google/wiki40b huggingface dataset:
קרן להתחדשות בחינוך לנוער

קרן להתחדשות בחינוך לנוער, המוכרת גם בראשי תיבות שמה באנגלית, YRF, היא עמותה הפועלת לחיזוק החינוך בפריפריה הגאוגרפית והסוציאלית בישראל, כשמטרתה לגשר על פערים בהישגים האקדמיים ולתת הזדמנות שווה לילדים לפתח את כישוריהם והישגיהם בלימודים.

אודות העמותה

העמותה יוזמת ומפעילה תוכניות בתחום החינוך, ובהן: פיתוח מקצועי למורים והעצמתם, תגבור לימודי, הקמת מרכזי למידה. באמצעות פעילויותיה השונות, מאפשרת העמותה לילדים מרקע סוציו-אקונומי נמוך לממש את הפוטנציאל שביכולותיהם, ולהגביר את סיכוייהם להשתלב בחברה הישראלית כתורמים ולא כנתרמים.
העמותה מתבססת על תרומות מקרנות, חברות עסקיות ויחידים בארצות הברית ובישראל, וכן על תקציב משלים מרשות מקומית שבה היא פועלת. 
ל-YRF ועד מנהל בארצות הברית וועד מנהל נוסף הפועל בישראל, המורכב מדמויות מובילות במגזר העסקי, ומעורב בפעילות באמצעות מפגשים ודיווחים שוטפים.
כיום מכהנים עו"ד אמנון שורק ממשרד המבוגר עברון ושות כיו"ר העמותה וגלית טולדנו-האריס כמנכ"לית העמותה.

הקמת העמותה

העמותה נוסדה בניו יורק ב-1989 בשם YRF) Youth Renewal Fund) מתוך כוונה להעניק הזדמנויות לניידות חברתית באמצעות חינוך. ב-1997 הוקמה בישראל עמותת קרן להתחדשות בחינוך לנוער. (ע"ר מספר 58028-577-3) שני הארגונים פועלים יחד בסנכרון מלא. וועדה אקזקוטיבית משותפת היא הגוף המפקח והמלווה את פעילות העמותה בארץ ובחו"ל. חברי העמותה מבינים את החשיבות של צמצום הפערים במאבק בעוני וביצירת חברה מלוכדת ובריאה.
ב- 1992 נחנך הפרויקט הראשון בבית הספר "לוי אשכול" בטירת כרמל, הפועל עד היום ובוגריו הרבים נמצאים באוניברסיטאות ובתפקידים בסקטור הציבורי והפרטי. העמותה אף מוכרת תחת השם "YRF - הזדמנות שווה לכל ילד".

בשנת 2014 התמזגה הקרן להתחדשות בחינוך לנוער עם דרכא, עמותה רשומה המפעילה רשת בתי ספר על יסודיים, כשותפה אסטרטגית. בעקבות המיזוג, עמותת YRF בארצות הברית פועלת כיום תחת השם YRF-Darca.

החזון

העמותה בחרה בתחום החינוך מתוך אמונה ששוויון הזדמנויות בחינוך וצמצום פערים חברתיים הם מפתח לחברה בריאה ומגובשת יותר. חזונה – מתן כישורים לניידות חברתית כולל ערכים מרכזיים כגון שינוי, בחירה, אחריות, ערבות הדדית, אהבה, מקצועיות, ידע, שוויון. העמותה מאמינה כי החינוך מתחיל במורים וכי הם סוכני השינוי המרכזיים ביותר לשיפור בהישגי התלמידים, ועל כן בוחרת להשקיע במורים בעזרת פיתוח מקצועי והעצמה אישית. זאת מתוך הכרה ברורה, כי שיפור באיכות המורה יביא לשיפור דומה בקרב תלמידיו. העמותה מאמינה שכל תלמיד יכול לממש את הפוטנציאל הקיים בו ולהצליח, אם יקבל את האמונה, את הסביבה ואת הכלים הראויים.

מוקדי פעילות בארץ

פעילות העמותה הה ארצית ומתקיימת בשיתוף פעולה עם בתי ספר יסודיים ותיכוניים ובשותפות עם הרשויות המקומיות, המגזר העסקי והמגזר השלישי. בשנת הלימודים 2011-2012 הפעילה העמותה 27 פרויקטים ב-44 בתי ספר ביישובים: אשדוד, רמלה, לוד, אשקלון, תל אביב, נתניה, טירת כרמל, עפולה ועמק החולה. בשנת תשע"ב זכו כ- 6,000 תלמידים בכיתות א'-י"ב לפעילות בפרויקטים השונים. עשרות אלפי תלמידים נוספים למדו אצל מורים שזכו להעשרה וחיזוק כישורי ההוראה שלהם במסגרת ההדרכה של YRF.
צ'קי קריו

ביוגרפיה

צ'קי נולד באיסטנבול ב-1953 בשם ברוך ג'קי קריו. אמו הייתה יווניה ואביו יהודי טורקי. בילדותו עברה המשפחה לפריז שם גדל. שמו שונה מ-Djaki ל-Tchéky בהתאם לתעתיק בצרפתית. קריו למד דרמה בתיאטרון סירנו ואחר כך היה חבר בלהקת התיאטרון דניאל סורנו ושיחק בתפקידים קלאסיים רבים.

