google/wiki40b huggingface dataset:
ודראן צ'ורלוקה

קריירת מועדונים

צ'ורלוקה נולד במודראן, כפר קטן ליד דרבנטה, בבוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה דאז, אבל רשמית הוא נחשב ליליד דובוז' כיוון שנולד בבית החולים שבעיר. הוא החל לשחק כדורגל במערכת הנוער של מועדון הפאר הקרואטי דינמו זאגרב בגיל 8, והרשים מגלי כישרונות רבים מאקדמיית הנוער של המועדון. הקריירה המקצוענית של צ'ורלוקה החלה בשנת 2003, אבל במהלך אותה העונה הוא לא שיחק עבור הקבוצה הבכירה. הוא נשלח בהשאלה לקבוצת אינטר זאפרשיץ' בה שיחק עונה אחת, ועזר לקבוצה לסיים במקום השני בליגת העל הקרואטית, לפני שחזר לשחק בדינמו זאגרב ב-2005. אחרי שייצב את עצמו כשחקן מפתח במועדון, הוא גילם תפקיד חשוב בזכייה של דינמו באליפות קרואטית 3 שנים ברצף (הוא שותף לזכייה בשתיים מן האליפויות). הוא זכה עם דינמו גם בגביע הקרואטי בשנת 2006.
אחרי כמה עונות רצופות מעולות שלו, צ'ורלוקה חתם במועדון האנגלי מנצ'סטר סיטי ב-2 באוגוסט 2007. סיטי לא פירסמה את סכום הקנייה שלו, אבל התקשורת בקרואטיה דיווחה שעלות העסקה הייתה בסביבות ה-8 מיליון פאונד. המגן בן ה-21 חתם על חוזה ל-5 שנים במנצ'סטר.
כרגיל, הוא מצא את עצמו גם כשחקן הרכב קבוע בפרמייר ליג במדי קבוצתו החדשה. למרות תצוגה נוראה שלו בתבוסה של מנצ'סטר סיטי לצ'לסי 6-0 בסטמפורד ברידג', הוא נשאר שחקן הרכב בעונתו הראשונה באנגליה, וסיים אותה במקום התשיעי עם הסיטי, דבר שהקנה לקבוצה את ההשתתפות במוקדמות לגביע אופ"א בעונה הבאה. בכמה משחקים בודדים, הוא תופקד כקשר הגנתי במהלך העונה, ודווקא הוא גילה כישרון מרשים בתפקיד הלא אופייני לו.
הוא כבש את שערו הראשון עבור הסיטי בהפסד 2–4 לאסטון וילה במחזור הפתיחה של עונת 2008–2009. בסיבוב המוקדמות השני של גביע אופ"א, צ'ורלוקה כבש בעיטת עונשין בניצחון בבעיטות הכרעה של מנצ'סטר סיטי על הקבוצה הדנית מיידטלנד, אחרי שהתוצאה בסיכום שני המשחקים עמדה על 1-1. משחקו האחרון עבור הסיטי היה ב-31 באוגוסט 2008, נגד סנדרלנד, בסיומו הוא מסר את חולצתו לקהל.
ב-1 בספטמבר 2008, הוכרז שטוטנהאם רכשה את שירותיו של צ'ורלוקה ל-6 שנים עבור 8.5 מיליון פאונד, וצירפה אותו לעמיתו לנבחרת הקרואטית לוקה מודריץ'.
בינואר 2012 הושאל לבאייר לברקוזן עד סוף העונה.
ביולי 2012 חתם חתם חוזה בלוקומוטיב מוסקבה ל-4 שנים, המוסקבאים שלמו לטוטנהאם 7 מיליון יורו עבורו.

נבחרת קרואטיה

צ'ורלוקה החל לשחק עבור הנבחרת הקרואטית עד גיל 21 ולבסוף הרשים את מאמני הנבחרת הבוגרת, אשר זומן אליה במהרה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת קרואטיה במשחק ידידות נגד אלופת העולם דאז נבחרת איטליה, ב-16 באוגוסט 2006, בליבורנו. קרואטיה ניצחה במשחק 0–2, וצ'ורלוקה שהיה אז בן 20, נכנס למשחק במהלך המחצית השנייה והרשים מאוד בהופעתו.
במהלך טורניר המוקדמות ליורו 2008, הוא הפך לשחקן הרכב קבוע תחת המאמן סלאבן ביליץ'. קרואטיה סיימה את המוקדמות במקום הראשון בבית 5, מעל רוסיה ואנגליה הפייבוריטיות. צ'ורלוקה ייצג את קרואטיה גם בטורניר הגמר של יורו 2008, עד שהודח עם נבחרתו על ידי נבחרת טורקיה.

