פרינס

רקע

פרינס נולד במיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית, לשני הורים אפרו־אמריקנים שמקורם בלואיזיאנה. העץ המשפחתי שלו חוזר עד לימי לואיזיאנה הצרפתית. פרינס דבר צרפתית ונהג להופיע בחגיגות המרדי גרא מדי שנה.
אביו היה פסנתרן ג'אז ואמו העלתה מופע עם שירי בילי הולידיי. פרינס סבל מהתקפים חמורים בתור ילד, אך רק בתור מבוגר אובחן כסובל מאפילפסיה. בגלל הרקע הכלכלי הצנוע של משפחתו, מצבו הרפואי לא אובחן כראוי. הוריו נתנו לו שיעורי מוזיקה בתקווה שהדבר יעזור לו להבריא. בגיל שבע הלחין את שירו הראשון "Funk Machine" והופיע בתוכנית ילדים מקומית מספר פעמים בתור מוצרט.
לאחר שהוריו נפרדו הוא גר עם אמו ועם בעלה החדש. יחסיו הפגומים עם אביו החורג והאלים גרמו לו לעזוב את ביתו לפני שסיים את לימודי חטיבת הביניים. הוא שהה זמן קצר אצל אביו הביולוגי, שקנה לו את הגיטרה החשמלית הראשונה שלו. מאוחר יותר אומץ פרינס על ידי משפחת אנדרסון בחלק המבוסס יותר של מיניאפוליס, והתיידד במיוחד עם בנם, אנדרה אנדרסון (אשר ייקרא בעתיד אנדרה סימון וינגן אתו בהופעות). בשלב זה הקים את הלהקה Grand Central שהופיעה במסיבות מכללות במינסוטה.

תחילת הדרך

לאחר מספר שנים בהן הופיע לבד ברחבי המערב התיכון של ארצות הברית, בעיקר עם גרסאות כיסוי של להיטי דיסקו (כשהוא מצויד רק בגיטרה ומכונת תופים) חברת האחים וורנר החתימה אותו בשנת 1977. בצעד בלתי שגרתי, סירב פרינס להקליט את החומר המקורי שלו באולפני וורנר בלוס אנג'לס.
אלבום הבכורה שלו, For You, יצא כעבור שנה. אף על פי ששווק כאלבום פופ, הוא נחשב ביזארי מאוד יחסית לרוח התקופה וצלילו הושפע מלהקות קאלט שפרינס העריץ כגון "Funkadelic" ,"The Ohio Players" והזמר שאגי אוטיס. פרינס התבלט כמוזיקאי מוכשר וניגן בעצמו בכל כלי הנגינה (דפוס קבוע ברוב אלבומיו) והסינגל "Soft and Wet" זכה להצלחה במצעדי המוזיקה השחורה. האלבום היווה הקדמה לשני הנושאים המרכזיים ביצירה של פרינס: רוחניות ותשוקה מינית.
אלבומו הבא Prince כלל חמישה סינגלים: "Why U Wanna Treat Me So Bad", "I Feel For You", "Still Waiting", "Sexy Dancer" ו־"Bambi". כולם היו קטעי דאנס בעלי רמיזות מיניות והם זכו לביקורות בינוניות. למרות זאת, גרעין מעריציו גדל והאלבום מכר שלושה מיליון עותקים בארצות הברית.

