google/wiki40b huggingface dataset:
מיקובקטריום

מיקובקטריום (Mycobacterium) הוא סוג של אקטינובקטריה (Actinobacteria), עם משפחה משלו: מיקובקטריצאה (Mycobacteriaceae). מעל 190 מינים מוכרים בסוג זה. סוג זה כולל פתוגנים הידועים כגורמים למחלות קשות ביונקים, כולל שחפת ( Mycobacterium tuberculosis ) וצרעת ( Mycobacterium leprae ) בבני אדם. הקידומת היוונית "myco" פירושה "פטריות", ומרמזת על הדרך שבה נצפתה המיקובקטריה בצורה דמוית עובש על משטחי תרביות.  המיקובקטריום נצבע באופן יציב-לחומצה (acid fast)  ולא נצבע בצביעת גרם.

מטבוליזם ומורפולוגיה

מיקובקטריה הם אירוביים. הם מתגיים בצורתם, לפחות ברוב השלבים אשר משכו תשומת לב אנושית מיקרוביולוגית עד כה; בנויים כמוטות ישרים או מעוקל מעט ברוחב שבין 0.2-0.6μm ואורך שבין 1.0-10μm. הם בדרך כלל חיידקים חסרי תנועה, למעט המינים מיקובקטריום מארינום (Mycobacterium marinum), שהוכח כי הם נעים בתוך מקרופאגים. למיקובקטריה יש קרום חיצוני, הם מכילים קפסולות, ורובם אינם יוצרים נבגים (אנדוספורות). מיקובקטריום מרינום ואולי גם מיקובקטריום בוביס הוצגו כיוצרי נבגים;  עם זאת, מחקרים נוספים הביאו למחלוקת על כך.  המאפיין הייחודי של כל מיני המיקובקטריום הוא שדופן התא שלהם עבה משל חיידקים רבים אחרים, בהיותו הידרופובי, שעוותי ועשיר בחומצות מיקוליות / מיקולטים. דפן התא מורכב משכבת מיקולטים (mycolates) הידרופובית ושכבת פפטידוגליקנים המוחזקים יחד על ידי רב-סוכר, ערבינוגלקטאן (arabinogalactan). דופן התא תורם משמעותית לקשיות של המיקובקטריה. המסלולים הביו-סינתטיים של רכיבי דפן התא הם מטרות פוטנציאליות עבור תרופות חדשות לשחפת.
פרוש גולדיאן

תיאור

שני הזוויגים בעלי צבעים ססגוניים עם סימונים שחורים, ירוקים, צהובים ואדומים. צבע הנקבות חלש יותר מהזכר. אחד מההבדלים הגדולים בין המינים הוא צבע החזה הכהה יותר של הזכר ונוצות הזנב הדקות והארוכות.
בחודשי חייו הראשונים לגולדיאן צבע זית, את צבעיו המרהיבים יקבל עם החלפת הנוצות.
אורכו של פרוש גולדיאן בדרך כלל בין 130 ל-140 מילימטרים. ראשיהם יכולים להיות אדומים, שחורים או כתומים. באמצעות רבייה סלקטיבית פותחו מוטציות בהן צבעי החזה והגוף שונים מסגול וירוק.

תפוצה ובית גידול

תפוצת המין היא בצפון אוסטרליה.
נתונים מקושרים

נתונים מקושרים מתארים במחשוב שיטה לפרסום נתונים מובנים בצורה כזאת שהם יוכלו להיות מקושרים ולהיות שימושיים יותר. דבר זה נבנה על טכנולוגיות רשת כמו HTTP ו URI. אבל במקום לעשות בהם שימוש בדפי רשת לקוראים אנושיים, מרחיבים אותם לשיתוף מידע בצורה כזו שניתן לקרוא אותם באופן אוטומטי על ידי מחשבים. דבר זה מאפשר לקשור ולחקור נתונים ממקורות שונים.
טים ברנרס-לי מנהל World Wide Web Consortium טבע את המונח בדיון על נושאים הקשורים בפרויקט  הרשת הסמנטית. עם זאת הרעיון הוא ישן מאוד וקרוב למושגים כמו בסיס נתונים רשתי, ניתוח ציטוטים ובקרת זהויות בקטלוגים של ספריות.

