google/wiki40b huggingface dataset:
פרובינציית שלזיה התחתית

היסטוריה

לאחר מלחמת העולם הראשונה, פולין הוקמה מחדש לאחר כ-130 שנה של שלטון זר. בעוד פולנים רבים בשלזיה חפצו שהאזור יועבר לשלטון פולני, הרוב הגרמני רצה בשלטון גרמני. עד מהרה הפך אזור שלזיה לאזור מריבה בין גרמניה החדשה לפולין. שלזים פולנים החלו בהתקוממויות אלימות כנגד השלטון הגרמני, ודרשו איחוד עם פולין. לבסוף הועברו שטחים מוגבלים מאזור קטוביץ מגרמניה לפולין כשרוב השטח נשאר בידי גרמניה. בשנת 1919 פוצלה הפרובינציה לפרובינציית שלזיה העילית ופרובינציית שלזיה התחתית. בשנת 1938 שוב אוחדו הפרובינציות מחדש ליצירת פרובינציית שלזיה, ובשנת 1941 פוצלו מחדש.
בשנת 1945 התחוללו קרבות קשים מאוד באזור, והשטח נכבש בידי הצבא האדום. לאחר מלחמת העולם השנייה נמסרו שטחי הפרובינציה לפולין, יחד עם כל השטחים ממזרח לקו אודר-נייסה, והתושבים הגרמניים גורשו לגרמניה.
מיקסומטוזיס

מיקסומטוזיס (לועזית: Myxomatosis) היא מחלת ארנבים הנגרמת על ידי וירוס המיקסו. המחלה זוהתה לראשונה במעבדה באורוגוואי בסוף המאה ה-19. ב-1950 החלה ממשלת אוסטרליה להשתמש בוירוס כנשק ביולוגי להשמדת אוכלוסיית הארנבים במערב אוסטרליה שנחשבו באזור זה כמזיקים.
המחלה זוהתה לראשונה ב-1896 בארנבים שיובאו לאורוגוואי. ב-1938 נעשו באוסטרליה בדיקות שטח למדידת היעילות של המחלה בצמצום אוכלוסיית הארנבים במערב המדינה. הניסויים הראו שמרגע ההדבקה המחלה קוטלת את הארנב תוך כ-4 ימים ביעילות של כמעט 100%. ב-1950 היא הופצה בקנה מידה רחב, ההשפעה הייתה מידית ותוך שנתיים צומצמה האוכלוסייה מ-600 מיליון פריטים לכ-100 מיליון בלבד. בתקופה זו החלו חלק מהארנבים לפתח חיסון טבעי לוירוס והיום היא קטלנית רק ב-50% מהמקרים. כדי להגביר את יעילות הוירוס פותח זן קטלני יותר ששוחרר באוסטרליה ב-1996.
זמן קצר לאחר הפצת הוירוס באוסטרליה המחלה הופיעה גם באירופה, כנראה על ידי אנשים פרטיים שיבאו ארנבים חולים. ב-1955 נהרגו כ-95% מהארנבים בממלכה המאוחדת ובעקבות כך נפגעו גם בעלי חיים אחרים כגון העיט המלכותי הספרדי ושונר איברי שכיום בסכנת הכחדה. מאז, חלק מהאוכלוסיות שנפגעו הצליחו להשתקם, אך חלקן עדיין בסכנת הכחדה.

חיסון

קיים חיסון למחלה המשמש לרוב לחיסון ארנבים מתורבתים המשמשים כחיות מחמד. באוסטרליה השימוש בחיסון אסור כדי להימנע מהאפשרות שהוא יזלוג לאוכלוסיות הפראיות ויעזור להם בפיתוח עמידות למחלה.
אנג'ליקה רוזיאנו

ביוגרפיה

רוזיאנו הכירה את המשחק לראשונה בגיל 8, כאשר אחיה בן ה-16 הרכיב בבית רשת של טניס שולחן. במשחקים שהתנהלו בביתה פיתחו בני הבית דרך אימון מיוחדת כאשר השתדלו להכות בכדור כך שינחת בתוך כובע שאת מיקומו שינו מפעם לפעם. כבר בגיל 13 העפילה אנג'ליקה לגמר אליפות רומניה לנשים.
רוזיאנו הצטיינה בכל תחומי המשחק: הייתה לה עבודת רגליים מצוינת, שליטה טובה בכדור וטכניקה טובה. כל אלו השתלבו ביכולת טבעית, נחישות ושאיפה מתמדת לניצחון. 
בשנת 1981 הונצחה רוזיאנו ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
לאחר שסיימה את הקריירה הספורטיבית, החלה אנג'ליקה לעבוד במחשבים לצורכי פרנסתה. גם בתחום המחשבים באו לידי ביטוי חלק מהתכונות שהפכו אותה לאלופת עולם ובשנת 1980 זכתה בתואר "עובד מצטיין של אלביט". בשנותיה האחרונות התגוררה בחיפה וזכתה ב-2001 לתואר אזרחית כבוד של העיר.
יצחק גולן (עיתונאי)

