google/wiki40b huggingface dataset:
אורסולה פרנקלין

ראשית דרכה

אורסולה מריה מרסיוס נולדה במינכן, גרמניה ב-16 בספטמבר 1921. אמה הייתה היסטוריונית אומנות יהודייה, ואביה היה אתנוגרף, ממשפחה גרמנית פרוטסטנטית. בגלל הנאצים, הוריה ניסו לשלוח אותה לבית ספר בבריטניה, אך הבריטים סירבו להנפיק ויזת סטודנט למי שמתחת לגיל 18. אורסולה למדה כימיה ופיזיקה באוניברסיטת ברלין, עד שהיא גורשה על ידי הנאצים. ההורים שלה נכלאו במחנות ריכוז, בעוד פרנקלין עצמה נשלחה אל מחנה עבודות כפייה. המשפחה שרדה את השואה והתאחדה בברלין לאחר המלחמה.

הקריירה האקדמית

פרנקלין החליטה ללמוד מדע, כי בתקופת לימודיה הוראת ההיסטוריה הייתה מצונזרת. "אני זוכרת הנאה חתרנית ממש", היא אמרה למראיינת שנים רבות לאחר מכן, "שאין שום מילה של סמכות, שיכולה לשנות גם את חוקי הפיזיקה או ההתנהגות של המתמטיקה." 
ב-1948 קיבלה פרנקלין את הדוקטורט בפיזיקה ניסיונית מהאוניברסיטה הטכנית של ברלין. היא החלה לחפש הזדמנויות לעזוב את גרמניה לאחר שהבינה שאין שם מקום למי שביסודה נגד מיליטריזם ודיכוי. פרנקלין עברה לקנדה לאחר שהוצעה לה מלגת פוסט דוקטורט ליידי דייוויס באוניברסיטת טורונטו ב-1949. לאחר מכן היא עבדה למשך 15 שנים (מ-1952 עד 1967), קודם כעמיתת מחקר ואז כמדענית מחקר בכירה בקרן מחקר אונטריו. ב-1967, פרנקלין הפכה לחוקרת ולפרופסור חבר במחלקה למטלורגיה וחומרים בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת טורונטו, שם היא הייתה מומחית למטלורגיה ולמדע החומרים. היא לפרופסורה מלאה בשנת 1973, וזכתה לתואר "פרופסור אוניברסיטה", בשנת 1984, האישה הראשונה לקבל את הכבוד הגבוה ביותר של האוניברסיטה. היא מונתה לפרופסור אמריטה ב-1987, תואר ששמרה עד מותה. היא שימשה כמנהלת תוכנית לימודי המוזיאון של האוניברסיטה.

מחקר מדעי

פרנקלין הייתה חלוצה בתחום הארכאומטריה (archaeometry), אשר משתמש בטכניקות ניתוח חומרים מודרניים לשם ניתוח ארכאולוגי. היא עבדה על תארוך של חפצים פרהיסטוריים העשויים ברונזה, נחושת וקרמיקה. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 פרנקלין הייתה אחת ממספר מדענים שהשתתפו בסקר שיני החלב, פרויקט שנוסד על ידי אריק ולואיז רייס יחד עם מדענים אחרים, כדי לחקור רמות סטרונציום-90 - איזוטופ רדיואקטיבי שמצוי בנשורת מניסויי נשק גרעיני - בשיניים של ילדים. מחקר זה תרם להפסקת ניסויים אטמוספיריים בנשק גרעיני. פרנקלין פרסמה יותר ממאה מאמרים מדעיים ותרמה רבות לספרים על מבנה ומאפייני מתכות וסגסוגות, וכן על היסטוריית המדע וההשפעת הטכנולוגיה על החברה.
מנגל

מַנְגָּל (מערבית: منقل, "מָנְקַל", כירה ניידת) או גְּרִיל (ולפי האקדמיה ללשון העברית: מַצְלֶה) או אסכלה הוא מתקן עליו צולים בשר למטרת אכילה. המתקן כולל אסכלה, שהיא רשת מתכת (אותה משמנים באמצעות בצל), המונחת מעל מקור חום ישיר. במנגל הקלאסי והפשוט, מקור החום הוא גחלים (לרוב, הכוונה היא לפחמי עץ), לעומת מנגלים מודרניים, הצולים באמצעות חשמל או גז. נדירים יותר הם מנגלים סולאריים - תנורי שמש, המשתמשים באנרגיית השמש ומראה פרבולית לשם החימום
צליית בשר על רשת מקובלת ברחבי העולם. בארצות הברית, המתקן, המנהג ואופן ההכנה מכונים "ברביקיו". שם זה התקבל בשפות רבות. בארגנטינה, השם המקובל הוא "אסאדו", ובדרום אפריקה "בראי" (Braai). בקרב יוצאי עיראק בישראל מכונה המנגל ג'אפוף. הביטויים הישראליים העממיים המקובלים לצליית בשר באמצעות מנגל הם "לעשות על האש" או "למנגֵל".
הפעולה, שבעזרתה מסיטים אוויר ("עושים רוח"), ויחד איתו את החמצן שהוא מכיל, לכיוון מקור האש כדי ללבּותה, נקראת "לנפנף". בישראל, המנגל הפך לנוהג עממי נפוץ בחגים רבים, ובמיוחד ביום העצמאות.
נַפְנַף הוא אביזר מפלסטיק או קרטון מאולתר, קְטן-מידות וקל-משקל, המשמש לליבוי האש והלהטת הגחלים בעת השימוש במנגל. הכלי בשמו העממי והפופולרי יותר אך במקור נקרא הכלי דפדפה.

