google/wiki40b huggingface dataset:
BTR-50

היסטוריית שירות

ה-BTR-50 הוכנס לשירות צבא ברית המועצות בשנת 1954 כאשר הוא שימש את הרגימנטים הממוכנים של הדיוויזיות המשוריינות בנוסף לחטיבות הממוכנות של ברית המועצות וגרמניה המזרחית. חטיבה ממוכנת טיפוסית הורכבה משלושה גדודים, כאשר בכל גדוד 30 נגמ"שים ונגמ"ש פיקוד. ה-BTR-50 הוחלף במהלך שנות ה-60 בנגמ"שי הלחימה BMP-1 ונותר בשירות רק ביחידות עורפיות. הכלי שירת במספר צבאות של ברית ורשה ושימש במשך השנים בסיס לפיתוחים וכלים המבוססים עליו.
במזרח התיכון נגמ"שי ה-BTR-50 לקחו חלק במספר קרבות ומערכות אזוריות, כאשר הם הופעלו בעיקר על ידי צבאות מצרים וסוריה במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. במהלך מערכות אלו נפלו מספר כלים בידי צה"ל שעשה אף הוא שימוש מצומצם בהם במסגרת יחידה 88 - דב לבן, בהמשך צבא דרום לבנון צויד במספר עשרות נגמ"שי BTR-50 ממאגרי השלל אשר שימשו ללחימה בדרום לבנון.
הנגמ"ש שיחק תפקיד משמעותי במלחמות יוגוסלביה.
אברהם מנצ'ל

קריירה

מנצ'ל שיחק במכבי חיפה כקשר ימני ונחשב לאחד משחקניה הבולטים בכל הזמנים. הוא שיחק בשורותיה מ-1952 עד 1965, שותף ב-225 משחקי ליגה וכבש 64 שערים. מנצ'ל זכה עם מכבי חיפה בגביע המדינה בשנת 1962, אחרי ניצחון 2:5 על מכבי תל אביב במשחק הגמר.
בין השנים 1959–1963 הופיע מנצ'ל 30 פעמים בנבחרת ישראל וכבש במדיה שבעה שערים. מנצ'ל היה הישראלי הראשון שהופעלה עליו שמירה אישית במשך 90 דקות.
מנצ'ל שימש כמאמן מכבי חיפה מ-1965 עד 1969, ולאחר מכן עבר לאמן את הפועל באר שבע, הפועל ירושלים והפועל עכו. הוא חזר לאחר מכן לאמן את מכבי חיפה לשנתיים נוספות, שבסיומן ירדה מכבי חיפה לליגה השנייה.
במלחמת לבנון הראשונה, שימש מנצ'ל כקצין הקשר (בדרגת רס"ל) של גדוד מילואים של עוצבת חירם, שפעלה בגזרה המזרחית.
כיום מנהל מנצ'ל סוכנות לביטוח בחיפה.
שער טדי

שער טדי (או טרי) היה השער הצפוני בחומת הר הבית בבית המקדש שבנה הורדוס בסוף ימי בית שני.
לפי המשנה במסכת מידות פרק א' משנה ג' "טדי מן הצפון, ולא היה משמש כלום", אלא נעשה לשם נוי הבניין, אך במשנה ט' באותו הפרק מוזכר שכהן העובד בבית המקדש שנטמא בלילה, טובל ויוצא משער זה בצנעה.  שער טדי, בשונה משאר שערי בית המקדש היה בנוי ללא משקוף - בצורת משולש, או עשוי כחתיכה אחת. דבר זה נעשה, כדי שהטמאים המשתמשים בשער ימצאוהו בקלות, או כדי ששאר האנשים לא יבואו לשם ויביישו את הטמאים.

מקור השם

מקור השם איננו ברור, וניתנו לו מספר הסברים. בספר הערוך, כתוב ש"טדי" הוא שם בונה השער, ובתוספות יום טוב כתוב שאולי נקרא כך מלשון ניגון בארמית, כי שם הייתה לשכה ללויים הלומדים את הניגונים. ויש המסבירים אותו מלשון צנעה, על שם השימוש המוצנע שהיה בו, כמבואר לעיל. ברוח זו יש שהציעו כי שמו של השער בא מראשי התיבות "טמא דרכו יצא". 
בנוסף, בהתאם לצורתו השונה של השער, ניתנו לשמו עוד מספר הסברים: מלשון השתחוויה- כי האבנים המוטות נראות כמשתחוות זו לזו, או מלשון גובה, כי בצורה זה השער גבוה יותר; ויש גורסים טרי ברי"ש ומסבירים שנקרא כך משום צורתו המשולשת, וטרי הוא 3 ביוונית.
גד ליאור