חייו הפרטיים

ב-21 ביולי 2018 נישא לזמרת פרנקה באטליץ' שייצגה את קרואטיה באירוויזיון 2018.
רוני בליץ

קורות חייו

בליץ הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. במהלך השנים שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה רבות. בשנת 1984 שיחק במחזה "הערב אימפרוביזציה". בשנת 1987 שיחק בסרט הקולנוע "אהבה צעירה", סרט שביעי בסדרת הסרטים של אסקימו לימון. בשנת 1989 גילם את דמותו של "שרמן" בסרט "אבא גנוב 2", בשנת 1990 לוהק לסרט הטלוויזיה "כתר בראש", שהוקרן בערוץ הראשון, לסרטו של גדעון גנני "אש צולבת", ולסרט הקולנוע "נשיקה במצ"ח", בו גילם את דמותו של "בליץ". באותה שנה דיבב בסדרת האנימציה "אבירי האור הקסום".
בשנת 1991 השתתף בסדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", בפרק "התאונה", לצדה של מיכל זוארץ. באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "חמישייה על הגג". בשנת 1994 שיחק בסדרת המתח של הערוץ "רצח בים המלח". בין השנים 1996-1995 גילם את דמותו של "יוסף בחבושי", בסדרת הפשע "תמונות יפואיות".
בשנת 1997 שיחק בעונה הרביעית של אופרת הסבון "רמת אביב גימל", ששודרה בערוץ 2 בטלעד, וכן שיחק במחזה "הלילה השנים עשר", שהוצג בתיאטרון הקאמרי. בשנת 1998 שיחק במחזה "שידוכים", שהוצג אף הוא בקאמרי. בשנת 1999 שיחק בסרט הקולנוע "החברים של יאנה". בשנת 2006 דיבב את דמותו של "וינסטון" בסרט האנימציה ""גארפילד 2". ב-2010 דיבב את דמותו של "ברני ראבל" בסדרת האנימציה "משפחת קדמוני". בשנים 2011 ו-2013 שיחק את דמותו של "מר לרנר", בסדרה "חסמבה דור 3". 
בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "אנחנו לא לבד". בשנת 2013 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80", פרי עטם של מני ושלום אסייג. בשנת 2015 השתתף במופע "שכונה" בתור הסקאוטר של ברצלונה שהגיע לבחון את לירון.
כמו כן, הוא שיחק בתיאטרון גשר במחזות "יאקיש ופופצ'ה" ו"רומן בעבודה". הוא שיחק בתיאטרון הקאמרי במחזות "מידה כנגד מידה", "כולם רוצים לחיות" ו"רולטה צרפתית". בתיאטרון הבימה שיחק במחזות "הדיבוק", "הבחורים בדלת ממול", "הנפש הטובה מסצ`ואן", "ביקור הגברת הזקנה" (בשיתוף עם הקאמרי), "החייל האמיץ שווייק" ובמחזה "סירנו".
בתיאטרון בית ליסין שיחק במחזה "הזוג המוזר". בתיאטרון באר שבע לקח חלק במחזות "אילוף הסוררת", "עקרונות הכתיבה", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "קיץ ועשן" ו"נוכלים ואוהבים". בתיאטרון הספרייה הוא שיחק במחזות "כאילו חלום", "התור", "מלכודת", "מלקולם הקטן ומלחמת בסריסים", "בודדה באפלה" ו"הלוויה חורפית". הוא שיחק במחזה "ברנשים וחתיכות" שהוצג בתיאטרון חיפה. בתיאטרון לילדים ולנוער הוא שיחק במחזות "חנה סנש" ו"אודיסינדבר".
ב-20 בינואר 2016 החל לשחק במחזה "פרוספרו בירושלים" בתיאטרון תמונע מאת ובבימויו של יוסי יזרעאלי.
ג'ף בינגאמן