שנות השמונים

אלבומו השלישי, Dirty Mind, שיצא בשנת 1980 הפך במהרה לאלבום זהב ונחשב לנקודת הפריצה שלו. מילות השירים עסקו בארוטיקה באופן קיצוני וישיר יותר מבעבר, ותדמית הבמה שלו בתקופה זו הפכה ליותר ויותר שערורייתית. פרינס וחברי להקת הליווי שלו "The Time" השתמשו באיפור נשי כבד והתלבשו בבגדים ראוותניים, ובאותה שנה הופיעו בתוכנית סטרדיי נייט לייב עם השירים "Uptown" ו־"Partyup". הפופולריות של פרינס גברה גם בזירה הבינלאומית.
אלבומו הרביעי, Controversy, משנת 1981 כלל לראשונה ביקורת חברתית ותכנים דתיים, אולם הסינגלים "Private Joy" ו־"Let's Work" המשיכו את קו הפאנק הארוטי של האלבום הקודם. בנוסף לכך, פרינס החל להשתמש בעיקר בכלי נגינה אלקטרונים והפך לאומן השחור המשמעותי הראשון שהחדיר למוזיקה שלו צלילי סינת'פופ וגל חדש. האלבום הצליח בעיקר בסצנת המועדונים ובתחנות רדיו של מוזיקה שחורה, ופרינס שב לאחר סיבוב הופעות ביפן לביתו ופירק את "The Time".
בשנת 1982 הוציא את האלבום הכפול 1999, אשר מכר 15 מיליון עותקים תוך פחות משנה. צליל האלבום היה אף אלקטרוני וחייזרי יותר מ־Controversy, אך השירים עצמם כללו מנגינות פופ פשוטות יותר. שיר הנושא (המתאר אפוקליפסה) והסינגל "Little Red Corvette" הגיעו לעשירייה הפותחת במצעד הפזמונים Billboard האמריקני והצליחו גם כן באירופה. ערוץ MTV הפיק קליפ עם שני השירים מבוצעים בהופעה חיה. באותה שנה פרינס ניגן קלידים והפיק מספר שירים של סטיבי ניקס, כולל הלהיט "Stand Back".
בעקבות סיבוב ההופעות העולמי, בשנת 1983 פרינס היה שני למייקל ג'קסון ברמת ההצלחה מסחרית. לאורך העשור מעמד זה נע בין שני היוצרים מספר פעמים.
את להקת הליווי "The Revolution" פרינס ייסד בשנת 1984 כדי להתרחק מעולם הפופ האלקטרוני ולשוב אל מבנה רוק בסיסי (גיטרה, בס, תופים וקלידים). לראשונה, נגני הלהקה השתתפו גם בחלק מההקלטות. נגנית כלי ההקשה שיליה אסקובידו וזמרת הליווי שינה איסטון הצטרפו מאוחר יותר ללהקה והפכו ליוצרות מצליחות בזכות עצמן. אחד השירים הראשונים שהוקלטו במסגרת הרכב זה הוא "Nothing Compares 2 U", אשר הפך בשנת 1990 ללהיט של הזמרת שינייד או'קונור.
עם הלהקה החדשה נכנס פרינס למספר אולפני הקלטות בלוס אנג'לס, דטרויט ולונדון כדי להקליט את אלבומו המצליח ביותר: Purple Rain. השירים בו היו ביוגרפיים ועסקו במערכת היחסים שניהל עם חברתו דאז סוזנה מלווין. הוא הניב שני סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד: "Let's Go Crazy" ו־"When Doves Cry", ושיר הנושא — בלדת רוק שהוקלטה באופן מחוספס בהופעה חיה — הגיע למקום השני.
הסינגלים "Erotic City", "I Would Die 4 U" ו־"Take Me With U" גם כן הצליחו מאוד, והאלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד במשך 24 שבועות ברצף. Purple Rain יצאו גם בתור סרט מוזיקלי עם קו עלילה המתאר את עלייתו לצמרת של פרינס והקשר הבעייתי שלו עם אביו החורג. הסרט הגיע למקום הראשון בטבלת המכירות, ובכך פרינס הפך לאומן הראשון והיחיד בהיסטוריה עם סינגל, אלבום וסרט במקומות הראשונים בו זמנית.
השיר "Darling Nikki" מהאלבום היה שנוי במחלוקת, גרם למתקפת צנזורה ולהחרמה זמנית של חלק משיריו הפרובוקטיביים מהרדיו — פרשה זו גרמה לפרינס להוציא במהרה אלבום ללא עיסוק בסקס בשם Around the World in a Day בשנת 1985. הוא היה בראש המצעדים במשך שלושה שבועות והניב את הלהיט "Raspberry Beret". המסר באלבום היה חיובי, בהשראת להיטי רוק פסיכדלי של להקת הביטלס. הוא קיבל ביקורות שליליות — לרוב בטענה כי אופיו האקסצנטרי של פרינס אינו תואם את רוח האלבום.
האלבום Parade כעבור שנה היווה ניסיון כושל לשחזר את ההצלחה ההיסטרית של Purple Rain — לצד אלבום זה יצא סרט קולנוע עם שיריו, "Under the Cherry Moon" אשר כשל בקופות. לצד האכזבה, השיר מתוכו Kiss, בו פרינס שר בקול פלסטו ומשתמש באופן בלתי אופייני בהפקה מינימליסטית מאוד, הפך ללהיט הבינלאומי הגדול ביותר שלו. Crystal Ball היה אלבום משולש שהיה אמור לצאת בקיץ של שנת 1987. האחים וורנר גנזו וערכו חלקים ממנו והוציאו אותו בתור האלבום הכפול Sign o' the Times. למרות הזעם של פרינס אודות מהלך זה, האלבום נחשב על ידי המבקרים ליצירת המופת הגדולה ביותר שלו. פרינס ניגן את כל תפקידי הנגינה המורכבים באלבום, השתמש בתופים אלקטרוניים ובאפקטים לעיוות קולו. במרבית הרצועות ובמיוחד בשיר הנושא (המושפע מהחדשות האקטואליות של התקופה), פרינס השתמש בקלידים מדגם בסיסי של קסיו ובמכשירים פשוטים דומים, וכמו כן הפיק את המוזיקה באופן ראשוני (בדומה ללהיט "Kiss"). הסינגלים "U Got the Look" ו־"If I Was Your Girlfriend" זכו להצלחה באירופה יותר מאשר ארצות הברית, ולאחר מסע הופעות חובק עולם הקליט פרינס את הפסקול לשובר הקופות "באטמן". האלבום, והשיר מתוכו "Batdance", טיפסו לראשי המצעדים, על אף שאופיינו בצליל אינדסטריאל קשוח ובטקסטים אפלים. האלבום The Black Album המשיך בקו מוזיקלי זה אך נגנז על ידי פרינס לאחר ש־500,000 עותקים נמכרו — במקום זאת החליט להקליט ולהוציא בפחות מחודשיים את Lovesexy, אלבום שונה לחלוטין ובעל אווירה שמחה. השירים "Alphabet Street" ו־"Grand Slam" הגיעו לחמישייה הפותחת במצעד הבילבורד. בסוף העשור ניגן וכתב עם מדונה מספר שירים בתקליט Like a Prayer, כולל שיר הנושא.