פרויקט קהילת קישור נתונים חופשיים

מטרת  קהילת קישור נתונים חופשיים השייכת לקבוצת הרשת הסמנטית לחינוך וקירוב של W3C היא להרחיב את הרשת עם נתונים השייכים לכלל על ידי פרסום מערכי נתונים כמו RDF ברשת וקביעת קישורי RDF בין פריטי נתונים ממקורות מידע שונים. באוקטובר 2007 הכילו מערכות נתונים יותר משני מיליארד של משולשי RDF שהיו מקושרים ביניהם ביותר משני מיליון קישורי RDF. בספטמבר 2011 גדל מספר זה ל-31 מיליארד משולשי RDF המקושרים ביניהם בכ- 504 מיליון קישורי RDF.
גד אביגדורוב

חייו

גד אביגדורוב בן נחמה וגדליה, נולד בשנת 1890 בברדיצ'ב שבאוקראינה (אז בתחומי האימפריה הרוסית).
בשנת 1906, בתחילת ימי העלייה השנייה, עלה לארץ ישראל והוא בן 15 בלבד. נענה לקריאתו של פרופ' בוריס שץ "לכבוש את הסתתות בירושלים", עבודה שהייתה באותה התקופה בעיקר של ערבים. יחד עם אלכסנדר זייד ומשה אינגברמן הוא החל לעבוד בסיתות, מלאכה שאותה הם למדו אצל פרופ' שץ, שזה עתה הקים את "בצלאל" ופתח בו קורס להנדסה וציור לקבוצת סתתים. בימים הם עבדו בבניין ובערבים ביקרו בשעורים ב"בצלאל". כעבור זמן הצטרפו אל החבורה אנשים נוספים שיחד איתם היוו את אחת הקומונות הראשונות בארץ ואולי הראשונה שבהן, היא קומונת "ירושלים החדשה". החבורה חייתה חיים פשוטים ומלאי אחווה. הם התגוררו בצריף עץ שעמד בחצר הגדולה של כנסיית החבשים. שם גם קיימו אספות ופגישות פועלים. החבורה התמסרה לארגון סניף מפלגת "פועלי ציון" בירושלים וארגון פועלי הבניין שמנה אז כ-70 חברים.
בשנת 1907 עבר חלק מחברי הקומונה לסג'רה (אילניה) להקים את "השומר". אביגדורוב הגיע גם הוא כעבור זמן קצר, ואחר כך הועבר לשמירה במלחמיה (מנחמיה). כעבור שנה נשלח למסחה (כפר תבור) עם קבוצת חברים, להכשרה חקלאית אצל האיכרים, זאת במטרה להתיישב בעתיד במושבות שומרים על גבולות הארץ. הם עזרו לארבעת השומרים שכבר היו במושבה ויחד איתם, בפקודת יהושע חנקין, עלו וכבשו את אדמת ה"זבּיח", היא האדמה הגובלת עם בית הספר החקלאי כדורי של היום. באחד הימים, נשלח אביגדורוב ל"כיבוש השמירה" ברחובות, ולאחר קרב עם הערבים נפצע קשה. בימי שלטון המנדט, רבים מהשומרים התגייסו למשטרה הבריטית. בשל מיומנותו ואומץ לבו היה אביגדורוב בין הראשונים שוועד "השומר" שלח לז'נדרמריה (משטרה). את שירותו עשה בגליל.
אביגדורוב שמר עוד במקומות רבים, אך כעבור זמן, בעצם ימי מלחמת העולם הראשונה, הוא חזר למסחה, המקום שבו התרכזו חברי "השומר" והתכוננו להתיישבות, ועלה יחד עם ארבע משפחות נוספות להתיישב באדמות "חמארה" שבגליל העליון, שם הקימו את קיבוץ השומרים "בר-גיורא" (כפר גלעדי).
אחרי המאורעות (1919-1920), עזב גד את כפר גלעדי (מחמת לחץ המשפחה) והתיישב במצפה. מטרתו הייתה לעבוד בה כאיכר ולקיים בה חיי משפחה. במצפה הוא גידל יחד עם אשתו רחל (1897-1984) את ארבעת ילדיו. אולם את עברו כשומר לא שכח, וכאשר הגיעו ימי מאורעות חזר לנשקו ולשמירה ושימש כמבקר השמירה במושבה. ב-9 באוגוסט 1936, תקפו ערבים את המושבה, אביגדורוב שעמד על משמרתו בעמדה הצפונית מערבית של מצפה (עד היום ניתן לראותה בקצה המושבה), נפגע מכדור שפילח את גולגולתו והוא נהרג במקום.
בנו של גד, אברהם אביגדורוב, שנלחם במלחמת העצמאות, זכה באות גיבור ישראל על גבורתו בתקיפת שיירת הנשק הערבית בקריית מוצקין.

