אנני סקוט דיל מונדר

קורות חיים

אנני סקוט דיל ראסל נולדה בסטרביין, מערב טירון שבאירלנד ב-14 באפריל 1868. אביה, ויליאם אנדרו ראסל, היה כומר בכנסייה הפרסביטריאנית בסטרביין ואימה, הסי נסביט ראסל הייתה עקרת בית. לזוג היו שישה ילדים כאשר הילדה החמישית הייתה אנני. אנני סקוט דיל ראסל למדה בבית הספר ללימודי קולג' לנשים בבלפסט, שהפך מספר שנים לאחר מכן לקולג' ויקטוריה. היא קיבלה מלגה של שלוש שנים לקולג' גירטון שבקיימברידג' וב-1889 זכתה בהצטיינות המתמטית הנחשבת טריפוס (Tripos) אך לא הוענק לה תואר מכיוון שלנשים לא ניתנה הזכות לקבלת תארים עד השנה 1948.
בשנת 1895 אנני התחתנה עם אדוארד וולטר מאונדר אשר היה הממונה עליה במצפה הכוכבים בו עבדה. בעקבות נישואיה נאלצה להתפטר מתפקידה בשל האיסור באותה תקופה על נשים נשואות לעבוד בשירות הציבורי. אנני הייתה בת 27 ואדוארד, אלמן, היה כמעט בן 45 עם חמישה ילדים, לבני הזוג לא היו ילדים משותפים. אנני ערכה את כתב העת של האגודה האסטרונומית הבריטית וסייעה לבעלה בעבודתו על בסיס התנדבותי.
אדוארד וולטר מאונדר נפטר בשנת 1928, לאחר מחלה ארוכה. אנני נותרה בחיים כמעט 20 שנה אחרי מותו של אדוארד, והיא מתה בלונדון ב-15 בספטמבר 1947 בגיל 79.
בשנת 1915, לאחר שהוסר לבסוף האיסור על השתתפות נשים בארגון האסטרונומי המלכותי, הייתה סקוט דיל מאונדר האישה הראשונה להצטרף, יותר מ-20 שנה לאחר ששמה הוצע לראשונה כמועמדת לחברות בארגון.

קריירה

שנה לאחר סיום לימודיה עסקה סקוט דיל מאונדר בהוראה ולימדה נערות מתמטיקה. בעבודה זו, אנני הרוויחה שכר שאפשר לה לחיות ללא צורך בתמיכה כלכלית ממשפחתה או אנשים אחרים. בשנת 1891 עזבה את עבודתה בחינוך והצטרפה לצוות של מצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', לונדון, בתור "מחשבת". במסגרת תפקיד זה היא ביצעה חישובים מתמטיים מסובכים, צפתה בשמש דרך מצלמות חדשניות וצילמה אותה מדי יום. היא השתייכה למחלקה הסולארית ועבדה עבור שכר של ארבעה עד שישה ליש"ט לחודש, ירידה משמעותית בשכר ביחס לעבודתה הקודמת. סקוט דיל מאונדר אף כתבה על כך בזכרונותיה:
[השכר] קטן כל כך עד שאני בקושי יכולה לחיות ממנו
המקור באנגלית
[The wage] is so small that I could scarcely live on it
בעבודתה בעיקר סייעה לאדוארד וולטר מאונדר, ראש המחלקה הסולארית.
בשנת 1898, שלוש שנים אחרי חתונתם, נסעו בני הזוג מאונדר להודו לצפות בליקוי חמה. אנני צילמה את הקורונה השמשית במצלמה בעיצובה, וצילמה תמונה של סרט ארוך מאוד. בני הזוג לקחו חלק בשתי משלחות ליקוי נוספות, וסקוט דיל מאונדר נחשבה למומחית לצילום ליקויי חמה.
אנני ואדוארד מאונדר כתבו יחד בשנת 1908 ספר שנקרא "השמיים וסיפורם" (the heavens and their story). הספר לא נכתב כספר לימוד אסטרונומיה, אלא כמקור השראה, בתקווה שהקורא יימשך לנושא ויחל לחקור אסטרונומיה בעצמו. הספר מספר על השמש, הירח, הכוכבים, פני השמש, כוכבי הלכת השונים ועוד. בספר כלולות תמונות שאנני צילמה בעזרת המצלמה המיוחדת שלה שתכננה בעצמה. "השמים מספרים סיפורים מעניינים", כתבה סקוט דיל מאונדר.
בשל מומחיותה, התבקשה סקוט דיל מאונדר להצטרף כצלמת למסע ליקוי חמה ללברדור מטעם ממשלת קנדה באוגוסט 1905. זו הייתה הפעם היחידה שהוצאותיה עבור השתתפות במסע מדעי שולמו על ידי הגוף המארגן. דווקא באותו מסע היה מזג האוויר מעונן, ולכן לא נצפו בו ליקויי חמה.
השם מאונדר מזוהה בדרך כלל עם "דיאגרמת הפרפר", המתארת את מחזור השמש במשך 11 שנים, ומראה כיצד קווי הרוחב של כתמי השמש משתנים עם כל מחזור. בנוסף, חקרו בני הזוג מאונדר תקופה בת כ-70 שנים מ-1645 עד 1715, באמצע עידן הקרח הקטן, כאשר כמעט לא נצפו כתמי שמש. הם הראו כי כאשר כתמי השמש נדירים, יש לכך השפעה ישירה על האקלים בכדור הארץ. מיעוט כתמי שמש גורם לאקלים קר, כפי שקרה בעידן הקרח הקטן. תופעה זו קרויה "המינימום של מאונדר", ויש לה משמעות רבה בדיונים על שינוי האקלים.

פרסים והנצחה

על שמם של וולטר ואנני מאונדר נקרא מכתש על הירח (Maunder lunar crater), כמו גם תופעת המינימום של מאונדר.
בחודש יוני בשנת 2018 הוכרז כי המצפה המלכותי בגריניץ' יתקין טלסקופ חדש, הטלסקופ האסטרוגרפי של אנני מאונדר (AMAT). התקנת הטלסקופ החדש התאפשרה בשל שיפור באיכות האוויר ופיתוח טכנולוגיה מתקדמת. בקומת הקרקע של הבניין אף מוצבת תערוכה המספרת על קורות חייה של אנני.