ביוגרפיה

בינגאמן נולד באל פאסו שבטקסס, בנם של פרנסס בתיה (לבית בּוֹל) וג'סי פרנסיס בינגאמן, וגדל בסילבר סיטי שבניו מקסיקו. אביו לימד באוניברסיטת ניו מקסיקו המערבית ואמו לימדה במערכת בתי הספר הציבוריים. בינגאמן סיים ב-1961 את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון של סילבר סיטי. אחר כך המשיך ללימודי תואר ראשון בלימודי ממשל באוניברסיטת הרווארד, וסיים את לימודיו אלה ב-1965. לאחר מכן נרשם לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד, וסיים את לימודיו ב-1968. בימיו כסטודנט למשפטים פגש לראשונה את אן קובאקוביץ', לימים רעייתו.
עם קבלתו ללשכת עורכי הדין של מדינת ניו מקסיקו, החל בינגאמן לעבוד כעורך דין לצד רעייתו. הוא שימש גם כפרקליט בוועידה החוקתית של ניו מקסיקו ב-1969. בשנים 1968–1974 שירת בשירות המילואים של צבא ארצות הברית. בינגאמן עבד בקצרה במשרד התובע הכללי של מדינת ניו מקסיקו. הוא התמודד על תפקיד התובע הכללי ב-1978 ונבחר אליו. נושאי איכות הסביבה וההגבלים העסקיים נמנו בין הסוגיות להן שם פעמיו בעת כהונתו כתובע הכללי. ב-1982 נבחר בינגאמן אל הסנאט של ארצות הברית אחרי שגבר בבחירות הכלליות על הסנאטור המכהן הריסון שמיט מהמפלגה הרפובליקנית. בינגאמן האשים את שמיט בכך שלא הקדיש מספיק תשומֵת לב לעניינים מקומיים. מסע הבחירות שלו בוסס על הסיסמה "מה לכל הרוחות (What on Earth) הוא עשה עבורך לאחרונה?", כעקיצה על שירותו של שמיט כאסטרונאוט.
בינגאמן היה יו"ר ועדת האנרגיה והמשאבים הטבעיים של הסנאט שלוש פעמים במהלך כהונתו בסנאט: פעם ראשונה בין 3 בינואר 2001 ל-20 בינואר אותה שנה, אחר כך מ-6 ביוני 2001 עד ינואר 2003 ולבסוף בשנים 2007–2013. באופן כללי שמר בינגאמן על פרופיל נמוך למדי מבחינה לאומית, אף על פי שהיה הסנאטור התשיעי בבכירותו עת פרישתו. הוא היה פופולרי מאוד בניו מקסיקו וניצב בפני התנגדות משמעותית בבחירות רק פעם אחת ב-1994.
בינגאמן ועמיתו פיט דומניצ'י, שייצג את ניו מקסיקו לצדו בסנאט, היו הצמד הוותיק ביותר בקונגרס ה-111 של ארצות הברית (2007–2009). אחריהם ניצבו הסנאטורים טד קנדי וג'ון קרי ממסצ'וסטס. בשל כהונתו הארוכה לצד דומניצ'י, הסנאטור שכיהן הכי הרבה זמן בתפקידו מטעם ניו מקסיקו, היה בינגאמן במשך 26 שנים סנאטור זוטר, אם כי היה לו ותק רב יותר מכל עמיתיו למעט בודדים. הוותק המשולב שלהם העניק לניו מקסיקו כוח והשפעה בפוליטיקה של ארצות הברית הרבה מעבר לאוכלוסייה הצנועה שלה. הוא היה הסנאטור הזוטר הוותיק ביותר בקונגרס ה-110.
ב-28 באפריל 2008 הביע בינגאמן את תמיכתו בסנאטור ברק אובמה מאילינוי בבחירות למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת בחירות 2008. ב-13 בדצמבר הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו. ב-13 בפברואר 2011 הודיע ​​בינגאמן כי לא יתמודד מחדש לתקופת כהונה שישית. הוא עזב באורח רשמי את הסנאט ב-3 בינואר 2013. ב-31 בדצמבר 2018 הודיעה מושלת ניו מקסיקו הנבחרת מישל לואן גרישם כי בנו של בינגאמן ג'ון ישמש כראש הסגל שלה. הוא נכנס לתפקיד ב-1 בינואר 2019.
קרל-גוסטב זאוברצווייג

תחילת דרכו

זאוברצווייג נולד ב-1 בספטמבר 1899 כבנו של רופא בעיר וישק שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. כיום שם העיר וישוקה והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. ב-28 בספטמבר 1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית כצוער, והוצב ברגימנט הגרנדירים ה-12 (ברנדנבורג - הנסיך קרל מפרוסיה). הוא לחם בשורות הרגימנט במלחמת העולם הראשונה, נפצע, ופרט לשתי המחלקות של צלב הברזל קיבל גם את אות הפציעה בשחור. ב-17 במאי 1917 הועלה לדרגת פהנריך, וב-25 באוגוסט של אותה שנה הועלה לדרגת לויטננט.
עם סיום המלחמה ופירוקו של הצבא הקיסרי, עבר לשרת ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי ניהול ומטה. ב-15 בדצמבר 1924 נישא לאירנה גייס, אשר ילדה לו בן אחד, דיטר, אשר לימים נהיה פוליטיקאי. בקיץ 1925 הועלה לדרגת אובר-לוינטט, ובמרץ 1932 היה מעורב בתאונת מטוס שאילצה אותו לפרוש מהצבא לזמן מה. ב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 ביולי של אותה שנה הועבר לשמש כמדריך טקטיקה בבית הספר לתותחנות. ב-1 באוקטובר 1934 עם הפיכתו של הרייכסווהר לוורמאכט, עבר להיות מורה בבית הספר הצבאי החדש בהאלה, ובסתיו 1936 מונה לראש אגף האפסנאות של הקורפוס ה-11, וב-1 באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-1 באפריל של אותה שנה הועבר למטה של הקורפוס ה-17.

