google/wiki40b huggingface dataset:
צ'סטר

היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 79 לספירה בתור קסטרום רומי בשם דווה ויקטריס (Deva Victrix).
הקסטרום הוקם על ידי הלגיון העשרים ושימש מוצב קדמי כנגד השבטים הקלטים מהצפון והמערב. לאחר תקופה של דעיכה שהגיעה לאחר תקופת הרומאים, בימי הביניים החלה העיר לגדול ולשגשג בתור עיר מסחר ועיר נמל אזורית. עם התפתחות הספינות, יכולתה של צ'סטר לשמש עיר נמל דעכה משום המים הרדודים מדי של נהר הדי המחברים אותה לים האירי, עם זאת העיר המשיכה לשמש עיר מסחר אזורית ומזוהה בין היתר עם הסחר בבקר.
במהלך המאה ה-18 הייתה צ'סטר עיר תעשייתית חשובה משום שישבה במרכז האזור התעשייתי של צפון ויילס והמידלנס של אנגליה. בתקופה זו פיתוח האזור העלה גם את מעמדה שלה עם חיבור העיר לתעלת שרופשייר ולמסילות הרכבת.

חומת העיר צ'סטר

חומת העיר צ'סטר  היא חומה היקפית באורך של כ-3 קילומטר, המקיפה את העיר העתיקה. החומה עשויה אבן חול אדומה. תחילת הקמתה בתקופה הרומית ובהמשך, שופצה והורחבה. לאורכה מספר מגדלים ומבנים עתיקים שונים. ההליכה על החומה משמשת כיום אחת האטרקציות התיירותיות החשובות בעיר.

קתדרלת צ'סטר

במרכז העיר צ'סטר נמצאת קתדרלת צ'סטר . המוקד עליו מוצבת היום הקתדרלה היה אתר נוצרי עוד מהתקופה הרומית המאוחרת כאשר ניצבה במקום בזיליקה. לפי מסורות מסוימות הכנסייה בעיר הוקדשה לקדוש פאולוס ופטרוס, ככל הנראה בתקופה הסקסונית הפך הקדוש וורבורג (Werburgh) לקדוש הפטרון של הכנסייה והעיר. לקראת סוף האלף הראשון לספריה, הכנסייה הפכה למנזר. זה הושמד בשנת 1090 והוקם מחדש שלוש שנים מאוחר יותר בתור מנזר בנדיקטיני.

טירת צ'סטר

טירת צ'סטר  ניצבת בקצה הדרום-מערבי של חומות העיר העתיקה. היא נבנתה לאורך מאות שנים, כאשר הוקם במקום מבצר לראשונה בשנת 1070. במהלך המאה ה-12 הוקם מגדל אבן במרכז המבצר ושודרג שער המבצר משער עץ לבית שער מאבן המוכר כיום כ-"מגדל אגריקולה" (Agricola). במאה ה-13 הוחלפו חומות העץ של המבצר בחומות אבן, נבנו בנייני מגורים ואולם גדול, כמו כן נחסם שער אגריקולה והוא השתלב כמגדל בחומות הטירה וכלל בתוכו גם תאי מעצר ששימשו את השליט המקומי. לאחר שהטירה שרדה שתי תקיפות של הכוחות הפרלמנטריים במלחמת האזרחים האנגלית, היא נכנסה לתקופה רגועה יותר ושימשה בית משפט, כלא ומשרדי מס אזוריים.
בסוף המאה ה-18 עברה הטירה שיפוץ והרחבה נרחבים על ידי הארכיטקט תומאס הריסון. במהלך השיפוץ נוספו אגפים נוספים, נבנה מחדש הכלא ואולמות המשפט, בנוסף הוקם שער חדש לטירה - כל זאת בסגנון התחייה היוונית. לאחר שהשיפוץ הנרחב הושלם בשנת 1822, שימשה הטירה מרכז משפט ואדמיניסטרציה אזורי ואף כללה אגף ששימש את המפקדה הצבאית של רגימנט צ'סטר (אוחד בשנת 2007 אל תוך הרגימנט המרסיאני).
אלסנדרו סטראדלה