מקורות

עדויות מ"קובץ השומר"
מאסימו בוניני

קריירה

בוניני שיחק ביובנטוס בין השנים 1981-1988, בהם שיחק 192 משחקי ליגה בהם כבש 5 שערים. הוא זכה באליפות איטליה אחת, בגביע האיטלקי פעם אחת, בגביע אירופה למחזיקות, גביע אירופה לאלופות ובגביע הביניבשתי. הוא השחקן היחיד בסן מרינו שזכה בתואר כלשהו מחוץ למדינה.
ההתאחדות לכדורגל של סן מרינו לא הוכרה רשמית עד שנת 1990 על ידי אופ"א, ולשחקנים מסן מרינו היה מעמד של שחקנים איטלקים. מסיבה זו, בוניני היה יכול לשחק עבור נבחרת איטליה, בה שיחק דווקא בנבחרת הצעירה, במדיה רשם 19 הופעות. למרות זאת נשאר חלק מסן מרינו, אך הוא נאלץ לחכות עד 1990 כדי לשחק עבור נבחרת סן מרינו, מאז שיחק 19 משחקים. לאחר הפרישה הספיק גם לאמן את הנבחרת בין השנים 1996-1998.
ב-2004 נבחר בוניני לייצג את סן מרינו כשחקן הטוב שלה בין השנים 1953–2003, במסגרת פרסי היובל של אופ"א.
רודן (מפלצת)

עיצוב

מראהו של רודאן הוא כשל פטרנודון ענקי, עם קוצים המעוקלים אחורה בחזהו ובבטנו, כנפיים גדולות ובוערות שתעופתן יכולה לגרום לנזק רב, ומקור כשל פטרנודון. בסרט גידורה, המפלצת התלת-ראשית, רודאן הופיע שם עם כל הפרטים, חוץ מפרט אחד: מקור הפטרנודון שלו הוחלף במקור עוף (אם כי עופות אינם דומים כלל לפטרנודונים). בנוסף, לרודאן גם הוסיפו שיניים למקורו, מה שגם לא היה כלל לפטרנודונים.
ארמון בריידוול

ארמון בריידוול (באנגלית: Bridewell Palace) שהיה קיים בעבר בלונדון שבאנגליה, שימש כארמונו של הנרי השמיני ומאוחר יותר הפך לבית תמחוי ולבית כלא.

היסטוריה

הארמון נבנה עבור הנרי השמיני במקום בו עמד בימי הביניים אכסניה בשם "סנט ברייד". עלויות הבנייה עמדו על 39,000 ליש"ט והנרי השמיני התגורר בארמון בין השנים 1515–1523. הארמון, שהיה ממוקם על גדת הנהר פליט נקרא על שם באר מים (באנגלית "וול") בקרבת מקום שהייתה קרויה על שם בריג'יד הקדושה (באנגלית "סנט ברייד").
בארמון זה נפגש הנרי השמיני עם המשלחת האפיפיורית במטרה לדון בגירושיו מקתרין מארגון בשנת 1528. הארמון נעזב על ידי המלך בשנת 1530 לאחר שזה עבר להמפטון קורט. בין השנים 1531–1539 הוחכר הארמון לשגריר צרפת.
בשנת 1553 העניק המלך אדוארד השישי את הארמון לסיטי של לונדון במטרה שישמש בית לילדים חסרי בית ומקום להעניק נשים "בלתי מסודרות" (היינו זונות). בשנת 1556 קיבלה העיר את הבניין לחזקתה המלאה והפכה את הבניין לבית כלא, בית חולים וסדנאות עבודה. שם הארמון - "בריידוול" - הפך לשם נרדף ל"בית כלא" ועל שמו נקראו בתי הכלא קלרקוול ברידוול שנפתח בלונדון בשנת 1615 וטוטהיל פילדס בריידוול - בית הכלא של אזור וסטמינסטר - שפעל החל משנת 1618 ועד המאה ה-19.
מרבית הארמון נהרס בשריפה הגדולה של לונדון ונבנה מחדש בשנים 1666–1667 במטרה לשמש כבית חולים שנקרא "בית החולים המלכותי בריידוול" (Bridewell Royal Hospital) וכן להמשיך ולשמש כבית כלא. בשנת 1700 היה זה בית הכלא הראשון שהעסיק רופא במשרה קבועה על מנת לטפל באסירים. בשנת 1855 נסגר בית החולים והבניין נהרס בין השנים 1863–1864. כיום עומד במקום בו עמד הארמון בניין יוניליוור שנבנה בשנת 1931.
וסלי מת'יוז

