google/wiki40b huggingface dataset:
כרוניקון (אוסביוס)

הכרוניקון או הכרוניקה (יוונית: Pantodape historia, Παντοδαπὴ ἱστορία, היסטוריה אוניברסלית ; לטינית: Chronicon) הוא חיבור בשני ספרים מאת אב הכנסייה אוסביוס מקיסריה.
נראה כי הוא חובר בתחילת המאה ה-4 לספירה, לפני החיבור תולדות הכנסייה. הוא כולל כרונולוגיה של העולם מאברהם ועד הוויסנאליה של קונסטנטינוס בשנת 325 לספירה (לציון 20 שנה לשלטונו). הספר הראשון מכיל סדרות של קטעים מתוך חיבורים של סופרים מוקדמים יותר; הספר השני מכיל רשימה חדשנית של תאריכים ואירועים בצורת טבלה.
המקור היווני של הטקסט אבד, אף על פי שציטוטים בכמות משמעותית קיימים בכרונוגרפיות מאוחרות יותר. שני הספרים נשמרו ברובם בתרגום ארמני. הספר השני נשמר בשלמותו בתרגום לטיני על ידי הירונימוס. קיימים גם חלקים מצוטטים אצל סופרים סוריים מאוחרים יותר, כמו הקטעים אצל יעקב מאדסה  ואצל מיכאל הסורי  אחריו.

תוכן החיבור

היצירה חוברה כשהיא מחולקת לשני חלקים. החלק הראשון, "אנלים" (ביוונית: Χρονογραφία, "כרונוגרפיה"), מספק תקציר של היסטוריה אוניברסלית ישירות מהמקורות, כשהם מסודרים לפי לאומים. החלק השני, "קנונים כרונולוגיים" (ביוונית: Χρονικοὶ Κανόνες, "כרוניקוי קנונס"), מספק לוחות כרונולוגיים של החומר ההיסטורי בטורים מקבילים מתוזמנים זה מול זה, מעין צירי זמן מקבילים, כאשר כל שורה מהוה שנה. זוהי הרשימה הארוכה ביותר שנשמרה של מנצחים אולימפיים, הכוללת בעיקר את זוכי תחרות הסטאדיון משנת 776 לפנה"ס ועד 217 לספירה. טבלאות אלו נשמרו בשלמותן בתרגום לטיני בכרוניקון של הירונימוס ושני החלקים עדיין קיימים בתרגום ארמני.
ניתן להרכיב מחדש את היצירה מתוך כרונוגרפים ביזנטיים, במיוחד גאורגיוס סינקלוס.
הסדר חוב

הסדר חוב הוא אירוע משפטי המשנה את תנאי החוב של חייב כלפי נושיו כאשר השינוי הוא לטובת החייב. הסדר חוב מאפשר לתאגיד, ליחיד או לישות מדינית, המצויים במצוקה פיננסית, לדון מחדש בתנאי חובותיהם, במטרה לשפר את מצב הנזילות שלהם, או לחזור מחדש למצב של נזילות, כך שיוכלו להמשיך בפעילותם הרגילה. הסדר חוב נבדל מהליך חדלות פרעון בכך שהוא יותר הסכמי – במקום הכפייה על כלל מחזיקי החוב, המאפיינת את הליכי חדלות הפרעון, קיימת הסכמה חוזית בין הנושים לחייב על הפחתת שיעור החוב. במקרים כאלו, הסדר החוב מתנהל מחוץ לבית המשפט (workout או out-of-court restructuring). עם זאת, גם הסדרי חוב יכולים להיכנס תחת דיני חדלות הפרעון. זאת, בכל מקרה בו קיימת כפייה מסוימת על נושים שהתנגדו להסדר (לשם כך נדרשת הסכמה של רוב מיוחד מבין הנושים וכן אישור של בית משפט).

מניעים

בהסדר חוב הנזק לחייבים ולנושים הוא לרוב נמוך מזה שבהליך של חדלות פרעון, ולכן משמש כאלטרנטיבה עדיפה. העלויות העיקריות לחייבים המקושרות עם הסדרי חוב הן הזמן והמאמצים הדרושים בהתמקחות עם הבנק, הנושים, הספקים ורשויות המס. הסדר חוב לרוב מערב הפחתה של החוב והארכה של תנאי התשלום.

עסקת המרת חוב להון מניות

בהסדרי חוב מסוימים, בעיקר של אג"ח שהנפיקו חברות ציבוריות שמניותיהן נסחרות, עשויים בעלי האג"ח להסכים לביטול של חלק מהחוב, או במקרים נדירים של כולו, בתמורה לקבלת חלק מהון המניות בחברה. עסקאות כאלו מתרחשות כאשר תאגידים גדולים נקלעים למצוקה פיננסית קשה, במצב בו החובות של החברה ביחס לנכסיה הם כה גדולים, עד שאין לנושים כל יתרון בניסיון להפנות את החברה להליך של חדלות פרעון, במסגרתו שיעור החוב שיוחזר יהיה נמוך יחסית, ואין ביד החברה לשלם את החוב גם בדרך של פריסה. הסדרי חוב אלה עשויים להסתיים לעיתים בהשתלטות של בעלי האג"ח על החברה, והם ממשיכים להפעילה כ"עסק חי" (עסק שאינו בסכנת חדלות פרעון בעתיד הקרוב). כתוצאה מכך, חלקם של בעלי המניות המקוריים מדולל ולעיתים אף נמחק כליל. הדבר נפוץ, למשל, בהליכי ארגון מחדש לפי פרק 11 של חוק חדלות הפרעון האמריקני.
סראטוב איירליינס