ביוגרפיה

ליאור בירושלים כ"גד ליכטנשטיין". הוא החל את דרכו העיתונאית בעיתוני נוער, אולם בגיל 16 כבר עבד במעריב וסיקר תחרויות ספורט. בהיותו בן 18 סיקר את ועדת עציוני לבדיקת השחיתויות בכדורגל בישראל.
כמי שנולד למשפחה מגרמניה שכל ענפיה נספו, הוא חרת על דגלו את קידום יחסי התרבות וההבנה בין ישראלים וגרמנים, כשהַחל משנות השישים נמנה עם מקימי התנועה שהייתה לחלוצה בחילופי-הנוער עם גרמניה. פועלו זה ניבט בהמשך דרך שותפות בכינונה של אגודת הידידות הצעירה ישראל-גרמניה ב-1987, שבמסגרתה מתקיימים חילופי משלחות חינוכיות, קבוצות השתלמות וסטודנטים בין המדינות, כשתחת שרביטו של ליאור מתקיימות הרצאות לקבוצות נוער אורחות, עיתונאים ומתנדבים.
לאחר שירות קרבי בחיל התותחנים, חזר ליאור לעסוק בכתיבה עיתונאית ועד סוף שנות השבעים שימש ככתב סוכנות עתי"ם ו"מעריב", וחקר במשך שנתיים לצד פרופסור דן כספי את התהוות המקומונים בערים בישראל. בד בבד, ב-1979, החל לשמש כמרצה בנושאי תקשורת ותקשורת המונים במספר מוסדות בארץ, וייסד את הקורס "תקשורת כלכלית" באוניברסיטה הפתוחה שם הוא מלמד עד היום.
ל"ידיעות אחרונות" הגיע בשנת 1979 והיה כתב לענייני פלילים ובהמשך כתב מדיני. הוא נכנס בעובי הקורה של סיקור מהלכי הכלכלה המוסדית והשלטונית, ומקץ עשור מונה ככתב הכלכלי הראשי של העיתון. במקביל נהיה ליו"ר תא הכתבים הכלכליים באגודת העיתונאים בבירה. תחת ידיעות אחרונות היה ליאור לעיתונאי הישראלי הראשון שנכנס לארצות שעד אז אסור היה להיכנס אליהן, כערב הסעודית ואיחוד האמירויות. מאז 1995 הוא משמש כראש המערכת הירושלמית של העיתון, וחולק עם סבר פלוצקר את כתיבת מאמרי המערכת במגזין "ממון".
בין פרסומיו, עריכת הספר "דיר בלאק, לוסי!" (הוצאת "גשרים"), ומגזין המנהלים "OpenU" של האוניברסיטה הפתוחה; כתב ופרסם את הלקסיקון לאירועי כלכלת ישראל ב-60 שנותיה, בהוצאת מיקסם, וראיונות בלעדיים, בין היתר עם חוסיין, מלך ירדן וגולדה מאיר.
ליאור, שנחשב כ"סקופר", הוכתר כעיתונאי מצטיין לשנת 2009]. כמו כן בראשית 2010 הוענק לו פרס התקשורת הכלכלית של "האגודה לזכות הציבור לדעת".
הוא נשוי ואב לשלושה ומתגורר במבשרת ציון, בנו, אילן ליאור, עשה את שירותו הצבאי בגלי צה"ל ולאחר מכן, החל לשמש כתב ב"הארץ".
דניאל האקט

קריירה

דניאל האקט נולד באיטליה לאב אמריקאי, הכדורסלן רודי האקט ולאם איטלקייה.
האקט למד באוניברסיטת דרום קליפורניה וייצג את קבוצתה בליגת המכללות ואף הצטיין. לאחר שניסה להיבחר בדראפט 2009 ללא הצלחה. חזר האקט לאיטליה, והצטרף לבנטון טרוויזו. ביולי 2010 חתם האקט בסקאבוליני פזארו וכעבור שנתיים, ב-2012, הצטרף האקט למונטפסקי סיינה. האקט הפך לאחד מכוכבי הקבוצה ולאחד המצטיינים בה. הוא זכה איתה באליפות איטליה ובגביע האיטלקי ונבחר למצטיין העונה בליגה האיטלקית. בעקבות זאת, ב-2013 חתם האקט לשלוש שנים באולימפיה מילאנו. העונה הראשונה שלו במילאנו הייתה מוצלחת (אליפות איטליה והסופר קאפ האיטלקי) לעומת העונה השנייה שהסתיימה ללא זכייה בתארים. ביוני 2015 שוחרר האקט ממילאנו וחתם ביולי בתחנה הראשונה שלו מחוץ לאיטליה, אולימפיאקוס פיראוס היוונית. כמו במילאנו, גם באולימפיאקוס העונה הראשונה הייתה מוצלחת (זכייה באליפות יוון), אך העונה השנייה הסתיימה ללא זכייה בתארים, ובתומה, שוחרר מאולימפיאקוס. ביולי 2017 חתם בברוזה במברג הגרמנית לשנתיים, אך שוחרר ממנה בתום עונה אחת בלבד. ביולי 2018 חתם האקט בקבוצת הפאר הרוסית, צסק"א מוסקבה.

