ראשה, חותמה וגופתה באוניברסיטת פנסילבניה שבפילדלפיה.
ב-1936, אחרי תגליותיו באור, התעניין וולי במציאת קשרים בין שתי תרבויות עתיקות: התרבות האגאית והמסופוטמית. עניין זה הובילו לעיר הסורית אל מינה. מ-1937 עד 1939, וכן מ-1946 ועד 1949, היה באללח' תל עטְשאנה (Atchana).
וולי קיבל תואר אבירות בשנת 1935. אגתה כריסטי כתבה את "רצח במסופוטמיה" בהשראת תגליותיו בקברים המלכותיים. מאוחר יותר נישאה לעוזרו הצעיר, מקס מלוואן.
קרל פון פאסבנדר

תחילת הקריירה

פון פאסבנדר נולד ב-3 בדצמבר 1852 לאביו קרל פון פאסבנדר שהיה בעל מפעל ולאשתו אליזבת לבית לוזן, במיכלבאך שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1872 התגייס לצבא הבווארי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1907 מונה לראש המטה הכללי הבווארי, ובשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-4. בשנת 1912 פרש פון פאסבנדר לביתו.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון פאסבנדר למפקד קורפוס המילואים הבווארי ה-1 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. באוקטובר 1914 הועבר פון פאסבנדר צפונה, ונטל חלק בקרב אראס. בקיץ 1915 הצליח לבלום את הארמייה העשירית הצרפתית בקרב ארטואה השני, ובקיץ 1916 נטל חלק בקרב על הסום. באביב 1917 ניהל הגנה מוצלחת ברכס וימי כנגד הבריטים במהלך קרב אראס, ובאביב 1918 ניהל מתקפה כושלת באזור אראס במסגרת מתקפת האביב.
ב-8 בנובמבר 1918 מונה פון פאסבנדר לפקד על הארמייה ה-19, במקום גנרל פליקס פון בותמר שעבר לייעץ למשרד המלחמה הבווארי, ופיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
ב-18 בדצמבר 1918 לאחר שביתת הנשק, פורקה הארמייה ה-19, ופון פאסבנדר פרש משירות צבאי.
פון פאסבנדר נפטר במינכן ב-13 במאי 1933 והוא בן 80 שנים.
יחסי טורקיה–ערב הסעודית

הקמת המדינות

בשנת 1517 כבשה קודמתה של טורקיה המודרנית, האימפריה העות'מאנית, את אזור החג'אז מידי הממלוכים. כיום, אזור החג'אז הוא חלק משטחה של ערב הסעודית. האימפריה העות'מאנית לא ראתה צורך בכיבוש חלק הארי של חצי האי ערב, הנג'ד , המדברי ברובו, מפני שהחג'אז כולל תחתיו את הערים הקדושות לאסלאם, מכה ומדינה, וגם מוצא נוח לים.
לאחר שהאימפריה העות'מאנית הצטרפה לברית מעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה, החזירו לעצמם הערבים המקומיים, בהנהגת השריף חוסיין בן עלי, את שלטונם במקום, בתמיכת מדינות ההסכמה והאימפריה הבריטית בפרט. אירועים אלה נודעו בשם "המרד הערבי". כתוצאה מכך, הוענקה עצמאות לממלכת חג'אז, והיא נותרה ריבונית עד שנכבשה על ידי סולטנות נג'ד השכנה.
על שטחי האימפריה העות'מאנית באסיה הקטנה הוקמה בשנת 1923 הרפובליקה הטורקית, לאחר ניצחונה במלחמת העצמאות הטורקית. בה בעת, התקיים האיחוד בין נג'ד לחג'אז בשם "ממלכת נג'ד וחג'אז" עד 1932. בשנה זו שינתה הממלכה את שמה ל"ממלכת ערב הסעודית", והיא ידועה בשם זה גם כיום. לאחר הקמתה של ערב הסעודית, כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.

היסטוריה מודרנית

מאז כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, הן, כאמור, מקיימות מסחר תקין אך מתיחויות פוליטיות נוצרות ביניהן לעיתים. לאור המשבר הדיפלומטי הקטרי, היחסים הדיפלומטיים בין המדינות התערערו, בשל תמיכתה של טורקיה בקטר במהלך המשבר. נטען כי התמיכה הטורקית בקטר נובעת מן הרצון למנוע מערב הסעודית להתחזק כדי שטורקיה תוכל להגדיל את מרחב ההשפעה שלה בעצמה. בגלל תמיכה זו, איימה ערב הסעודית להטיל סנקציות על טורקיה. בתגובה, האשים הנשיא הטורקי רג'פ טאיפ ארדואן את ערב הסעודית בכפירה ובהיותה לא-אסלאמית.
ב-2 באוקטובר 2018, על מנת להסדיר הליך גירושים, נכנס הכתב הסעודי של ה"וושינגטון פוסט", ג'מאל ח'אשוקג'י, לקונסוליה הסעודית באיסטנבול, שם נעלמו עקבותיו. על פי טענת טורקיה, מפני שח'אשוקג'י נהג להשמיע ביקורת נגד המשטר הסעודי, נרצח ח'אשוקג'י בקונסוליה וגופתו בותרה. ב-20 באוקטובר אישרה ערב הסעודית כי ח'אשוקג'י אכן מצא את מותו, בעקבות מריבה בקונסוליה.
שום