היסטוריה

החברה הוקמה ב-19 בספטמבר 1931, כאשר אומץ צו של נשיאות ועדת ההוצאה לפועל של הוולגה התחתונה (סרטוב) שהנחתה לייסד חברת תעופה מקומית.
השנים 1970 — 1980 היו ימי הזוהר של החברה. טיסות החברה בוצעו במגוון כלי טיס מתוצרת מקומית, לרבות אנטונוב An-24, יאק-40 ואז יאק-42 ששימשו בטיסות אל מוסקבה (ביקובו), לנינגרד (רז'בקה), לבוב, וולגוגרד, קויבישב, פנזה, מגניטוגורסק, סברדלובסק, סאראנסק, איבנובו, וילנה, אדלר ועוד.
בשנות השמונים של המאה ה-20 צורפו לצי החברה גם מטוסי L-410 שהופסקו בשנים 1992-1993.
ב-1994 הוקמה חברת המניות "סראטוב איירליינס".
בנובמבר 2011, 51% ממניות החברה הועברו לאירופלוט על ידי תאגיד "רוסטכנולוגיות", שהחזיק בבעלות על החברה באותה עת. ב-29 בדצמבר 2011 נמכרה החברה למשקיעים פרטיים. ערך המניות הסתכם בכ-290 מיליון רובל.
במאי 2018 הסוכנות הפדרלית לתחבורת אוויר של משרד התחבורה הרוסי חייבה את החברה להפסיק את פעילותה עד ל-31 במאי 2018 ולצמצם את כוח האדם בה, בשל מציאת ליקויים בהתנהלות החברה, שהביאו גם לאסון ההתרסקות בפברואר 2018 ברם החברה המשיכה את פעילותה.

תאונות

ב-11 בפברואר 2018 מטוס אנטונוב An-148 שהמריא מנמל התעופה הבינלאומי דומודדובו שבמוסקבה לעיר אורסק, התרסק בפרברי מוסקבה. על הסיפון היו 65 נוסעים ושישה אנשי צוות, כולם נספו.
רית'ם צ'יינג'ס

בג'אז רית'ם צ'יינג'ס (באנגלית: Rhythm Changes) הוא שמו של מהלך הרמוני על-פי הסטנדרט של ג'ורג' גרשווין "I Got Rhythm". רצף האקורדים הזה מהווה את בסיסם הרמוני של אין ספור יצירות בג'אז. הרית'ם צ'יינג'ס היו פופולריים מאד בעידן הסווינג "Shoe Shine Boy" (לסטר יאנג וקאונט בייסי) ו"Cottontail" (דיוק אלינגטון, 1940), הן שתי דוגמאות מפורסמות מתוך אין ספור קטעים המשתמשים במהלך זה.
בתקופת הביבופ עשו המוזיקאים שימוש נרחב אף יותר במהלך. הוא היה אחד המהלכים הראשונים שעליהם צ'ארלי פרקר, דיזי גילספי ונוספים מהתקופה הזו החלו לאלתר בחופשיות המאפיינת את הביבופ.

המבנה ההרמוני

רית'ם צ'יינג'ס הוא מבנה בעל 32 תיבות. עם בית וגשר, או A part וB part. מהלך האקורדים בחלק הראשון הוא I-VI/ii-V (טוניקה-סובמדיאנטה-סופרטוניקה-דומיננטה) החוזר פעמיים ולאחריו I-I7/IV-IV#dim/I-V/I (זהו המהלך הנפוץ, אם כי המקורי של גרשווין הוא: I-I7/IV-iv). לדוגמה בסולם דו מז'ור: C-A7/Dm-G פעמיים ואז C-C7/F-F#dim/C-G/C (או C-C7-F-Fm). הגשר (ה-B part), לעומת זאת, בנוי מרצף דומיננטות שניוניות המובילות לדומיננטה הראשית של הסולם. דוגמה בדו מז'ור: E7-A7-D7-G7. האקורד סול שבע מוביל את הקטע לריפריזה האחרונה של החלק הראשון. את הרית'ם צ'יינג'ס אפשר לנגן בכל הסולמות אך הם נפוצים ביותר בסולמות סי במול ומי במול.
קיימות וריאציות רבות על מהלך האקורדים בחלק הראשון. נגני הבי-בופ לדוגמה נהגו לנגן רצף של דרגות שנייה לחמישית (סופרטוניקה לדומיננטה) על-מנת ליצור עניין כשלעצמו.
לעיתים נעשה שימוש רק באחד מהחלקים, כמו למשל ב"Scrapple From the Apple" של צ'ארלי פרקר, בו מנוגנת בחלק הראשון ההרמוניה של "Honeysuckle Rose" ובגשר מנוגן רצף הדומיננטות של הרית'ם צ'יינג'ס. קטעים אחרים לעומתו כמו "The Eternal Triangle" של סוני סטיט ושיר הנושא של החבובות מנוגנת דווקא בחלק הראשון הרמוניית הצ'יינג'ס ובגשר משהו אחר.