יצחק גולן (גולדברג) (1923 – 2003) היה מראשוני השדרנים בקול ישראל.
גולן נולד בשנת 1923 בווילנה שבליטא בשם יצחק גולדברג. בהיותו בן תשע עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. לאחר לימודיו התיכוניים, בכפר הנוער בן שמן, הצטרף לקבוצת אלומות. לאחר זמן קצר עזב למען לימודים באוניברסיטה העברית, אך לימודיו נקטעו עם התגייסותו לבריגדה היהודית.
בשובו ללימודים בירושלים אלו נקטעו בשנית, עם פרוץ מלחמת העצמאות ופעילותו כלוחם הגנה בזמן המצור על העיר. במהלך תקופה זו נישא למרים לבית קרמר, עובדת רדיו "קול ירושלים".
בשנת 1952 הוזמן גולן לסקר את הלוויתו של נשיא המדינה חיים ויצמן עבור קול ישראל. לאור הצלחתו צורף לרדיו כעורך חדשות ובשנת 1959 מונה לכתב התחנה הראשון בניו יורק וסקר את עבודת האו"ם. לאחר שובו ארצה, בשנת 1961, מונה למנהל מחלקת החדשות.
משנת 1977 שידר את תוכניותיו השבועיות "בעין בוחנת" ו"זרקאור".
אב לשלושה ילדים. בנו, בן, נהרג ביום כ"ג בתשרי תשל"ד ,(19 באוקטובר 1973) במלחמת יום הכיפורים במהלך הסתערות על מוצב "אורחה" ממערב לתעלת סואץ. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.
רגולוס

תכונות

רגולוס הוא למעשה מערכת של מספר כוכבים. היחיד מביניהם שנראה לעין ללא ציוד עזר הוא רגולוס A.

תכונות רגולוס A

רגולוס A הוא כוכב הסדרה הראשית מסיווג ספקטרלי B7 V, בעל כ-3.5 מסות שמש ובמרחק של כ-77 שנות אור. הכוכב בהיר פי 140 מהשמש בתחום האור הנראה ופי 240 אם כוללים גם את הקרינה שנפלטת ממנו בתחום העל-סגול. רגולוס מסתובב על צירו במהירות גבוהה מאוד של כ-317 ק"מ בשנייה שגורמת לצורתו להיות פחוסה, כך שקוטרו בקו המשווה גדול בכ-30% מקוטרו בקטבים. כתוצאה מכך הטמפרטורה בקטבים גבוהה בכ-50% מהטמפרטורה בקו המשווה ועוצמת ההארה משתנה גם כן בהתאם. גילו של הכוכב מוערך בכ-50 מיליון שנים והוא נמצא ככל הנראה לקראת סיום שלב התכת המימן שבליבתו להליום, שבעקבותיו יתחיל להתנפח לקראת הפיכתו לענק אדום.

תכונות רגולוס B ורגולוס C

במרחק של כ-4,200 יחידות אסטרונומיות מרגולוס A (פי 100 מהמרחק של פלוטו מהשמש) נמצאים רגולוס B ורגולוס C - זוג ננסים המקיפים זה את זה במרחק שלכ-100 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-2,000 שנים. הזוג מקיף את רגולוס A בזמן הקפה של לפחות 120,000 שנים.
רגולוס B - הבהיר מבין השנים הוא כוכב הסדרה הראשית כתום מסיווג ספקטרלי K1-2, שמסתו כ-80% ממסת השמש ורגולוס C הוא ננס אדום שמסתו כ-20% ממסת השמש.
מדידות ספקטרוסקופיות מראות שקיים במערכת כוכב רביעי - ככל הנראה ננס לבן המקיף את רגולוס A במרחק של כשליש יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של 40 ימים. המסה המחושבת של הננס היא כשליש מסת שמש, בעוד שעל פי התאוריות של התפתחות כוכבים המסה המינימלית של ננס לבן צריכה להיות לפחות חצי מסת שמש (כוכב עם מסה קטנה יותר הוא בעל אורך חיים כה גדול שלא ייתכן שהספיק להפוך לננס לבן מאז המפץ הגדול). הסברה היא שהננס הלבן היה בעבר כוכב מסיבי יותר מרגולוס A וכשהפך לענק אדום היה רדיוסו גדול מהמרחק בינו ובין רגולוס A, כך שרגולוס A סיפח אליו חלק ניכר מהמסה של הענק והשארית הפכה לננס הלבן.
תאודור פונטאנה