ראשית חייו וקריירת מכללות

מת'יוז נולד בסן אנטוניו שבטקסס, לזוג הורים ספורטאים - אימו, פאם מור, הייתה כדורסלנית ואצנית מקצועית, ואביו, וס מת'יוז, הוא שחקן עבר ב-NBA שזכה בשתי אליפויות NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס (1987 ו-1988).
לאחר שזכה בתואר 'שחקן התיכונים המצטיין של ויסקונסין' לשנת 2005, בחר מת'יוז להמשיך את לימודיו באוניברסיטת מרקט, למרות הלחץ שהופעל עליו ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, כפי שעשה אביו. מת'יוז היווה חלק מ'שלושת האמיגוס' ('Three Amigos') בהרכב הפותח של הקבוצה, ביחד עם שני גארדים נוספים - דומיניק ג'יימס וג'רל מקניל. 'שלושת האמיגוס' הגיעו לאוניברסיטת מרקט באותה שנה והרכיבו את הקו האחורי של הקבוצה במשך ארבע עונות רצופות, עד סיום לימודיהם בשנת 2009. הסטטיסטיקה של מת'יוז הלכה והשתפרה במהלך שנותיו במכללה, כשבעונתו האחרונה הוא רשם ממוצעים של 18.3 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.

יוטה ג'אז

מת'יוז העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2009, אך לא נבחר על ידי אף קבוצה. לאחר שהרשים בליגת הקיץ במדי יוטה ג'אז וסקרמנטו קינגס, הוא חתם על חוזה לעונה אחת ביוטה. מת'יוז הציג יכולת טובה בעונתו הראשונה ב-NBA, ובמהלך העונה הוא אף קודם לחמישייה הפותחת של הקבוצה בעקבות טרייד ששלח את רוני ברואר לממפיס גריזליס.

פורטלנד טרייל בלייזרס

ב-21 ביולי 2010 חתם מת'יוז על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס לחמש עונות עבור 34 מיליון דולר. במהלך עונתו הראשונה בפורטלנד, השתלט מת'יוז על עמדת הקלע הפותח של הקבוצה בעקבות פציעות של כוכב הקבוצה ברנדון רוי. ב-7 בינואר 2011 קלע מת'יוז שיא קריירה של 36 נקודות במשחקם של הטרייל בלייזרס נגד מינסוטה טימברוולבס. מת'יוז לא החמיץ אף משחק ליגה עד ה-10 בדצמבר 2012, בעונתו הרביעית ב-NBA, אז נקטע רצף של 250 משחקים רצופים עקב פציעה בירך. בזכות חוסנו הפיזי ונכונותו לשחק למרות פציעות, דבק במת'יוז הכינוי 'איש הברזל' ('Iron Man'). ב-17 בינואר 2015 מת'יוז הפך לקלע השלשות המוביל בתולדות פורטלנד טרייל בלייזרס, כששבר את שיאו של טרי פורטר עם 773 קליעות לשלוש במדי הקבוצה. לקראת סוף עונת 2014/2015, ב-5 במרץ 2015, קרע מת'יוז את גיד האכילס ברגלו השמאלית והוא נאלץ להחמיץ את המשך העונה.

דאלאס מאבריקס

ביולי 2015 עזב מת'יוז את פורטלנד וחתם על חוזה לארבע עונות בדאלאס מאבריקס. בדאלאס שיחק מת'יוז במשך שלוש וחצי עונות, כאשר בעונתו הראשונה העפילה הקבוצה לפלייאוף, אך הודחה בסיבוב הראשון.

ניו יורק ניקס

באמצע עונת 2018/2019 הועבר מת'יוז בטרייד יחד עם דניס סמית', דיאנדרה ג'ורדן ושתי בחירות דראפט בסיבוב הראשון לניו יורק ניקס, תמורת קריסטפס פורזינגיס, קורטני לי, טריי ברק וטים הארדוויי. לאחר שני משחקים בלבד עם הניקס שוחרר מת'יוז מהקבוצה.

אינדיאנה פייסרס

ב-10 בפברואר 2019 חתם על חוזה באינדיאנה פייסרס עד סיום העונה.

מילווקי באקס

ב-12 ביולי 2019 חתם על חוזה לעונה אחת במילווקי באקס.
דלק קידוחים

היסטוריה

דלק קידוחים נוסדה בראשות אבינועם (פינקי) פינקלמן, ושימשה כזרוע חיפושי הנפט של קבוצת דלק שנשלטה אז בידי קבוצת IDB. השותפות נוסדה על פי הסכם שנחתם ב-1 ביולי 1993 בין דלק ניהול קידוחים (1993) בע"מ כשותף כללי מצד אחד, לבין הנאמן, חברת דלק נאמנויות קידוחים בע"מ כשותף מוגבל. בדצמבר 2016 אישרו האסיפות הכלליות של דלק קידוחים ושל שותפות אבנר חיפושי נפט וגז, אשר נשלטה אף היא בידי קבוצת דלק, את מיזוגן. בחודש מאי 2017 הושלם הליך המיזוג, כאשר אבנר נקלטה לתוך דלק קידוחים. בכך עוגן מעמדה של דלק קידוחים כגוף חיפושי הגז והנפט הגדול והמוביל בישראל. יחידות ההשתתפות של השותפות נסחרות במדד תל אביב 35, והיא נחשבת לאחד מעשרת הגופים הגדולים ביותר הנסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