קריירה

קריו הצטרף לתיאטרון הלאומי של שטרסבורג, שם כיכב במחזות קלאסיים ומודרניים. בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים זכה להצלחה כשחקן אופי בסרטים צרפתיים. בהמשך הופיע בתפקידים ראשיים בסרטים בולטים כגון "The Bear" בו גילם את אחד הציידים. הוא שיחק בתפקיד המנטור של הגיבורה בסרט "ניקיטה" בבימויו של לוק בסון.
הוא השתתף בסרטים הוליוודיים רבים, לעיתים קרובות בדמות של צרפתי בדומה לז'אן רנו. הוא זכה לשבחים על הופעתו בתפקיד הקצין הצרפתי הנוקם בסרט "הפטריוט" (2000) לצדו של מל גיבסון, המתרחש בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית. כמו כן זכה לשבחים על הופעתו בדמות ז'אן דה דאנואה בסרט "ז'אן דארק". ב-DVD של הסרט "הפטריוט" דיבב קריו את עצמו לצרפתית.
בשנים 2014 ו-2016 כיכב קריו בסדרת הדרמה "הנעדר" של רשת BBC One / Starz בתפקיד ז'וליין באטיסט וקיבל ביקורות מהללות הופעתו.
קריו הוא מוזיקאי ופזמונאי. ב-2006 הוציא לאור אלבום בשם "Ce lien qui nous unit" (תרגום: "הקשר המאחד אותנו"). ב-2013 ביום הולדות ה-60 יצא האלבום "Credo".

פרסים

קריו היה מועמד לפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר על הופעתו בסרט "La Balance". ב-1986 זכה בפרס ז'אן גאבן על הופעותיו כשחקן.

חיים אישיים

קריו היה נשוי לשחקנית איזבל פסקו ממנה התגרש.
יחסי אלבניה–ברזיל

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות כוננו בשנת 1961. באותה השנה, נחתם בין המדינות הסכם בדבר הסחר והתשלומים. בשנת 1985, שגריר ברזיל באיטליה, מונה לשגריר הרשמי באלבניה. בספטמבר 2008, במהלך טקס חנוכת המשחקים האולימפיים בבייג'ינג, ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, פגש את נשיא ברזיל, לואיז אינסיו דה סילבה. שנה לאחר מכן, ברזיל פתחה את שגרירותה בטירנה על מנת לחזק את הקשרים בין המדינות ולקדם את היחסים הכלכליים שביניהם. 
באוקטובר 2011, שר החוץ וסגן ראש ממשלת אלבניה ביקרו בברזיל ופגשו את סגן נשיא ברזיל. במהלך פגישה זו, נחתמו מספר הסכמים בילטרליים לרבות שיתופי פעולה כלכליים, דרישות הויזה ושיתוף פעולה חינוכי.
לא יהא חוטא נשכר

שלא יהא חוטא נשכר הוא כלל משפטי והלכתי הנקבע מכוח סברא פשוטה (ולכן מקובל גם במשפט הערכאות), והוא קובע דינים רבים שמטרתם שהחוטא לא ירוויח מחטא ומעשה רע שעשה.

לא למנוע הפסד

השימוש בכלל זה כפול: אף על פי שבעיקרו הוא אמור לשמש לכך שהחוטא לא ירוויח ממעשהו הרע, הוא משמש בהשאלה גם לכך, שלא בלבד זאת שעלינו להשגיח שהוא לא ירוויח ממעשהו, אלא עלינו גם לגרום לכך שמעשהו הרע יגרום לו את כל התוצאות השליליות שעשויות להיגרם מהמעשה, ועלינו להימנע מלגרום לכך שהוא ירוויח בכך שלא יגרם לו ההפסד. כך למשל, קובע התלמוד כי אף על פי שרבי מאיר קנס את הכותים שיהיה דינם כגויים מכיוון שהם עובדי עבודה זרה והוא רצה שבני ישראל יבדלו מהם, במקרה אחד הוא לא קנס אותם שיהיה דינם כגוים, והוא כאשר נערה כותית נאנסה, שמדין התורה חייב האונס לשלם לה קנס (חמישים כסף) שאותו משלמים רק על מעשה אונס לבתולה יהודיה, שהאונס משלם תשלום זה גם כאשר אנס נערה בת העם הכותי, כדי שלא יהא חוטא נשכר מתשלום זה שהיה עליו לשלם מעיקר הדין. כך גם, אף על פי שחז"ל קבעו שדינה של נערה שנשבתה בידי גוי כנערה בעולה, כי עובדי כוכבים פרוצים בעריות, הרי שדינו של האונסה שמשלם חמישים כסף כרגיל, כדי שלא יהא חוטא נשכר.
סיטואציה דומה היא מנחת חוטא, שמכח סברת "שלא יהא חוטא נשכר" מסתבר היה שלא יוכל להביא קורבן מנחה ללא נסכים (כמו כל קרבן מנחה), אלא שלמרות זאת אין הוא מביא נסכים עם מנחתו כדי שלא יהא קרבנו מהודר. כך גם, מסביר רבי שמעון בר יוחאי, מאותה סיבה, קרבן חטאת שבאה על עונש אכילת חלב אינו בא עם נסכים.