משמעות השם

השם הוא למעשה משחק מילים, שכן על פניו נדמה שמשמעו "שינויי קצב", אלא שהוא גם "השינויים של רית'ם" כלומר, שינויי האקורדים של הסטנדרט "I've got Rhythm".
יגאל מרזל

ביוגרפיה

בנעוריו למד בתיכון הימלפרב בשכונת בית וגן בירושלים. בין השנים 1991–1992 שירת בצה"ל. סגן-אלוף (מיל'), משמש כשופט בבית הדין הצבאי לערעורים.
למד באוניברסיטה העברית בירושלים, בה עשה שלושה תארים במשפטים (תואר ראשון בהצטיינות יתרה ב-1996, תואר שני בהצטיינות יתרה ב-1998, דוקטורט ב-2002 בנושא "מעמדן החוקתי של מפלגות פוליטיות", בהנחייתו של פרופ' קלוד קליין).
התמחה אצל השופט אלון גילון בהיותו רשם בית המשפט העליון ואצל אהרן ברק בהיותו נשיא בית המשפט העליון, ב-1997 עם תום ההתמחות התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין והחל לשמש כעוזר משפטי של הנשיא ברק, תפקיד אותו מילא עד 2003.
בשנים 2003 עד 2004 היה חוקר אורח באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 2004 מונה לכהונת רשם בבית המשפט העליון. ב-2005 מונה לכהן, במקביל לתפקידו כרשם, כשופט שלום.
ב-28 באוגוסט 2009 מונה לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים, בשנים 2017–2018 מנהל המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים (ע"ש השופט זוסמן); בשנת 2017 סגן נשיא הארגון הבינלאומי להשתלמות שופטים IOJT.
מרזל נשוי ואב ל-3.
בוטרוס אבו מנה

ביוגרפיה

אבו מנה היה נוצרי יווני-אורתודוקסי ונולד ברמלה ב-1932; במלחמת השחרור נמלטה משפחתו ללוד. אחרי היותו בוגר האוניברסיטה העברית הוא עבר לאוניברסיטת אוקספורד, שם סיים דוקטורט ב-1971 בהנחיית אלברט חוראני, על מחקרו בנושא "אספקטים של השליטה העות'מאנית על סוריה במחצית השנייה של המאה ה-19". באוקטובר 1971 הצטרף כמרצה למחלקת המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה, ממנה פרש ב-2002 כפרופסור חבר במשך יותר משלושים שנה. ב-2009 הוזמן לאוניברסיטת הרווארד כחוקר אורח במכון ללימודי המזרח התיכון. הוענק לו תואר יקיר העיר חיפה, וב-2005 יצא לאור לכבודו הספר "Ottoman reform and Muslim regeneration". תחומי מחקרו התמקדו בנושאים: תקופת התנט'ימאת באימפריה העות'מאנית, סוריה הגדולה במאה ה-19, הנהצ'ה (התחיה) הספרותית והלשונית הערבית, הטריקה של הנקשבנדיה, ומחוז ירושלים במאה ה-19.

חיים אישיים

אבו מנה התגורר בחיפה. היה נשוי לנאאילה לבית נקארה ולזוג נולדו שני בנים: ראאד - עורך דין הגר בבריטניה, ובאשיר - פרופ' לספרות אנגלית באוניברסיטת קנט בבריטניה. נפטר בדצמבר 2018.
קלינט מנסל

קריירה

מנסל הקים את הלהקה, שסגנונה רוק אלטרנטיבי-דאנס, בשנת 1981, עם עוד ארבעה חברים, תחת השם "From Eden". ב-1986 שונה שם הלהקה ל-"Pop Will Eat Itself" ("הפופ יאכל את עצמו"), והיא הוציאה 11 אלבומים עד פירוקה ב-1997, ועוד מספר אלבומים לאחר איחודה מחדש ב-2005.
לאחר פירוקה הראשון של הלהקה, פנה מנסל לקריירה עצמאית של מלחין מוזיקת רקע לסרטים כאשר חברו, הבמאי דארן ארונופסקי, ביקש ממנו להלחין את המוזיקה לסרטו "פאי". המוזיקה שכתב קצרה ביקורות חיוביות, ולאחריה הלחין מנסל את המוזיקה לסרט נודע נוסף של ארונופסקי, "רקוויאם לחלום". בהמשך כתב את המוזיקה לסרטים כגון "החלל" (the Hole), מוזיקה לפרק הפיילוט של סדרת המתח "CSI - ניו יורק", וכן למספר סרטים נוספים של ארונופסקי כגון "המתאבק" (the Wrestler), "המעיין" שאף היה מועמד לפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר ב-2007, ו"ברבור שחור אגב הוא הלחין לMass effect 3בשנת 2011".
ניקוד בבלי

הניקוד הבָּבְלִי הוא שיטה גרפית לסימון ההגייה של המקרא, המשנה, התלמוד והתרגום הארמי שפותחה בידי יהודי בבל בראשית ימי הביניים.
שיטת ניקוד זו המשיכה להתקיים, בשינויים, בקרב יהודי תימן. סימני הניקוד בשיטה זו כתובים כולם מעל לשורה ולא מתחתיה כבניקוד הטברני, ולכן היא נקראת גם "ניקוד עליון".