"האמן שהיה ידוע בעבר כפרינס"

בתחילת שנות ה־90 הקים פרינס את להקת הליווי "The New Power Generation" ששילבה היפ הופ במוזיקה שלו. בשנת 1990 יצא האלבום Graffiti Bridge, שהיה הפסקול לסרט שנשא את אותו שם. האלבום הצליח הרבה יותר מהסרט וקיבל ביקורות חיוביות.
האלבום Diamonds and Pearls שיצא ב־1991 כלל מספר להיטים כגון שיר הנושא, " Cream" ו־"Get Off". פרינס ניהל מערכת יחסים בת שנתיים עם הרקדנית של להקה זו, כרמן אלקטרה (אותה גם גילה).
ב־1992 הוציא פרינס אלבום שכותרתו "". המבקרים, שלא ידעו כיצד יש לבטא את השם (שכן הסמל אינו ניתן להגייה), העניקו לאלבום את הכינוי "אלבום סמל האהבה". באופן אירוני, הסינגל הראשון מתוכו היה "My Name is Prince". האלבום כלל גם את הסינגלים המצליחים "Sexy MF" ו־"7".
לאחר מכן, ביום הולדתו ה־35, שחל ב־1993, הודיע פרינס כי הוא משנה את שמו שלו ל- וכי לא יענה יותר לשם פרינס. היות שאין לסמל שם מקובל, הוצמד לפרינס הכינוי "האמן שהיה ידוע בעבר כפרינס". הוא דבק בשמו החדש, והוציא תחתיו את אלבומיו הבאים. לא יצאה הודעה רשמית לתקשורת עם הנסיבות שהביאו אותו לבחור בשמו הבלתי־שגרתי, אך ההנחה הרווחת היא ששינוי השם הוא תוצאה מיחסיו המעורערים של פרינס עם חברת האחים וורנר. את אלבום הפלטינה The Gold Experience הוציא ב־1995, והסינגל "The Most Beautiful Girl in the World" הפך למצליח ביותר שלו מאז "When Doves Cry" והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי (The UK Singles Chart).
Chaos & Disorder, אלבום הארד רוק וראפ קודר, נכשל מסחרית וסכסוך משפטי קשה נוצר בין פרינס לחברת וורנר. הוא ייסד את "NPG", חברת תקליטים עצמאית ויצא מוורנר, צעד חסר תקדים ליוצר במעמד שלו.
פרינס התחתן עם זמרת הליווי והרקדנית מייטה גרסיה ב־1996. המוות של בנם גרגורי כשבוע לאחר שנולד (כתוצאה ממחלה גנטית בשם פפייפר סינדרום שמונעת את צמיחת הגולגולת) והפרישה המתוקשרת של פרינס עם חברת וורנר גרמו לאלבום הבא שלו, Emancipation להיות אישי וניסיוני. האלבום כולל שלושה דיסקים ובהם חומר מקורי, קטעי אלקטרו מאולתרים ושירי גוספל. הוא הגיע למעמד אלבום פלטינה בארצות הברית.
בשנת 2000 התגרש ממייטה גרסיה ובשנת 2001 התחתן עם מנואלה טסטולוני. הזוג התגרש בשנת 2006.

