ג'ורג' אליוט

קורות חיים

אליוט נולדה בחווה בקרבת נאניטון  שבמחוז ווריקשייר, וכתבה ברבות מיצירותיה על החיים בעיירות השדה. היא השתמשה בשם-עט גברי, לדבריה, כדי להבטיח יחס רציני ליצירותיה. אמנם נשים פרסמו ספרים באופן חופשי תחת שמן, אך אליוט רצתה להבטיח שלא יתייחסו אליה ככותבת רומנים רומנטיים. גורם נוסף לבחירתה בשם-העט, היה אולי הרצון להגן על פרטיותה, ולמנוע שערוריות בקשר למערכת היחסים שלה עם ג'ורג' הנרי לואס.
מרי אן אוונס-קרוס הייתה בתם השלישית של כריסטיאנה אוונס ורוברט אוונס, סוכן מקרקעין ומנהל האחוזה הגדולה אדברי-היל בווריקשייר. בילדותה הייתה קרובה לאחיה הבכור אייזיק, קשר שבא לידי ביטוי מאוחר יותר בספרה "הטחנה על הנהר פלוס", בתיאור הקשר בין מגי טליבר ואחיה האהוב טום. מגיל צעיר הושפעה ממטיף אוונגליסטי בשם ג'ון אדמונד ג'ונס. מאוחר יותר אימצה דעות ליברליות יותר, בין השאר בעקבות היכרותה עם צ'ארלס וקרוליין בריי.
ב-1836 מתה אמה, ומרי-אן התחילה לנהל את משק ביתו של אביה. היא המשיכה להרחיב את השכלתה על ידי קריאה מרובה ולימודי גרמנית ואיטלקית.
ב-1841 עברה לקובנטרי, שם קבלה עבודת תרגום של חיי ישו מאת שטראוס. ב-1850 החלה לכתוב ולערוך את כתב העת "וסטמינסטר רוויו", שייסדו ג'ון סטיוארט מיל וג'רמי בנת'ם.
ב-1854 עברה לחיות עם ג'ורג' הנרי לואס ללא נישואים, ולו כי אשתו סירבה להתגרש ממנו. למרות השערורייה שנלוותה לחייה עם לואיס, הם חיו יחד עד מותו ב-1878. לואיס עודד אותה לכתוב סיפורת, וב-1858 פרסמה בכתב עת את הסיפור עמוס ברטון, הראשון מתוך קובץ הסיפורים סצנות מחיי כמרים. כאן השתמשה לראשונה בשם-העט ג'ורג' אליוט, השם עורר השערות רבות בקשר לזהות הכותב. היא המשיכה לכתוב ברצף את הרומנים שלה, וגם מאמרים, ביקורות ומסות. היא הוערכה ככותבת חשובה כבר מתחילת דרכה.
ב-1880, שנתיים לאחר מותו של לואיס, נישאה ג'ורג אליוט לג'ון קרוס, בנקאי אמריקאי שהיה צעיר ממנה בעשרים שנה. היא מתה שבעה חודשים אחרי נישואיהם, ונקברה בלונדון.

יצירתה

ספרה הידוע ביותר, "מידלמארץ'", מהווה נקודת מפנה בתולדות הרומן. בספר זה הציגה אליוט את סיפורם של תושבי עיר אנגלית קטנה, ערב קבלת חוקי הרפורמה ב-1832. הדמויות הראשיות ברומן, דורותיאה ברוק וטרשיוס לידגייט, שואפות לחיים יוצאי דופן, אך מימוש שאיפותיהן מוגבל על ידי המציאות והחברה השמרנית הסובבת אותן. הרומן "מידלמארץ'" מתאפיין בתובנה פסיכולוגית עמוקה, ובתיאור מורכב של הדמויות.
אליוט כתבה בהבחנה פוליטית חדה. החל ברומן "אדם ביד" ועד "הטחנה על הנהר פלוס", דרך "סילס מרנר", תמיד כתבה אליוט על אנשים מחוץ לזרם המרכזי בחברה ועל זרותם בחברה בה הם חיים. מאז ג'יין אוסטן לא קמה סופרת בעלת מודעות עמוקה לבעיות חברתיות כמוה, והיא הצביעה רבות על הצביעות בחיי בעלי האחוזות הכפריים. ספריה עוסקים בנושאים פוליטיים, דוגמת המשבר פוליטי העומד בלב "מידלמארץ'". בתקופה שבה פרסמה אליוט את הרומן "דניאל דרונדה", התמעטו מכירות ספריה והיא הפכה פחות מוכרת.
רוב עלילות ספריה של אליוט מתרחשות באנגליה של המאה ה-19, יוצא דופן הוא הרומן ההיסטורי "רומולה" שעלילתו מתרחשת בפירנצה של המאה ה-15.
ספריה של אליוט נמכרו היטב וזכו לשבחים רבים על סגנון כתיבתה ובהירות מחשבתה. מבנה המשפטים בכתביה ברור ומאוזן, והיא נהגה לשלב אירוניה במשפטים פשוטים, בצורה יוצאת דופן. הערותיה של אליוט כמספרת לגבי הדמויות כוללות סימפתיה רבה. הגיבורים, הנבלים ודמויות המשנה - כולם מוצגים כבעלי מודעות מלאה למעשיהם.

רומן היסטורי העוסק ב"בעיה היהודית"

"דניאל דרונדה" הוא הרומן האחרון שכתבה. במרכזו עומדת דמות של יהודי, המעדיף את אהבת בת עמו על פני אהבתה של נוכריה. ברומן זה, שתרגם לעברית לראשונה דוד פרישמן, הציגה ג'ורג' אליוט את היהדות כגורם מוסרי ותרבותי בעל ערך אנושי אוניברסלי, וכיוון שאף הטיפה בו לתחייתו הלאומית של עם ישראל במולדתו עתיקת-הימים, היא נחשבת כאחת ממבשרי הרעיון הציוני, ולכן נקראו על שמה רחובות בתל אביב, בירושלים ובחיפה.