התפתחות הניקוד הבבלי

הניקוד הבבלי התפתח מתוך שתי שיטות נפרדות: הראשונה, המורכבת כולה מאותיות זעירות שנכתבו מעל האותיות, והשנייה המורכבת כולה מנקודות. על ידי עירוב שתי השיטות נתקבלה לבסוף השיטה הבבלית הידועה כיום.
אין יודעים מתי החלה שיטה זו, אבל היא הגיעה לשיא פריחתה במאות ה-7 וה-8. במאה ה-9 החלה דעיכה, שמקורה מצד אחד בעליית קרנו של הניקוד הטברני ומאידך בדעיכתו של המרכז היהודי בבל.
נהוג להבחין בין הניקוד הבבלי הפשוט, הכולל שבעה סימנים (שש תנועות + שווא), לבין הניקוד הבבלי המורכב, הכולל סימנים לציון סוג ההברה.

עדויות לשיטת הניקוד

אף על פי שהניקוד הבבלי היה ידוע ליהודי תימן דורות רבים, היה זה רק במהלך המאה ה-19 שחוקרים אירופים גילו אותו. גילויים של כתבי יד מקראיים בניקוד מלא אך שונה מהותית מהניקוד הטברני הלהיב את החוקרים, והתלהבות זו גברה כאשר התברר שניקוד זה מדויק ועתיק לא פחות מהניקוד הטברני.
לצד כתבי יד של מקרא התגלו גם כתבי יד של תרגום ארמי (ובראשם תרגום אונקלוס) בניקוד בבלי. התברר כי הניקוד הבבלי של התרגומים הארמיים עולה באיכותו על הניקוד הטברני שהיה ידוע עד אז. על סמך הטובים שבכתבי יד אלו הכין אלכסנדר שפרבר מהדורה מדעית של תרגומי אונקלוס ויונתן, והיא ידועה כמהדורה המדעית הטובה ביותר של תרגומים אלו גם בימינו.
עוד התגלו בספריות אירופה ובגניזת קהיר כתבי יד של משנה, תלמוד, ומדרש בניקוד בבלי. טקסטים אלו כמעט ולא היו מצויים בניקוד טברני, וגילויים היה, ועודנו, בעל חשיבות רבה ביותר להכרת ההגייה של לשון חז"ל במאות הראשונות לספירה.

סימני הניקוד הבבלי

מערכת התנועות בהגייה הבבלית כללה שש תנועות מלאות, לעומת שבע תנועות מלאות במערכת הטברנית. ההבדל נעוץ בתנועות הפתח הבבלי, המקביל לפתח ולסגול גם יחד במערכת הטברנית.

סימנים לתנועות החטופות

תנועה חטופה ("שווא נע") מסומנת על ידי קו אופקי קצר, כעין רפה טברני: בֿ. 
להבדיל מהניקוד הטברני, לפעמים העדר תנועה מוחלט ("שווא נח") אינו מסומן בניקוד הבבלי, והוא נלמד מכך שאין על האות סימן ניקוד כלשהו. (הדברים נכונים בעיקר לשכבת הניקוד המכונה "ניקוד בבלי בינוני".)

מסורת הלשון המשתקפת מבעד לניקוד הבבלי

עיון בטקסטים מנוקדים ניקוד בבלי מעלה כי שיטת הניקוד הבבלית משקפת מסורת הגייה עצמאית, שנבדלת מן המסורת הטברנית בכמה עניינים. נוסף להבדל במספר התנועות, ניתן להצביע על ארבעה הבדלים מרכזיים בין שתי המסורות: לפני שווא ועיצורים שפתיים מנוקדת ו' החיבור בטקסטים בבליים בתנועת i כנגד השורוק הטברני (וִמְלוֹאָה לעומת וּמְלוֹאָה). התחילית של גוף המדבר בנטיית העתיד מנוקדת אף היא בתנועת i לעומת הסגול הטברני (אִשָּׂא כנגד אֶשָּׂא). כנגד קמץ טברני הנהגה בפינו כקמץ קטן, מצויה בהגייה הבבלית תנועת u (קֻדְשוֹ כנגד קָדְשוֹ). היקף ההידקקות (מעתק i<a בהברה סגורה בלתי מוטעמת) מצומצם יותר במסורת הבבלית, ולפיכך אנו מוצאים לעיתים קרובות תנועת a כנגד חיריק טברני (מַלְחָמָה כנגד מִלְחָמָה).
תרבויות אגאיות