השום במקורות

השום והבצל מוזכרים בתנ"ך פעם אחת בלבד, כאחד מהמאכלים שמזכירים בני ישראל כשהם רוצים לשוב למצרים: "זָכַרְנוּ אֶת הַדָּגָה אֲשֶׁר נֹאכַל בְּמִצְרַיִם חִנָּם אֵת הַקִּשֻּׁאִים וְאֵת הָאֲבַטִּחִים וְאֶת הֶחָצִיר וְאֶת הַבְּצָלִים וְאֶת הַשּׁוּמִים" (ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ה'). גם החציר המוזכר בפסוק זה, הוא ממשפחת השומים, והיה בשימוש במצרים העתיקה לתיבול ולאכילה.
חז"ל מנו בשום כמה תכונות טובות: "משביע, משחין, ומצהיל פנים ומרבה הזרע והורג כנים שבבני מעיים וי"א מכניס אהבה ומוציא את הקנאה" (בבא קמא פ"ב, ע"א). בתלמוד הירושלמי נכתב על עזרא הסופר ש"הוא התקין שיהו אוכלין שום בלילי שבתות שהוא מכניס אהבה ומוציא תאוה"" (תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק ד', הלכה א'), ולכך השום הפך למזון המיוחד לסעודת ליל שבת.
השום הפך למאכל כה מובהק ליהודים, עד שבמשנה מובא שמי שמשתמש בביטוי "אוכלי שום", הרי כוונתו ליהודים (משנה, מסכת נדרים, פרק ג', משנה י'). אכילת השום אצל היהודים בולטת במיוחד לעומת התיעוב שהיה קיים לשום אצל הרומאים.
ריחו העז של השום שימש בסיס לביטוי שמופיע בתלמוד הבבלי מספר פעמים: "מי שאכל שום וריחו נודף, יחזור ויאכל שום אחר ויהא ריחו נודף?" (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"א, עמוד א';מסכת שבת, דף ל"א, עמוד ב'), הנמשל הוא: מי שחטא פעם אחת, אל לו להוסיף ולחטוא, אף על פי שמצבו עכשיו אינו טוב. עוד מובא בגמרא סיפור שבו מסופר על ריח השום שהפריע ללימוד בבית המדרש עד כדי כך שרבי יהודה הנשיא ביקש שאוכל השום ייצא (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף י"א, עמוד א').

ריח השום לאחר אכילתו

אחד מרכיבי השום אליל מתיל סולפיד (Allyl methyl sulfide, ובקצרה AMS), אינו מתפרק בזמן העיכול, מה שגורם לו להשתחרר מהגוף באמצעות הנשימה והזיעה.
מספר מאכלים נמצאו במחקר יעילים להפגת הריח ובהם תפוח וכוס חלב. המשותף למאכלים אלו הוא היותם מכילים פוליפנולים, המסייעים בפירוק ה-AMS.
משפט ההרחבה של קולמוגורוב

הכרחיות תְּנָאֵי העקביות

ניתן לראות שכל תהליך מקרי מקיים את שני תנאי העקביות המופיעים במשפט. כך למשל אם נתבונן בתהליך מקרי בדיד המקבל ערכים ממשיים , אז ההסתברות  שווה הן ל- והן ל-. לכן עבור כל התפלגות סוף-ממדית שהיא עקבית, בהכרח מתקיים . תנאי העקביות הראשון פשוט מכליל את הדרישה היסודית הזאת.
תנאי העקביות השני, בהמשך לדוגמה זו, אומר כי . גם זו דרישה יסודית שתנאי העקביות השני הוא הכללה שלה.
במילים אחרות, היות שאין אף תהליך מקרי שלא מקיים את שני תנאי העקביות, הרי שהמשפט מבטיח גם את הכיוון השני: כל משפחת התפלגויות סוף-ממדיות עקביות, מתארת תהליך מקרי.

שימושים

שימוש מיידי למשפט זה הוא הבנייה של מידת מכפלה במערכות דינמיות, ובפרט הזזת ברנולי. אם למשל  הוא מרחב מצבים כלשהו, אז ניתן להגדיר התפלגות על  באופן הבא: לכל  יש את סיגמא-אלגברת הצילינדרים שהיא מבוססת על קבוצות מהצורה  עבור כל בחירה של . על סיגמא אלגברה זו ניתן להגדיר התפלגות מתאימה, נאמר כי היא . תנאי האינווריאנטיות שבמשפט ההרחבה מיתרגם לכך שלכל  יתקיים כי , כלומר שההתפלגויות "יסכימו" זו עם זו. אם אכן מתקיימים תנאים אלה, אז יש התפלגות יחידה  על כל  שמרחיבה את ההתפלגויות .
שימוש קשה יותר הוא אחת הבניות של תנועה בראונית. לאחר שמגדירים את ההתפלגויות הסוף-ממדיות להיות התפלגות רב-נורמלית, ניתן להראות כי מתקיימים תנאי העקביות, וההתפלגות המתקבלת היא זו של תנועה בראונית. עם זאת, משפט ההרחבה אינו מבטיח את הרציפות של התהליך המקרי המתקבל. לשם כך ניתן להשתמש במשפט הרציפות של קולמוגורוב, המבטיח כי מתוך התהליך המתקבל ממשפט ההרחבה ניתן לבנות תהליך חדש שהוא אכן רציף.
כוח הטיטאנים

עלילה

הסדרה עוקבת אחר הטיטאנים, חמישה גיבורי על, כאשר הם חיים יחד כבני נוער ללא השגחת מבוגר. הטיטאנים חייבים להתמודד עם מצבים בגיל ההתבגרות, כגון לעבור מבחן נהיגה, להילחם זה בזה ותעלולים רבים נוספים.

שידור

הסדרה משודרת במספר ערוצים ברחבי העולם. ביניהם קרטון נטוורק שבארצות הברית וערוץ הילדים בישראל.