אחריתו

בינואר 1945 חזר לוורמאכט בדרגת גנרלוטננט, ופיקד על כוחות במסגרת קבוצת ארמיות H. הוא נכנע לצבא הבריטי, וב-26 בספטמבר 1945 פרסם דו"ח על פעילותו שהפך לימים לאחד המסמכים החשובים בחקר תולדותיה של דיוויזיית האס אס הררית ה-13. הוא נעצר במחנה הריכוז נוינגמה בעיר המבורג, והתאבד בו ב-20 באוקטובר 1946 כאשר נודע לו כי עומדים להסגיר אותו ליוגוסלביה שם היה צפוי להישפט.
אברהם עופר

ביוגרפיה

נולד בשם אברהם הירש לשלמה ומרים לבית וידרמן בחורוסטקוב שבפולין, ועלה לישראל בשנת 1933. למד בבית-הספר התיכון בבית הכרם ובאוניברסיטה העברית. בשנת 1937 הצטרף להגנה ושרת בחיל הנוטרים. במלחמת העצמאות שרת בחיל הים בדרגת סגן קברניט, שימש ראש מחלקת כוח האדם במטה החיל.
במסגרת פעילותו הציבורית היה עופר פעיל בתנועת הנוער המחנות העולים. הוא עבר הכשרה בגבעת עדה, שם הכיר את אשר ידלין. עופר וידלין נותרו חברים מאז ועד מותו. עופר נמנה עם מייסדי קיבוץ חמדיה ב-1942. בקיבוץ הכיר עופר את שושנה והשניים נישאו באותה שנה. ב-1944 היה בין מקימי המשמרת הצעירה של מפא"י. כמו כן היה ממקימי הכפר הירוק ומנהלו הראשון.
ב-1952 נבחר למזכיר מפא"י במחוז תל אביב. ב-1958 הצטרף למשרד החקלאות. עבד במרכז תנובה והקים את מועצת הלול. היה סגן מנהל כללי לענייני כלכלה. ב-1964 השתתף כחבר במשלחת שניהלה את המשא-ומתן עם השוק האירופי המשותף. בסוף 1964 נתמנה למנהל כללי של "חברת אשדוד". בשנת 1965 נבחר למועצת עיריית תל אביב, וכיהן בתפקיד סגן ראש העיר בשנים 1965–1967. ב-1967 נתמנה כמנהל כללי של שיכון עובדים.
ב-1969 נבחר לכנסת השביעית מטעם מפלגת העבודה. עיקר פרסומו כחבר כנסת היה החוק לשינוי שיטת חלוקת עודפי הקולות בבחירות לכנסת, אותו יזם יחד עם יוחנן בדר מגח"ל. החוק המיטיב עם המפלגות הגדולות, שנקרא על שם יוזמיו חוק בדר-עופר, הוא בעצם תיקון מס׳ 5 לחוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], ה׳תשכ״ט–1969, אשר התקבל בכנסת ב-4 באפריל 1973 והופעל לראשונה בבחירות לכנסת השמינית.
ב-3 ביוני 1974 נתמנה כשר השיכון בממשלתו הראשונה של יצחק רבין, לאחר ששימש תקופה קצרה כיו"ר מועצת המנהלים של חברת עמידר. תקופתו במשרד השיכון התאפיינה בתנופת בנייה גדולה, שעיקרה היה בניית יותר ממאה אלף דירות לזוגות צעירים ולחסרי דיור והקמת שכונות חדשות ברחבי הארץ.
בשנת 1976, עת כיהן עופר כשר השיכון בממשלתו של רבין, הועלו כנגדו חשדות לפיהם היה שותף למעשי שחיתות בחברת שיכון עובדים. פנייתו ליועץ המשפטי לממשלה, אהרן ברק, שיורה על הפסקת החקירה בעניינו, נענתה בשלילה. ב-3 בינואר 1977 נמצאה גופתו במכוניתו, לאחר שהתאבד בירייה. הוא הותיר אחריו מכתב ובו כתב: "זה שבועות וחודשים שמענים אותי, שופכים את דמי, מעלילים עלי עלילות ומתעללים בי. אין לי ספק שהאמת תצא לאור, שלא מעלתי ולא גנבתי, ושהכל הן עלילות שווא, אך אין לי כוח לשאת זאת יותר". עופר הותיר אחריו את רעייתו שושנה ושלושה בנים ונטמן בבית העלמין קריית שאול.

לאחר מותו

לאחר התאבדותו נגנז התיק שנפתח כנגדו, והחשדות מעולם לא הוכחו בבית המשפט. (הפרשה שימשה השראה לספרו של אריה קרישק "האיש שבקיר", 1981).
התאבדותו של עופר הביאה להרגשה ציבורית של קבס ומיאוס מן השחיתות השלטונית. על אף שההתאבדות נתפשה כטרגדיה אישית, והזעם הציבורי לא הופנה כלפי עופר שנתפש כקורבן, הצטרפה פרשה זו לפרשת ידלין, ולפרשת חשבון הדולרים של לאה רבין וגרמה לתחושה ציבורית לפיה שלטונה של מפלגת העבודה מושחת, ויש להחליפה במפלגה אחרת, וזאת לאחר שבמשך עשרים ותשע השנים מקום מדינת ישראל עד לבחירות ב-1977 שלטה מפלגה זו בישראל ללא עוררין. בבחירות אלו, בתקדים שתוייג "המהפך", ניצח לראשונה הליכוד בראשותו של מנחם בגין.
לימים טוהר שמו של עופר מבחינה ציבורית, וכיום נקראים על שמו רחובות באשקלון, דימונה ואשדוד, שכונת נווה עופר בתל אביב וגשר בחיפה.
בדצמבר 2015 העלה בנו דן לאוויר אתר אינטרנט בשם "אברהם עופר – בעיני הבן" ובו מסכת שבעיניו מטהרת את שמו.
ויקטוריה (סדרת טלוויזיה)