חייו

תיאודור פונטאנה נולד בנוֹירוּפּין שבפרוסיה. אביו היה רוקח, ובשנת 1836 התחיל לעבוד אף הוא כשוליה של רוקחים. הוא המשיך את לימודיו בלייפציג, ומשרתו הראשונה כרוקח הייתה בדרזדן. בגיל 20 החל לכתוב שירים, בעיקר בלאדות ורומאנסות על נושאים היסטוריים. הוא גם פרסם מאמרים פוליטיים בעיתונות. ב־1849 נטש את הרוקחות והחליט להתפרנס מכתיבה עיתונאית.
הספרים הראשונים שהנחילו לו פרסום היו קובצי שירה שיצאו לאור ב־1850 : 
קובץ בלדות "גברים וגיבורים, שמונה שירים פרוסיים" שנכתבו בהשראה סקוטית, ומחזור רומאנסות, "על אודות רוזאמונדה היפה".
הוא נשלח ללונדון ככתב של העיתונות הפרוסית, והתגורר שם מ־1855 עד 1859, ב־1859 חזר לברלין. אחרי כן היה כתב צבאי במלחמות שניהלה פרוסיה נגד שכנותיה בשנים 1864, 1866, ו־1870-1871. במלחמה האחרונה, מלחמת פרוסיה צרפת, נפל פונטאנה בשבי הצרפתי בשעה שסייר בשדה המערכה. הוא היה במאסר שלושה חודשים, ושוחרר הודות להתערבותו של ביסמרק עצמו.
בשנים 1862 עד 1882 פרסם רשמי מסעות שערך לאורכה ולרחבה של מולדתו, בארבעה כרכי "נדודים על פני מארק ברנדנבורג", וכן ראו אור שלושה ספרים בנושאים צבאיים.
למרות שפונטאנה ידוע בעיקר בזכות הרומאנים שלו, הוא התחיל לכתוב רומנים רק בשני העשורים האחרונים של חייו. ב־1878 יצא לאור הרומן הראשון פרי עטו "לפני הסערה", רומן היסטורי שנכתב בסגנונו של סר וולטר סקוט. הוא היה סופר פורה ופרסם ספר כמעט כל שנה. הרומנים והנובלות שלו נחשבים עד היום לפיסגת הפרוזה הגרמנית הריאליסטית במאה ה־19.
הרומן "אֶפי בריסט", שיצא לאור ב־1894, הוא אחד הרומנים הידועים ביותר בשפה הגרמנית. הוא עוסק בבגידה של אישה צעירה הנשואה לגבר מבוגר ממנה, והטרגדיה הנובעת מכך. מקומו של הרומן לצד "אנה קארנינה" ו"מאדאם בובארי", המציגים את הנישואים במאה ה־19 מנקודת מבטה של האישה. הספר תורגם לעברית על ידי נילי מירסקי, ויצא לאור בהוצאת עם עובד (1981).
המוקד להגנת הפרט

המוקד להגנת הפרט מיסודה של ד"ר לוטה זלצברגר הוא ארגון זכויות אדם שפועל בקרב הפלסטינים החיים ביהודה, שומרון וחבל עזה.

הקמה ופעילות

המוקד הוקם בשנת 1988 על רקע אירועי האינתיפאדה הראשונה. בעת הקמתו נועד הארגון לטפל בפלסטינים שהתלוננו כנגד "מדיניות העצמות השבורות", ונקרא אז "המוקד לתלונות נפגעי אלימות". משהחלו פלסטינים תושבי יהודה והשומרון וחבל עזה וכן תושבי מזרח ירושלים לפנות למוקד להגנת הפרט, הרחיב הארגון את טווח הטיפול וכלל טיפול בזכויות כלואים, תושבות בירושלים ובשטחים, הגבלות על חופש התנועה, טענות נגד אלימות יתר מצד כוחות הביטחון ומתנחלים, הריסות בתים וכדומה.
לאחר קבלת התלונה פונה המוקד לרשויות השונות (בהן המינהל האזרחי, הפרקליטות הצבאית, פרקליטות המדינה ומשרדי ממשלה שונים) ומגיש תביעות לבתי-המשפט ועתירות לבית-המשפט העליון, לא פעם בשיתוף עם ארגונים אחרים, לרבות עדאלה, האגודה לזכויות האזרח, רופאים לזכויות אדם ועוד. המוקד גם פעל לשינוי מדיניות וחקיקה במטרה להביא לשינוי הסטנדרטים של זכויות האדם ביהודה, שומרון וחבל עזה.
על פי נתוני הארגון, מאז הקמתו טופלו עשרות אלפי פניות של פלסטינים בתחומים שונים. בין הפניות בהן טיפל עסק המוקד גם בסוגיית מתקן 1391 אשר עתר להפסקת פעילותו.

מבנה הארגון

נכון ל-2019 מנכ"לית הארגון היא ג'סיקה מונטל והיו"ר הוא פרופ' יוסף שוורץ. בעבר היה היו"ר פרופ' אלחנן ריינר.
הארגון מונה כ-40 עובדים, יהודים ופלסטינים, בהם כאלה הממונים על קבלת תלונות ועל הקשר עם המתלוננים, רכזי התלונות האחראים על פנייה לרשויות הישראליות ומעקב אחר השתלשלות הטיפול בתלונות וצוות משפטי. כמה מהעובדים פועלים בהתנדבות.
מחזור הפעילות של הארגון עמד בשנת 2007 על כ-5.8 מיליון שקלים, בשנת 2008 על כ-5 מיליון שקלים ובשנת 2009 על כ-7.2 מיליון שקלים. מקורן של רוב התרומות לעמותה בישויות מדיניות זרות, בהן: הולנד, בריטניה, שוודיה, בלגיה, שווייץ, ספרד, קנדה, אירלנד ופינלנד וכן קרנות סיוע בינלאומיות, בהן: NDC, קרן פורד, oxfam novib‏, Misereor (גרמניה), Sigrid Rausing Trust (בריטניה), EED (גרמניה), CCFD (צרפת) והקרן החדשה לישראל אשר משמשת גם להעברת כספים מתורמים אחרים בחו"ל.
LATAM קולומביה