התרבות המוכרת לנו כתרבות היוונית, לא הייתה קיימת לפני האלף ה-1 לפנה"ס. תחילת התרבות היוונית הייתה בכרתים (ראו יוון המינואית) באלף השני לפני הספירה. יוון המינואית או התקופה הכרתית אינה נחשבת לרוב כתקופה בתולדות יוון העתיקה אך היא אחד משורשיה. היא נקראת מינואית מלשון מינוס מלכה האגדי של כרתים. נהוג לחלק את התקופה המינואית לשלש תקופות עיקריות: התקופה המינואית הקדומה (2000–1700 לפנה"ס), התקופה המינואית התיכונה (1700–1580 לפנה"ס), והתקופה המינואית המאוחרת (1580–1100 לפנה"ס).
ביוון היבשתית התפתחה במקביל תרבות מפותחת סביב העיר מיקנה שבפלופונסוס המכונה התרבות המיקנית, תרבות אשר הייתה השלב האחרון של תקופת הברונזה ביוון. על אף שהמיקנים לא היו יוונים במובן המוכר לנו של המילה, היסטוריונים רבים רואים בה כבסיס לתרבות היוונית העתיקה שהתפתחה אחריה. התרבות המיקנית החלה בסביבות 1600 לפנה"ס ונמשכה עד 1100 לפנה"ס לערך. בתרבות המיקנית נעוצים רוב המיתוסים היווניים והיא היוותה מקור השראה נכבד למשוררי יוון דוגמת הומרוס אשר כתב על מלחמת טרויה שנערכה לפיו בתקופה זו.
בתקופה המיקנית, השלטון היה נתון בידיה של עלית אריסטוקרטית שהורכבה בעיקר מלוחמים. בערך ב-1400 לפנה"ס, בעת התקופה המינואית המאוחרת, הרחיבו המיקנים את תחום השפעתם עד כרתים, מרכז התרבות המינואית. בשלב זה קיבלו המיקנים את הכתב המינואי.
בסביבות סוף המאה ה-12 לפנה"ס החלה דעיכה של תרבויות אלו בעקבות השבטים האכאים והדורים שפלשו לאזור במה שמכונה "הפלישה הדורית". לא ידוע על מקורם ועל מוצאם של השבטים האלו אך הם הביאו איתם ידע בעיבוד ברזל ובכך החלה תקופת הברזל ביוון.
בין 1100 ל-1200 לפנה"ס בערך התרבות המיקנית התמוטטה וזו המינואית נכחדה כמעט לחלוטין. אתרים רבים נבזזו, אחרים ננטשו ויוון שקעה לתוך תקופת מעבר.
3D Realms

3D Realms (שם חוקי: Apogee Software, Ltd) היא חברת הוצאה לאור של משחקי וידאו, השוכנת בגרלנד, טקסס, שבארצות הברית. החברה נוסדה ב-1987 ובעבר התעסקה גם בפיתוח משחקים, ולא רק בהוצאה לאור. ידועה רבות בשל שימושה במודל ההפצה של תוכנה שיתופית, וכיוצרת הזכיונות של משחקי מחשב פופולריים כמו Duke Nukem קומנדר קין, ו-Wolfenstein 3D.
בעוד החברה ידועה בשמה "3D Realms" שמה החוקי הוא Apogee Software, Ltd. השם "3D Realms" נוצר בהתחלה על ידי החברה ב-1994, כשם מותג המיועד רק למשחקים תלת ממדיים, אך  לאחר זמן, כשמשחקי התלת מימד הפכו לדומיננטיים, ו-Apogee החליטה להתמקד בסוגת משחקים זו, נטשה החברה את הסימן המסחרי של Apogee ב-1996. למרות סיום השימוש בשם, בשנת 2008 הודיעה החברה על חידוש השימוש בשם במשחקים חדשים, אך תחת רישיון חברה חיצונית בשם  "Apogee Software, LLC"‏.

רקע

Apogee החלה בשנת 1987 עם הפצת משחק המחשב ממלכת קרוז של סקוט מילר, שהשתמש בתוי ASCII מורחבים וגסים, כגרפיקה. המשחק הצליח במידה מספקת, ו-Apogee התבססה. ב-1991 ג'ורג' ברוסרד הצטרף לחברה כבעלים בשותפות, והביא יחד איתו מספר משחקים, שלפני כן הופצו תחת השם Micro F/X.
Apogee הפיצה גם משחקים שפותחו על ידי מפתחים חיצוניים, בנוסף לאלו שהיא עצמה פיתחה. אחד ממפתחים אלו הייתה חברת id Software שתרמה רבות להצלחתה של Apogee עם המשחקים קומנדר קין, ו-Wolfenstein 3D, הקשרים בין החברות נותקו עם הפצת המשחק דום ב-1993.
אנתוני לופס

קריירת מועדונים

לופס נולד בז'יבור, צרפת לאם ממוצא צרפתי ולאב ממוצא פורטוגזי. הוא החל לשחק בקבוצות הילדים של ליון בגיל 9. בעונת 2012/13 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון כשוער שלישי. את הופעת הבכורה קבוצה ערך ב-31 באוקטובר 2012 בהפסד החוץ 3-1 לניס במסגרת גביע הליגה. ב-6 בדצמבר רשם את הופעת הבכורה האירופאית שלו בניצחון 0-2 על עירוני קריית שמונה במסגרת שלב המוקדמות של הליגה האירופאית. במשחק עצר מספר ניסיונות הבקעה וסייע לקבוצתו להעפיל לשלב הפלייאוף. ב-28 באפריל 2013 שיחק לראשונה במסגרת הליגה ושיחק בכל חמשת המשחקים האחרונים של העונה, בסיומה סיימה הקבוצה במקום השלישי והעפילה לליגת האלופות.
בעקבות פציעתו של רמי ורקוט קיבל לופס את אפודת השוער הראשון ונשאר בתפקיד זה גם לאחר החלמתו של ורקוט, שעזב מאוחר יותר את הקבוצה.