עלילה

העונה הראשונה עוקבת אחר המלכה ויקטוריה בצעירותה, המגולמת על ידי השחקנית ג'נה קולמן, מעלייתה לשלטון בגיל 18 עד לנישואיה לנסיך אלברט, אשר מגולם על ידי השחקן טום יוז. העונה השנייה תעקוב אחר ההתמודדות של המלכה ויקטוריה בתפקידה כמלכה וחובותיה לבעלה ולילדים.
המרגל שזרק אותי

העלילה

אודרי ומורגן בנות ה-30, הן החברות הכי טובות ושותפות לדירה בלוס אנג'לס. יום אחד ללא התראה מוקדמת, מופיע בדירתן החבר לשעבר של אודרי ומספר כי רודפת אחריו חבורת מתנקשים רצחניים. השתיים מחליטות לצאת למשימה בינלאומית במהלכה הן בורחות מהמתנקשים ברחבי אירופה ומסוכן בריטי חשוד אך שובה לב, ומנסות לרקום תוכנית להצלת העולם.

השקה

הסרט הושק לראשונה בארצות הברית ב-3 באוגוסט 2018 ובישראל ב-2 באוגוסט 2018.
פסטיבל הג'אז במונטרה

פסטיבל הג'אז במונטרה (באנגלית: Montreux Jazz Festival) מתקיים ביולי מדי שנה בעיר מונטרה שבשווייץ, ובפירוט, בקנטון וו, על גדות אגם ז'נבה, למרגלות הרי האלפים. 
פסטיבל הג'אז במונטרה הוא אחד מפסטיבלי הג'אז המוכרים והמוערכים. למרות שמו, כיום הפסטיבל פתוח לסגנונות רבים מאד של מוזיקה, כשג'אז הוא רק העיקרי, ולא היחידי. הוא נמשך שלושה שבועות כל שנה, ומגיעים אליו מאות אלפי מאזינים.

היסטוריה

פסטיבל הג'אז במונטרה נוסד בשנת 1967 על ידי קלאודה נובס, גאו ורמאד ורנה לנגאל. תחילה הוא היה מתקיים בקזינו מונטרה למשך שלושה ימים כל פעם, והיו מנגנים בו נגני ג'אז בלבד. בין המוזיקאים הבולטים שהשתתפו בפסטיבל בתקופה ההיא נמנים מיילס דייוויס, קית' ג'ארט, ביל אוונס, ות'ר ריפורט, נינה סימון ואלה פיצג'ראלד.
בשנות השבעים הפסטיבל פתח את עצמו לעוד סגנונות מוזיקליים, בעיקר רוק, בלוז ומוזיקת נשמה. בשנת 1971, בזמן הופעה של פרנק זאפה, הקזינו בו התנהל הפסטיבל עלה בלהבות, אירוע שהונצח בשירם של דיפ פרפל Smoke on the Water. הפסטיבל נדד בין אולמות במונטרה, עד שהקזינו החדש נבנה רק בשנת 1975.
בשנת 1990 הופיעה בפסטיבל עפרה חזה עם שירים מאלבומיה  הבינלאומיים. ההופעה תועדה על גבי דיסק וDVD שיצאו לאחר מותה.
במשך השנים המשיך הפסטיבל להיפתח לסגנונות, בדגש על מוזיקה ברזילאית. 
בין המוזיקאים הבולטים שניגנו בפסטיבל, מלבד אלו שצוינו לעיל, ניתן למנות (בסדר אקראי) את: מקס רואץ', ארט בלייקי ושליחי הג'אז, ויין שורטר, סאני רולינס, אוסקר פיטרסון, דיזי גילספי, צ'ארלי מינגוס הרבי הנקוק, צ'יק קוריאה, ג'אקו פסטוריוס, וינטון מרסליס, מרווין גיי, ריי צ'ארלס, ג'יימס בראון, לאונרד כהן, ג'ת'רו טאל ד"ר ג'ון, אריק קלפטון, רינגו סטאר, ג'ו סטריאני, גרי מור, סטיבי ריי ווהן, סיגור רוס, טורי איימוס.
זואי טאפר