אטימולוגיה

מקור המילה מנגל הוא במילה הערבית מַנְקַל (منقل) בהגייה בדואית, שבה הצליל "ק" (q) נהגה כמו "ג" (g). המילה התגלגלה לשפה הטורקית, וגם לעברית, במשמעות זהה.
בערבית, השורש נ-ק-ל משמעו "להעביר", ומכאן גם נגזרת המילה "נָקְלַה" ("נָגְלַה", בהגייה בדואית), כלומר "העברה". קרי, מַנְקַל - (משהו) שניתן להעבירו; כלומר, נייד (בניגוד לתנור נייח).
המילה נפוצה בשפה העברית בעקבות הצלחתו של "שיר המנגל" של יאיר ניצני בשנת 1986.
גילה פינקלשטיין

קורות חיים

פינקלשטיין נולדה בתל אביב. אביה היה מנהל בית ספר ואמה מורה לאנגלית. היא למדה בבית הספר היסודי הממלכתי דתי "דיזנגוף" ולאחר מכן בתיכון צייטלין בעיר. היא בעלת תואר ראשון באנגלית והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בניהול מערכות חינוך.
במשך 32 שנים עבדה כמורה לאנגלית ומאוחר יותר כמנהלת בית הספר התיכון הדתי צייטלין בו למדה. כמו כן כיהנה כיו"ר האגף לרווחת הפרט בהסתדרות המורים בישראל, מ"מ יו"ר העמותה לקידום ההוראה והחינוך בישראל ויו"ר ארגון המורים הדתיים בתל אביב. בנוסף לתפקידיה החינוכיים, מילאה תפקידים מרכזיים בארגון "אמונה" - תנועת האישה הדתית-לאומית.
ב-2003 פורסמו טענות לאפליה בצייטלין בין תלמידים ממוצא אשכנזי (רובם מצפון תל אביב) לבין תלמידים ממוצא מזרחי (שרובם היו מדרום תל אביב), כשפינקלשטיין הייתה באותם הימים מנהלת בית הספר. בדיקת מנהל החינוך בעיריית תל אביב בעקבות הפרסום העלתה כי לא הייתה אפליה על רקע עדתי וכי הרכב הכיתות מאוזן. על אף זאת, בשנת 2011 כתבה תלמידה לשעבר על אירועים שונים בהם חוותה אפליה בבית הספר כתלמידה מדרום תל אביב, וגם מנהל בית הספר תיאר את השינויים שחלו בו לאחר אותה תקופה.
פינקלשטיין נבחרה במקום החמישי לרשימת המפד"ל לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה ושימשה כחברת הכנסת בכנסת ה-16. פינקלשטיין ימנית בדעותיה והיא התנגדה לתוכנית ההתנתקות. למרות זאת, בפילוג בין אפי איתם לזבולון אורלב צידדה בעמדתו של אורלב. עיקר פועלה בכנסת היה בתחום החברתי ובפרט בתחום החינוך. פינקלשטיין היא סגנית אלוף החקיקה בכנסת השש עשרה, עם 15 הצעות חוק שהעבירה בקריאה שלישית. במחקר שנערך ב-2006 באוניברסיטה העברית על פעילותם הפרלמנטרית של חברי הכנסת בנושאים חברתיים, דורגה פינקלשטיין במקום הראשון. כמו כן כיהנה פינקלשטיין כסגנית יושב ראש הכנסת ה-16.
בבחירות לכנסת ה-17 היא מוקמה במקום העשירי ברשימה המשותפת האיחוד הלאומי-מפד"ל. הרשימה זכתה ב-9 מנדטים בלבד והיא לא נכנסה לכנסת. כיום היא משמשת כחברה בהנהלת "אמונה", חברה בוועדה המייעצת למבקר המדינה ויו"ר מועצת ארגון המורים הדתיים בישראל.
בשנת 2008 מונתה לדקאנית המכללה האקדמית לחינוך "גבעת וושינגטון" וכך הייתה לדקאנית הראשונה במכללה דתית. ב-2010 היא מונתה לחברה בוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, בה כיהנה עד לשנת 2018. היא מכהנת גם כיו"ר מועצת ארגון המורים הדתיים בישראל.
בבחירות הפנימיות במפלגת הבית היהודי ב-5 באפריל 2016 נבחרה לנשיאות מרכז המפלגה.

