חצצת בלוטות הרוק

הגדרה

חצצת בלוטות הרוק היא מצב שבו מסה מוגדרת או חצץ נוצרים בבלוטות הרוק לרוב בצינור בלוטת תת-הלסת התחתונה (באנגלית: Submandibular gland). באופן פחות נפוץ, חצץ זה יכול להופיע בבלוטת מצד האוזן (באנגלית: parotid gland), או לעיתים רחוקות עלול להופיע בבלוטת תת-הלשון (באנגלית:sublingual gland ).

סיווג

ניתן לחלק את אבני הרוק על פי הבלוטה שבה הם נוצרים. כ -85% מהאבנים מתרחשות בבלוטת תת-הלסת התחתונה, ובין 5-10% מתרחשות בבלוטת מיצד האוזן. ב -0% -5% מהמקרים, בלוטת תת-הלשון או בלוטת הרוק הזעירה מושפעת. בעוד שלרוב הבלוטות הקטנות לא נפגעות, חצץ בלוטות הרוק מופיע יותר בבלוטות הקטנות כמו ברירית הפה וברירית השפתית העליונה.

גורמים

מאמינים שישנם מספר שלבים להיווצרות האבנים הללו. ראשית, גורמים כגון בעיות במטבוליזם של סידן, התייבשות, הפחת בקצב זרימת הרוק, שינוי חומציות (pH) הרוק שנגרם על ידי זיהומים בלוע, ושינוי מסיסות של גבישים, המובילים למשקעים של מלחים מינרליים, גם כן מעורבים. אך מנגד, מקורות אחרים קובעים כי חריגות במטבוליזם של סידן או זרחה (פוספט) אינן אחראיות להיווצרויות אלו.
השלב הבא כולל היווצרות של קשריר אשר מרובד בחומר אורגני ואי-אורגני, ובסופו של דבר יוצר מסה מסוידת. בערך ב 15-20% מהמקרים חצצת זו לא תהיה מסוידת מספיק כדי להופיע ברדיוגרפיה, ולכן קשה לזהותה.
 מקורות אחרים מציעים תאוריה, שבה פסולת מזון, חיידקים או גופים זרים מהפה נכנסים לצינורות של בלוטת הרוק ונלכדים בשל כשל בסוגר  אשר בפתח הצינור (הפטמה, באנגלית: Dental papilla), המדווחים ב-90% מהמקרים. חלק מן החיידקים המצויים בחצצת בלוטת הרוק דווחו כחיידקים מסוג Streptococcus (סטרפטוקוקוס) שמהווים חלק תקין מהמיקרוביוטה של הפה ואשר נמצאים גם ברובד השן.
 היווצרות אבנים מתרחשת בדרך כלל בבלוטת תת-הלסת התחתונה (באנגלית: Submandibular gland) מכמה סיבות. ריכוז הסידן ברוק המיוצר בבלוטת תת-הלסת התחתונה הוא כפול מזה של הרוק המיוצר בבלוטת מיצד האוזן. הרוק המיוצר בבלוטת תת-הלסת התחתונה גם יחסית בסיסי ורירי. צינור תת-הלסת התחתונה (באנגלית: submandibular duct) ארוך, כלומר הפרשות הרוק צריכות לנוסע למרחק לפני שחרורם בפה. בצינור בעל שני כיפופים, הראשון נמצא בגבול האחורי של שריר הטוחנות ועצם הלשון (באנגלית: Mylohyoid muscle) והשני ליד פתח הצינורית. זרימת הרוק מן בלוטת תת-הלסת התחתונה היא לעיתים קרובות נגד כוח הכבידה עקב שינויים במיקום של פתח צינורית. הפתח עצמו קטן יותר מזה של צינור מצד האוזן. גורמים אלו מעודדים האטה וקיפאון של הרוק בצינור תת-הלסת התחתונה, מה שהופך היווצרות של חסימה עם הסתיידות שלאחר מכן סבירה יותר. חצצת בלוטות הרוק קשורה לפעמים למחלות רוק אחרות. למשל, חצצת בלוטות הרוק מתרחשת בשני שלישים מהמקרים בדלקת כרונית של בלוטות הרוק (באנגלית: sialadenitis), אף על פי שלעיתים קרובות דלקת חוסמת בבלוטות הרוק היא כתוצאה מחצצת בלוטות הרוק. שיגדון גם יכול לגרום לאבנים בבלוטת הרוק, אם כי במקרה זה הם מורכבות מגבישי חומצת שתן ולא מהרכב רגיל של אבנים בבלוטות הרוק.

אבחון

האבחון נעשה בדרך כלל על פי היסטוריה אופיינית ובדיקה גופנית. אבחון ניתן לאשר על ידי רנטגן (80% ממקרי חצצת בלוטות הרוק גלויים ברנטגן), על ידי sialogram (בעברית: צילום בלוטות הרוק), או על ידי אולטרה סאונד.

אפידמיולוגיה

חצצת בלוטות הרוק היא תופעה נפוצה המהווה כ -50% מכלל המחלות המתרחשות בבלוטות הרוק הגדולות וגורמות לתסמינים בכ -0.45% מכלל האוכלוסייה. אנשים בגילאי 30–60 וזכרים נוטים יותר לפתח חצצת בלוטות הרוק. שכיחות חצצת בלוטות הרוק באוכלוסייה הכללית היא כ -1.2% על פי רישומי התמותה לאחר המוות, אך שכיחות האבנים הללו הגורמות לתסמינים היא כ -0.45% באוכלוסייה הכללית. חצצת בלוטות הרוק אחראית על כ 50% מכל המחלות המתרחשות בבלוטות הרוק הגדולות, ובשיעור של 66% בקרב מחלות חסימתיות של בלוטות הרוק. חצצת בלוטות הרוק נפוצה פי שניים אצל גברים ביחס לנשים. טווח הגילאים הנפוץ ביותר שבו הם מתרחשים הוא בין 30 ל -60, והם דיי נדירים אצל ילדים.