היסטוריה

החברה הוקמה ב-20 בפברואר 1981 בשם AIRES והתחילה להפעיל טיסות עוד באותה שנה.
ב-28 באוקטובר 2010 נרכשו 98% ממניות החברה על ידי החברה הצ'יליאנית LATAM איירליינס. ב-3 בדצמבר 2011 החלה החברה את פעילותה תחת LATAM איירליינס בשם החדש "LAN קולומביה".
החברה הצטרפה לברית חברות התעופה Oneworld ב-1 באוקטובר 2013.
חטיבת אגרוף הברזל

הקמת החטיבה

החטיבה הוקמה בשנת 1961 על ידי ישכה שדמי, והייתה חטיבת המילואים הראשונה עם טנקי צנטוריון. החטיבה קלטה את בוגרי גדוד 82, שהיה גדוד הצנטוריונים הסדיר בצה"ל.

מלחמת ששת הימים

במלחמה זו הייתה החטיבה תחת השם הראשון שלה: "חטיבה 200", בפיקודו של מייסדה, אל"ם יששכר שדמי, חלק מאוגדה 31. היא כללה שני גדודי טנקי שוט (גדוד 94 בפיקוד סא"ל אברהם ברעם וגדוד 125 בפיקוד סא"ל אהרן פלד) וגדוד חרמ"ש 61 בפיקוד יהודה ירושלמי. בנוסף, כללה החטיבה פלוגת סיור ויחידות תומכות לחימה. קצין האג"ם היה רס"ן אביגדור (יאנוש) בן גל.
במהלך המלחמה הייתה החטיבה חלק מאוגדה 31, בפיקודו של אברהם יפה, שהייתה מסופחת לפיקוד הדרום. תפקיד האוגדה היה לתקוע טריז בין הדיוויזיות המצריות שהגנו על ציר ניצנה - אבו עגילה - ג'בל ליבני. במלחמה זו כללה אוגדה 31 רק שתי חטיבות: חטיבה 200 וחטיבה 520. חטיבה 520 הועברה לעתודת המטה הכללי וכך נותרה חטיבה 200 היחידה לביצוע המשימה.
ביום הראשון למלחמה הבקיעה החטיבה את שדות המוקשים וחצתה את ואדי חרידין, הקשה למעבר. ביום השני למלחמה בשעות הערב ניהלה החטיבה קרב שריון בשריון עם חטיבת טנקים מצרית באזור ג'בל ליבני. 
בימים הבאים נשלחה החטיבה לחסום את מעברי המיתלה והגידי בפני הכוחות המצרים הנסוגים, כוחות החטיבה ביצעו זאת בהצלחה והגיעו ביום הרביעי לתעלה.

מלחמת יום הכיפורים

החטיבה, שמספרה היה כעת 205, בפיקודו של יוסי פלד גויסה כחלק מכוחות אוגדה 146 בפיקוד תא"ל מוסה פלד. החטיבה עלתה בנסיעה על גבי זחלים מהימ"ח במחנה עופר לחזית רמת הגולן. החטיבה כללה שלושה גדודי טנקי שוט עם מנועי בנזין - גדוד 94 בפיקוד סא"ל גיא יעקובזון, גדוד 125 בפיקוד סא"ל טוביה תורן, ולאחר נפילתו החליפו סא"ל דוד כספי, וגדוד 61 בפיקוד סא"ל משה מלר. כמו כן צורף אליה גדס"ר 288 בפיקוד סא"ל צביקה דהב. במהלך המלחמה עבר גדוד 61 לפיקוד חטיבת קרייתי. החטיבה השתתפה בקרבות הבלימה ובמתקפת הנגד הישראלית. נלחמה בכוחות הסוריים שכבשו את דרום רמת הגולן וכבשה מחדש את כל השטח שנפל לידי הסורים בשני ימי הלחימה הראשונים. ב-12 באוקטובר הועברה החטיבה לפיקוד אוגדה 210 והשתתפה בקרבות נגד הכוחות העיראקיים במובלעת הסורית.
ב-29 באוקטובר 1973 נשלחה החטיבה לדרום והופקדה על שמירת הגשרים בתעלת סואץ מהצד הישראלי כנגד ארמייה 2. החטיבה הייתה הכוח הישראלי האחרון שפינה את תעלת סואץ באפריל 1974 כאשר פלוגה ג' של גדוד 94 מסרה את אזור גזרת התעלה לכוחות האו"ם במסגרת הסדר הפרדת הכוחות.

מלחמת לבנון

החטיבה ששמה שונה ל"חטיבה 514" בפיקודו של אל"ם יורם אלדר, כללה 3 גדודי טנקי שוט - גדוד אחד בפיקוד סא"ל מנחם לוי, גדוד שני בפיקוד סא"ל אורי קפלן, וגדוד שלישי בפיקוד סא"ל דוד ליבנה. החטיבה מופחתת בגדוד אחד, שימשה כעתודה גייסית ונעה ב"ציר ההר". החטיבה הוכנסה לקרב כחלק מ"כוח יוסי" מול הכוחות הסורים בבקעת הלבנון. גדוד השריון הנוסף הופעל לצד אוגדת סקל בציר ואדי שבעא.