חיים אישיים

פינקלשטיין נשואה ואם ל-3, גרה בתל אביב.
ויתן לך

וְיִתֶּן לְךָ היא תפילה הנאמרת במוצאי שבת, מיד לאחר תפילת ערבית, מורכבת מלקט של פסוקי ברכה והצלחה, ונאמרת כדי לפתוח את השבוע החדש, בסימן טוב. המנהג מוזכר בספרים כל בו ואבודרהם. רבי אברהם בן נתן בספרו 'המנהיג' אומר: "מנהג כל ישראל לומר "ויתן לך", וכל הפסוקים של ברכות, כדי שיתברכו בשבת הבאה (בשבוע הבא), ומעתה ועד עולם".

מנהגים

ישנם מנהגים שונים לגבי זמן האמירה. יש האומרים את התפילה בתוך תפילת ערבית, יש האומרים לאחר התפילה לפני הבדלה, ויש האומרים אחרי הבדלה.
בקהילות אשכנז המערביות, אומרים נוסח מקוצר של ויתן לך, הכולל רק חלק מהפסוקים.  אצל יהודי איטליה יש עוד סדר לפסוקים.
מנהג חסידי לומר את "ויתן לך" בזוגות (2 אנשים יחדיו), והמהדרים מצביעים זה על זה, באומרם "ברוך אתה בעיר, ברוך אתה בשדה...". מסופר כי האר"י הקדוש, למרות שנהג לומר בדרך כלל את "ויתן לך" בביתו, כאשר התפלל בבית הכנסת האשכנזי, אמר את התפילה בבית הכנסת כמנהג המקום.
מסופר כי האדמו"ר מגוסטינין היה אומר: "איני יודע איך באפשרות איש ישראל שיהיה לו פרנסה בימות השבוע אם אינו אומר פסוקי "ויתן לך" במוצאי שבת".
שלושת המיתרים

שלושת המיתרים או "טריו ערבה" הייתה שלישיית-זמר ישראלית בהשתתפותם של שמעון ישראלי (בס), צבי בורודו (בריטון וגיטרה) ואריק לביא (טנור) שהתמחתה בשירי רועים ובוקרים וזכתה להצלחה ארצית ובינלאומית מרשימה ב-1957. 
שלושת חברי השלישייה עבדו כשחקנים בתיאטרון הקאמרי כאשר אחרי הופעות ובמהלך חזרות שרו יחדיו להנאתם. תוצאת ניסיונות אלו הייתה יצירת שלישיית-זמר שהחלה לפעול בשם "שלושת המיתרים" ב-1957. עוד לפני כן הופיעו השלושה בפני חיילים בעת מבצע סיני. בעקבות ההרמוניות המיוחדות שיצרו לביא, בורודו וישראלי זכתה השלישייה להכרה ארצית ובינלאומית. בחו"ל השתמשה השלישייה בשם "טריו ערבה".
בין שיריה הנודעים ניתן למנות את "דודו" (מתוך ההצגה "הוא הלך בשדות"), "שדמתי", "אורחה במדבר" ("ימין ושמאל רק חול וחול"), "למדבר" ("לך לך למדבר"), "בוקרי לכיש" ("הו לכיש לכישה") ולהיטה הגדול ביותר: "שיר הבוקרים" ("ערבה ערבה אין קץ"), שגם העניק לה את שמה הפופולרי. השלישייה הופיעה באירופה, כאשר שיא מסע ההופעות שלה היה בסדרת הופעות באולם ה"אולימפיה" בפריז עם שארל אזנבור וז'אק ברל.
לאחר החזרה לארץ התפרקה השלישייה.
פחלוץ

פחלוץ, או אדר (טקסידרמיה, ביוונית "סידור העור") היא אמנות השיפוץ והשחזור של בעלי חיים מתים לצורכי תצוגה (לדוגמה, שלל ציד) או למחקר. זוהי פרקטיקה הנעשית בדרך כלל עם בעלי חוליות, אך לעיתים גם עם חסרי חוליות דוגמת חרקים. השיטות שהמפחלצים עושים בהן שימוש השתפרו רבות במהלך המאה העשרים, ברוממן את איכות הפוחלצים.
המפחלצים עשויים להיות מקצוענים העובדים בעבור מוזיאונים, או חובבים, כגון תחביבנים, ציידים ודייגים. כדי להכין פוחלץ, על המפחלץ להיות בעל ידע באנטומיה, ביתור, פיסול, ציור ועיבוד עורות.