חייו

לא הרבה ידוע על ראשית חייו, אבל מוצאו ממשפחה אריסטוקרטית, הוא למד בבולוניה וכבר עשה לו שם כמלחין בגיל 20, בהזמנת המלכה כריסטינה משוודיה. ב-1667 עבר לרומא, שם חיבר יצירות רבות, בעיקר מוזיקת קודש, והחל לחיות חיי הפקרות. יחד עם חבר ניסה למעול בכספי הכנסייה הקתולית, אבל זממו התגלה. הוא נמלט מהעיר וחזר רק לאחר זמן רב, כשחשב שאין נשקפת לו עוד סכנה. לרוע מזלו, פרשיות רבות שניהל בחוסר דיסקרטיות עם נשים החלו להקים לו אויבים בקרב בעלי הכוח וההשפעה בעיר, והוא נאלץ לעזוב את רומא לצמיתות.
ב-1677 נסע לוונציה, שם שכר אותו אציל רב-עוצמה כמורה למוזיקה לפילגשו. כצפוי, לא עבר זמן רב וסטראדלה הסתבך איתה ונאלץ להימלט כשקשר האהבהבים שלהם נחשף. אבל הפעם שכר האציל כנופיית בריונים לעקוב אחר ולהרגו, מעשה שהיה רחוק כחוט השערה מהוצאתו לפועל. סטראדלה פנה לג'נובה, שם כתב אופרות וקנטטות; הוא הסתבך שוב בקשר אהבהבים עם אישה בלתי מתאימה והפעם הצליח המתנקש השכיר לתפוס אותו בפיאצה באנקי ולדקור אותו למוות.
השפעתו של סטראדלה כמלחין הייתה עצומה בשעתה, אם כי במאה הבאה העיבו על תהילתו קורלי, ויולדי ואחרים. קרוב לוודאי, שחשיבותו הגדולה ביותר היא בהמצאת הקונצ'רטו גרוסו: אומנם קורלי, באופוס 6 שלו, היה הראשון לפרסם יצירות בשם זה, אבל סטראדלה השתמש בצורה זו בבירור במועד מוקדם יותר, באחת הסונאטות שלו לויולה דה גמבה. בהתחשב בכך, שהשניים הכירו איש את רעהו, סביר להניח שהייתה כאן השפעה ישירה.
סטראדלה כתב לפחות שש אופרות וכן מספר רב של קנטטות ואורטוריות. כמו כן כתב 27 יצירות אינסטרומנטליות נפרדות, רובן לכלי קשת ובסו קונטינואו, ובאופן טיפוסי, בצורת הסונאטה דה קייזה.
חייו הססגוניים ומותו העקוב מדם יצרו ללא ספק סיפור עלילה, הראוי לאופרה בזכות עצמו. שלושה מלחינים יצרו אופרות המבוססות על חייו, והמפורסם בהם הוא פרידריך פון פלוטו ב"אלסנדרו סטראדלה" שלו (המבורג, 1844).
מבקר המוזיקה פיליפו פיליפי כתב עבודת מחקר על יצירות סטראדלה.
טרפז (סרט)

תקציר העלילה

מייק ריבל (ברט לנקסטר) הוא לוליין מעופף ותיק ומנוסה בקרקס בוליונה בפריז. הוא הלוליין השישי בעולם שהצליח לבצע סלטה משולשת בטרפז מעופף. באחד הביצועים נפל ונחבל ברגלו ומאז הוא צולע ונזקק למקל הליכה והוא מדוכא וממורמר.
טינו אורסיני (טוני קרטיס), בנו של חבר לשעבר של מייק מגיע מניו יורק לקרקס שבפריז, מדגים לפני מייק את יכולותיו על הטרפז ומבקש שייאמן אותו לבצע סלטה משולשת ובעת המופע ישמש כתופס (catcher) שלו. מייק מסרב ומתחמק ממנו אבל נערת הסוסים רוזה (קייטי חוראדו), אהובתו לשעבר של מייק, שעדיין מאוהבת בו בסתר ליבה, משכנעת אותו לקבל את טינו והם מתחילים באימונים.
מייקל מתחיל לאמן את טינו אבל כאן נכנסת לעלילה לולה (ג'ינה לולובריג'ידה) הקופצת מעל טרמפולינה. היא שואפת להתקדם בתפקיד בקרקס ומתחילה לפלרטט עם מייק וטינו. היא משכנעת את בעל הקרקס להופיע כמשתתפת שלישית במופע של טוני ומייק. מייק מסרב אך טינו שמתאהב בלולה מתנה את המשך המופע שלהם בהשתתפותה. בעלה של רוזה, שמקנא במייק, מכיוון שהוא מבין שלרוזה יש עדיין רגשות כלפיו, משחרר את הנמר של הקרקס על מייק ובמהלך המאבק עם הנמר נפגעת ידו של מייק והוא אינו יכול לשמש יותר תופס ומביאים לו מחליף. בינתיים למרות המתח ביניהם, מתפתח סיפור אהבה בין לולה לבין מייק. בעל הקרקס שמבין שכל השלישייה עומדת לנטוש אותו לטובת קרקס מצליח יותר מגלה כנקמה לטינו על הרומן בין מייק ללולה. טינו מתחקה אחר לולה ורואה אותה הולכת למלון ונפגשת שם עם מייק, הוא משכנע אותה לחזור אליו, תוך שהוא חוזר באוזניה על דברים שמייק אמר עליה בעבר.
לאחר כל המריבות בין טינו למייקל מגיע הקטע הדרמטי. טינו מחליט להופיע ומייקל מקדים את מחליפו ועולה מיד לעמדת הטרפז. ההופעה מתחילה למרות כעסו של מנהל הקרקס המורה להסיר את רשת הביטחון. בתזמון מושלם מצליח טינו לבצע את הסלטה המשולשת לקול תשואות הקהל. הסרט מסתיים כאשר טינו הופך לכוכב באופן מיידי ומרואיין על ידי העיתונאים הנמצאים בקהל, בינתיים עוזבים מייק ולולה את הקרקס כל אחד ונפגשים ברחוב, שם הם מתחבקים וממשיכים ללכת.
אייסף - הקרן הבינלאומית לחינוך