קריירה בינלאומית

אף על פי שיש לו אזרחות אמריקאית, בחר האקט לייצג את מולדתו. הוא זכה עם נבחרת איטליה עד גיל 20 בכדורסל במדליית ארד באליפות אירופה שנערכה באיטליה בשנת 2007 והיה מכוכבי הנבחרת. האקט שיחק לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת באליפות אירופה שהתקיימה בליטא ב-2011, ומאז משחק במדי הנבחרת באופן די קבוע.
יחסי ספרד–פולין

היסטוריה

תחילת הקשר בין התרבויות החל עוד בימי הביניים המאוחרים. בתקופה זו נסעו סוחרים ונזירים רבים בין שתי המדינות. דיפלומטים פולנים הגיעו לספרד עוד במאה ה-16. ספרד הייתה המדינה הראשונה שמחאה על חלוקת פולין הראשונה שבוצעה בשנת 1772. לאחר סיום החלוקות בשנת 1795 השגריר הספרדי היה מהאחרונים שעזבו את ורשה בירת פולין. למרות זאת, במלחמת חצי האי שהתרחשה בשנים 1809–1814 בין ספרד לכוחות נפוליאון בונפרטה, היו מתנדבים פולניים דווקא בצבאותיו של נפוליאון. במהלך מלחמת האזרחים בספרד התנדבו פולנים רבים למלחמה.

בתקופה המודרנית

יחסי החוץ הנוכחיים בין המדינות החלו בשנת 1919, לאחר מלחמת העולם הראשונה. רק בשנת 1977, כ-32 שנה לאחר מלחמת העולם השנייה, שוקמו היחסים בין המדינות, לאחר שהשלטון הפולני לא הכיר במשטרו הפשיסטי של פרנסיסקו פרנקו. בשנת 1992, לאחר סתיו העמים וסיום השלטון הקומוניסטי בפולין, נחתמו חוזים חדשים בין המדינות אשר חיזקו את שיתוף הפעולה.
כיום ספרד ופולין משתפות פעולה פעמים רבות במסגרת האיחוד האירופי והן נחשבות לידידות חמות.
המיעוט הפולני בספרד מונה כ- 130,000-150,000 תושבים.

תרבות

לספרד הייתה השפעה משמעותית על התרבות הפולנית, במיוחד על הספרות. יצירות ספרדית רבות תורגמו לפולנית. אחד מן המשוררים הלאומיים של פולין, יוליוש סלובצקי הושפע מן התרבות הספרדית. ספרד נחשבת ליעד תיירותי פופולרי עבור פולין.

כלכלה

בסוף שנת 2011, היחסים הכלכליים בין המדינות הסתכמו ב-6.25 מיליארד אירו. ספרד היא המשקיעה הזרה ה-11 בגודלה בפולין, עם השקעות בשווי 4 מיליארד אירו.
מוציו קלמנטי

חייו

קלמנטי נולד ברומא, והיה הבן הבכור מבין שבעה ילדים. הכישרון המוזיקלי שלו נודע כבר בגיל צעיר: בגיל שבע הוא התחיל ללמוד מוזיקה, והצטיין כל כך עד שכבר בגיל תשע ניגן מול קהל. ב-1766, בהיותו בן 14, לקח אותו פיטר בקפורד לאנגליה, כדי ללמד אותו מוזיקה. ארבע שנים אחר-כך הופיע קלמנטי בפעם הראשונה כפסנתרן מקצועי בפני קהל. ההופעה הייתה מוצלחת. באותה תקופה הוא התאמן בעיקר בצ'מבלו ובעוגב. הוא הלחין אז מספר יצירות, ורובן אבדו.
ב- 1774 סיים קלמנטי ללמוד אצל בקפורד. הוא עבר ללונדון, שם הופיע לעיתים קרובות, והלחין יצירות רבות. יצירותיו המפורסמות ביותר מאותה תקופה הן שתי הסונאטות, שאותן כתב ב- 1779 ו-1780. קלמנטי התפרסם ונחשב לאחד הפסתרנים הטובים בעולם. ב- 1781 יצא קלמנטי להופיע באירופה. הוא ביקר בצרפת, גרמניה ואוסטריה. בהיותו בווינה, הסכים להתחרות נגד מוצרט, על מנת לשעשע את הקיסר יוזף השני. כל אחד מהם ניגן קטע שהלחין בעצמו. שתי היצירות היו מעולות ולכן הכריז הקיסר על שוויון בין המתמודדים. הסונאטה בסי במול מז'ור של קלמנטי הרשימה את מוצרט מאוד, והוא אפילו השתמש בה עשר שנים לאחר מכן לאופרה הנודעת שלו, "חליל הקסם". קלמנטי ידע שהשפיע על מוצרט, ובכל המהדורות של הסונאטה שלו דאג להבהיר, שהיא נכתבה זמן רב לפני "חליל הקסם". על כל פנים, מוצרט לא העריך את קלמנטי במיוחד, ובמכתב לאחותו כינה אותו "מכניקוס ותו לא" (כלומר, בעל טכניקה מבריקה ללא עומק). 
ב-1782 חזר קלמנטי לאנגליה, ולא עזב אותה במשך עשרים שנה. הוא המשיך להלחין, לנגן וללמד נגינה. שניים מתלמידיו הבולטים היו יוהאן בפטיסט קרמר וג'ון פילד, שלאחר מכן הרשים את פרדריק שופן בנגינתו. קלמנטי הקים בית מלאכה לפסנתרים, שנשרף ב-1807. באותה שנה הוא הפך להיות המוציא לאור של יצירות לודוויג ואן בטהובן.
ב-1810 ערך קלמנטי הופעה גדולה לסיכום כל יצירותיו. ב-24 בינואר 1813 הקים, יחד עם נגנים אחרים, את "האגודה הפילהרמונית של לונדון". ב-1830 עבר קלמנטי לגור ליד ליצ'פילד, ושם עברו עליו שנותיו האחרונות, עד למותו בגיל 80. הוא נקבר בכנסיית וסטמינסטר. במהלך חייו התחתן קלמנטי שלוש פעמים.
חיים דוב אלטוסקי