היסטוריה

ככל שהביקוש לעור איכותי גבר, השיטות נעשו יותר ויותר מתוחכמות. במאה השמונה-עשרה, כמעט בכל עיירה קטנה פרחו עסקי עיבוד העורות. במאה התשע-עשרה, ציידים החלו להביא את שללם לחנויות ריפודים בהן הרפדים היו ממלאים את עורות החיות בסמרטוטים וכותנה ותופרים אותם מחדש. המונח "פחלוץ" או "חיות מפוחלצות" צמח מתוך צורה גסה זו של פחלוץ. מפחלצים מקצועיים מעדיפים את המונח "שחזור" על-פני "פחלוץ" ועשויים להעלב מזה האחרון.
בתחילת המאה העשרים, מלאכת הפחלוץ החלה להתפתח לצורתה המודרנית תחת הנהגתם של בעלי-מלאכה דוגמת קארל א. אייקלי, ג'יימס ל. קלארק, ויליאם ט. הורנאדיי, קולמן ג'ונאס, פרדריק ויליאם קאמפפר ולאון פריי. אישים אלו, ומפחלצים אחרים, יצרו דמויות מדויקות אנטומית שכללו כל פרט קטן והוצבו בתנוחות איכותיות אמנותיות ובמיקומים התואמים את טבע המין. היה זה שינוי גדול בהשוואה לצורות הקריקטוריות שהיו בשימוש נרחב עד אז להצגת שלל-ציד.

שיטות

המפחלצים שוקדים על אמנותם בהמשיכם לפתח את מיומנויותיהם במטרה להבטיח תוצאות הדומות ככל האפשר למקור.
אחת הטכניקות השכיחות ביותר שבשימוש המפחלצים בני־זמננו נפתחת בהקפאת גוויית בעל־החיים במקפיא ענק, לרוב של בית מטבחיים. לאחר מכן, המפחלץ מקלף את העור על מנת לעבדו והכנתו לשימוש מאוחר יותר. רקמות השרירים והעצמות הנותרות משוקעות בטיח, כדי ליצור את חלקי הפוחלץ. בעזרת חלקים אלה, נוצר שלד, שאליו אפשר לחבר מחדש את העור או הפרווה. אפשרות חלופית היא ליצור שלד עץ ולשייפו כך שיתאים לעור המקורי. לאחר מכן, אפשר להוסיף עיני זכוכית לתצוגה, ואולי גם שיניים מזויפות, בהתאם למצב השיניים המקורי של בעל־החיים.
שיטה חלופית שנמצאת בתנופה היא יבוש בהקפאה. בשיטה מיוחדת זו נעדרים חסרונות ההפשרה הרגילה והיא מאפשרת לשמר את הצורה המקורית של הגוף המוקפא. דבר זה ניתן להעשות עם זוחלים, ציפורים, יונקים קטנים כחתולים וכמה סוגים של כלבים, וזו שיטה מהירה ופשוטה מזו המסורתית. בדרך כלל עונדים לתוצר שרשרת למזכרת.
שיטה חדשה אחרת היא יצירת פוחלצי דגים מלאכותיים לחלוטין מתצלומים בעבור דייגים חובבים.

קריפטו־טקסידרמיה

קריפטו־טקסידרמיה היא יצירת פוחלצים של בעלי־חיים שאינם קיימים במציאות, כמו הכלאה של ארנב ואנטילופה. ניתן ליצור פוחלצים כאלו לדימוי יצורים מיתולוגיים דוגמת דרקונים, יצורים פרי דמיונו של המפחלץ, מינים שנכחדו או נמצאים בסכנת הכחדה. ניתן לייצרם מחלקים של בעלי־חיים (למשל כדי ליצור דגמים של כימרה, גריפון, גדי הים או חד-קרן) או כמוצר מלאכותי לגמרי.
חלקת אלוהים הקטנה (סרט)