תגליות

דלק קידוחים הייתה הראשונה, יחד עם שותפותיה אבנר חיפושי נפט ונובל אנרג'י, לספק גז טבעי בכמויות מסחריות למשק הישראלי, עם תחילת הזרמת הגז משדה מרי שלחופי אשקלון בשנת 2004. השדה, שהתגלה בשנת 2000, איפשר הקמת תשתיות ראשוניות לייצור חשמל באמצעות גז טבעי בישראל.
בשנת 2009 הייתה דלק קידוחים (יחד עם אבנר) שותף מוביל בתגלית מאגר הגז "תמר", יחד עם שותפיה נובל אנרג'י, ישראמקו ודור. המאגר, שהתגלה בעומק של כ-4.5 קילומטרים במקום בו עומק הים עומד על 1,700 מטרים, היה לתגלית הגז הגדולה ביותר שהתגלתה בעולם במים עמוקים באותה השנה. בשנת 2010 התגלה מאגר "לווייתן", שגדולו פי שניים מגודלו של "תמר", בידי שותפות "רציו-ים", שכללה את דלק קידוחים (יחד עם אבנר), רציו ונובל אנרג'י. בשנת 2011 התגלה מאגר "אפרודיטה", המצוי במים הכלכליים של קפריסין, על ידי דלק קידוחים (יחד עם אבנר) ונובל אנרג'י.
דלק קידוחים הייתה שותפה לעוד מספר תגליות משמעותיות במים הכלכליים של ישראל (תנין, דולפין, כריש ותמר SW).

ייצוא גז

לאחר פיתוח המאגרים השונים, בספטמבר 2016 נחתם הסכם ליצוא גז טבעי לחברת החשמל הירדנית (NEPCO) ממאגר לוויתן, למשך 15 שנה ובכמות כוללת של BCM 45. בפברואר 2018 נחתמה עסקת ענק עם חברת דולפינוס המצרית בשווי של מעל 15 מיליארד שקלים, הכולל מכירת גז למשך 10 שנים ובכמות כוללת של 64 BCM.
פער הטילים

פער הטילים (באנגלית: Missile gap) הוא כינוי שרווח בסוף שנות החמישים וראשית שנות השישים של המאה ה-20, לנחיתותה המשוערת של ארצות הברית ביחס לברית המועצות בפיתוח וייצור טילים בליסטיים בכלל, וטילים בליסטיים בין-יבשתיים (ICBM) בפרט. למעשה, נחיתות זו לא הייתה קיימת מעולם, אולם היא שימשה היטב את נִצי המפלגה הדמוקרטית, שביקרו את ממשל אייזנהאואר על שהשלים עמה כביכול. יותר מכל היא מילאה תפקיד בבחירות לנשיאות של 1960, כנשק תעמולתי בידיו של המתמודד הדמוקרטי, ואחר כך נשיא ארצות הברית, ג'ון קנדי.

רקע

אף ששתי המעצמות החלו לפתח טילים למטרות צבאיות ואחרות עוד בתום מלחמת העולם השנייה, לא עלה הנושא של פער טילים על סדר היום האמריקאי עד לשנות החמישים המאוחרות. הסנאטור הדמוקרטי הנרי ג'קסון התריע עליו לראשונה ב-1954, אך הבהלה האמיתית לא החלה אלא לאחר 4 באוקטובר 1957, היום שבו שוגר ספוטניק 1, הלוויין המלאכותי הראשון. ההישג הסובייטי המפתיע עורר את ארצות הברית לבחון מחדש את מוכנותה לעימות גרעיני עם ברית המועצות. במקביל דיווחה ועדת גייתר הסודית לנשיא, על פערים ההולכים ונפתחים בין ברית המועצות לבין ארצות הברית ביכולות גרעיניות, בין השאר גם ביכולת לשגר נשק גרעיני מיבשת אחת לרעותה.
באותה עת נתגלעה גם מחלוקת פנימית בין שירותי המודיעין, כאשר חיל האוויר האמריקני הזהיר מפני פער טילים וטען שיש בידי הרוסים כמה מאות טילים בליסטיים בין-יבשתיים, בעוד שה-CIA ראה הערכות אלה כמופרזות.