החטיבה במאה ה-21

החטיבה עברה הסבה בשנת 2000 לטנקי מרכבה, ומשתייכת כיום לאוגדת המפץ. גדוד 9206 של החטיבה (לשעבר גדוד 61), בפיקוד סא"ל דקל סתוי, קיבל תעודת הוקרה כיחידה מצטיינת ביום ההוקרה למערך המילואים שנת 2015
אל-זמח'שרי

ביורפיה

אל-זמח'שרי נולד בזמח'שר שבח'ווארזם, ב-18 במרץ 1075.
במהלך חייו הוא התפרסם כאחד מגדולי ההוגים והמומחים בזרם המועתזילי שבאסלאם.
הוא השתמש בפרסית בחלק מיצירותיו, עם כי הוא היה מומחה לשפה הערבית ותומך נלהב בקידומה.
הוא איבד את אחת מכפות רגליו בגלל כְּוִיַת קוֹר.
אלזמח'שרי התפרסם בין השאר בשל הפרשנו שהוא כתב לקוראן, אשר כללה ניתוח לשוני מעמיק. מלבד הרמה הגבוהה של השפה, אלמנט נוסף שהפרשנות של אל-זמח'שרי בלטה בגללו, הייתה העובדה שהוא פרש את הקוראן בראי התפיסה הרציונלית והלוגית של המועתזילה.
במשך שנים הוא חי במכה, שם הוא נודע בכינוי ג'אר אללה, שמשמעותו "שכנו של האל".
בשלהי חייו הוא שב לח'ווארזם, שם הוא נפטר.
פלי"ם

תחילת הדרך

ה"הגנה" והפלמ"ח היו מעורבים בפעילות ימית ובהעפלה עוד לפני מלחמת העולם השנייה, למשל ב-8 ביולי 1939 נפתח קורס של ההגנה שמטרתו הייתה להכשיר אנשים לליווי אוניות מעפילים והורדת מעפילים ביישובי החוף, אולם לא היה גוף שעיסוקו רק בלוחמה ימית. ב-9 באוגוסט 1939 איש הפו"ם ישראל נורדין הטביע את סירת המשטרה החדישה "סינבד 2" שעסקה בגילוי והרתעה של ספינות מעפילים. בפיצוץ נהרג קצין בריטי אחד. ב-18 במאי 1941 נשלחו כ"ג יורדי הסירה.
בדצמבר 1943, נענה יצחק שדה ליוזמה שבאה מלוחמים בשטח ואישר להקים במסגרת הפלמ"ח מחלקה ימית שבראשה הועמד זלמן פרח. המחלקה נועדה למלא את המחסור בימאים-לוחמים שנוצר לאחר היעלמות כ"ג יורדי הסירה במאי 1941. 
הקמת המחלקה נועדה לענות על שני צרכים: בניית יכולת לחימה ימית וסיוע במפעל ההעפלה שארגן המוסד לעלייה ב'. בראשית 1944, כאשר הוקמה פלוגת המטה של הפלמ"ח (פלוגה ז'), רוכזו בה כל המחלקות המיוחדות של הפלמ"ח ובכללן המחלקה הימית. תפקידי היחידה הוגדרו כדלקמן: א) ביצוע העפלה, ב) חבלה ימית, ג) תובלה ימית, ד) יחידות נחיתה מהים.

עם הקמת המחלקה הוחל להכשיר לוחמים במקצועות הימיים, בעיקר במסגרת קורסים להכשרת מפקדי סירות שהתקיימו בקיבוץ שדות ים, ששימש כבסיס העיקרי של הפלוגה. מפקד הקורס הראשון, שנפתח בינואר 1943, היה יעקב סלומון והדריכו בו, בין השאר, שמואל טנקוס ומרדכי לימון שלימים פיקדו על חיל הים הישראלי. הקורס נמשך שלושה חודשים והשתתפו בו 35 לוחמים מראשוני הפלמ"ח. הלימודים בקורס כללו מגוון נושאים: שחייה, השטת סירות חתירה, סירות מפרש וסירות מנוע, טיפול בציוד ימי, הכרת חופי הארץ, ניווט חופי, מטאורולוגיה, הכרת הים וטבעו, שיטות להורדת מעפילים לחוף, חוקי ים בינלאומיים וידע בסיסי במקצועות הים השונים. בהמשך נפתח גם קורס מכונאים בקיבוץ יגור.
במטרה לרכוש ניסיון בימאות עבדו תחילה אנשי המחלקה בנמל חיפה. בשנת 1944 הוכשרה הספינה "עמוס" כאוניית בית ספר, כדי לאפשר לימאים לרכוש ניסיון מעשי בים. בנוסף היו ימאים שהפליגו על ספינות סוחר ודייג. 
הכשרת אנשי הפלוגה בתחום הימי קיבלה תנופה בינואר 1945, כשנפתח קורס חובלים (קציני ים) ראשון של הפלי"ם. הקורס התקיים בבית הספר הימי בחיפה, שפעל ליד הטכניון והסתיים ביוני 1945. שישה מבוגרי קורס החובלים הראשון נמנו עם מלווי ספינות המעפילים שהגיעו לחופי הארץ עד סוף 1945.
חלק מהמשתתפים בקורסים הימיים (מפקדי סירות וחובלים) קיבלו בהמשך גם הכשרה צבאית מתקדמת בקורסים שונים של הפלמ"ח (קורס מפקדי כיתות, קורס מפקדי מחלקות וקורס חבלה).
דטרויט ליונס