הרב חיים דוב אלטוסקי (תרפ"ז, 1927 - י"א באלול תשע"ב, 29 באוגוסט 2012) היה מראשי ישיבת תורה אור, מחבר סדרת ספרי "חידושי בתרא" על התלמוד.

קורותיו

נולד בארצות הברית, בן הרב יהודה אלטוסקי, רב בברונקס שבניו יורק, וחיה רוחמה, בת הרב אברהם משה גורליק, רב בליטא. למד בישיבת חפץ חיים, בראשה עמד הרב חנוך הניך ליבוביץ, וכמשגיח שימש הרב חיים פנחס שיינברג, לימים חותנו. כמו כן למד במשך תקופה קצרה בישיבת לייקווד, אצל הרב אהרן קוטלר. 
בשנת תש"י (1950) נישא לפרומה רחל, בתו הבכורה של הרב חיים פנחס שיינברג. לאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבת חפץ חיים, וכעבור זמן יסד בניו יורק את הישיבה לצעירים "חפץ חיים". לאחר תקופה התמנה כר"מ בישיבת רבנו יעקב יוסף בניו יורק.
בשנת תשכ"א (1961) הצטרף לחותנו ביסוד ישיבת תורה אור בארצות הברית. בשנת תשכ"ה (1965) עלה עם חותנו לארץ ישראל וסייע לו בהקמת הישיבה בירושלים. תחילה שכנה הישיבה בבניין בית היתומים דיסקין, ובשנת תשל"א (1971) עברה למשכנה הקבוע בקריית מטרסדורף בעיר. הרב אלטוסקי שימש כראש הישיבה של בני חו"ל.
בשנת תשכ"ז (1967) הוציא את הספר הראשון בסדרת "חידושי בתרא", ובמשך השנים הוציא למעלה מארבעים ספרים בסדרה (בעילום שם). הסדרה זכתה להסכמותיהם של הרב יעקב ישראל קנייבסקי, הרב משה פיינשטיין והרב שלמה זלמן אוירבך.
נפטר באלול תשע"ב, כחצי שנה לאחר פטירת חותנו הרב שיינברג. נקבר בהר המנוחות בירושלים.

משפחתו

בניו הם הרב ישראל אלטוסקי, ראש כולל בישיבת תורה אור והרב מרדכי, מראשי הישיבה.
חתניו הם הרב יהושע חייטובסקי, אף הוא מראשי הישיבה, והרב ישראל יעקב פינקוס (בנו של הרב שמשון פינקוס), רב הקהילה החרדית באופקים ומרבני ישיבת שערי שמועות.
היפוליטה

היפוליטה (ביוונית: Ἱππολύτη) על פי המיתולוגיה היוונית והרומאית, הייתה מלכת האמזונות, ובתו של אל המלחמה ארס. מוכרת בעיקר בשל האגדות על קורותיה עם הרקולס וחגורת הקסמים שלה, וכן קורותיה עם תסאוס מלך אתונה העתיקה.
מאחר שהמיתוסים המסופרים על היפוליטה הם מגוונים ושונים זה מזה בגרסאותיהם, יש הסוברים שרבים מהסיפורים מכוונים לנשים שונות, ולא לאותה אישיות.