מניעת רווח

האופן הרגיל שבו משתמשים בכלל ש"לא יהא חוטא נשכר" הוא כאשר חוטא עלול להרוויח ממעשה רע, כך למשל ההלכה היא שכאשר גזלן גזל חפץ מחבירו, והמחיר עלה, פטור הגזלן מלשלם את המחיר הגבוה של החפץ אלא הוא משלם את המחיר הנמוך, אך אם הוא שבר את החפץ לאחר עליית מחירו, אנו מחשיבים את השבירה כמעשה גזילה שני שגם הוא מחייב תשלומין, במחיר הגבוה כמובן. בסוגיא זו קובע הרא"ש, כי אם המחיר ירד ואז שבר הגזלן את החפץ, ברור שלא ניתן לומר שאז ישלם הגזלן את המחיר הקטן יותר, "שאם כן מצינו חוטא נשכר".
כך גם דורשים חז"ל את טעמה של התורה הקובעת כי אדם שלא קיים פדיון פטר חמור צריך להרוג את החמור "ואם לא תפדה וערפתו", וזאת כדי שלא יהא חוטא נשכר, לא ייתכן שאדם שלא קיים את המצווה ירויח כסף מאי קיום המצווה.

מקור

"כדי שלא יהא חוטא נשכר" מופיע לראשונה במשנה מסכת חלה פרק ב' משנה ז' בה מדובר בעיסה שנטמאת במזיד. מידת החלה שחייבים להוציא מן העיסה מכופלת כדי שלא יהא חוטא נשכר. רבי אלחנן וסרמן מסביר שדין זה הוא סברא, ולמרות זאת הוא דין דאורייתא (מהתורה ולא מדברי חכמים, שכן סברא היא סברה גם היא חלק מהתורה.

דוגמאות אקטואליות

בדצמבר 2004, במהלך עבודות בקטע 18 שבכביש 6, התגלו בסמוך לקיבוץ רגבים מערות קבורה. "אתרא קדישא" ו"האגודה למניעת חילול קברים" החלו למחות נגד חילול הקברים, ומאות יהודים חרדים באו למקום לנסות למנוע את המשך העבודות. פשרה שגובשה אפשרה את המשך העבודות, אך תוך זמן קצר נתגלו מערות קבורה נוספות והעבודות הופסקו בשנית. המאבק נמשך זמן רב, ומשרד התחבורה וחברת דרך ארץ הציעו פתרונות שונים שנדחו על ידי "אתרא קדישא". בירושלים ובאתר העבודות התקיימו הפגנות סוערות והועמדו משמרות קבועות מצד החרדים. מחלוקת חדשה שהתעוררה בין הצדדים נסבה סביב השאלה האם ניתן לסלול את הכביש במקום שממנו פונו הקברים. היזמים טענו שמכיוון שכרגע אין במקום קברים אין מניעה לסלול שם כביש, ואילו אנשי "אתרא קדישא", שחששו מקביעת תקדים, טענו ש"לא יהא חוטא נשכר", ואין להתיר את הסלילה על גבי המערות המרוקנות.
ז'ורז' פרידל