היסטוריה

הקבוצה אמנם בילתה רק שלוש עונות בפורטסמות', אך במהלכן היא הייתה שותפה לאחד האירועים החריגים בתולדות הפוטבול האמריקאי. בשנת 1932 נאלצה הקבוצה לשחק משחק מכריע על האליפות מול השיקגו ברס, מאחר ששתי הקבוצות סיימו את העונה הסדירה עם מאזן זהה של ניצחונות והפסדים. בשל תנאי מגרש קשים המשחק נאלץ לנדוד מאצטדיון ריגלי בשיקגו למגרש אחר בעיר, אצטדיון שיקגו, שאורכו היה 80 יארד בלבד ואילץ את הקבוצות לשחק במגרש קטן מהרגיל. במשחק עצמו, ניצחו הברס 0-9. החל מהעונה הבאה חולקה הליגה לשתי חטיבות ובסיומה התקיים משחק בין האלופות של אלו.
בשנת 1934 ועקב השפל הכלכלי הגדול, נאלצה הקבוצה לעבור לדטרויט. כבר לאחר שנה אחת בלבד חגגה הקבוצה זכייה ראשונה באליפות ה־NFL.
בשנת 1943 הקבוצה סיימה בתיקו מאופס את משחקה מול הניו יורק ג'איינטס, זו הייתה הפעם האחרונה שבה משחק ב־NFL הסתיים בתוצאה זו.
שנות החמישים היוו את תור הזהב של הליונס, כאשר הקוורטרבק בובי ליין הוליך את הקבוצה לשלוש זכיות בשנים 1952, 1953 ו-1957.
באמצע שנות השישים היוו הליונס את ההשראה לכתיבתו של ג'ורג' פלימפטון כאשר האחרון אף נכח במחנה האימונים של הקבוצה.
בשנת 1970 ניסה זמר הנשמה מרווין גיי להצטרף לדטרויט ליונס. הוא העלה במשקל והחל להתאמן כדי להיות בכושר הרצוי. לרוע מזלו, הוא נחתך עוד לפני פתיחת העונה אך נשאר בקשרי חברות עם מספר שחקנים דוגמת מל פאר ולם בארני אשר כיכבו בלהיט "What's Going On" שיצא לאור בשנת 1971.
בשנת 1991 ניצחו הליונס משחק פלייאוף לראשונה מאז 1957. 6-38 הייתה תוצאת הסיום כאשר הביסו הם את הדאלאס קאובויס.
במשחק הגמר של הNFC באותה השנה, הובסו הליונס על ידי הוושינגטון רדסקינס בתוצאה 10-41.
זו הייתה הופעתם האחרונה בפלייאוף.
במהלך השנים 2001, 2002 ו-2003 לא ניצחה הקבוצה ולו משחק חוץ אחד, רצף המהווה שיא ב־NFL. בשנת 2004 נשבר הרצף לאחר ניצחון 16-20 בשיקגו.
עונת 2008 הייתה הגרועה בתולדות המועדון, הליונס סיימו עם מאזן נטול ניצחונות של 16-0, הקבוצה הראשונה אי פעם שלא הצליחה להשיג ניצחון בעונה של 16 משחקים.
תנור

תַּנּוּר הוא מכשיר המשמש לחימום, כשבדרך כלל התנורים מתחלקים לאלה המשמשים לחימום של אקלים מקומי, אלה המשמשים בבישול והכנת מזון, ואלה המשמשים בתעשייה. לרוב, התנורים יוצרים את החום דרך בעירה, או בעזרת גוף חימום חשמלי ההופך אנרגיה חשמלית לחום.

בתנ"ך

במגילת איכה, פרק ה', פסוק י', לאחר חורבן בית המקדש ובזמן תיאור המצב הרע של בני ישראל, מצוינת המילה תנור במשמעות דומה לשלנו: "עוֹרֵנוּ כְּתַנּוּר נִכְמָרוּ מִפְּנֵי זַלְעֲפוֹת רָעָב"
פנזה (מחוז)

היסטוריה

השטח היה מאוכלס על ידי שבטים טורקיים, וסופח לרוסיה בשנת 1552, לאחר כיבוש קזן על ידי הרוסים.
אזור המחוז היווה את גבולה הדרום-מזרחי של רוסיה במהלך המאה ה-17, ושימש בתקופה זו כקו הגנה מפלישות מאזורי הקווקז ואזוב. עם הזמן, לאור הרחבת רוסיה דרומה, הפך האזור לחלק פנימי של המדינה.