חזון הקרן

מטרת הארגון היא "צמצום פערים חברתיים בישראל באמצעות עידוד מצוינות חברתית-אקדמית, הגדלת הנגישות להשכלה גבוהה ותמיכה בסטודנטים מבטיחים ממשפחות עם קשיים כלכליים". הקרן משלבת בין תמיכה כלכלית לבין מעורבות חברתית, פיתוח מנהיגות ותרומה לקהילה. 
כדי להתקבל לקרן, נדרשים הסטודנטים לעמוד בקריטריונים כגון השלמת שירות בצה"ל או שירות לאומי מלא, הזדהות עם ערכי הקרן, ועמידה בתנאי קבלה ללימודים.

תוכנית המלגות הבינלאומית

מדי שנה מעניקה אייסף מלגות למימון לימודי דוקטורט ופוסט דוקטורט במוסדות אקדמיים בעולם (בהן מלגת אייסף-פולברייט), במטרה לקדם את המחקר בישראל ולסייע לחוקרים מהפריפריה להשתלב באקדמיה בישראל. עד כה סיימו למעלה מ-1,000 בוגרי אייסף בחו"ל את לימודיהם באוניברסיטאות כגון הארוורד, ייל, קולומביה, שיקגו, MIT וסטנפורד; בוגרים אלו השתלבו עם חזרתם ארצה בתפקידים בכירים באקדמיה, בתעשייה ובממשל.

האות ע"ש אדמונד י. ספרא

האות למצוינות ותרומה לחברה הישראלית הוענק על ידי הקרן לראשונה ב-2010. האות מוענק לזכרו של אדמונד י. ספרא, ממייסדי קרן אייסף. 
קרן ספרא היא השותף המרכזי של קרן אייסף מזה עשרות שנים. האות ע"ש אדמונד י. ספרא מוענק לנבחרים מקרב בוגרי קרן אייסף, ונועד להיות סמל לשילוב של מצוינות אישית תוך רגישות חברתית ותרומה לחברה הישראלית.
פראג הוצאה לאור

היסטוריה

ההוצאה הוקמה בכרכור ב-21 בנובמבר 1993 על ידי האחים אייל ואילן לוי. במהלך עשרים וחמש שנות פעילותה, החברה הוציאה לאור, נכון ל-2018, למעלה מ-150 כותרים. הקו המחבר בין הכותרים הוא ספרים שמחבריהם אנשי המערב, אולם כתיבתם נשענת על מקורות תרבותיים מגוונים ומשלבים בין דרך החשיבה המזרחית (מזרח-אסיה) לתרבות המערב. ספרה הראשון של ההוצאה הוא הטאו של פו שיצא בשנת 1994 ונכנס למקום הראשון ברשימת רבי המכר של עיתון "הארץ" למשך מאה שבועות רצופים.
בנוסף להוצאת ספרים, החברה מפיקה כנסים, סדנאות כתיבה והרצאות. ביניהן "המסע" בהנחיית ברנדון בייס וסדנת "דרך האמן" בהנחיית ג'וליה קמרון בשנת 2013.

יוצרים מרכזיים בהוצאה

בין היוצרים המרכזיים של ההוצאה נמנים: ביירון קייטי, זאב בן אריה, יואב בן דב, ניסים אמון, אקהרט טולה, ברוס ליפטון, ג'נט בריי אטווד, איי. סי. פינג, ג'וליה קמרון, ערן שטרן, פמה צ'ודרון, ברנדון בייס, דון מיגל רואיס, ריצ'רד טמפלר, אבי גרינברג, ו-דבורה ליבוביץ'.
קטע כלי

קטע כֵּלי (ניתן לומר גם קטע כִּלְיִי, בלועזית: קטע אינסטרומנטלי) הוא קטע מוזיקלי ללא שירה. קטעים כליים קיימים בכל הסגנונות של המוזיקה, אך הם נפוצים בדרך כלל יותר במוזיקה קלאסית, ג'אז, בלוז, ובמוזיקה אלקטרונית. במוזיקת הרוק התפתח ז'אנר נפרד הנקרא רוק אינסטרומנטלי.
במקרים רבים קטע כליי הוא פשוט חלק משיר ארוך יותר (לדוגמה קטע סולו גיטרה), אך קיימות גם יצירות כליות שלמות. 
במוזיקת פופ הקטעים הכליים קצרים ובדרך כלל לא יותר ארוכים מ-3 דקות. קטעים כליים ארוכים יותר נפוצים בג'אז וברוק מתקדם.
הביצועים הכליים בדרך כלל לא זוכים לאהדה דומה לשירים המקוריים, אך היו ביצועים כליים שהגיעו לראשי המצעדים.
לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ

ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-23 בינואר 1378, לרופרכט מפפאלץ ולאליזבת מנירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן. בעת מסעו של אביו באיטליה בשנת 1401, ניהל לודוויג את ענייני הנסיכות.
בשנת 1410 מת אביו רופרכט, מלך גרמניה, ולפני מותו חילק את נחלותיו בין בניו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, יוהאן קיבל את רוזנות פפאלץ-נוימרקט, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואוטו קיבל את רוזנות פפאלץ-מוסבאך.
לודוויג היה דתי מאוד, והיה הפטרון של אוניברסיטת היידלברג. לודוויג היה מחברי האגודה התוכית נגד לודוויג השביעי, דוכס בוואריה, ואף היה ממקימי ליגת קונסטנץ. לודוויג כיהן כמשנה לזיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואף סייע לארגן את מועצת קונסטנץ. במהלך המועצה ארגן לודוויג את המשפטים של יאן הוס והירונימוס מפראג, ואף היה אחראי על הריגתו של יאן הוס, וכן היה ממונה על הדחת האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה.
לאחר מות בנו הבכור רופרכט בשנת 1426, עלה לודוויג לארץ הקודש, משם חזר חולה מאוד. בשנת 1435 התעוור לודוויג, והשלטון עבר לידי אשתו והמועצה המלכותית. ב-30 בדצמבר 1436 מת לודוויג בהיידלברג, ובנו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.
טיפול

טיפול הוא ניסיון לתקן בעיה הפוגעת בבריאותו או תפקודו של האדם. על פי רוב הטיפול מתבצע בעקבות תהליך האבחנה.

סוגי טיפול

קיימים סוגים רבים של טיפולים אשר נבדלים ביניהם על פי הגורם המטפל, סוג הבעיה המטופלת, כלי הטיפול ועוד.
בית הכנסת הפולני בווינה

הקהילה היהודית הפולנית בווינה

ה"יהודים הפולנים" של וינה היו בעיקר יוצאי חבל גליציה שסופח לאוסטריה כתוצאה מחלוקת  פולין בשנת 1795.  אולם עוד בשנת 1792 קהילה של יהודים פולנים הקימה בווינה "בית תפילה פולין" ("בית תפילה פולען"). משנת 1836 הרב אלעזר הורוביץ מפרסבורג ניהל בשביל קהילה זו את ה"לאצנשול" ביודנגאסה בלאצנהוף Lazenhof הישן. המקום נהרס ב-1848 והקהילה נאלצה לארגן בית תפילה בשכונת לאופולדשטאט. בתקופת האמנציפציה של יהודי אוסטריה, במחצית השנייה של המאה ה-19, היגרו לווינה למעלה מ-20,000 יהודים מגליציה. החל משנת 1854 פעל בית הכנסת של קהילתם ברחוב אוברה דונאושטראסה 65 (כיום 79)  ובשנת 1892 הוחלף בבית הכנסת החדש שבלאופולדגאסה. אחרי מלחמת העולם הראשונה נשארו בווינה אלפים רבים של פליטים יהודים מפולין, רובם מגליציה. חיי הדת שלהם התרכזו סביב בית הכנסת הפולני "בית ישראל".

תולדות בית הכנסת

בית הכנסת נבנה בשנים 1892-1893  על ידי אגודת "בית ישראל" בעיקר על מנת לשרת את הקהילה הגליציאנית של וינה, והתפללו בו לפי מנהג פולין. המבנה תוכנן על ידי האדריכל וילהלם שטיאסני (1910-1842) כמבנה תלת-ספינתי עם גלריות והכיל 450 מושבים לגברים ו-317 מושבים לנשים. בדומה לבתי כנסת רבים באותה תקופה נבנה בסגנון התחייה המורית. הבימה ניצבה באמצע האולם והסממן הבולט של הבניין היה צריח מרכזי בצורת בצל.
אחרי שנת 1895 כיהן כרב בית הכנסת הרב מאיר מאירזון ששימש גם כאב בית דין של וינה. אחריו כיהן רב בשם יוסף באב"ד שנספה בשואה.
בשנים 1913-1893 פעל בבית הכנסת החזן הראשי מאיר שור שתרם לתחיית החזנות ה"מזרח-אירופית" בווינה.
 
ב-14 באוקטובר 1923 נערך במוסד כנס ההקמה של הארגון האורתודוקסי "אחדות ישראל", בראשות הרב מאיר מאירזון (ששימש גם אב בית דין בווינה) וישראל הורנשטיין. ארגון זה נאבק על מקום הגליציאנים בממסד היהודי האורתודוקסי בווינה. 
בית הכנסת נהרס כליל על ידי הנאצים  בליל הבדולח ב-9 בנובמבר 1938, יחד עם עוד 48 בתי הכנסת של הבירה האוסטרית. במקום בית הכנסת הוקם מאוחר יותר בניין מגורים וקיומו של בית הכנסת שנהרס מצוין בלוח זיכרון שהוצב כאן בשנת 1990. בית הכנסת היחיד ששרד למרות הפרעות ב-1938 היה בית הכנסת הגדול (וינה) ("וינרשאטאט-טמפל") בזייטנשטטן-גאסה.
פלוגה

פלוגה  היא יחידה צבאית המורכבת ממחלקות, כאשר מספר פלוגות מרכיבות גדוד.