ביוגרפיה

ז'ורז' פרידל היה בנו של הכימאי הנודע שארל פרידל שהיה חבר בקולז' דה פראנס כפרופסור למינרלוגיה ולכימיה אורגנית בפקולטה למדעים. שארל פרידל היה גם אחראי על האוספים של מינרלוגיה בבית הספר הלאומי למכרות (École nationale supérieure des Mines) שבפריז, ובתוקף תפקידו זה קיבל במוסד דירה ובה התגורר עד 1880. ז'ורז' פרידל נולד אומנם במילוז, אך ילדותו ונעוריו עד גיל 15 עברו במוסד זה. בין השנים 1885 ל-1887 למד פרידל באקול פוליטכניק שבפריז והמשיך אחר כך ללימודי הנדסה בבית הספר למכרות. מורהו בתקופה זו היה המינרלוג והקריסטלוגרף פרנסואה ארנסט מאלאר. אביו של פרידל היה עדיין האחראי על האוספים במוסד והשניים ערכו מחקרים על מינרלים יחד.
פרידל סיים את לימודיו ב-1891 והתמנה למהנדס האחראי על המכרות במולן (Moulins). ב-1893 הוא הצטרף לסגל ההוראה של בית הספר למכרות בסנט אטיין, כיום École Nationale Supérieure des Mines de Saint-Étienne, תחילה כמרצה לאבחון מינרלים ולמטלורגיה ואחר כך כמרצה לפיזיקה, מינרלוגיה, גאולוגיה ויישומי חשמל בהנדסת מכרות. תוך כדי כך המשיך פרידל לעסוק בתפקידו כאחראי על הנדסת המכרות עד אפריל 1894. מ-1899 הרצה פרידל על מינרלוגיה וגאולוגיה בלבד, ומ-1907, לאחר שנתמנה למנהל בית הספר למכרות, הוא הרצה על מינרלוגיה בלבד.
עם סיום מלחמת העולם הראשונה חזרה אלזס לשליטה צרפתית. פרידל, יליד אלזס, שדחה בעבר הצעות לקבלת משרה בבית הספר הלאומי למכרות בפריז, רצה לחזור למחוז מולדתו והציע עצמו למשרה באוניברסיטת שטרסבורג. ב-1919 הוא מונה למנהל המכון למדעי הגאולוגיה באוניברסיטה, והעביר קורסים במינרלוגיה וקריסטלוגרפיה. בשל בריאותו הרופפת, הוא פרש לגמלאות מוקדמות ב-1930, ומת ב-1933.
פרידל היה נשוי ואב לחמישה ילדים.

עבודתו המדעית

כמו מאלאר שהיה המורה שלו, התרכז פרידל בתאוריות של אוגוסט בראבה, מחלוצי הקריסטלוגרפיה. פרידל הצליח להוכיח את ההשערות התאורטיות של בראבה (סריגי בראבה) בעזרת ניסויים שנערכו על גבישים בטכניקה של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. אחת התגליות החשובות ביותר שלו היה חוק פרידל הנושא כיום את שמו.

מלח פרידל

ב-1897 הצליח פרידל לבצע סינתזה ולזהות את הקלציום כלורואלומינט (Ca₂Al(OH)₆(Cl, OH) • 2 H₂O), מינרל מחליף יונים הקרוי על שמו מלח פרידל. פרידל הצליח גם לבצע סינתזה של קלציום אלומינט ב-1903 במסגרת עבודתו על התאוריה של גבישים תאומים.
סלופי ג'וז

היסטוריה

הבר נוסד ב-5 בדצמבר 1933 והפך לאחד הברים המפורסמים ביותר ברחוב דובל, בין היתר בזכות נוכחותם של ארנסט המינגוויי והבנה ג'ו בבר. בעת הקמתו, היה הבר ממוקם באתר אחר - ברחוב גרין מספר 428. בעת הקמתו נקרא הבר בשם אחר, ואת השם "סלופי ג'וז" (באנגלית: המקום של ג'ו החלקלק) בחר המינגוויי - על שם מועדון לילה בהוואנה - בו מכרו גלידה ומאכלי ים, אולם בשל החום הרב בקובה נמסה הגלידה. המועדון בהוואנה נקרא על שם בעליו - חוזה (ג'ו) גרסיה ריו, ועל שם הגלידה הנמסה.
הבר עבר למיקומו הנוכחי בשל סכסוך הנוגע שכר הדירה עם המשכירים של השטח ברחוב גרין. לפני המעבר, פנה המינגוויי לבעלים של הבר ויעץ לו לקחת עמו את כל הרכוש שבשטח, לרבות המשתנות בשירותים. הבעלים נתן את אחת המשתנות במתנה להמינגווי "אשר שפך לתוכה את מיטב כספו", והמינגווי הציב את המשתנה בחצר ביתו כשוקת שתייה לחתוליו.
הבר אוזכר בסרטו של אורסון ולס "האזרח קיין".
מאז שנת 1981, מדי שנה, נערכת בבר תחרות הכפילים של המינגוויי.
ב-1 בנובמבר 2006 נרשם הבר במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
צילום מאקרו

צילום מאקרו הוא צילום תקריב של אובייקטים קטנים מאוד. ההגדרה הקלאסית היא שהתצלום המוקרן על גבי סרט הצילום או חיישן דיגיטלי הוא בדרך כלל באותו הגודל של האובייקט. בזיהוי פלילי מתבצע שימוש נרחב בצילום מאקרו, זאת משום שהפרטים הקטנים בזירות הפשע או התאונה עלולים להיות משמעותיים מאוד לפענוח המקרה.