ביוגרפיה

טאפר נולדה בברומלי שבדרום-מזרח לונדון. היא למדה בבית הספר למשחק "אקדמי דרמה סקול", וב-"Central School of Speech and Drama". ב-2003 סיימה את לימודי התואר וקיבלה תפקיד ראשון בסרט קולנוע.
בתיאטרון שיחקה טאפר במחזה "כתובת על קברו של ג'ורג' דילון" בווסט אנד ובמחזה "אותלו" בתיאטרון שייקספיר גלוב.
אחרי שהופיעה בסרט הקולנוע "המין היפה" היא שיחקה בתפקיד גוונדולין בסרט "Mrs. Palfrey at the Claremont" (מ-2005) לצדה של ג'ואן פלורייט, והופיעה בתפקיד דיאנה שו בסרט "These Foolish Things" לצדה של אנג'ליקה יוסטון.
בטלוויזיה שיחקה טאפר בתפקיד מרי קולינס בסרט "A Harlot's Progress" בערוץ 4, בתפקיד ג'יין בסרטו של אוליבר פרקר "The Private Life of Samuel Pepys", בתפקיד ג'ימה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "הקס" בערוץ Sky 1, ובתפקיד ג'ני מייפל במיני-סדרה של ה-BBC "20,000 Streets Under the Sky". היא גילמה את הרמיה בעיבוד למחזה "חלום ליל קיץ" במסגרת הסדרה "ShakespeaRe-Told", עיבודים מודרניים של ה-BBC משנת 2005 למחזותיו של שייקספיר.
ב-2008 גילמה טאפר את דמותה של שילה סטיפל במחזה הטלוויזיוני "The Curse of Steptoe" של ה-BBC. היא שיחקה בתפקיד אניה רזנסקי בהפקה המחודשת של הסדרה "ניצולים" לצדם של מקס ביסלי, פטרסון ג'וזף, וג'ולי גרהאם. היא הופיעה בתפקיד סלינה דאווס בעיבוד של רשת ITV לרומן "Affinity" מאת שרה וולטרס, לצדה של אנה מאדלי בתפקיד מרגרט פריור. הצגת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הלהט"בי של מיאמי, ובבריטניה שודר לראשונה בדצמבר 2008 ב-ITV.
ב-2009 הופיעה טאפר בסדרת הדרמה-פנטסיה של ITV בשם "Demons" בתפקיד מינה הרקר. היא שיחקה בתפקיד אפי גריי בדרמה התקופתית "רומנטיקנים נואשים" של ערוץ BBC Two. ב-2010 גילמה את האנה בפיילוט הטלוויזיוני "Reunited".
ב-2013 כיכבה בסדרת הדרמה "מר סלפרידג'" בתפקיד אלן לאב.
בשנת 2017 החלה לשחק במיני-סדרת הדרמה "שקרן, שקרנית" ברשת הטלוויזיה הבריטית ITV.

חיים אישיים

לטאפר יש אח אחד. היא נשואה לשחקן אוליבר דימסדייל ולהם בת אחת בשם אבה דימסדייל.
השניצליה

תפריט

התפריט כולל מגוון שניצלים בתיבולים שונים של המעטפת ומנות נוספות וכן תוספות וסלטים שונים.
בדרך כלל נמכרת ברשת ארוחת שניצל בבגט ותוספות. 
בשנת 2018 הודיעה הרשת כי היא נכנסת לתחום הטבעונות והחלה לשווק מנות טבעוניות. את מרבית מוצרי היסוד עבור הרשת מייצרת אסם.
משרדי החברה נמצאים ביישוב קדימה.
ירוסלב סיפרט

ביוגרפיה

סיפרט נולד בז'יז'קוב, פרבר של העיר פראג באוסטרו-הונגריה. אוסף שיריו הראשון התפרסם בשנת 1921 ובמהלך שנות העשרים הוא נחשב לדמות מובילה באוונגרד של צ'כוסלובקיה. סיפרט היה בין מייסדי העיתון "Devětsil" וכחבר המפלגה הקומוניסטית היה עורכם של מספר עיתונים מפלגתיים ("Rovnost", ‏"Srsatec" ו-"Reflektor") ועבד בבית דפוס.
בשנת 1929 עזב סיפרט עם קבוצת חברים את המפלגה הקומוניסטית והיה בין חותמי המצע שהתנגד לסממנים הבולשביקים שפשטו בקרב הנהגת המפלגה. לאורך שנות השלושים והארבעים הוא עבד כעיתונאי בקרב חוגים סוציאל-דמוקרטיים. בשנת 1949 פסק מעיסוקו בעיתונאות והתמסר לכתיבה. עבודתו זכתה להכרה בקבלתו פרסים ממלכתיים בשנים 1936, 1955 ו-1968 ובשנת 1967 הוא הוכרז כאמן הלאומי של צ'כוסלובקיה. בשנים 1968–1970 עמד סיפרט בראש התאחדות הסופרים הצ'כוסלובקים. בשנת 1977 הוא היה בין חותמי "אמנת 77" שהתנגדה לשלטון במדינה.
בשנת 1984 הוענק לסיפרט פרס נובל לספרות. בשל מצבו הבריאותי הוא נעדר מטקס קבלת הפרס ובתו נכחה בטקס בשמו, אם כי יש הטוענים שגורמים בממשל מנעו ממנו לקבל את הפרס בעצמו. זכייתו בפרס לא זכתה לפרסום נרחב בתקשורת הלאומית. גם במותו, כעבור שנתיים, מנעו כוחות הביטחון התקהלות וגילוי אבל ביום הבאתו לקבורה.
כמה עשרות משיריו תורגמו לעברית ויצאו לאור בכמה קבצים בהוצאה עצמית של המתרגם שמעון א. שור.
טש