המפגש עם הרקולס וחגורת הקסמים

על פי האגדה, היפוליטה הייתה חוגרת, כסמל של כוחה, חגורה קסומה מעשה ידיו של אביה, אל המלחמה - ארס. על הגיבור היווני המיתולוגי הרקולס הוטל להביא את החגורה הזאת עבור אדמטה נסיכת מיקנה, בתו של אוריסת'אוס מלך טירינס, ובשל כך יצא למסע אל ארץ האמזונות. על פי רוב גרסאות האגדה, היפוליטה קיבלה את הרקולס בחביבות והבטיחה לתת לו את החגורה. אך האלה הרה, שרדפה בחמתה כל הימים את הרקולס, לבשה דמות אמזונה ושיכנעה את שאר האמזונות - נתינותיה ומשרתותיה של היפוליטה כי הרקולס מנסה לשבות את מלכתן. כתוצאה משיכנועה של הרה, התנפלו האמזונות על הרקולס כשבילה בחברתה של היפוליטה באונייתו. הרקולס חשב שהיפוליטה עצמה ציוותה על נתינותיה להתקיפו, ובשל כך הרג אותה ולקח עימו את חגורתה.

קורותיה עם תסאוס

במיתוס של תסאוס, מלך אתונה העתיקה, הצטרף תסאוס להרקולס במסע שלו לארץ האמזונות, או יצא למסע נפרד מאוחר יותר, והוא היה למעשה מי שביצע את המפגש עם היפוליטה. גרסאות אחדות מספרות שתסאוס חטף אותה, גרסאות אחרות מספרות שהרקולס ביצע את החטיפה, אך לאחר מכן נתן אותה לתסאוס כשלל, ואילו גרסאות אחרות מספרות שהיפוליטה התאהבה בתסאוס ובגדה באמזונות בכך שיצאה איתו מרצון, בניגוד לחוקי האמזונות, שראו בגברים משרתים ועבדים בלבד. מכל מקום, היא נלקחה לאתונה, שם הועברה לארמונו של תסאוס, בהיותה האמזונה היחידה שנישאה אי פעם. בכמה מן הגרסאות של האגדה היו רבות מהאמזונות זועמות על הנישואין ותקפו כתוצאה מהן את אתונה במלחמה המפורסמת, שבה הובסו על ידי כוחות אתונאים תחת פיקודו של תסאוס או הרקולס.
בחלק מהגרסאות מסופר שתסאוס מאוחר יותר גירש את היפוליטה על מנת להינשא לפדרה. לאחר גירושים אלו, היפוליטה הזעיקה את האמזונות נתינותיה כדי לתקוף את טקס החתונה. כאשר השומרים סגרו את הדלתות על התוקפות, חלק מהגרסאות מספרות שתסאוס הרג אותה בצורה ישירה במהלך הקרב, וגרסאות אחרות מספרות שהיא נהרגה בטעות על ידי אמזונה אחרת, מולפאדיה, או שנהרגה בטעות על ידי אחותה פנתסיליאה במהלך הקרב או בתקרית נפרדת. על פי המסופר, רוצחתה של היפוליטה מאוחר יותר נהרגה על ידי תסאוס או אכילס.
כמה מהגרסאות מציירות את תסאוס באור חיובי יותר, ואומרות שהיפוליטה מתה לפני שהוא ופדרה נישאו, והקרב הנזכר כלל לא התרחש. עוד גרסה שמובאת על ידי סופרים עתיקים מספרת שהאמזונה המדוברת כלל לא הייתה היפוליטה, אלא אחת מאחיותיה - אנטיופ, מלניפה או גלאוס.
יתר על כן, ישנן גרסאות המשלבות את הסיפור של הרקולס ושל תסאוס, על פיהן הרקולס חוטף והורג את היפוליטה בעוד תסאוס, בסיוע סת'נלוס וטלאמון, חוטף ונושא את אחותה של היפוליטה, אנטיופ. יש גם גרסאות שהיפוליטה או אחותה אנטיופ נישאו לתסאוס וילדו לו את בנו היפוליטוס.
מיקרוטום

מיקרוטום (באנגלית: Microtome) הוא מכשיר לחיתוך רקמות המשמש במחקר הביולוגי.
המיקרוטום כולל סכין פלדה חדה ביותר אשר נעה מעלה ומטה באמצעות מנוע חשמלי. הדגימה לחיתוך מקובעת בפרפין; החיתוך במיקרוטום מפיק יריעות דקות של רקמת תאים (עוביין בין 2 ו-25 מיקרומטר). את יריעות הרקמה מניחים לאחר מכן על גבי משטח זכוכית לשם צפייה תחת המיקרוסקופ. המיקרוטום משמש לעיתים קרובות בהיברידיזציה באתר.
תהליך הקיבוע אורך זמן רב (כ-16 שעות); לחלופין ניתן להקפיא את הרקמה לפני חיתוכה ולחתכה כשהיא קפואה. תהליך זה חוסך זמן רב (הוא אורך מספר דקות) ומשתמשים בו לעיתים קרובות ברפואה, כשנדרשת אבחנה מהירה בזמן ניתוח, למשל.
מכשירי אולטרה-מיקרוטום מסוגלים לבצע חיתוכים ברוחב של 60 ננומטר. הלהב במכשירים אלו עשוי יהלום או זכוכית. חיתוכים אלו משמשים להכנת דגימות לצפייה במיקרוסקופ אלקטרונים.
מכשירי מיקרוטום לייזר משתמשים בקרן לייזר במקום בסכין. במכשירים אלו, אשר פותחו לאחרונה והם יקרים מאוד, אין צורך בהכנה מיוחדת של הרקמה.
המיקרוטום הוא מהמכשירים המסוכנים ביותר במעבדה; חוסר זהירות ואי-הקפדה על הנהלים מביאים לפציעות חמורות.
הפיזיולוג והאנטומיסט הצ'כי יאן אוונגליסטה פורקינייה נחשב לפעמים לראשון שהשתמש במיקרוטום.
קייס פירו