בליגיון הרומי

בלגיון הרומי היו בפלוגה שתי קנטוריות כלומר כ-160 חיילים. גאיוס מריוס ביטל את הפלוגה כיחידה טקטית והשאיר פלוגות רק כיחידות תמרונים.

פלוגה לוחמת

בצבאות מודרניים, מורכבת הפלוגה משלוש עד חמש יחידות משנה (לרוב מחלקות) וכן ממפקדת הפלוגה. שלוש עד חמש פלוגות מרכיבות בדרך כלל גדוד. 
בצה"ל, פלוגת חי"ר כוללת בין 100 ל-250 חיילים. פלוגה בחיל השריון הישראלי כוללת שלוש מחלקות ובה 11 צוותי טנקים ובנוסף צוות טכני. בדרך כלל, הפלוגה שייכת לגדוד מסוים, אך לעיתים יש פלוגות המאוגדות ביחידה שאיננה גדוד ולעיתים כפופות ישירות לחטיבה או מסגרת גבוהה יותר (כך למשל, פלוגות צמ"ה עזה שכפופות ישירות לאוגדת עזה, ולא לגדוד כלשהו). 
היחידה המקבילה לפלוגה בחיל התותחנים ובמערך ההגנה האווירית מכונה סוללה, וכוללת לרוב 2 פלגות. בחיל הים הישראלי, בפלגות הדבורים המקבילה לפלוגה היא סיירת וכוללת עד 6 ספינות.

מפקד פלוגה

מפקד פלוגה או בקיצור מ"פ (בחיל התותחנים ובמערך ההגנה האווירית נקרא מסו"ל - מפקד סוללה), הוא תפקיד של קצין העומד בראש פלוגת לוחמים ואחראי לתפקודה בכל התחומים. בצה"ל מתייחס מונח זה למפקד יחידה הכפופה לגדוד חי"ר, שריון, הנדסה קרבית, איסוף קרבי ויחידות מובחרות. דרגתו של מפקד הפלוגה היא בדרך כלל דרגת סרן, לעיתים רב-סרן ולעיתים נדירות יותר סגן. מפקד פלוגה לרוב השתלם בקורס מפקדי פלוגות, ולעיתים נדירות יותר הוא גם בוגר תואר ראשון מהמכללה לפיקוד טקטי.

סגן מפקד

סגן מפקד פלוגה (סמ"פ ובחיל התותחנים ובמערך ההגנה האווירית סמסו"ל) הוא קצין השני בדרגתו בפלוגה, בצה"ל ע"פ רוב בדרגת סרן או סגן. סגן המפקד הוא קצין שסיים תפקיד מפקד מחלקה, ולפעמים תפקיד מנהלתי נוסף. תפקידו של סגן המפקד הוא מילוי מקום מפקד הפלוגה בהיעדרו, ואחראי למנהלות.

מפקד מחלקה

בפלוגה יש מספר מפקדי מחלקות (מ"מ, בחיל התותחנים נקרא מפל"ג ובמערך ההגנה האווירית נקרא מפ"ל - מפקד פלגה) בהתאם למספר המחלקות. על פי רוב מפקדי המחלקות הם קצינים בדרגות סגן וסגן משנה, אך במקרים נדירים ימונה מש"ק לתפקיד מפקד מחלקה. בצבא הסדיר נדיר מאוד למצוא קצין בדרגת סרן בתפקיד מפקד מחלקה.

חובש פלוגתי

החובש הפלוגתי (חופ"ל, בחיל התותחנים: חובש סוללה) מרכז את פעילות החובשים המחלקתיים בפלוגה והוא היחיד המוסמך להפנות חיילים לרופא ולחלק תרופות בזמן שיגרה. החופ"ל כפוף לקצין רפואה של הרמה הממונה, אך נחשב כחלק אורגני של הפלוגה ונמצא עמה בכל עת.
סיס הרים

תיאור וביולוגיה

הסיס דומה במראה החיצוני לסנונית הרפתות או סנונית הערים. היא, למרות זאת, כלל לא קרובה טקסונומית למיני ציפורי שיר אלו, מכיוון שסיסים משתייכים לסדרת הסיסאים. הדמיון בין הקבוצות הוא תוצאה של אבולוציה מתכנסת, המצביע על סגנון חיים דו.
סיס ההרים מקנן בהרים מדרום אירופה עד ההימלאיה. כמו סיס החומות, הוא נודד למרחקים גדולים, וחורף הרבה יותר דרומה באפריקה הדרומית.
ניתן להבדיל את סיס ההרים בקלות מסיס החומות לפי ממדיו הגדולים יותר ובטנו וצווארו הלבנים. הם גדולים בערך פי שניים ממרבית הסיסיים האחרים שבטווח תפוצתו, אורכו כ-20 עד 23 ס"מ, מוטת כנפיו כ-57 ס"מ ומשקלו כ-100 גרם. לשם השוואה, מוטת כנפיו של סיס החומות היא כ-42 ס"מ. סיס ההרים הוא בעיקר בצבע חום כהה, עם כתמים לבנים מתחת למקור ועל החזה המופרדים על ידי פס חום כהה. יש לו זנב קצר המפוצל בקצהו וכנפיים ארוכות מאוד המעוקלות אחורנית ומזכירות צורת סער או בומרנג אך עשויות גם להיות מתוחות בצורה ישרה (כמו בתמונה). הצעירים דומים לבוגרים, אבל נוצותיהם בהירות בקצוות. תעופתם היא איטית יותר ממיני סיסיים אחרים.