נבחרת

לופס החל לשחק בנבחרות הצעירות של פורטוגל בשנת 2007 ועד שנת 2013 רשם 36 הופעות. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך ב-31 במרץ 2015 במסגרת משחק ידידות מול נבחרת כף ורדה. היה שותף לסגל הנבחרת שזכה באליפות היורו 2016 ובסגל למונדיאל 2018, אך לא שותף במשחקים.

מועדונים

אולימפיק ליון
הגביע הצרפתי: 2011/2012

נבחרת פורטוגל

יורו: 2016
ליגת האומות: 2019
קרה

קָרָה או כְּפֿוֹר היא תופעת אקלים בה הטמפרטורה השוררת סמוך לפני הקרקע היא 0 מעלות צלזיוס ופחות.  התופעה מתרחשת בעיקר בלילות קרים ובהירים ללא רוח, בראשי ההרים ובעמקים, כאשר אוויר קר "גולש" מן ההרים למטה בשל צפיפותו הגדולה יותר. כאשר הטמפרטורה יורדת מתחת לאפס מעלות צלזיוס, אדי מים קופאים על צמחים או חפצים ונוצר כיסוי של קרח כתוצאה מדיפוזיה של אדי המים (לחות). הקרה עשויה לגרום לקפיאתם של צמחים ולכן היא מסוכנת לזנים מסוימים. כאשר מים יורדים לטמפרטורה של מתחת ל-4 מעלות צלזיוס הם מתפשטים. עקב כך, נימי הצמח מתפוצצים וגורמים למותו של הצמח. ניתן להבחין בתופעה זו כאשר טל קופא על זגוגיות ועלי צמחים אז נוצרת עליהם שכבה דקה של קרח.
התופעה מזיקה לחקלאות, והיא פוגעת בעיקר בפירות ובירקות.

התפתחות קרה באזורים הרריים

כאשר מסת אוויר קר מגיעה אל אזורי הרים מתרחשת קרה. המערכת הסינופטית חזקה דיה כדי למנוע את היווצרותן של תופעות מקומיות. כאשר הרוח נושבת מתרחשות התקררות והתחממות עקב כיוון נשיבת הרוח ביחס לשיפוע הקרקע. אם כן, בפסגות ההרים הטמפרטורה הנמוכה ביותר.

התפתחות קרה בעמקים

האוויר החם שבעמקים עולה בשל צפיפותו הנמוכה, ואת מקומו מחליף אוויר קר השוקע, וגולש מן ההרים. קרה עשויה להווצר גם בגבעות נמוכות הרבה יותר, אף בגובה נמוך יותר משל 100 מטר, כאשר האוויר הכבד יורד לבקעה וממלא אותה. עשוי להווצר מצב של הפרש טמפרטורות של כ-5 מעלות צלזיוס במהלך מטרים ספורים בלבד.

קרה בישראל

תופעת הקרה נפוצה באזור עמק הירדן. קרות ממושכות וקשות אשר פגעו בכל אזורי הארץ ב-40 השנים האחרונות אירעו בשנים 1973 ,1989, 1997 ו-2008.
יחסי גרמניה–לוקסמבורג

היסטוריה

בשנת 1815 הצטרפה לוקסמבורג לקונפדרציה הגרמנית, ובמבצריה ישב חיל מצב פרוסי, ובהמשך הצטרפה לוקסמבורג לצולפריין. 
בשנת 1914 פלשו הגרמנים ללוקסמבורג, ונשארה תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1918, ובשטחה אף שכן המטה הכללי הגרמני.
בשנת 1940 נכבשה לוקסמבורג על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרה תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944.
לאחר המלחמה הצטרפו לוקסמבורג וגרמניה (כגרמניה המערבית) לנאט"ו ולאיחוד האירופי. כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים, ותרבותיים.

שיתוף פעולה

שתי המדינות חברות בנאט"ו, באיחוד האירופי, בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ובזארלורלוקס, ומשתפות פעולה ביניהם במגוון תחומים. מכיוון ששתי המדינות חתומות על אמנת שנגן, המעבר בין הגבולות חופשי ואין שום הגבלת מעבר ביניהם.

יחסים דיפלומטיים

לוקסמבורג מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-11 קונסוליות באאכן, ברמן, דרזדן, דיסלדורף, פרנקפורט, המבורג, הנובר, מינכן, זארבריקן, שטוטגרט וטריר. מאידך, גרמניה מחזיקה בלוקסמבורג רק שגרירות בלוקסמבורג.