תאורה

תאורה נכונה ושווה של האובייקט המצולם היא בעיה שקשה להתגבר עליה בצילום מאקרו. עדשות מסוימות מסוגלות לצלם אובייקט בקירוב עד כדי שהאובייקט נוגע בעדשה, במקרה זה, תוספת של תאורה לצילום אינה אפשרית כלל, מה שהופך צילום בתקריב קיצוני ללא מעשי. כדי "לגבור" על בעיה זאת, ישנם צלמים אשר משתמשים בעדשות טלפוטו (עדשה אשר הגודל הפיזי של העדשה קטן יותר מגודל הטווח שלה) בדרך כלל בעדשות בטווח של 100–200 מ"מ. עדשות אלה פופולריות כיוון שהן מאפשרות תאורה בין העדשה לאובייקט המצולם.
תומאס האריס

חייו

תומאס האריס נולד בעיר ג'קסון במדינת טנסי בארצות הברית. בגיל צעיר עקרה משפחתו למדינת מיסיסיפי בה גדל. למד באוניברסיטה בעיר וייקו בטקסס (העיר שתתפרסם לימים בגין המצור בווייקו, אירוע של ההתאבדות הקבוצתית בהנהגת דייוויד כורש וכת מאמיניו בשנת 1993). היה כתב לענייני פלילים בארצות הברית ובמקסיקו. שימש ככתב ועורך של סוכנות הידיעות אסושיאייטד פרס בעיר ניו יורק.
בשנת 1977 התפרסם ספרו הראשון "יום א' השחור", סיפור על לוחם המוסד ישראלי המסכל מזימת טרוריסטים ערבים לבצע, בעזרת אמריקאי בוגר מלחמת וייטנאם, פיגוע המוני בסופרבול, משחק הגמר של ליגת הפוטבול האמריקאית.
בשנת 1981 הופיע ספרו "הדרקון האדום" המתאר לראשונה בספריו רוצח סדרתי, המסתייע בעזרתו של רוצח סדרתי אחר שנלכד ומרצה עונשו בכלא שמור, והוא ד"ר חניבעל לקטר, רופא, רוצח אכזרי וקניבל.
בשנת 1988 התפרסם ספרו "שתיקת הכבשים", בו מנסה סוכנת ה FBI קלריס סטרלינג ללכוד רוצח סדרתי באמצעות ניצול כישוריו של ד"ר לקטר הכלוא.
בשנת 1999 הופיע ספרו "חניבעל", בו ד"ר לקטר, שנמלט לאיטליה, חוזר לארצות הברית ומצליח להערים על קלריס סטרלינג המנסה ללוכדו.
הביקורות לא נטו חסד לספריו, אך ציינו כי היטיב לאפיין דמויותיהם של רוצחים סדרתיים. ספריו הפכו לרבי מכר. כל ספריו עובדו לסרטי קולנוע וכולם תורגמו לעברית.
וולדורף אסטוריה

היסטוריה

בינואר 2006, הודיעה רשת הילטון מלונות על השקת מותג יוקרה בשם The Waldorf Astoria Collection, אשר נקרא על שם ספינת הדגל שלהם, מלון וולדורף אסטוריה בניו יורק.
בשנת 2014, נמכר מלון וולדורף אסטוריה בניו יורק לחברת הביטוח Anbang תמורת 1.95 מיליארד דולר, אומנם הילטון עדיין מנהלת בפועל את המלון תחת המותג שלה. חלק מהנכסים של הילטון נושאים את השם "וולדורף" בכותרתם, אך הם אינם חלק מרשת וולדורף אסטוריה - הילטון וולדורף, לונדון.
בשנת 2014 נפתח מלון וולדורף אסטוריה ירושלים.
בינואר 2017, פורסם כי מלון הרשת מדובאי התלונן כי דוגמניות רוסיות מצלמות תמונות אירוטיות במלון ומעלות לחשבון האינסטגרם עם אזכור שם המלון.
בפברואר 2018 הודיעה הרשת כי תפתח מלון בקהיר, הראשון ביבשת באפריקה.
לוולדורף אסטוריה 34 בתי מלון ברחבי העולם, מתוכם 16 בארצות הברית, בהם מלון וולדורף אסטוריה המפורסם בניו יורק.
נחל גדורה

נַחַל גְּדוֹרָה (ידוע גם בשמו הערבי: פוארה) הוא נחל המנקז את שדות כפר ביאליק, קריית אתא והסביבה, זורם דרומה ונשפך אל נחל קישון.
בנחל ועל גדותיו מתקיימים מגוון בעלי חיים וצמחי מים: בעלי כנף, חסרי חוליות וצמחייה טבולה. חיים בו שלושה מיני דגים, סרטן הנחלים ומקננות לאורכו להקות של סופיות. חתולים רבים מגיעים עד שפת הנחל משני צדדיו על מנת לצוד דגים או סרטנים.
הנחל מזדהם תכופות בשל הזרמת מי ביוב ושפכים תעשייתיים לתוכו.
היינריך איזאק

חייו האישיים

מעט מאוד ידוע על ראשית חייו, אולם אפשר שנולד בבראבנט.