התנהגות

סיסים אלו בונים את הקנים שלהם בחורים הנמצאים בסלעים או במבנים מעשה ידי אדם. הקן הוא בצורת צלוחית, הבנוי מנוצות של מינים שונים של ציפורים, המחוזק על ידי חומר צמחי יבש ורוק. בכל הטלה יש 2 או 3 ביצים. הסיסים חוזרים לאותו קן שנה לאחר שנה, ובונים את הקן שלהם מחדש במקרה הצורך, ונשארים עם אותו בן הזוג במשך כל חייהן. סיסים צעירים יכולים להוריד את חום הגוף שלהם ולהפוך לרדומים במקרה שתנאי מזג אוויר קשים מפריעים להוריהם לתפוס חרקים כראוי. הם הסתגלו לתנאי מחיה עירוניים, ולעיתים קרובות מקננים בבניינים ישנים בערים לאורך הים התיכון.

מחזור חיים

סיס ההרים מבלה את רוב חייו באוויר. הוא דוגר על צוקים אנכיים או קירות.
ב-2011, פליקס ליאצ'טי ועמיתיו במכון השווייצרי לצפרות סימנו שישה סיסיי הרים בתגים אלקטרוניים שעוקבים אחריי תנועותיהם. בעקבות כך התגלה כי הציפורים יכלו להישאר באוויר מעל 200 ימים רצופים.
אופוזיציה בינארית

בתאוריה ביקורתית אופוזיציה בינארית היא צמד ניגודים. דוגמאות בולטות הן: חיים ומוות, אור וחושך, לבן ושחור, גבר אישה וכדומה. תפיסה זו מאפיינת בעיקר את הוגי הזרם הסטרוקטורלי.
על פי תאורטיקנים מסוימים, הבולט שבהם קלוד לוי שטראוס, כל האפיסטמולוגיה האנושית מבוססת על ניגודים בינאריים, כך שלבני אדם אין דרך אחרת לתפוס את המציאות אלא כסדרה של ניגודים. את ההשראה להנחה זו לקח לוי שטראוס מחקר המוח, שהראה כי עקרון הפעולה של נוירונים (תאי עצב) במוח מאפשר רק שני מצבים: פעולה וחוסר פעולה. מכאן הסיק כי תפיסת המציאות על ידי האדם מאופיינת בסיווג מושגים שונים כהנגדות.
תחבורה בקוריאה הצפונית

כבישים

למערכת הכבישים במדינה פחות חשיבות מאשר למערכת הרכבות. הכבישים משמשים בדרך כלל למעבר של מרחקים קצרים. יש פער בין רמת הכבישים בפיונגיאנג ומספר ערים גדולות אחרות לבין רמת הכבישים בעיירות וכפרים. מעטות המכוניות הנוסעות בכבישים עקב הגבלה על מספר המכוניות בגלל התלות בייבוא נפט, ובכבישים בעיקר נהוג להוביל מוצרי תעשייה וחקלאות על גבי משאיות. אורכם הכולל של הכבישים במדינה מוערך בכ-24,879 ק"מ (2003), כחציים סלולים. כבישים מהירים החלו להיסלל בשנות ה-70. החשובים: פיונגיאנג-סונאן (15 ק"מ), פיונגיאנג-וונסן (189 ק"מ), פיונגיאנג-נאמפו (46 ק"מ), ופיונגיאנג-קאסונג (170 ק"מ)

תחבורה אווירית

בקוריאה הצפונית ישנם כ-80 שדות תעופה שמישים, במחציתם מסלול נחיתה סלול. שדות התעופה מופעלים על ידי חברת התעופה הלאומית (בבעלות ממשלתית מלאה), אייר קוריו. ישנם נמלי תעופה הנשלטים על ידי צבא קוריאה הצפונית. עם סיום מלחמת קוריאה שוקמו ונבנו שדות תעופה רבים. צי המטוסים מורכב ממטוסים תוצרת רוסיה. נמל התעופה הראשי במדינה הוא נמל התעופה סונאן שבפיונגיאנג.