קייס מ. פירו (בערבית: قيس فرو 21 ביוני 1944 - 11 בספטמבר 2019) היה היסטוריון ישראלי ממוצא דרוזי, פרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. תחומי מחקרו הם העדה הדרוזית, החברה במזרח התיכון במאה ה-19, העלווים והשיעים בסוריה ובלבנון.

ביוגרפיה

פירו נולד בשנת 1944 בכפר עספיא במשפחה דרוזית בימי שלטון המנדט הבריט בארץ ישראל. למד בבית ספר יסודי ואחר כך בתיכון הנוצרי האורתודוקסי של חיפה, כיום המכללה האורתודוקסית הערבית בחיפה. שירת בצה"ל בגדוד הדרוזי ובמהלך שירותו סיים קורס מ"כים.
בשנת 1966 נרשם לאוניברסיטת חיפה ובהמשך סיים בה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה כללית וספרות ערבית ותואר שני באוניברסיטת חיפה, ואת לימודי הדוקטורט השלים במחלקה למזרח התיכון באוניברסיטת ניס שבצרפת בשנת 1979. נושא עבודתו - "הקשרים בין מרסיי לאימפריה העות'מאנית ולמצרים בין 1860 ל-1914". לימד בבית ספר תיכון ומשנת 1982 לימד באוניברסיטת חיפה. בשנת 1996 יצא לשנת שבתון כחוקר במרכז המזרח התיכון באוניברסיטת אוקספורד.
כסטודנט באוניברסיטת חיפה הציע להקים ארכיון שירכז חומרים כתובים בנושא הדרוזים. הצעתו הגיעה לנשיא האוניברסיטה, שאימץ את הרעיון והחליט על הקמת המדור הדרוזי באוניברסיטת חיפה. פירו עמד בהמשך בראש המדור. בשנים 1997–2000 עמד בראש החוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. הוא היה המנחה של תדי כ"ץ בעבודתו לתואר שני בנושא הקרב בטנטורה במלחמת העצמאות שנפסלה על ידי האוניברסיטה.
התגורר ביישוב הולדתו, מועצה המקומית עספיא, בה נפטר בשנת 2019 בגיל 74. היה נשוי והשאיר שלושה ילדים:שני בנים - גסאן, מרצה במתמטיקה תאורטית, וטארק - מרצה וחוקר בתחום האסלאם, ובת: סאוסן - מורה.
באנסן הוא מפלצת

עלילת הסדרה

מפלצת  אקצנטרית בשם באנסן מתקבלת לבית ספר שעד כה קיבל בני אדם בלבד. למרות הדעות הקדומות על מפלצות מתיידדת באנסן עם ילד אנושי בשם מייקי וחברתו דארסי. יחד יוצאת השלישייה למסע בחיי חטיבת הביניים כשמולה ניצבת תלמידה מרושעת בשם אמנדה, המבקשת לפטור את המין האנושי מיצורים כמו באנסן.

קסם של הורים

בפרק "חגיגות החברות", התגלה שלבאנסן יש חבר פיה בשם קוזמו (סנדק הפיה של טימי טרנר). בפרק זה, אמנדה קילמן ודנזל קרוקר (מורו של טימי טרנר) החליטו ביחד ליזם מזימה לבאנסן ולקוזמו כי לשניהם יש אובססיה מטריפה.
ארנב (כוכב)

מאפיינים

ארנב הוא על-ענק צהוב-לבן מסוג ספקטרלי F0 Ib, מסתו מוערכת בקרוב ל-14 מסות שמש, רדיוסו כ-74 מרדיוסי שמש (קרוב לרדיוס המסלול של כוכב חמה סביב השמש), טמפרטורת פניו היא כ-6,850 קלווין והוא מאיר בעוצמה גדולה פי 37,000 מעוצמת ההארה של השמש. בעבר דווח שבהירותו של הכוכב משתנה בין דרגות בהירות 2.56 ו-2.62 והוא סווג כחשוד כמשתנה, אך מדידות עדכניות לא מצאו השתנות של יותר ממאית דרגת בהירות.
ארנב נמצא בשלב התפתחות מתקדם מאוד אף על פי שגילו מוערך בכ-13 מיליון שנים בלבד. הוא כבר סיים להתיך מימן להליום בליבתו ועבר להתכה של יסודות כבדים יותר. לא ידוע אם הוא נמצא בתהליך של התנפחות בדרך להפוך לעל-ענק אדום או שהוא כבר היה בשלב זה ועכשיו הוא מתכווץ בחזרה תוך כדי התחממות. בכל מקרה, בשל מסתו הגדולה הוא צפוי לסיים את חייו בסופרנובה.
ונדרליי לושמבורגו