טש (באנגלית: Tash) הוא דמות מסדרת ספרי דברי ימי נרניה של הסופר האירי ק.ס. לואיס. הוא האל הראשי בפנתיאון האלים של בני קלורמן. הוא מופיע בדמות אדם בעל ארבע זרועות וראש של ציפור טרף מעוקלת מקור. מקדשו הראשי של טש נמצא בעיר טשבן, בירת קלורמן, וחגו העיקרי מתקיים בסתיו. פולחנו כולל הקרבת קורבנות אדם.
דמותו של טש מופיעה בספר "הקרב האחרון" ומוזכרת גם בספר "הסוס ונערו".
הר ויסלר (קולומביה הבריטית)

המקור השם

בעבר, נקרא ההר בשם "הר לונדון" (London Mountain), על שם אתר מגורי כורים שהיה באזור בשנת 1903. שם זה ניתן להר רשמית ב-4 באוקטובר 1932 (בהתבסס על שם שהופיע במפת פארק גריבלדי משנת 1928). מקורו של שם זה - בדמיון הערפילים שהיו באזור לערפילי לונדון (עיר מוצאו של אחד מכורתי העצים שעבדו באזור). 
שמו של ההר שונה ב-27 באוגוסט 1965 לשם "ויסלר", שכן מזג האוויר של לונדון הקשה על פרסום אתר הנופש שעל ההר. 
המילה "ויסלר" (Whistler) נועדה לתאר את קול שריקת המרמיטות הרבות המצוייות על ההר.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 קיבלה העיירה הסמוכה (שנקראה עד אז "אלטה לייק") את השם ויסלר, על שם ההר (ולא להפך).
בשנת 2017 הוצע להקים גשר תלוי שאורכו 130 מטרים, בגובה של 2,000 מטרים מעל פני הים, המקשר בין הר ויסלר להר בלקבומב הסמוך. גשר זה צפוי להיות הגשר התלוי הגבוה ביותר בצפון אמריקה.
מונולית מוריי

גילוי המונולית

המונולית התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929 בהנהגת סר דאגלס מוסון.

מקור השם

מוסון קרא למונולית על שמו של סר ג'ורג' מורי, שהיה שופט עליון באוסטרליה הדרומית, נגיד אוניברסיטת אדלייד, ופטרון משלחת החקר.

אזור אנטארקטי מוגן מיוחד

מונולית מוריי הוא אחד הסלעים החשופים מקרח היחידים בחוף המזרחי של אנטארקטיקה (לצד מונולית סקאלין, הנמצא 6 קילומטרים ממערב למונולית מוריי). ככזה הוא מהווה את הריכוז הגדול ביותר של בתי הגידול של עופות ימיים במזרח אנטארקטיקה. בסלע 160,000 זוגות של יסעור אנטארקטי, ו-70,000 זוגות של פינגוויני אדלי.
בשל כך שני המונוליתים הוכרזו כאזור אנטארקטי מוגן מיוחד, תחת האמנה האנטארקטית (אזור ASPA‏ מספר 164).

לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 86
קסטנופסיס אורתאקנתה

תיאור

עץ בגובה עד שבין 10 ל-15 מטרים (20 מטרים במקרים קיצוניים) וקוטר בגובה חזה 50 סנטימטרים. גוון הגזע חום והעצה בגוון צהבהב עד לבן צהבהב. הענפים, הטרף של העלים ומוט התפרחת חלקים. אורך פטוטרת העלים סנטימטר אחד, העלים גלדניים וצורתם נעה מסגלגלה ועד משולשת, אורכם בין 7 ל-14 סנטימטרים ורוחבם בין 2.5 ל-5 סנטימטרים. בסיס הטרף מעוגל וסימטרי ושפתותיו משוננים. ראש הטרף חד ומכופף. העורק הראשי של הטרף שטוח ומשני צדדיו יש בין 9 ל-13 עורקים משניים.
העץ הוא צמח חד-ביתי והפריה מבוצעת באמצעות רוח. הפרחים הזכריים בעגיל באורך 15 סנטימטרים וקוטרו בין 4 ל-7 מילימטרים. בכל פרח בין 10 ל-12 אבקנים. הפרחים הנקביים קצרים מאוד סביב באורך 0.5 מילימטרים, בדרך כלל במקבצים של 2 עד 3 פרחים.
הספלול הוא חצי כדור, לעיתים סגלגל רחב בקוטר בין 3 ל-3.5 סנטימטרים, המתפצל ל-4 מקטעים. הפרי כמעט כדורי ובו בין אגוז אחד לשלושה. עובי הקליפה בין 2 ל-3.5 מילימטרים והיא מכוסה בקוצים באורך של עד 7 מילימטרים כשהם צפופים במיוחד בבסיס הפרי. האגוז חרוטי, לעיתים קרובות שטוח בצד אחד ורוחבו בין 10 ל-15 מילימטרים מכוסה בצפיפות בשערות קצרות.
הפריחה מתרחשת מאפריל עד מאי והפרי מבשיל בין ספטמבר לנובמבר שנה אחר-כך. האגוז אכיל.
נץ מצוי

מאפיינים

אורך גופו של הנץ המצוי 30–40 ס"מ. צבע גבו חום-אפור וזנבו מפוספס. הנץ המצוי שוכן בחורשים נמוכים ויערות דלילים. כנפיו הקצרות (יחסית לגופו) והרחבות וזנבו הארוך מאפשרים לו לתמרן בזריזות בסיבוך. הוא ניזון בעיקר מעופות ובעיקר שחרורים, אותם הוא דורס באוויר או "קוטף" מתוך הסבך ברגליו הארוכות. לעיתים הוא גם לוכד מכרסמים על פני הקרקע.
 