יחסים כלכליים

גרמניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של לוקסמבורג, וכ-30% נפח מהיבוא הכולל של לוקסמבורג הוא מגרמניה. כמו כן באזור הגבול כ-38,400 אזרחים גרמנים עובדים בלוקסמבורג.
רב נחמן בר יצחק

רבותיו, חבריו ותלמידיו

רב נחמן בר יצחק למד אצל חשובי האמוראים של הדורות שלפניו: הוא חי כבר בזמנו של רב יוסף, אך לא נראה שלמד אצלו. למד אצל רב נחמן בר יעקב, רב חסדא ובעיקר אצל רבא.
חבריו היו אמוראי הדור החמישי מבית מדרשו של רבא: רב פפא, רב הונא בריה דרב יהושע וחבריהם. רב אחא בר יוסף היה דודו. על חבריו נמנה גם רב אדא בר אבא, על כך מסופר, כי מנהגו של רב נחמן בר יצחק היה שמדי יום לפני שנכנס לדרשה היומית הוא סיכם את יסודות הסוגיא עם רב אדא, וכך הייתה הסוגיא ברורה לו ונכנס לדרשה. באותו יום שנפטר רב אדא, עיכבו אותו רב פפא ורב הונא בריה דרב יהושע שלא היו במעמד סיום המסכת שערך רבא למסכת, ושאלו אותו כיצד למד רבא הלכות מסוימות בהלכות מעשר בהמה. רב אדא אמר להם את תורתו של רבא, ובינתיים חיכה רב נחמן בר יצחק לרב אדא שיבוא ללמוד עמו ולסכם את יסודות הסוגיא, וכבר הגיע זמן הדרשה אך רב נחמן בר יצחק התעכב כי חיכה לרב אדא שיכין עמו את השיעור. שאלו תלמידיו את רב נחמן: מאוחר כבר, מדוע מחכה רבינו? השיב רב נחמן בר יצחק: מחכה אני שתבוא לכאן מיטתו של רב אדא בר אבא שנפטר. מיד יצא הקול שנפטר רב אדא.
תלמידיו היו אמוראי הדור השישי, רבינא וחבריו.

אישיותו ופועלו

סידור התלמוד שכלל הרחבת הסוגיות הקדומות ועריכתן, נעשה בחלקו הגדול על ידי רב נחמן בר יצחק. כך העיד על עצמו: "אנא לא חכימאה אנא ולא חוזאה אנא ולא יחידאה אנא; גמרנא וסדרנא אנא" (מארמית: "אינני חכם, אינני נביא ואינני יחידי; לומד ומסדר (סוגיות) אני"). אכן, בכעשרה מקומות שונים ברחבי התלמוד הבבלי חותם רב נחמן ב"י את הסוגיה בעזרת סימן המוצע לזיכרון הסוגיה ושמות החכמים הדנים בה. בכעשרה מקומות אחרים מיישב רב נחמן תמיהות המתעוררות על מדרש הפסוקים, בעזרת הקביעה שהדרשה נובעת מצורת כתיבת הפסוק, אף שקריאתו היא שונה (קרי וכתיב).
בתלמוד מסופר, כי החוזים בכוכבים חזו לאמו של רב נחמן בעודו תינוק, כי הוא עתיד להיות גנב. אמו ציוותה עליו להקפיד לכסות את ראשו, כדי שתהיה עליו יראת שמים. באחד הימים, כאשר נשרה כיפתו ארצה, התעורר בו יצר הגניבה, והוא מיהר לטפס על עץ דקל שראה ולקצוץ בשיניו אשכול של תמרים. מעשה זה הוא אחת הסיבות לכך שיהודים דתיים מקפידים ללכת בכיסוי ראש.
מחוז תל אביב (משטרה)

מחוז תל אביב הוא אחד ממחוזות משטרת ישראל וכולל ארבעה מרחבים. המחוז הוא בעל אופי עירוני. גבולותיו הם רשפון בצפון, חולון ובת ים בדרום. הים במערב והגבול המזרחי חופף במידה רבה לכביש 4 וכולל ממזרח לו את אור יהודה, קריית אונו ויהוד.

מטה

מטה המחוז עבר בתחילת 1949 לרחוב יונה הנביא 13, למבנה שהוחרם על ידי שלטונות המנדט לשיכון חיילים בתחילת 1947. בהמשך התחלקו יחידות המחוז בין הבניין ביונה הנביא לבניין ברחוב השחר, ששימש תחנת משטרה עוד בימי משטרת המנדט. המשטרה הכלכלית שכנה ברחוב יונה הנביא, בעוד לשכת מפקד המחוז היה ברחוב השחר. בתחילת 1961 עבר מטה המחוז משני הבניינים לרחוב דיזנגוף 221 והבניינים ברחוב השחר וביונה הנביא נמסרו למשרדי ממשלה אחרים. בשנת 2005 עבר מטה המחוז למבנה החדש שהוקם במקום בניין המטה הארצי של משטרת ישראל ביפו, בדרך שלמה 18, תל אביב.