קריירה

לושמבורגו, יליד נובה איגואסו, מדינת ריו דה ז'ניירו, מונה למאמן נבחרת ברזיל לאחר סיום מונדיאל 1998, אך לאחר הפסד לקמרון באולימפיאדת סידני (2000) פוטר מאימון הנבחרת.
בתחילת שנת 2005 מונה לושמבורגו למאמנה של ריאל מדריד במקומו של המאמן הספרדי, חוסה אנטוניו קמאצ'ו. לאחר הגעתו ניצחה ריאל בשבעה משחקים רצופים והייתה רחוקה ארבע נקודות בלבד מזכייה באליפות.
ריאל התחילה את עונת 2005/06 ברגל ימין, ולושמבורגו הציג מערך חדש - "ריבוע הקסם" (4-2-2-2), אך הקבוצה הציגה יכולת חלשה, בין השאר בשל פציעות רבות של כוכביה. במהלך העונה הובסה ריאל על ידי ברצלונה באצטדיון סנטיאגו ברנבאו 3-0, ומעט לאחר מכן פוטר לושמבורגו מאימון הקבוצה.
בשנת 2011, הוביל את פלמנגו הברזילאית לזכייה ללא הפסדים באליפות ריו דה ז'ניירו. ב-30 ביולי 2013 חתם בפלומיננסה.
מאתיי היידוקו

ביוגרפיה

מאתיי היידוקו נולד בבוקרשט, רומניה, כבנו של היהודי לודוביק הירש, ששינה את שם משפחתו ל"היידוקו" ושל פלוריקה היידוקו מבית מולדובאנו.
משנת 1975 שהה בצרפת כסוכן חשאי, בכיסוי של פליט פוליטי, כשתפקידו לעסוק בריגול תעשייתי, בעיקר בתחום הגרעיני. כמרגל פעל היידוקו בשליחות Direcția Informații Externe של הסקוריטטה. הממונה על היידוקו, הגנרל הרומני ניקולאה פלשיצה, הורה לו ב-13 בינואר 1981 לרצוח שני רומנים, שקיבלו מקלט בצרפת, וירג'יל טנאסה ופאול גומה. היידוקו, שלא היה מוכן לעסוק ברצח, הסגיר עצמו לשירותים החשאיים של צרפת ובהדרכתם הפך לסוכן כפול שביים ניסיון לרצח כושל נגד גומה וחטיפה מדומה של טנאסה.
ב-18 במאי 1982 התפרסם בפריז ניסיון הרעלה של פאול גומה וב-20 במאי, באחד מרחובות פריז, נעלם וירג'יל טנאסה. התקשורת הצרפתית עסקה בכך באינטנסיביות והנשיא הצרפתי, פרנסואה מיטרן הצביע לכיוון רומניה. ב-19 ביוני שב היידוקו לרומניה וצ'אושסקו העניק לו עיטור צבאי. הוא קיבל רשות להעביר את משפחתו לצרפת ונחפז לעשות זאת.
התקשורת הצרפתית המשיכה לעסוק באינטנסיביות בפרשה וב-31 באוגוסט, העיתונאי הצרפתי ברנאר פולה (Bernard Poulet) פרסם חשיפה של הפרשה ובה גילה לציבור שטנאסה חי, לא נחטף ונמצא תחת שמירת הגנה. השלטונות הצרפתיים נאלצו לספר את האמת ושלושת גיבורי הפרשה, טנאסה, גומה והיידוקו הופיעו במסיבת עיתונאים וסיפרו את גרסתם.
ברומניה הועמד היידוקו למשפט בהיעדרו ונידון לעונש מוות והחרמת כל רכושו. היידוקו אימץ לעצמו את השם Mathieu Forestier, הוא התחתן עם צרפתייה ולשניים נולדו שני ילדים.
ב-1984 פרסם בצרפת ספר בשם J'ai Refusé De Tuer (סירבתי לרצוח). ב-2012 התפרסם ברומניה הספר A patra ipoteză מאת ליביו טופאן (Liviu Tofan), שמנסה לעשות סדר בהנחות ובהסברים בפרשה.
היידוקו מת ב-1998 משחמת הכבד.
הגוף של ג'ניפר