הפרכה

החל ב-1956 החלו מצטברות ראיות, שמקורן היה בצילומים שסיפק מטוס הביון החדש, U-2, שהיה בהן כדי להפריך את החששות. אולם ראיות אלה לא נחשפו לציבור על ידי אייזנהואר, לא לפני משבר מטוס הריגול U-2 ואף לא לאחריו, כדי שלא לחשוף בפני הרוסים את כל שהיה ידוע והושג בזכות המטוס הסודי, ובעיקר כדי לא להודות בפומבי בטיסות הריגול. קנדי המשיך להתריע בנאומיו מפני פער, שהנשיא אייזנהאואר ידע במידה רבה של ודאות שלא היה קיים כלל.
לאחר שהפך לנשיא, הודה קנדי שהפער לא היה קיים מעולם, ודאי לא במידה שהוא בעצמו טען מספר חודשים קודם לכן. הוא טען שקיבל את המידע רק כשהפך לנשיא, אולם ייתכן שידע את האמת קודם לכן .

השלכות

בין אם ידע את האמת ובין אם לאו, קביעתו הכוזבת של קנדי בנאומיו, שאמריקה מפגרת אחרי ברית המועצות בטילים, גרמה לו להראות אגרסיבי בעיניהם של מנהיגי ברית המועצות, שידעו היטב את האמת. לפי ההיסטוריון של המלחמה הקרה, ג'ון לואיס גאדיס, הייתה זו תדמיתו התוקפנית של קנדי בעיני הרוסים, כתוצאה מהצהרותיו ומהפלישה למפרץ החזירים ב-1961, שהניעה אותם לבחון אותו במשבר הטילים הקובני.
הבהלה בנושא פער הטילים הביאה לתמורות רבות במערכת החינוך של ארצות הברית. הבהלה מהפער הטכנולוגי גרמה לניסיונות שונים לשפר את מערכת החינוך, בין השאר הכנסת המתמטיקה החדשה למערכת החינוך.
מים מתוקים

מים מתוקים הם מים שיש בהם כמות נמוכה של מלחים מומסים, בעיקר מלח בישול, ובכך הם שונים ממי ים, שבהם כמות ניכרת של מלחים. אמנם אין בהם מתיקות, אך הם נקראו מים מתוקים כי בעברית המקורית מתוק מגיע מהמילה מתוקן, והכוונה בביטוי היא מים תקינים לשתייה. מקורם של כל המים המתוקים במשקעים מאדי המים שבאטמוספירה, שמגיעים לאגמים, נהרות ומאגרי מים אחרים ביבשה באופן ישיר או לאחר המסה של שלג או קרח (ראו מחזור המים בטבע). מים מתוקים חיוניים לקיומם של מינים רבים של בעלי חיים, בעיקר באזורים מדבריים.
מים מתוקים אינם בהכרח ראויים לשתייה בידי אדם - פעמים רבות נדרש טיהור שלהם ממזהמים כימיים או ביולוגיים לשם הפיכתם למי שתייה. הביקוש למים המתוקים חורג מעבר לשימוש השוטף של האדם ולצורך בהם בחקלאות. מערכות קירור רבות דורשות מים מתוקים לפעולתן התקינה, בין היתר קירור ליבותיהם של כורים גרעיניים ותחנות כוח המונעות בשריפה כגון תחנות גז טבעי ופחם. תהליכי ייצור מגוונים דורשים שימוש בכמויות משמעותיות של מים מתוקים כגון תהליכי ייצור של שבבי סיליקון, וגם תהליכים אחרים כגון כרייה.
יאקופו קונטאריני

ביוגרפיה

יאקופו קונטאריני היה בן לאחת ממשפחות האצולה העשירות והמשפיעות בוונציה, אולם כהונתו של קונטאריני אינה נחשבת לכהונה מוצלחת. ויאקופו עצמו נבחר לתפקיד כפשרה בין שתי סיעות אשר בחרו בו כמועמד של ברירת מחדל (ועל מנת למנוע מבן הסיעה האחרת להיבחר). בעת בחירתו לתפקיד היה קונטאריני בן למעלה מ-80, והוא התקשה להתמודד עם אתגרי תקופתו, בהם: מרד כנגד השלטון הוונציאני באיסטריה ובכרתים ומלחמה עם אנקונה. לאחר חמש שנות כהונה פרש קונטאריני למנזר, ונפטר זמן קצר לאחר מכן באותה השנה.
ככל הנראה קונטאריני נקבר בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי.
קבר שת

ארבל

על פי מסורת מימי הביניים קברו של שת שכן באזור שליד היישוב העתיק ארבל.
בשנת 2007 ד"ר יוסי סטפנסקי, ישראל הרצברג וישראל מאיר גבאי איתרו את המתחם, המבנה והבאר שתוארו בכתבי עולי הרגל בבירור.