המאה ה־21

בשנת 2000, לאחר שתם החוזה שלו עם האחים וורנר, שינה את שמו חזרה לפרינס, אם כי בתקשורת גופים מסוימים המשיכו להשתמש בסימן .
בשנת 2001 יצא האלבום The Rainbow Children, שהיה מלא בתכנים פוליטיים, מיסטיים ודתיים. באלבום ישנן התייחסויות מפורשות ליהודים, לשואה ולעבדות בארצות הברית — כשבין שני המאורעות האחרונים עורך פרינס השוואה. שורה מתוך השיר "Muse 2 The Pharaoh" עוררה מחלוקת: "השואה הצידה, הרבה חיו ומתו"' כתב, בשורה שמשמעותה הפשוטה עונה על ההגדרה של זילות השואה. בשורה אחרת התייחס לנאט"ו: "ההפך מ־NATO זה OTAN", כתב; בהופעות חיות שינה את השורה ל"ההפך מ־NATO זה מונותאיזם". בשיר "Family Name" שוב השווה בין השואה לעבדות בארצות הברית, בטענה כלפי היהודים ש"לכם לפחות נשארו שמות המשפחה שלכם" (לעומת העבדים האפריקאים בארצות הברית, ששינו את שמותיהם בכפייה). פרינס השתמש בשיר זה בשמות יהודיים מובהקים כ"פרלמן" ו"רוזנבלום", ובמקרה אחד השתמש בשם "Goldstruck" ("הלום זהב" בתרגום חופשי).

פרינס מעולם לא הופיע בישראל. עם זאת, הוא קיים קשרים קרובים עם יהודים במהלך חייו. ב־2001 אימץ פרינס את אמונתם של עדי ה' — אמונה בה החזיק עד זמן קצר לפני מותו. הוא הביע אהדה לאסלאם וללבוש הבורקה. כן הביע אהדה באופן כללי לדת, ולסדר ולגבולות שהיא מציבה: 
אם אני הולך למקום שבו אני לא מרגיש לחוץ ואין אזעקות מכוניות ומטוסים ממעל, אז אתה מבין מה זה זיהום רעש. רעש זה חברה שאין בה אלוהים, שאין בה דבק. אנחנו לא יכולים לעשות את מה שאנחנו רוצים לעשות כל הזמן. אם אין לך גבולות, מה אז?
— 