עלילה

האלמן טיי טיי וולדן (רוברט ריאן) ושתי בנותיו מתגוררים באזור נידח של ג'ורג'יה, ארצות הברית, בתקופת השפל הגדול (אם כי מכוניות רבות הנראות בסרט הן משנות ה-50). בעוד טיי טיי מחפש זהב בחווה שלו, חתנו וויל תומפסון (אלדו ריי) בוגד באשתו רוזמונד (הלן ווסטקוט) עם גריזלדה (טינה לואיז). טיי טיי מחפש אחר זהב על אדמתו כבר במשך 15 שנים. פלוטו סווינט (באדי האקט) מגיע ומודיע שהוא מתמודד בבחירות לתפקיד השריף. כאשר סווינט שב לחווה, הוא מבחין בג'יל (פיי ספיין) רוחצת באמבטיה חיצונית. היא מבקשת ממנו עזרה לשאוב מים, ומבקשת ממנו להשאיר את עיניו סגורות, אך הוא בכל זאת מציץ.
טיי טיי ממשיך להעביר את זמנו בחפירת בורות, מתמקש בחיפוש אחר אוצר שסבו השאיר לו. כתוצאה מכך, החווה סובלת משנים של הזנחה. הוא היה יכול להפוך את החווה לרווחית בכל רגע, אילו היה קונה זרעים ושותל אותם בשדות, אבל הוא סבור שהזהב נמצא בהישג ידו, במרחק של רק עוד חפירה אחת קטנה. הפיתוי בהשגת אוצר קבור של זהב, שנמצא במרחק כה קטן ממנו, מוביל אותו לבזבז את כל הירושה שלו.
מתוך אמונה טפלה כי לצרף לבקן למסע החיפושים שלו אחר האוצר יביא לו מזל טוב, טיי טיי כולא שלא בצדק את דייב דוסון (מייקל לנדון), בדרישה שיעזור לו למצוא את האוצר הקבור. טיי טיי מצדיק את מעשיו בכך שהמעצר איננו מעשה פסול, שכן הלבקן יכול בכל עת למצוא את אוצר, ובכך לזכות בשחרורו המיידי. בציפייה למצוא את הזהב, ועל מנת לשמור לעצמו את כל הזהב שיימצא, טיי טיי משנה את מיקומה של חלקת אדמה, אשר הוקצתה לכנסייה (חלקה המכונה "חלקת אלוהים הקטנה", ומכאן השם של הסרט).
באמצע הלילה, וויל יוצא מביתו, ואחריו גריזלדה. הוא שובר את השערים פתוחים של הטחנה ונכנס לחלקה. בתחילה, היא מסיחה את דעתו ממטרתו והם מתנשקים. לאחר מכן הוא מלווה אותה בחזרה לשערים, וחוזר להפעיל את החשמל, ולאחר מכן - את המכונות, לקול תשואות הנוכחים במקום. בעקבות ההמולה, וויל נחשד בהסגרת גבול, והוא נורה. הקהל משתתק, ונושא את גופתו בחזרה לביתו. גריזלדה נכנסת הביתה, לבשר את החדשות הרעות לרוזמונד. בשלב זה, הבחירות מוכרעות וסווינט נבחר להיות שריף. משפחת וולדן מתקוטטת לאחר ההלוויה של וויל, והם מחליטים לזנוח את החיפושים אחר הזהב. הסרט מסתיים כאשר המשפחה שבעת הרצון חורשת את האדמה, בפעם הראשונה מזה שנים. טיי טיי מוצא להב קבור באדמה, וסבור שיש סיכוי ששם נמצא הזהב, והוא שב לחפור.
פרדריק סודי

חייו

סודי למד באיסטבורן קולג', והמשיך בלימודיו בקולג' האוניברסיטאי של ויילס באבריסטווית' ובקולג' מרטון, אוניברסיטת אוקספורד. הוא עבד כחוקר באוקספורד מ-1898 עד 1900. סודי נישא לויניפורד ביילבי ב-1908.
ב-1900 היה למדגים בכימיה באוניברסיטת מק'גיל במונטריאול שבקנדה, שם עבד עם ארנסט רתרפורד בתחום הרדיואקטיביות. הוא ורת'רפורד הבינו כי ההתנהגות האנומלית של יסודות רדיואקטיביים נגרמת על ידי דעיכתם ליסודות אחרים. דעיכה זו הפיקה גם קרינת אלפא, בטא, וגמא. כאשר הרדיואקטיביות התגלתה לראשונה, איש לא ידע לבטח מה גרם לה. עבודתם הקפדנית של סודי ורת'רפורד הוכיחה כי התרחשה התמרה אטומית.
סודי פרסם מספר ספרים ומאמרים שסייעו לפופולריזציה של ההבנה החדשה של הרדיואקטיביות. אלה היוו השראה לספרו של ה.ג. ולס מ-1914, "העולם יוצא לחופשי". הספר מתאר מלחמה בעתיד הרחוק, בה פצצות אטום מוטלות ממטוסים. הספר ידוע גם בשם "המלחמה האחרונה", ובו קם מן הכאוס עולם שוחר שלום. בספרו של סודי, "Wealth, Virtual Wealth and Debt", הוא משבח את הספר "העולם יוצא לחופשי". הוא אומר גם כי כנראה שתהליכים אטומיים מספקים את אנרגיית הכוכבים.
ב-1903, בשיתוף פעולה עם ויליאם רמזי ביוניברסיטי קולג' לונדון, סודי אימת כי דעיכה של רדיום מפיקה הליום.
בין 1904 ל-1914 עבד סודי כמרצה באוניברסיטת גלאזגו, ושם הראה כי אורניום דועך לרדיום. שם גם הראה כי ליסוד רדיואקטיבי תיתכן יותר ממסה אטומית אחת, למרות שתכונותיו הכימיות לא ישתנו; עובדה זו הובילה למושג האיזוטופ. בשלב מאוחר יותר, הראה סודי כי גם ליסודות לא-רדיואקטיביים יכולים להיות מספר איזוטופים. בנוסף הראה כי אטום יורד שני מקומות במספרו האטומי בדעיכת אלפא, ועולה מקום אחר בדעיכת בטא. היה זה שלב מהותי לקראת הבנת היחסים בין משפחות של יסודות רדיואקטיביים.
ב-1914 קיבל מינוי באוניברסיטת אברדין, שם עבד על מחקר הקשור למלחמת העולם הראשונה. ב-1919 עבר לאוניברסיטת אוקספורד, ועד שנת 1936 ארגן מחדש את כל המעבדות ותוכניות הלימוד בכימיה.
ב-1921 קיבל פרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום הדעיכה הרדיואקטיבית, ובמיוחד על ניסוח תיאורית האיזוטופים.
סודי התעניין גם בטכנוקרטיה ובתנועת האשראי החברתי, כפי שמראים ספריו "Wealth, Virtual Wealth and Debt" משנת 1926 ו-"Money versus Man" מ-1933.
בוביה דה פלאנדר