היסטוריה

במאי 1948 בעת הקמת משטרת ישראל, כלל המחוז את נפות תל אביב, פתח תקווה, נתניה ורחובות. נפת תל אביב כללה את העיר עצמה, ובאוגוסט 1948 נוספו אליה גם מקווה ישראל, בת ים וחולון. שמה של נפת נתניה הוסב במהרה ל"נפת השרון" שהשתרעה מנתניה עד רמת גן ואוחדה עם נפת פתח תקווה. ביוני 1950 פוצל נפת השרון, כשאזור נתניה הועבר לנפת חדרה שהשתייכה למחוז חיפה. בתחילת 1954 הוקם מחוז מרכז ונפת פתח תקווה עברה לאחריותו. נפת רחובות נודעה כנפת השפלה ובשנת 1950 הועברה למחוז ירושלים - דרום. 
בסוף יוני 1948 התקיים טקס השבעת אמונים של קציני המחוז למדינת ישראל. בארגון מחדש של משטרת ישראל בשנת 1958, פורק מחוז מרכז, שרובו הועבר לאחריות מחוז דרום, ומשטרת רמת גן הועברה לאחריות מחוז תל אביב. במחוז היו שלוש נפות: הצפונית, הדרומית ונפת רמת גן. בספטמבר 1970 הוסבו הנפות למרחבים. הנפה הצפונית נקראה מרחב ירקון, הנפה הדרומית "מרחב יפו", ונפת רמת גן נקראה "מרחב דן". מרחב הירקון הקיף את האזור מנחל הירקון בצפון עד דרך סלמה בדרום, מרחב דן את רמת גן, גבעתיים, אור יהודה, תל השומר, רמת אביב והרצליה ומרחב יפו את יפו, חולון, בת ים ודרום תל אביב. באוקטובר 1978 הציג מפקד המחוז תוכנית לארגון מחדש של משטרת מחוז תל אביב, על פיה תקבל מרחב הירקון אחריות על כל העיר תל אביב ושמה של "מרחב יפו" ישונה למרחב איילון. אולם מרחב יפו לא נסגר ובמקום זאת הורחב אחריות מרחב ירקון צפונה וקיבל אחריות על רמת אביב והרצליה.
תנינן מצרי

סימביוזה

שמו העברי ניתן לו מכיוון שלתנינן משויכת סימביוזה עם תנין היאור. לפי הסיפור, שמתוארך לתקופת הרודוטוס, כאשר התנין פותח את הפה התנינן נכנס לו לפה ומנקה את שיניו משיירי מזון (בעיקר חתיכות בשר).
לא קיימות הוכחות לסימביוזה כזו בין תנינן מצרי לתנין היאור, כך שסיפור זה נחשב לאגדת עם.
השריר העגול הגדול

תיאור

תחילתו של השריר העגול הגדול בצד האחורי של הזווית התחתונה של עצם השכם.
חלקו המרוחק של השריר נאחז בשפה התיכונה של החריץ שבין הגבשושיות של עצם הזרוע.

עצבוב

השריר העגול הגדול מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השישי והשביעי (C6, C7) דרך עצב תת-עצם השכם התחתון (Nervus suprascapularis).
גלקסיית הדובה הקטנה הננסית

מאפיינים

גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא בין 20 ל-30 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-2,100 שנות אור. מסתה מוערכת בכ-‎3.9×10⁷‎ מסות שמש, כ-100 מיליוניות ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא פחות מאחוז מהמסה הכוללת, ונראה שהיא מורכבת כמעט רק מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. כמעט כל כוכבי הגלקסיה הם כוכבים זקנים מאוד שנוצרו לאורך תקופה של כ-2 מיליארד שנים, שהתרחשה לפני כ-14 מיליארד שנים, כלומר בסמוך להיווצרותה של הגלקסיה, ומאז לא נוצרו בה כוכבים חדשים.
קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה

ביוגרפיה

קרלו אמונאלה נולד בטורינו להוריו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, בתם של פליפה החמישי, מלך ספרד ואליזבטה פארנזה. בשנת 1775 התחתן קרלו אמנואלה עם מארי קלוטילד, נסיכת צרפת, בתו של לואי, דופן צרפת ומריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, אולם, על אף ניסיונות ממושכים לא היו לבני הזוג ילדים.
ב-14 באוקטובר 1796 מת אביו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, וקרלו אמנואלה עלה לשלטון במקומו. בעקבות תבוסת צבא סרדיניה על ידי נפוליאון, נאלץ קרלו אמנואלה להסכים לתנאי חוזה פריז מ-1796 שאיפשרו לנפוליאון מעבר חופשי בשטח הממלכה. ב-6 בדצמבר 1798 כבש הגנרל המהפכני הצרפתי ברתלמי קתרין ז'ובר את טורינו, וגירש ממנה את קרלו אמנואלה, שנמלט אל האי סרדיניה, וויתר על נחלותיו ביבשת.
ב-7 במרץ 1802 מתה אשתו של קרלו אמנואלה מארי קלוטילד, נסיכת צרפת, ובעקבות כך החליט קרלו אמנואלה ב-4 ביוני 1802 להתפטר לטובת אחיו ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה. לאחר מכן התגורר קרלו אמנואלה ברומא, עד מותו ב-6 באוקטובר 1819.