העלילה

אניטה "נידי" לסניקי וג'ניפר צ'ק היו החברות הכי טובות מהילדות, למרות שיש להן מעט מאוד מן המשותף. לילה אחד, ג'ניפר לוקחת את נידי לבר כדי לצפות בהופעה של להקת אינדי רוק בשם "לואו שולדר". שריפה חשודה פורצת בבר, הורגת כמה צופים, וג'ניפר נלקחת על ידי הלהקה למרות ניסיונותיה של נידי לעצור אותם. הם לוקחים אותה ליער ומציעים אותה כקורבן בתולה לשטן תמורת תהילה ועושר. עם זאת, ג'ניפר היא לא בתולה, וכאשר הסולן ניקולאי רוצח אותה, רוח שטנית משתלטת על גופה. מאוחר יותר באותו ערב, ג'ניפר, מכוסה בדם, מופיעה במטבח של נידי ואוכלת עוף מהמקרר אך היא אינה יכולה לעכל את האוכל, והיא מקיאה שובל של נוזל שחור. ג'ניפר לאחר מכן ממהרת לעזוב בעוד נידי קוראת לה.
למחרת בבוקר בבית הספר, ג'ניפר מופיעה בסדר אך מושכת את החששות של נידי. בעוד שהעיירה הקטנה הרוסה על ידי שמונה מקרי מוות שנגרמו על ידי השריפה, מפתה ג'ניפר את ג'ונאס קוזל, הקפטן של נבחרת הכדורגל, ולאחר מכן תוקפת אותו ביער, שם הגופה שלו נמצאת מאוחר יותר.
כעבור חודש, ג'ניפר מתחילה להיראות חיוורת ונענית להזמנה מהנער הגותי של בית הספר, קולין גריי, רק כדי להרוג אותו באכזריות באותו לילה. בעוד נידי והחבר שלה, צ'יפ, מקיימים יחסי מין, נידי מרגישה שמשהו איום ונורא קרה. היא עוזבת בבהלה וכמעט דורסת את ג'ניפר, אשר מכוסה בדם. היא ממהרת הביתה ומוצאת את ג'ניפר בחדר השינה שלה. היא יוזמת אינטימיות פיזית איתה ואז מסבירה לה מה קרה אחרי השריפה.
למחרת בבית הספר, בעוד שהעיירה המומה ממותו של קולין, נידי הולכת לספריית בית הספר במחלקת "תורת הנסתר" ומשערת כי ג'ניפר היא סוקובוס; היא חלשה כאשר היא רעבה, וחייבת לאכול בשר כדי לשמור על חייה והמראה. נידי מספרת לצ'יפ על הגילויים שלה ומזהירה אותו לא ללכת לנשף האביב. הוא לא מאמין לה והיא לאחר מכן נפרדת ממנו כדי להגן עליו.
צ'יפ הולך לנשף, בתקווה להיפגש עם נידי, אבל הוא נעצר על ידי ג'ניפר, אשר מפתה אותו ולוקחת אותו לבית בריכה נטוש. נידיי מגיעה ומוצאת את ג'ניפר אוכלת את צ'יפ. נידי מנסה להטביע את ג'ניפר ולאחר מכן עוזרת לצ'יפ לצאת מתוך הבריכה. ג'ניפר מרחפת באוויר, ותוקפת את נידי אבל נדקרת מאוחר יותר על ידי צ'יפ. ג'ניפר נמלטת בזמן שנידי צופה בחבר שלה מת.
נידי הולכת לבית של ג'ניפר, נכנסת דרך החלון ותוקפת את ג'ניפר עם סכין, מסמנת X על בטנה ולאחר מכן דוקרת אותה בלב, היא הורגת אותה. אמא של ג'ניפר מגיעה ומוצאת את נידי על גבי גופתה של בתה. זמן קצר לאחר מכן, נידי נכנסת לבית חולים לחולי נפש. משום שהיא ננשכה על ידי ג'ניפר, היא משיגה כמה מהיכולות העל טבעיות של ג'ניפר. מתוך רצון לנקום, היא נמלטת מבית החולים לחולי נפש ולוקחת טרמפ לבית המלון של הלהקה; שם היא מוצאת הלהקה ומתנקמת בהם בעזרת הסכין שבה דקרו את ג'ניפר.
שחרור בעלי-החיים (ספר)

לקריאה נוספת

פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, ירושלים: מאגנס, 2009.
עגור (קבוצת כוכבים)

כוכבים מעניינים

α בעגור (אל-נאיר) הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-100 שנות אור עם בהירות מדרגה 1.7. משמעות שמו היא "הבהיר" בערבית.
β בעגור הוא ענק אדום במרחק של כ-170 שנות אור עם בהירות משתנה בין דרגות 2 ו-2.3.
γ בעגור הוא ענק כחול במרחק של כ-210 שנות אור עם בהירות מדרגה 3. לפעמים הוא נחשב לראש במפות שונות הוא מייצג לפעמים את ראש העגור ולפעמים את זנבו.
δ בעגור הוא כוכב כפול המורכב מזוג כוכבים בעלי בהירות מדרגה 4, שניתן להבחין בהם ללא ציוד עזר. בערך בשליש המרחק בין δ בעגור ובין γ בעגור נמצא μ בעגור שהוא כוכב כפול נוסף המורכב מזוג כוכבים בעלי בהירות מדרגה 5 שניתן להבחין בהם ללא ציוד עזר בתנאי צפייה טובים.