היסטוריה

נזירים מפלנדריה היו המגדלים הראשונים של הגזע. שורשיו של הגזע מגזעי כלבים כמו וולפהאונד אירי ודירהאונד סקוטי אשר הוכלאו עם כלבי חווה מקומיים, עד אשר נוצר האב הקדמון של הבוביה דה פלאנדר המודרני. הוא שימש ככלב עבודה לרעיית ושמירת הבקר, ואף למשיכת עגלות בזכות עוצמתו ואופיו, והתאים למזג האוויר המקומי בזכות הפרווה העבה שלו.
עד תחילת המאה ה-20 הגזע לא היה מוגדר וכלל מספר סוגים. ב-1912 ו-1913 מספר מועדוני כלבנות מקומיים אימצו סטנדרטים לבוביה.
מלחמת העולם הראשונה גרמה לגזע להעלם כמעט לחלוטין, עקב הרס מקום מוצאו של הבוביה ושימושו במלחמה למטרות צבאיות. ואכן, ניק, כלב זכר מאולף לחפירות אשר שירת במלחמה, וזכה בתחרויות כלבים אחריה, נחשב למייסד הגזע. 
תקן אחיד לגזע נוצר ב-1936 על ידי ועדה צרפתית-בלגית. מלחמת העולם השנייה העמידה בסכנה שנית את הגזע. בגלל אילוצים אלה התפתחותו של הבוביה הייתה איטית, ורק ב-1964 הוכר על ידי הפדרציה הבינלאומית לכלבנות.

מאפיינים

התכונה הבולטת ביותר של הבוביה דה פלאנדר הוא פניו המרשימים, בעלי הזקן והשפם הכבדים. הוא כלב חסון, בעל פרווה ארוכה בצבעים שונים.
הבוביה דה פלאנדר הוא כלב נאמן ומגן מטבעו, ולכן הוא חיית מחמד וכלב שמירה טוב. הוא בדרך כלל ממושמע עם אופי טוב, וקל יחסית לאילוף.
שנות ה-50 של המאה ה-14

אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.
ג'ייקובן בראון

ביוגרפיה

בראון הוא בנו של ג'וני ריי ואנג'לה בראון. בן דודו, בי ג'יי טיילר, הוא כדורסלן עבר ששיחק גם באוניברסיטת טקסס.
בראון שיחק בתיכון ממוריאל בפורט ארתור שבטקסס, שם הוא קלע בממוצע 29.9 נקודות למשחק ב-11 משחקים במהלך העונה הראשונה שלו. בראון הוביל את ממוריאל ל-29 ניצחונות אל מול 6 הפסדים, בעוד שהוא מעמיד ממוצעים של 27 נקודות, 6 אסיסטים, 5 ריבאונדים ו-3 חטיפות למשחק. בראון זכה לשבחים בכל רחבי המדינה, ונבחר לחמישייה הראשונה של הליגה בעונה האחרונה שלו בתיכון.

קריירת מכללות

בראון שיחק באוניברסיטת טקסס משנת 2009 עד שנת 2012. בשנתו האחרונה במכללה, העמיד בראון ממוצעים של 20.1 נקודות, 3.8 אסיסטים, 3.4 ריבאונדים ו -1.2 חטיפות למשחק, ולקח את הקבוצה שלו לחצי גמר הפלייאוף בשנת 2012.
ב-2 באפריל 2012, בראון הכריז על מועמדותו לדראפט 2012, לאחר שסיים את שנתו האחרונה באוניברסיטה.

אגו רת'ימנו

ב-28 באוגוסט 2012, בראון החל את הקריירה המקצועית שלו עם הקבוצה היוונית אגו רת'ימנו, כשחתם על חוזה לעונה אחת. עם זאת, ב-1 בדצמבר 2012, הוא עזב את הקבוצה לאחר שישה משחקים בלבד, עם ממוצע של 9.3 נקודות למשחק.

KAO דראמה

בחודש יולי 2013, שיחק בראון בניו יורק ניקס בליגת הקיץ.
ב-5 בנובמבר 2013, בראון חזר ליוון, וחתם עם KAO דראמה למשך שאר העונה. בראון קלע בממוצע 17.2 נק' למשחק וסיים את העונה שני במדד הנקודות בליגה היוונית.

קנרוס דה לה רומנה

ב-17 במאי 2014, בראון חתם עם הקבוצה הדומיניקנית קנרוס דה לה רומנה לעונה.