קריירה

מוזיקולוגים מעריכים, שהחל להלחין בשנות השבעים של המאה החמש עשרה. המסמך הדוקומנטארי הראשון אודותיו הוא משנת 1484, כשהיה איזאק מלחין חצר באינסברוק. לאחר מכן הועסק כנגן עוגב על ידי בית מדיצ'י בפירנצה, והיה למורה ילדיו של לורנצו דה מדיצ'י. אחד מתלמידיו היה לימים האפיפיור ליאו העשירי. באותה תקופה התחתן עם מקומית, אולם לאחר הדחת בית מדיצ'י בשנת 1494, עזב איזאק את איטליה על מנת למצוא תעסוקה במקום אחר, זאת עד להעסקתו על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בשנת 1497.
במסעותיו ברחבי גרמניה השפיע רבות על מלחינים שונים עד אשר חזר בשנת 1502 לאיטליה- לפירנצה או לפרארה, שם התחרה עם ז'וסקן על העסקתו. 
מכתב מפורסם שנכתב על ידי נציג של בית אסטה (Este) השווה את שני המלחינים : " איזאק הוא בעל אופי טוב יותר, ולמרות שז'וסקן מלחין טוב יותר, הוא מלחין רק כשהוא חפץ בכך ולא כשהוא מתבקש לכך, איזאק ילחין כשתבקש ממנו ..." .
איזאק חזר לפירנצה בשנת 1514 ומת בשנת 1517.

יצירתו

איזאק הלחין מגוון נרחב של מוזיקה, לרבות מיסות, מוטטים, לידר ומוזיקה אינסטרומנטאלית והיה לאחד מהמלחינים הפוריים ביותר בזמנו.
יצירתו המוכרת ביותר היא הליד הגרמני 'Innsbruck, ich muss dich lassen' 'אינסברוק, חייב אני לעזבך', לו עיבד מספר גרסאות. אולם ייתכן שהמלודיה עממית ואיזאק רק ביצע את מלאכת העיבוד. זוהי אותה מלודיה ששימשה לימים כנושא לכוראל הלותראני O Welt, ich muss dich lassen, שהיה לבסיס יצירות רבות של יוהאן סבסטיאן באך ויוהנס ברהמס.
איזאק זוכה כיום להערכה רבה בעיקר בזכות ה-Choralis Constantinus שלו. זהו קובץ עצום של מעל ל-450 מוטטים פוליפוניים, מבוססים על מזמורים עבור הפרופר (Proper) של המיסה, אשר הולחנו לפי הזמנה מהקתדרלה בקונסטנץ באפריל 1508,לכתוב מוזיקה לסדרי התפילה הייחודיים לפולחנים המקומיים. חלק מספר זה נערך בידי אנטון וברן אשר חקר את יצירות איזאק וכתב אודותיו עבודת דוקטורט. איזאק שהה בקונסטנץ עקב כינוס הרייכסטאג על ידי מקסימיליאן, שביקשו לספק מוזיקה למקהלה של הקפלה המלכותית. אחרי מותם של מקסימילאן ואיזאק, לודוויג זנפל, תלמידו של איזאק וחבר במקהלת הקפלה המלכותית, ערך את כל הפרופרים וסדרם בהתאם לשנת הכנסייה. המוטטים הללו מהווים דוגמאות מופת לפוליפוניות הרנסאנס, המבוססת על נושאי מזמורים נושנים.

השפעתו

השפעתו העמוקה ביותר הייתה בגרמניה, שם חי ושם הופצה המוזיקה שלו. תרומתו למוזיקה האירופאית היא בהפיכת הסגנון הפוליפוני הנדרלאנדי למקובל בגרמניה, וכן הווה איזאק אבן דרך בהתפתחות המוזיקה הקונטרפונקטית שם.
מנדל סטבורובסקי