המחשבה הרבה שהקדיש לדת ולתרבויות המזרח והמערב באה לידי ביטוי באופן מפורש בשיר "Revelation" ("התגלות" — מתוך האלבום האחרון שהוציא בחייו "HITnRUN Phase Two"): 
חצי מזרח, חצי מערב, האמת היא היכן שהוא; שמא בין לבין
פרינס הוציא כמעט מדי שנה אלבום אחד בחברת התקליטים הקטנה שייסד. לעיתים הוא הוציא אותם בדרך מיוחדת (למשל, האלבום Musicology משנת 2004 ניתן במתנה בקניית העיתון הבריטי "The Guardian"). אף על פי שרוב האלבומים לא הגיעו למקומות גבוהים במצעדים, בשנים 2004–2006 היה פרינס המוזיקאי הרווחי ביותר בעולם (עם הכנסה שנתית של 56.6 מיליון דולר).
פרינס היה מתנגד בולט לתעשיית המוזיקה האינטרנטית, ובאופן חוקי לא ניתן למצוא את שיריו בפורמטים כגון iTunes ויוטיוב.
ב־21 במרץ 2006 יצא אלבום האולפן ה־31 של פרינס, 3121 ( מבוטא "שלושים ואחת עשרים ואחת"). ישנם מספר הסברים אפשריים לשם האלבום — אחד מהם הוא שהאלבום היה האלבום ה־31 שלו שיצא ביום ה־21 של החודש. אלבום זה היה האלבום הראשון של פרינס מאז ומעולם שנכנס ישר למקום הראשון, והיה הראשון שלו להגיע למקום הראשון מאז "באטמן" (שמ־1989). האלבום קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי: "היונים יכולות להפסיק לבכות עכשיו", כתב ריצ'רד קרומלין מהלוס אנג'לס טיימס, "...המוזרות שלו, הטון השובב והקצביות שלא ניתן לעמוד בפניה מזכירים לך מדוע פרינס משל בעולם לזמן מה".
בשנת 2007 שר מחרוזת של להיטים בסופרבול, האירוע הטלוויזיוני הנצפה ביותר בארצות הברית.
בשנת 2009 יצא האלבום המשולש Lotusflow3r שכלל שלושה אלבומים: הדיסק הראשון היה Elixer — אלבום הבכורה של הזמרת Bria Velente, שפרינס היה המנטור שלה; הדיסקים השני והשלישי היו אלבומיו של פרינס Lotusflow3r ו־MPLSound, בהתאמה. האלבום המשולש נכנס למקום השני במצעד האמריקאי. הדיסק הראשון קיבל ביקורות פושרות; הדיסקים של פרינס (השני והשלישי) קיבלו ביקורות טובות למדי.
באותה שנה גם התארח בתוכנית טלוויזיה ודיבר על תאוריית הכמטריילס, הופעה שמצד אחר עוררה גיחוך ומצד שני סקרנות. פרינס התייחס לסוגיה גם בשירו The Dreamer. חובבי תאוריות קונספירציות העלו סברה שיש קשר בין מותו לאותו ראיון.
בשנת 2010 הוציא פרינס את האלבום 20Ten. שם האלבום נגזר מהשנה בה יצא: 20 ולאחריו המלה "עשר" באנגלית. האלבום לא נמכר בחנויות, אלא צורף בחינם לגיליון של הדיילי מירור האנגלי ולמספר עיתונים נוספים באירופה. למרות ביקורות פושרות שקיבל ממבקרי המוזיקה, נחשב האלבום לאלבום מוצלח ואהוב בקרב קהל המאזינים של פרינס. משירי האלבום: "Beggining Endlessly", "Sticky Like Glue", "Compassion".
בספטמבר 2014 הוציא לאור שני אלבומים חדשים: Plectrumelectrum ו־Art Official Age.
פרינס ניהל אורח חיים טבעוני. בשיר שכתב ובראיונות שנתן אמר כי יום הזכויות למען בעלי החיים צריך להתקיים רק אחרי שישחררו את בעלי החיים מבתי המטבחיים.

מותו

פרינס נפטר ב־21 באפריל 2016, בגיל 57. ב־3 ביוני 2016 פורסם שמותו נגרם מלקיחת מנת יתר של משכך הכאבים פנטניל, וללא סימנים של התאבדות או רצח.