אסטנה

ב-8 באוגוסט 2014, חתם בראון לעונה עם הקבוצה הקזחית אסטנה. ב-11 בנובמבר 2014, בראון רשם שיא קריירה של 34 נקודות, עם 12 מ-15 מהשדה, יחד עם 7 ריבאונדים ו-3 אסיסטים בניצחון 102–106 על טופאש.
בראון סיים את העונה בתור עם ממוצע הנקודות השלישי בגודלו עם 17.5 נקודות למשחק. הוא עזר לאסטנה לזכות באליפות הכדורסל של קזחסטן 2015, כמו גם להגיע לפלייאוף הליגה המאוחדת של VTB מהמקום השמיני, שם הפסידו לצסק"א מוסקבה.

טורק טלקום

ב-4 ביוני 2015, בראון חתם בקבוצה הטורקית טורק טלקום לעונה. ב-6 בדצמבר 2015, בראון רשם שיא קריירה חדש של 38 נקודות, עם 11 מ-14 מהשדה, יחד עם שלושה אסיסטים בהפסד 93–96 לפנרבחצ'ה.

א.א.ק. אתונה

ב-19 בינואר 2016, בראון עזב את טורק טלקום וחתם בקבוצה היוונית א.א.ק. אתונה לשאר העונה, עם אופצייה לעונה נוספת. בראון סייע לקבוצה להגיע לחצי גמר הליגה היוונית ב-2016, שם הם בסופו של דבר הפסידו לאולימפיאקוס.

פינאר קרשיאקה

ב-14 ביולי 2016, חזר בראון לטורקיה, וחתם לעונה עם פינאר קרשיאקה. ב-13 בדצמבר 2016, בראון קלע 36 נקודות, ב-13 מ-20 מהשדה, יחד עם 4 אסיסטים ו-2 חטיפות בניצחון 59–99 על רייר ונציה.
בראון עזר לקרשיאקה להגיע לגמר ליגת האלופות ב-2017, שם הם הפסידו בסופו של דבר לרייר ונציה.

הפועל גלבוע גליל

ב-12 בספטמבר 2017, הגיע בראון לישראל וחתם בהפועל גלבוע גליל לעונה. ב-13 בנובמבר 2017 קלע בראון 28 נקודות, עם 10 מ-15 מהשדה, יחד עם 8 אסיסטים, 5 ריבאונדים ו-3 חטיפות בניצחון 86–88 על הפועל תל אביב. ב-9 באפריל 2018, בראון רשם דאבל דאבל של 32 נקודות ו-11 אסיסטים, עם 6 מ-6 מהשלוש בניצחון 89–94 על הפועל חולון. בראון עזר לגלבוע גליל להגיע לפלייאוף של הליגה הישראלית, שם הפסידו להפועל ירושלים. בראון סיים את העונה עם המדד השלישי בטובו בליגה באסיסטים (5.9 למשחק) וגם ממוצעים של 17 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק, עם האחוזים הגבוהים בקריירה של 42.5 אחוזים ל-3.

הפועל ירושלים

ב-18 ביוני 2018 חתם בראון לעונה בהפועל ירושלים.
פוארטו מאדרו

הקמת הנמל ונטישתו

לאחר הקמתה של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ב-1776 החלה בואנוס איירס להתבסס כעיר נמל חשובה, ונפח התנועה בנמל הלך וגדל. עם זאת, מימיו הרדודים של הריו דה לה פלטה באזור העיר לא אפשרו לספינות משא גדולות לעגון בו, והעברת הנוסעים והמטענים מהן ואליהן נעשתה באמצעות סירות.
ב-1882 החליטה ממשלת ארגנטינה להקים נמל חדש שתתאפשר בו עגינתן של ספינות כבדות. לאחר שנבחנו מספר הצעות, נבחרה זו של איש העסקים אדוארדו מאדרו, בהתאם לתוכניותיו של המהנדס הבריטי ג'ון הוקשו. העבודות החלו ב-1887, וב-1897 נחנך הנמל. עם זאת, כבר כעבור כעשור, התברר הנמל החדש כמיושן מדי, ושוב התעורר צורך בהקמת נמל חדש. את הנמל החדש (הנמל עדיין מכונה "הנמל החדש"), הפונה ישירות לנהר, תכנן לואיס ורגו. הוא נפתח בהדרגה, החל מ-1911, ובנייתו הושלמה ב-1926. 
הקמתו של הנמל החדש הותירה את רציפי הנמל שהקים מאדרו מיותמים. אזור הנמל הפך לתערובת של בתי מלאכה ומבנים נטושים, והשטחים הפתוחים בו לא פותחו. כבר ב-1925 הוצעה תוכנית ראשונה להריסת הנמל והפיכתו לרובע עירוני, אך היא לא יצאה אל הפועל, וכמוה גם תוכניות שהוצעו בשנים 1940, 1960, 1969, 1971, 1981 ו-1985.