עולי הרגל

הקבר מוזכר לראשונה בכתב יד של עולה רגל קדום, הכותב: "ומצד אחד יש קבורת שת בן אדם וקבורת ג' שבטים ודינה אחותם".
האיזכור השני הוא בחיבורו של יעקב בן נתנאל הכהן בן המאה ה-12 המתאר אותו "ובציון אחד בנין כמו בית בנוי על שת בן אדם הראשון, והבאר בתוך הבית".
"ובדרך רחוקה כמו שתי פרסאות קברים של שבטים, וקבר דינה אחותם ביניהם ועליו אילן של הדס, ואין אדם רשאי ליקח ממנו אפילו עלה אחת. ואומרים כי קרוב לשם הציון של שת, וראינוהו".
מנחם החברוני מתאר בכתביו: "ונכנסתי במערה אחרת, ושם קבר שת בן אדם, אורכו מחזיק חצי פרסה".
בחיבורו של אחד מתלמידי הרמב"ן שביקר במקום בתחילת המאה ה-14 מתאר הנוסע את האתר "וקרוב לארבל שלושה שבטים מבני יעקב, ודינה אחותם ואצל הציון גדל הדס נאה, ואין אדם רשאי ליקח ממנו ענף לא יהודי ולא ישמעאלי פן יענש. וקרוב משם צדיק אחר, ואמת המים עוברת עליו, ומכוסה בעפר ובבנין, והמים נופלים במעיין כמין בור, ואומרים כי הוא שת בן אדם הראשון".
יצחק חילו מתאר בספרו "שבילי דירושלים": "ארבל, עיר מולדת נתאי הארבלי עליו השלום, ועדיין קיימות חורבות בית הכנסת של האיש הגדול הזה. בארבל יש הרבה קברים מפורסמים, כמו של נתאי, של ר' זעירא, של דינה, של יוכבד וכו'. הקברים האלה הם מצבות אבן יפות מאד. שמותיהם חקוקים שם, על קבר דינה חקוק עוד שם אחד שמחמת יושנו לא יכולתי לקראו. בארבל יש עוד קבר עתיק, וחושבים שהוא של (שם) [שת] בן אדם. ה' יודע".

כפר בשית

לפי המסורת הערבית, קברו של שת, המכונה בערבית נבי שית, נמצא בשטח הכפר הערבי בשית (שעל חורבותיו הוקם המושב כפר מרדכי). בדורות קודמים נקרא הכפר בית-שית ואחר כך אוחדו המילים ל-בשית. המקום מוזכר לראשונה בכתביו של הגאוגרף הערבי יאקות אל-חמאווי, שחי במאה ה-13.
ז'וריס-קרל הויסמנס

ביוגרפיה

הויסמנס נולד בפריז לאם צרפתייה, מלבינה באדן, מורה במקצועה, ואב ליתוגרף הולנדי בשם גודפריד הויסמנס מן העיר ברדה. הוא נטבל בשם שארל-מארי-ז'ורז'; את ספריו הוא פרסם בגרסה הולנדית מקורבת של שמו (ז'וריס-קרל) כדי להדגיש את מוצאו הזר, אם כי על פלנדריה הרבה לדבר בזלזול ואף בשנאה. 
הוא החל את דרכו הספרותית כסופר נטורליסט, אך הספר שהקנה לו פרסום רב ביותר היה הספר להפך, שסטה מן הנתיב הנטורליסטי, והיה לאחד הטקסטים המכוננים של זרם הדקדנס. הספר עוסק בדמות יחידה, דמותו של הדוכס דז אסנט, אדם חולני שמאס בחיי החברה הריקניים (לדעתו) השוררים בחברה הפריזאית הגבוהה של המאה ה-19, מחליט להתבודד מן החברה, מקיף עצמו בחפצי חן יקרים, ורגיש רגישות יתר לאסתטיקה של העולם שסביבו, ובעיקר של התרבות והאמנות. יחסיו המצומצמים עם בני אדם אחרים נוטים לכיוון הסוטה והחולני, והוא אינו מרבה לצאת מביתו (בדומה להויסמנס עצמו). 
חלק נכבד מהספר מוקדש לתיאור שניים מציוריו המפורסמים של גוסטב מורו שכביכול היו תלויים על קירות ביתו של הדוכס.
הספר התפרסם כששימש כמוצג התביעה במשפטו של אוסקר ויילד, שהושפע עמוקות מהויסמנס. לטענת התביעה במשפט, הספר להפך הוא המופיע בתמונתו של דוריאן גריי (ויילד אישר זאת) וכשנשאל אם הספר (ה"סדומי", לטענת התובע) מוסרי בעיניו הוא ענה, "אין הוא כתוב היטב, אבל הוא נתן לי רעיון מסוים". 
ב-1891 התפרסם הספר Là-Bas (שָם), ועורר דיון ציבורי בעקבות תיאורי כת השטן המופיעים בו. בספריו המאוחרים יותר ניכרת השפעת הדת הקתולית, שאליה שב בזקנתו - כמו דקדנטים רבים אחרים. הויסמנס היה ידוע גם בביקורת האמנות שכתב, והיה ממייסדי אקדמיית גונקור.
בשנת 1906 חלה הויסמנס בסרטן הגרון ומת ב-1907. הוא הובא לקבורה בבית הקברות מונפרנאס. בחייו לא התחתן ולא הוליד ילדים, אך היה לו קשר ארוך עם תופרת בשם אן מנייה.
אשחר