דמוגרפיה

בערים מתגוררים כ-66% מאוכלוסיית המחוז. בעיר הגדולה - פנזה, מתגוררים כ־500 אלף תושבים.
הרוסים מהווים כ-86.2% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, ניתן לציין את המורדבה (5.7%), והטטרים (5.45%).
תקופת שתי החצרות הקיסריות

תקופת שתי החצרות הקיסריות (ביפנית: 南北朝時代, תעתיק: נאנְבּוֹקוּ-צ'וֹ ג'ידאי) הייתה תקופה בהיסטוריה של יפן בין השנים 1336–1392, בה התקיימו שתי חצרות קיסריים: החצר הצפונית, שנוסדה על ידי השוגון אשיקאגה טאקאוג'י בקיוטו, והחצר הדרומית, שנוסדה על ידי הקיסר גו-דאיגו ביושינו, הסמוכה לנארה.
שתי החצרות נלחמו זה בזה במשך חמישים שנה, עד ניצחון החצר הצפונית ב-1392, אולם החצר הצפונית הייתה תחת שליטתו של השוגון, ולמעשה חסרת השפעה. עם זאת, הקיסרים מהחצר הדרומית נחשבו לקיסרים הלגיטימיים החל מהמאה ה-19, וזאת בשל העובדה שחצר זו מחזיקה אוצרות הקיסריים.

נפילת שוגונות קאמאקורה

שוגונות קאמאקורה התמוטטה ב-1333, בשל מלחמת אזרחים ובשל הפלישות המונגוליות ליפן ב-1274 וב-1281. במהלך ובעקבות הפלישות המונגוליות לקראת סוף המאה ה-13, חיזקה משפחת העוצרים הוג'ו, ששלטה ביפן במקום השוגון, את אחיזתה במדינה על ידי מינויים פוליטיים. למעשה רק חברי המשפחה וקרוביהם מילאו תפקידי ממשל. בעקבות זאת, החלה להתעורר התנגדות לבית הוג'ו בקרב שאר המשפחות הלוחמות של יפן. לבסוף הוקמה קואליציה של מתנגדי הוג'ו ב-1331, ולאחר שנתיים הצליחה להדיח את בית הוג'ו מהעוצרות.

שתי החצרות

מעט לפני נפילת השוגונות ב-1333, הדיח השוגון את גו-דאיגו מן הקיסרות לאחר שפתח ברסטורציית קנמו, ומינה תחתיו את בן-דודו קוג'ון. בעקבות התמוטטות השוגונות זמן קצר לאחר מכן, איבד קוג'ון את מקומו, אך אחיו, קומיו, ושני בניו זכו לתמיכתו של אשיקאגה כיורשים החוקיים לכס החרצית. לפיכך, נוצר הענף הצפוני של המשפחה הקיסרית על ידי משפחתו של קוגון, שישב בקיוטו.
מול הענף הצפוני עמד הענף הדרומי, בשל מקום מקומו בנארה, הדרומית לקיוטו, ובראשו עמד הקיסר המודח גו-דאיגו. ב-1392 הובס הקיסר הדרומי גו-קמיאמה, ונאלץ לוותר על כסאו לטובת נינו של קוגון, הקיסר גו-קומאצו, ובכך הסתיים הפילוג. שני הקיסרים הסכימו להשיב על כנה את השיטה הישנה לפיה בכל עשור יתחלף הקיסר, בכל פעם מחצר אחרת. גו-קומאצו הפר את ההסכם, לא רק בכך ששלט עשרים שנה, אלא אף בכך שהכתיר את בנו תחתיו, במקום את הקיסר מהחצר הדרומית.
אף על פי כן, נחשבו הקיסרים מהחצר הדרומית לקיסרים הלגיטימיים, בעוד הקיסרים מהחצר הצפונית, ובכללם המשפחה הקיסרית הנוכחית, נחשבו מתחזים. במהלך תקופת מייג'י, ב-3 במרץ 1911 התפרסמה הכרזה קיסרית בה הכריז הקיסר מוצוהיטו שהחצר הדרומית היא החצר הלגיטימית, אף על פי שמוצאו היה מהחצר הצפונית.
מספר ימים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הכריז על עצמו איש העסקים הבודהיסטי הירומיצ'י קומזאווה, צאצא של החצר הדרומית, כקיסר הלגיטמי של יפן, וטען שמכיוון שהענף הקיסרי של הירוהיטו הוא הצפוני, אין לו זכות לתואר הקיסר. אף על פי שהציג אילן יוחסין שהוכיח שהוא צאצא של הקיסר גו-דאיגו, לא עלה בידיו לממש את טענתו.
מונסטר (משקה)

מונסטר אנרגיה (באנגלית: Monster Energy) הוא משקה אנרגיה המיוצר על ידי חברת המשקאות Monster Beverage Corporation (לשעבר: Hansen Natural Company). ייצור המשקה החל באפריל 2002. החברה ידועה בשיתופי הפעולה שלה עם תחרויות ספורט ואקסטרים כגון: Motogp, נאסקאר, BMX, מוטוקרוס, גלישת גלים ושלג, אליפות הלחימה האולטימטיבית ותחרויות ספורט אלקטרוני (eSports). בנוסף, חברת מונסטר אנרגיה משתפת פעולה עם מספר להקות ברחבי העולם, כמו, Asking Alexandria, The Word Alive, Maximum The Hormone ו-Shinedown.
ישנם 45 סוגים שונים של משקאות תחת המותג מונסטר בצפון אמריקה, כולל המותג הליבה מונסטר אנרגיה, ג'וואה מונסטר (באנגלית: Java Monster), אקסטרה סטראנת' (באנגלית: Extra Strength), אימפורט (באנגלית: Import), ריהאב (באנגלית: Rehab) ומאסל מונסטר (באנגלית: Mucle Monster).