נמלים

הנמלים בקוריאה הצפונית משמשת בעיקר לסחר חוץ ודיג. נמלי ים המשמשים לסחר חוץ (ייצוא וייבוא), ונתיבי שיט פנימיים המשמשים בעיקר להובלה פנימית של מוצרים וכוח עבודה.
כל נמלי הים במדינה לא קופאים במשך כל השנה. הנמלים העיקריים הם- בחוף המזרחי: צ'ונגג'ין, המהונג (הונגנאם), קימצ'אק, רג'ין, סונבונג (אונג'י לשעבר) קוסונג וונסן. בחוף המערבי: נאמפו והאג'ו. בצי הסוחר כ-200 ספינות מסוגים שונים עם נפח כולל של כמיליון טון.
אפולו 4

יעדים

משימת אפולו 4 נועדה כאמור, לבחון את הרכיבים ושיטות הפעולה שבהם תוכנן להשתמש במשימה להנחתת אדם על הירח. באפולו 4 נעשה לראשונה שימוש בכל שלושת השלבים של המשגר סטורן 5: הראשון S-IC, השני S-II והשלישי S-IVB, סטורן 5 הוא המשגר הגדול ביותר שתוכנן אי פעם. הייתה זו גם הטיסה הראשונה מקומפלקס השיגור 39, שנבנה במיוחד למשגרי סטורן 5. למשימה היו מאפיינים ראשוניים וניסיוניים נוספים ובשל הצורך לבדוק את כולם, הוצבו על הטיל והחללית 4,098 מכשירי מדידה שונים.
הייתה זו הפעם הראשונה, בה השתמשו בשיטה בה מנוסים כל חלקי הטיל יחד (the all-up testing), במקום ניסוי של כל שלב של הטיל בנפרד, כפי שנעשה בטילים רב שלביים קודמים שנבנו בארצות הברית. שיטה זו צמצמה באופן ניכר את מספר הבדיקות, וקיצרה את משך הזמן שנדרש כדי להגשים את תוכניתו של הנשיא קנדי להנחית אדם על הירח עד 1970.
הטיל נשא את תא הפיקוד, שמספרו 017. היה זה מודול מספר 1 שתוכנן לבדיקת מערכות ולא מודול מספר 2 ששימש לנחיתה על הירח. לטיל צורף גם מתקן דמי של רכב הנחיתה על הירח, באמצעותו נערכה הדמיה של  רכב הנחיתה על מתקן השיגור.

הטיסה

לאחר סדרת בדיקות שנמשכו חודשיים, היה הטיל מוכן לשיגור. הטענת הטיל בדלק החלה ב-6 בנובמבר. להובלת הדלק נדרשו 89 משאיות טעונות בחמצן נוזלי, 28 משאיות טעונות מימן נוזלי, ו-27 משאיות טעונות בקרוסין מזוקק.
השיגור התרחש בשעה 12:00 ב-9 בנובמבר. בסיומה של ההמראה הוצבו השלב השלישי (ה-S-IVB) ותא השירות והפיקוד (ה-CSM) במסלול כמעט מעגלי של 190 קילומטר, בדומה למסלול שתוכנן למשימת הנחיתה על הירח. לאחר שתי הקפות, הוצתו מנועי השלב השלישי בפעם הראשונה, והביאו את החללית למסלול אליפטי של  17,218 ק"מ אַפּוֹגֵיאָה ובמכוון ופֶּרִיגֵיאָה של 84.6 קילומטר מתחת לפני השטח של כדור הארץ; זאת במטרה להבטיח את חזרתו של מודול הפיקוד במהירות גבוהה וכניסה אטמוספירית והשמדה של השלב השלישי של הטיל. בשלב זה נפרד מודול הפיקוד מהשלב השלישי ומנועיו של המודול הודלקו כדי להעלות את האפוגיאה ל-18,092 ק"מ ואת הפריגיאה למסלול −74 קילומטר. לאחר שעברה את האפוגיאה, מנועו של מודול השירות הודלק שוב ל-281 שניות, כדי להעלות את מהירות החללית בעת שובה לכדור הארץ ל-11,139 מטר לשנייה, בגובה 120 קילומטר ונתיב טיסה בזווית של  -6.93 מעלות, בכך הדמתה החללית מסלול שיבה מן הירח.
תא הפיקוד נחת במרחק של כ-16 קילומטר מאתר הנחיתה המתוכנן. נחיתתו נראתה מסיפונה של ספינת הצי האמריקני בנינגטון, הספינה שהשיבה את המעבורת לבסיסה.

תמונת כדור הארץ

מודול הפיקוד הכיל מצלמת 70 מ"מ אוטומטית, שצילמה את התמונות הראשונות בהיסטוריה בהן נראה כמעט כל כדור הארץ מן החלל. במשך השעתיים וחצי בהן הגיעה החללית אל נקודת האַפּוֹגֵיאָה (הנקודה המרוחקת ביותר במסלולה מכדור הארץ) והתרחקה ממנה, צילמה החללית  מהחלון הקדמי של תא הפיקוד 755 תמונות צבעוניות. התמונות שצולמו מגובה של 13,510 ועד 18,092 ק"מ, לא היו ברזולוציה גבוהה אך עוררו עניין גאוגרפי, קרטוגרפי, מטאורולוגי, אוקיינוגרפי, גאולוגי, הידרולוגי.