מאפיינים

המינים השונים הם עצים או שיחים בעלי פרחים זעירים. פירות האשחר הם בתי-גלעין המכילים 2-4 גלעינים.
מיני-האשחר משמשים לרוב ברפואה ובתעשייה. מהמינים השונים ניתן להפיק חומרים משלשלים וחומרי-צבע המשמשים לרוב בתעשיית העור והנייר.
בארץ-ישראל נפוצים המינים אשחר ארצישראלי ואשחר רחב עלים המקובלים גם כצמחי-נוי. במדינת ישראל המינים: אשחר דו-זרעי (Rhamnus dispermus), אשחר הלבנון (Rhamnus libanotica), אשחר מנוקד (Rhamnus punctata) ואשחר רב-עלים (Rhamnus alternus) הם ערכי טבע מוגנים על פי חוק.
אלן פינקרטון

אלן פינקרטון (באנגלית: Allan Pinkerton;‏ 21 ביולי 1819 - 1 ביולי 1884) חוקר פרטי אמריקאי וראש השירות החשאי של ארצות הברית תחת הנשיא אברהם לינקולן בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית.
פינקרטון נולד בגלאזגו שבסקוטלנד לוויליאם פינקרטון, סמל משטרה סקוטי, ואשתו איזבל. הוא היגר בשנת 1842 לארצות הברית שם התיישב בעיר שיקגו שבמדינת אילינוי ועבד החל מ-1846 כסגן השריף המקומי. פינקרטון היה מתנגד לעבדות, היה חבר בתנועה כנגד העבדות ולתקופה מסוימת אף סייע בהברחת עבדים שחורים מהדרום.
ב-1850 הוא יסד את חברת החקירות פינקרטון שסייעה בפיצוח מספר מעשי שוד של רכבות. על החברה הוטלה המשימה לאבטח את הנשיא אברהם לינקולן בין השנים 1861–1862. במסגרת תפקידו פינקרטון סיכל ניסיון התנקשות בלינקולן בעיר בולטימור בעת שהיה הנשיא בדרכו להשבעתו לכהונתו הראשונה כנשיא. פינקרטון מונה כראש השירות החשאי האמריקני בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. אחרי המלחמה הרחיב את חברתו לערים נוספות בארצות הברית. כיום זו חברת החקירות הוותיקה והגדולה בארצות הברית. 
פינקרטון נפטר ב-1 ביולי 1884 בשיקגו אחרי שהחליק ברחוב ונשך את לשונו, מה שגרם לזיהום. לאחר מותו עבר ניהול החברה לידי שני בניו, רוברט וויליאם.
לוס לידר

לוס-לידר (מאנגלית: Loss leader) הוא מוצר הנמכר ברשתות שיווק במחיר הפסד כפעולה שיווקית.
רשתות שיווק רבות נוטות כחלק מניהול העסק להגדיר מוצר כלשהו או מספר מוצרים מסוימים כמוצרי "לוס לידר" אשר נמכרים בחנות במחיר הפסד. מטרת המוצר הוא למשוך לקוחות אל החנות בעזרת אותו מוצר ולהתבסס על העובדה כי צרכן המגיע לחנות כדי לקנות אותו, יקנה בנוסף אליו עוד כמה מוצרים נוספים מהם ירוויח העסק.
מוצרי לוס-לידר הם לרוב מוצרי צריכה חשובים, כאלה שהצרכן עשוי להגיע לחנות במיוחד בשבילו. לרוב הם גם מוצרים הנצרכים על בסיס קבוע כך שהם מרגילים את הקונה להגיע לחנות באופן תדיר. בין אלו נמנים מוצרי יסוד כגון קפה, מזון לתינוקות ומוצרים נוספים בהתאם לסוג הרשת ואופיה של תרבות הצריכה המקומית.
בארגון החנות, מוצרים אלו מונחים רחוק מהכניסה לחנות כדי לגרום לצרכן לעבור על פני מוצרים רבים נוספים בדרכו אל הלוס-לידר, כאלה הנמכרים במחירי רווח.
שיטת הלוס-לידר היא למעשה שיטה שיווקית-פרסומית שתועלתה דומה להשקעה בפרסום, מבצעים וכדומה.