התחדשות עירונית

ב-1989 הוקם תאגיד משותף למשרד העבודה והשירותים הציבוריים ולעיריית בואנוס איירס - Corporación Antiguo Puerto Madero (מילולית: "תאגיד נמל מאדרו הישן", או "תאגיד פוארטו מאדרו הישן"). מטרתו של התאגיד הייתה לפתח את אזור הנמל, ולהסבו לשימושים עירוניים שונים. באותה העת היו לגופים רגולטוריים שונים סמכויות בשטח הנמל (כ-1,700 דונם): רשות הנמלים, הרכבת הארגנטינאית וארגון התבואה הלאומי. סמכויות אלה הועברו כולן לתאגיד, ואילו בידי עיריית בואנוס איירס נותרו הסמכויות הקשורות בפיתוח העירוני.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה ה-21 החל תהליך ההתחדשות העירונית. בתי המלאכה (בתחילה בחלק המערבי, ובהמשך גם בחלק המזרחי) שופצו או נהרסו, ובמקומם נבנו בנייני מגורים מפוארים, בנייני משרדים, מוסדות חינוך, מלונות פאר, מסעדות, בתי קולנוע, תיאטראות ומרכזי תרבות. כך, זכתה בואנוס איירס, שהמתאר העירוני שלה עד אז התעלם מקיומו של הנהר, לשכונה חדשה הפונה אליו.
חלק מבתי המגורים היו גורדי שחקים מהגבוהים בארגנטינה. אחד משני המבנים של מגדלי רנואר מתנשא לגובה של 175 מטרים וכולל 51 קומות, והוא הבניין הגבוה ביותר בארגנטינה. בשנת 2015 צפויה להסתיים בנייתו של מגדל אלוואר, שגובהו יגיע ל-235 מטרים.
בנייתה של השכונה החדשה משכה כמה מהאדריכלים הבולטים בעולם, בהם פיליפ סטארק, נורמן פוסטר, סזאר פלי וסנטיאגו קלטרווה, שתכננו כמה מהמבנים, ותרמו להפיכתו לאחד הרבעים המודרניים והטרנדיים בעיר.

מתאר

בין החלק המזרחי לבין החלק המערבי של השכונה מפרידה תעלה רחבה, ששימשה בעבר את הנמל. החלק המערבי כולל את שורת המבנים שלאורך התעלה. החלק המזרחי כולל רשת רחובות מסועפת יותר, שנסללה כולה במהלך ההתחדשות העירונית. הרחוב הראשי, מצפון לדרום, הוא שדרות חואנה מנסו, וחוצות אותה שלוש שדרות רחבות ורחובות קטנים יותר. כל הרחובות בשכונה קרויים על שם נשים, והגשר המרכזי המחבר בין שני חלקיו, אותו תכנן סנטיאגו קלטרווה, נקרא "גשר האישה" (Puente de la Mujer).
בין החלק המזרחי של השכונה לבין הנהר משתרעת שמורת הטבע בואנוס איירס.
יצחק דדון

ביוגרפיה

נולד בקזבלנקה, מרוקו בשנת 1951 ועלה לישראל בשנת 1961 בגיל 10. דדון גויס לצה"ל בשנת 1971 לסיירת חרוב בצנחנים, שם שירת כלוחם וכקצין, והשתחרר בשנת 1975. את שירותו הצבאי סיים דדון בדרגת רב-סרן. בהשכלתו הוא בוגר תואר ראשון (B.A.) ותואר שני (M.A.) במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה, וכן בעל תואר שני (MBA) במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
בשנת 1985 הושאל ממג"ב על ידי משרד החוץ ונשלח למערב אפריקה לנושאי הדרכה, אימונים והקמת יחידות. במהלך שירותו במג"ב, מילא שורת תפקידים מרכזיים, בהם מפקד מג"ב איו"ש, מפקד מג"ב ירושלים.
לאחר שירותו במג"ב, עשה הסבה למשטרה הכחולה ומילא תפקידים נוספים, בהם מפקד מרחב לכיש, סגן מפקד מחוז צפון וסגן ראש אגף מבצעים. משם הועלה לדרגת ניצב ומונה למפקד משמר הגבול התשיעי על ידי השר לביטחון הפנים אביגדור קהלני ועל ידי מפכ"ל המשטרה רב-ניצב יהודה וילק. בשנים 1998–2001 שירת כמפקד משמר הגבול. במהלך שירותו הקים יחידות רבות, הבולטות שבהן - יחידת המסתערבים של משמר הגבול (ימ"ס) ויחידות מיוחדות של לוחמים/בלשים (ימ"ג). בשנים 2001–2004 שימש כנספח המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל בארצות הברית וקנדה.
באוקטובר 2005 פרש ממשטרת ישראל לאחר 34 וחצי שנים בשירות כוחות הביטחון (צה"ל, מג"ב והמשטרה הכחולה).
כיום הוא מתגורר בירושלים, נשוי לשושנה ואב לארבעה ילדים.