פרסום 

מונסטר אנרגיה מפרסמת בעיקר דרך חסויות של אירועי ספורט, כולל BMX, מוטוקרוס, רכיבה על הרים, סנובורד, גלישה על סקייטבורד, מרוץ מכוניות וגם בעיקר חסויות של אירועי ספורט אלקטרוני.
בשנת 2012, קולטון ליין קורפ (באנגלית: Colton Lile Corporation) הכריזה על כך שהיא מחליפה מפיצים מ-Anheuser-Busch לקוקה-קולה.

סמליל

הסמליל של מונסטר אנרגיה הוא מוכר ומזוהה בעיקר בחסויות של אירועים שונים. עיצוב הלוגו נוצר על ידי McLean Desing, חברת מיתוג אסטרטגית הנמצאת בקליפורניה. הסמליל מורכב מהאות האנגלית 'M' במין מראה תוסס וירוק על רקע שחור. ה-'M' מסוגנן באופן המרמז על כך שהוא נוצר על ידי הטפרים של מפלצת קורעת דרך פחית זאת.
אדימקס

מוצרים

קשת המוצרים כוללת פתרונות אלחוטיים, שרתי הדפסה, ראוטרים בשיטת xDSL, נתבים בשיטת אתרנט (משולבים), פתרונות PoE, מתאמים על גבי רשת החשמל (CFL), בקרי כניסה לרשת, מצלמות רשת, פתרונות שיחה על-גבי רשת (VoIP), נתבי KVM, ממירי מדיה, פתרונות אינטגרציה למערכות בידור ביתי ועוד פתרונות רשת לפי צורכי הלקוח.
אברהם ישראל זאבי

ביוגרפיה

אברהם ישראל זאבי נולד בראשית שנות הת' (בסביבות 1640) בחברון, לרב בנימין זאבי, ולבתו של רבי אברהם אזולאי. בהיותו בן ארבע שנים מת אביו, ואמו האלמנה הייתה האחראית העיקרית לגידולו ולחינוכו.
בשנותיו הראשונות התחנך אצל הרב שמואל אבוהב מרבני חברון, לאחר תקופה בה אמו לימדה אותו תורה ומוסר בביתם, ולאחר תחנונים מצדה לפני מספר רבנים ותלמידי חכמים שיואילו ללמד את בנה היתום תורה, משנה ותלמוד.
בהיותו בן שמונה עשרה התחתן עם בתו של הדרשן והשד"ר רבי אברהם בן לוי קונקי מחבר ספר הדרוש "אבק סופרים" (אמשטרדם תס"ד).
בשנת ה'תס"א (1701) עלה על כיסא הרבנות בחברון, משרה בה כיהן עד יום מותו במשך קרוב לשלושים שנה. במהלך השנים שימש במקביל גם כראש ישיבת "חסד לאברהם ואמת ליעקב".
בתו נישאה לבן דודו הרב אברהם בן דוד יצחקי (1661, ה'תכ"א - 1729, ה'תפ"ט) שהיה לימים הראשון לציון. בנו, יצחק, נישא לימים לבת אחותו, בתו של הרב אברהם יצחקי. בת נוספת נישאה לרב השד"ר דוד מלמד.
גם בנו הרב יצחק זאבי ונכדו, הרב חיים אברהם ישראל זאבי, שימשו כשד"רים עבור קהילת חברון.
רבי אברהם ישראל זאבי נפטר ונקבר בבית העלמין העתיק בחברון בשנת ה'תצ"א, והוא בן כתשעים שנים.

יחסו לשבתאות

בספרי מנהיגי השבתאות, כנחמיה חיון, ומתנגדיה, כהיעב"ץ, מוזכר שמו כמי שתמך ואישר את הפצת ספרי השבתאות, בין היתר בשל הסכמה שנתן לספר "מהימנותא דכולא" של נחמיה חיון. הרב זאבי נימק את הסכמתו בכך שלא מצא בספר שום דבר המתנגד לדעות הקבלה ויסודות היהדות. אולם רבים מטילים ספק באמינות המידע ויש הטוענים גם שההסכמה זוייפה על ידי נחמיה חיון בעצמו. לדברי צבי גרץ יש מקום לאמינות הדברים על רקע העובדה כי חותנו, רבי אברהם קונקי, היה שבתאי אדוק והמשיך להאמין בשבתאי צבי אף לאחר התאסלמותו, וייתכן שהייתה לחותן השפעה על חותנו "ונצנצה גם באברהם זאבי המינות השבתאית"