חולף בארץ ישראל בסתיו, באביב או בחורף.
אחוזת מקסימוס

היסטוריה

הבניין נבנה במקור בשנת 1912 על ידי אלכסנדרוס מיכאלינוס. לפני בניית האחוזה היה האתר גן הארמון המלכותי. 
דימיטריוס מקסימוס, לימים ראש ממשלת יוון (בשנת 1947), השלים את הבנייה והשתקע שם עם משפחתו בתחילת 1920. בין השנים 1944-1941, במהלך כיבושם של הנאצים ביוון, האחוזה שימשה כבית המגורים של האדמירל הגרמני המפקד על הצי הנאצי בים האגאי.
לאחר מלחמת העולם השנייה שימש המבנה לתקופה קצרה כבית המגורים של שגריר ארצות הברית באתונה. 
מאז אמצע שנות החמישים עד 1982, האחוזה שימשה מעין חוות אירוח חשובה לנכבדים זרים המבקרים ביוון. בין המתארחים הידועים באחוזה נמנים המרשל של יוגוסלביה יוסיפ ברוז טיטו, שהתארח באחוזה ב-1955, וראשת ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר ב-1980.
ב-1982, ראש ממשלת יוון אנדראס פפנדראו החליט להעביר את משרד ראש הממשלה לאחוזה (לפני כן, משרד ראש הממשלה היה ממוקם בתוך בניין הפרלמנט ההלני).
גשר מקטעים בדחיקה

גשר מקטעים בדחיקה (אנגלית: Incremental Launching bridge) הוא גשר הנבנה בטכנולוגיה לבניית גשרים עיליים ובה מורכב הגשר באמצעות מקטעים טרומיים או מקטעים יצוקים באתר - המחוברים ביניהם בטור. לרוב, בניית גשר עילי מחייבת שינוי בשגרת השימוש בדרך שמתחת לאזור העבודה וזאת בשל פיגומים ותמיכות המתבקשים לבניית הגשר. שיטת הדחיקה מאפשרת הקמת גשר עילי מבלי להפריע להמשך הפעילות הסדירה המתקיימת מתחת לגשר.

עקרונות השיטה

האלמנט הראשון שנבנה הוא האלמנט המוביל. לאלמנט זה מחברים קונסטרוקציית פלדה של מסבך זיזי המכונה "אף פלדה" (Steel Nose), אשר מתפקדת כנקודת השענה בשעה שהמקטעים שבאוויר נמשכים או נדחפים (לפי שיטת הדחיקה) ומחליקים על סמכים זמניים עד להגעה לצידו השני של המפתח.
בשלב ראשון בונים נציבים (עמודים) לפני המכשול אותו חוצה הגשר ולאחריו כשעל ראש הנציבים מתקינים סמכי החלקה זמניים המאפשרים החלקה של אלמנטי הגשר. סמכים אלה מפורקים בתום הדחיקה. בשלב זה ניבנת חצר היציקה לאלמנטים (אם הם נוצקים באתר) ונבנה האלמנט הראשון. לאחר מכן מונף אף הפלדה ומרוכב בקצה האלמנט הקשוי.
בשלב השני, דוחקים את האלמנט הראשון כשאף הפלדה מוביל את ההחלקה כשהוא נשען על העמוד הבא ובכך מקטין את העומסים הפועלים על המקטע. פעולה הדחיקה ובניית האלמנטים חוזרת על עצמה על ידי חיבור אלמנטים בטור עד לחציית המכשול והשענה סופית של הגשר במקומו המיועד. בכל דחיקה נדחקים האלמנט האחרון שנוצק וכל האלמנטים שמחוברים לפניו (חיבור בטור).
לאחר שהגשר ממוקם באופן סופי מפרקים את אף הפלדה ומחליפים את הסמכים הזמניים שהורכבו בסמכים קבועים עליהם מניחים את הגשר במצבו הסופי.
אפשרות נוספת לדחיקה מבוססת על עקרון דחיקת האלמנטים משני צידי המפתח כשכוון הדחיקה מנוגד ובסופו נפגשים שני מקטעי הגשרים. בשיטה זו ניבנים שני חצאי הגשר משני צידי המפתח ונדחקים עד שמתאפשרת השלמת יציקה ביניהם (יציקה באתר). בסופו של תהליך מתקבל גשר מונוליטי הנשען על סמכים שנמצאים מחוץ לאזור המכשול. דוגמה לגשרים שנבנו בשיטה זו הם מחלף חולון מזרח וגשר הולץ במחלף קיבוץ גלויות.