ביוגרפיה: פולין, ברית המועצות, מלחמת העולם השנייה

מנדל סטבורובסקי נולד בגרודנו שבפולין לחנוך וגולדה סטבורובסקי (לבית קוצובסקי), אח למרדכי (נולד ב-1918) ונכדו של הרב שמואל סטבורובסקי
סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה "תרבות" בגרודנו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח לקאזאן שבברית המועצות, שם סיים לימודים בפקולטה לרפואה ב-אוניברסיטת קאזאן, (1945). לאחר סיום לימודיו עבד כשנתיים בבית חולים צבאי, תחת הכירורג הראשי גנרל פרופ' סוקולוב. בשנת 1947 הצליח לעזוב את ברית המועצות, התעכב כשנה בפולין, שם חיפש את בני משפחתו, אך גילה שרובם ניספו בשואה.
אמו גולדה נרצחה בגטו ורשה באביב, 1943. בתמונת הילד היהודי מגטו ורשה, שהפכה לאחת התמונות המפורסמות מהשואה, עומדת גולדה מאחורי הילד עם הקסקט. נכדתה, בתו הצעירה של סטבורובסקי הקרויה על שמה, ד"ר זהבה סטבורובסקי רופאה בכירה בבית החולים איכילוב. 
סטבורובסקי עבד כשנה בבית חולים בולבז'יך, שם הכיר את אסתר (טושה), ילידת העיירה בילגוריי שבפולין, שהייתה אחות אחראית בכירורגיה תחת הנהלתו של ד"ר שפילמן.

במדינת ישראל

בשנת 1948 הגיעו בני הזוג סטבורובסקי לארץ ישראל, בנתיבי תנועת הבריחה ובאנייה "גלילה". במשך מספר חודשים עבד ללא תשלום בבית חולים רמב"ם אצל פרופ' דוד ארליק. לאחר מכן עבר לתל אביב והחל לעבוד כרופא צעיר בבית החולים "הדסה" ברח' בלפור במחלקה כירורגית ג' תחת הנהלתו של ד"ר אריה אלוטין (שהיה גם ממייסדי מד"א ומנהל מחלקת ההדרכה במד"א). בשנות ה-60 של המאה ה-20 יצא להשתלמות בכירורגיית כלי דם, ללונדון וליוסטון שבארצות הברית. בלונדון עבד אצל ד"ר פיטר מרטין שנחשב לחלוץ מנתחי כלי-דם באנגליה (ביה"ח המרסמית' ), וביוסטון השתלם אצל ד"ר מייקל דבייקי, שנחשב בזמנו למספר 1 בעולם בכירורגיית לב וכלי דם. גם בלונדון וגם ביוסטון הציעו לסטבורובסקי להישאר בתנאים מעולים, אך הוא חזר לבית החולים איכילוב, ובשנת 1965 נתמנה למנהל המחלקה הכירורגית ג' באיכילוב, שעסקה בניתוחים ב-כירורגיה כללית וכירורגיית כלי דם. הוא היה הראשון שהתחיל לנתח באיכילוב ניתוחי כלי דם מורכבים, כולל נתוחי מפרצת אבי העורקים הבטני. סטבורובסקי עסק בניתוחי בטן לכל סוגיו, כולל אונקולוגיה-כירורגית, ניתוחים מורכבים לכריתת ראש וזנב ה-לבלב, ניתוחי ויפל, ניתוחי כליות, גפיים וצוואר. מאמצע שנות הששים ועד תחילת שנות השבעים עסק גם באנגיוגרפיות (צנתור כלי דם), בדיקור ישיר ל-אבי העורקים (תחת שיקוף בעזרת מחט מתכתית לומברית), ובאנגיוגרפיה לטחול בשאלה של יתר לחץ דם פורטאלי (שערי) בוריד שער הכבד (בשנות השבעים תחום האנגיוגרפיות עבר לרנטגנולוגים שהתמחו באנגיוגרפיה). בחייו ביצע כ-30,000 ניתוחים. בתחילת שנות השבעים החליף כלי-דם שנסתמו ברגלו של תינוק בן שבוע. ניתוח זה היה ככל הנראה הראשון מסוגו בעולם.
ד"ר הנס יעקב מנהל בית הבריאות ע"ש נתן שטראוס בתל אביב נזכר : "נעלמה מנוף ביה"ח איכילוב וככלל מנוף העיר תל אביב דמות מופלאה, מקורית ומיוחדת של רופא ואדם במלוא מובנם של המילים, אדם עם לב ונשמה וידי אמן ורב-אמן כמנתח עם גישה של צדק ושוויון לכל אדם שנולד בצלם. על שולחן הניתוחים שלו ראית רמי מעלה מול סתם אנשים, כלם היו שווים".
סטבורובסקי מונה כפרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. במוסד זה קיימת קרן מחקר בכירורגיה על שמו.
סטבורובסקי נפטר בשנת 1983, בן 61 במותו. נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
בנו חנוך היה רופא מנהלתי. בן דודו היה הפרופ' משה זכאי.
חמאם אל-מליח