מיקומה של הקפסולה

מודול הפיקוד של אפולו 4, מוצג כיום באתר הניסויים הגדול של נאס"א John C. Stennis Space Center, שבמסיסיפי.
יחסי הממלכה המאוחדת–טנזניה

יחסי מסחר

טנזניה מייצאת לממלכה המאוחדת בעיקר חומרי גלם, ביניהם: תה, טבק ואבנים יקרות. הממלכה המאוחדת היא הרוכשת הגדולה ביותר של תה טנזני מחוץ לאפריקה. הממלכה המאוחדת מצידה, מייצאת לטנזניה בעיקר כלי רכב ומכשירים אלקטרוניים.

השקעת חוץ ישירה

מעצם היותה המדינה הקולוניאלית בעלת הכוח על טנזניה בעברה, הממלכה המאוחדת היא אחת משותפות המסחר הוותיקות ביותר של טנזניה. הממלכה המאוחדת היא משקיעת החוץ הישירה הגדולה ביותר, לאחר שעקפה את דרום אפריקה ב-2011. ההשקעות הזרות במדינה מתבטאות במגוון תחומים, כגון: כרייה, ייצור וחקלאות. החברה המסחרית הבריטית היחידה הנסחרת בבורסה לניירות ערך בדאר א-סלאם היא Arcacia, הנסחרת גם בבורסה לניירות ערך בלונדון.

תיירות

הממלכה המאוחדת היא מקור התיירות הגדול ביותר לטנזניה לאחר קניה.
בריטיש איירווייז, הפעילו בעבר טיסות ישירות בין לונדון ודאר א-סלאם. ב-31 במרץ 2013, טיסות אלו הושעו לאחר 82 שנים של פעילות בשל חוסר רווחיות עבור חברת התעופה.
אליזבת רוהם

תחילת דרכה

רוהם נולדה בעיר דיסלדורף שבגרמניה. היא עברה עם משפחתה לניו יורק עוד בטרם מלאה לה שנה, וגדלה בעיירה בדפורד שבמחוז וסטצ'סטר. רוהם, בתם של אברהארד, עורך דין המתמחה בדיני תאגידים, וליסה, שהשתתפה בעבר בכתיבת אופרת הסבון "האור המנחה", מחזיקה באזרחות כפולה - גרמנית ואמריקנית. הוריה התגרשו ב-1982. ב-1991 סיימה רוהם את לימודיה בתיכון פרטי בטנסי, ולאחר מכן המשיכה ללימודים גבוהים במכללת שרה לורנס שבניו יורק, שם השלימה תואר ראשון בכתיבה ובהיסטוריה של אירופה, והחלה לעשות את צעדיה הראשונים במשחק.

קריירה

ב-1997 קיבלה רוהם את תפקידה המשמעותי הראשון: גילום דמותה של דורותי הייז באופרת הסבון "חיים רק פעם אחת". כן גילמה במשך 15 פרקים את דמותה של החוקרת קייט לוקלי בסדרת הפנטזיה הטלוויזיונית "אנג'ל". ב-2000 גילמה בנקאית השקעות שאפתנית בדרמה הטלוויזיונית הכושלת "מחיר הכסף". ב-2001 לוהקה רוהם לתפקיד ראשי בדרמה הטלוויזיונית "חוק וסדר". רוהם גילמה את סרינה סאות'רלין, עוזרת לתובע המחוזי, עד שנת 2005. כן הופיעה בתפקידים נוספים על המסך הקטן והגדול, בהם גילום דמותה של הסוכנת ג'נט מק'קארן בקומדיה הקולנועית "איזו מין שוטרת 2" (2005), ורעייתו של ג'רמי רנר בסרט "חלום אמריקאי". בשנת 2014 שיחקה בדרמה המשטרתית "מטרידן" (Stalker) של CBS, בתפקיד של אמנדה טיילור, סוכנת ביחידה להערכת איום, ואם בנו של ג'ק. הסדרה ירדה לאחר עונה אחת. בשנת 2015, שיחקה בסרט "ג'וי", בתפקיד פגי המבוגרת. מדיסון וולף גילמה את פגי הצעירה. 
בשנת 2016 שיחקה בסרט הפעולה "נמלטת" לצד מל גיבסון, ובסרט הדרמה "אהבה זה כל מה שאתה צריך" לצידה של בריאנה אביגן. בשנת 2017 שיחקה בסרט "בלשי אל.איי", בסרט האימה "שבע משאלות" בכיכובה של ג'ואי קינג, ובסרט "שבטי פאלוס ורדס".
ב-2002 נבחרה לרשימת 100 הלוהטים ביותר של המגזין האמריקני "מקסים".

חייה האישיים

באפריל 2008 ילדה רוהם בת, המשותפת לה ולבן זוגה, היזם רון ווסטר. מחלקת את זמנה בין ניו יורק ולוס אנג'לס.