היסטוריה

המרחצאות נטושים מאז מלחמת ששת הימים. הכנסייה הלטינית, בעלת המקום, בנתה במקום מבנה גדול ומבנים קטנים מעל המעיינות, שכיום נטושים ומוזנחים.
בסמוך למקום נהגו להתאמן יחידות החי"ר של צה"ל. ב-1981 הוקם במקום בסיס האימון המתקדם של חטיבת הצנחנים שכונה על שם האתר- בסיס חמאם אל-מליח. הבסיס פורק ב-2003 עם הקמת בסיס האימונים החטיבתי החדש של הצנחנים סמוך לקיבוץ שומריה, מחנה "איתן".
ב-19 במרץ 2002, תקפו שני מחבלים צוות טירונים מיחידת מגלן, אשר באותה עת החל את האימון המתקדם, בשעה שתירגל לינה בשטח. ממכת האש הראשונה נהרג מפקד הצוות, טל צמח, ונפצעו מספר חיילים. לוחמי הצוות שהקיצו משנתם הרגו את אחד המחבלים. מפקד האימון המתקדם בבסיס הטירונים של הצנחנים, רס"ן גיא חזות שהגיע עם כוחות הכוננות ניהל את הקרב במהלכו נהרג המחבל הנוסף.

גאולוגיה

המעיינות נובעים בעמק צר, בו זורם "ואדי אל-מאליח" ונשפך אל נהר הירדן. העמק משתרע מדרום מזרח לצפון מערב. מבחינים בזווית במקום מסוים בעמק, כאשר נוצרת מעין "ברך" בזווית של 90 מעלות.
הבקעה נוצרה כתוצאה מתנועות אנכיות ואופקיות ב"תפר" שבין הלוחות טקטוניים המצויים משני צידי בקעת הירדן. כתוצאה מהתנועות נמצא כי הצד המזרחי של בקעת הירדן "זז" צפונה יחסית לצד המערבי. מכאן ההשערה כי הלוח הערבי הועתק למרחק של 105 ק"מ צפונית ללוח האפריקני בקטע שעד ים הכנרת (כך למשל המקום המקביל לבקעת תמנע מצדו המזרחי של השבר הסורי־אפריקני מצוי 100 קילומטר צפונית לו בפינון שבירדן), ו-40 ק"מ בקטע שלאחריו. שני הלוחות נעים צפונה, אולם הלוח הערבי המזרחי לו, נע במהירות רבה יותר. מהירות התנועה היחסית בין הלוחות היא בסביבות 4 מילימטרים לשנה (לעומת מהירות של כ-4 סנטימטרים לשנה בהעתק סן אנדראס).
בנחל מלחה מתגלה נוף טרשי קרסטי שנוצר במחשוף של סלעים קדומים מגיל יורה עליון. המחשוף הוגדר בתור תצורת מאליח. סלעים דומים נחשפו באזור החרמון, שידוע בנופים הקרסטיים. על סלעי היורה מונחת שכבה של סלעים וולקניים. האתר בנחל אל-מלח, הוא אחד המקומות הבודדים, בהן נחשפים בארץ ישראל סלעים מעידן זה. גם צפונית מהנחל התגלו ממצאים נוספים המעידים על פעילות וולקנית.

מאפייני המעיינות

חומם של המים במעיינות מגיע ל-36 מעלות צלזיוס, המתאימים לרחצה; אך בהיעדר תחזוקה, הם מוזנחים ומימיהם לא מומלצים לרחצה. המים מכילים 1,500 מ"ג כלור לליטר ושפיעתם 162 מטרים מעוקבים לשעה. הם מדיפים ריח גופרית המורגש היטב בסביבה.
מקורם של המים החמים הוא ממי תהום הזורמים באקוויפר ומגיעים לעומק רב מתחת לפני הקרקע. בעומק כדור הארץ שכבת הסלע חמה יותר. המים שבאים במגע עם הסלע החם מתחממים, וכאשר הם פורצים אל פני השטח, הם יוצרים מעיינות חמים. בדרך כלל המעיינות החמים עשירים במינרלים שונים.
ליד חמאם אל-מליח, היכן שה"ברך", נובע מעיין מים מתוקים "עין חילו", שפרושו "המתוק" שתכולת הכלור שלו רק 371 מ"ג לליטר אך שפיעתו נמוכה: 7 מטרים מעוקבים לשעה.
ממערב לחמאם אל-מליח, על גבעה רמה, נמצא ברג' אל-מלח - שרידי מבצר צלבני. הגבעה בנויה מסלעים מתקופה היורה, המצויים רק בהר החרמון ובמכתש רמון.
המרחב כולו נמצא בתחומי שמורת הטבע "נחל בזק עילי", ששטחה כ-55 אלף דונם.