ג'אקומו בולגרלי

קריירת משחק

בולגרלי החל את דרכו בקבוצת הנוער של בולוניה 1909, ובעונת 1958/1959 עלה לשחק בשורות הקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון קבוצתו 1-0 על ויצ'נצה ב-19 באפריל 1959.
לאחר שהשתלב בסגל הקבוצה בעונותיו הראשונות, החל בולגרלי לתפוס מקום של קבע בהרכב תחת המאמן פולביו ברנרדיני בעונת 1961/1962. תחת המאמן החדש הצליחה בולוניה להשתלב בצמרת הסרייה א', ואף זכתה בגביע מיטרופה, התואר הראשון של בולגרלי בקריירה, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על סלובן ניטרה. בעונת 1963/1964, לאחר שתי עונות רצופות במקום הרביעי, זכתה בולוניה באליפות איטליה לראשונה לאחר 23 שנים. בולוניה סיימה את העונה עם מאזן זהה לזה של אינטר מילאנו של המאמן הלניו הררה, והאליפות הוכרעה במשחק פלייאוף בסטאדיו אולימפיקו ברומא, שם גברה בולוניה על אינטר בתוצאה 2-0.
בולגרלי היה לקפטן הקבוצה בשנת 1965, ונותר בתפקיד זה עד לסיום דרכו בקבוצה עשר שנים אחר כך. בעונת 1969/1970, הוביל בולגרלי כקפטן את קבוצתו לזכייה בקופה איטליה לראשונה בתולדותיה, לאחר שסיימה ראשונה בבית הגמר. הזכייה הקנתה לקבוצה מקום בגביע הליגה האנגלו-איטלקי, שם גברה על מנצ'סטר סיטי האנגלית בסיכום שני מפגשים. בעונת 1973/1974 הניף בולגרלי פעם נוספת את הגביע האיטלקי. הוא העפיל עם קבוצתו לגמר מול פאלרמו, ופתח בהרכב במשחק שהסתיים בשוויון 1-1 לאחר הארכה. המשחק הוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין, בו כבש בולגרלי את הבעיטה הראשונה של קבוצתו בדרך לניצחון 4-3.
בולגרלי לבש את מדיה של בולוניה במשך 17 עונות, עד לסיום עונת 1974/1975. הוא שותף ב-391 משחקי ליגה (כולם בליגה הבכירה) וכבש במהלכם 43 שערים. בסך הכול עומד מאזנו על 488 הופעות במדי בולוניה, והוא שיאן ההופעות במועדון בכל הזמנים. לקראת פרישתו, עבר לשני משחקים במדיה של הארטפורד ביסנטניאלס מה-NASL, בטרם פרש ממשחק פעיל בגיל 35.

נבחרת איטליה

בולגרלי החל את דרכו הבינלאומית כשייצג את איטליה באולימפיאדת רומא (1960). הוא היה שותף לשני משחקיה הראשונים של הנבחרת בשלב הבתים, וכן להפסד להונגריה במשחק על מדליית הארד, וסיים עם נבחרתו במקום הרביעי.
על אף שלא ערך אף הופעה במדי נבחרת איטליה, זומן בולגרלי לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1962 על ידי צמד המאמנים פאולו מאצה וג'ובאני פרארי. הוא זכה להופעת בכורה בנבחרת במשחקה השלישי והאחרון בשלב הבתים, שסיים את דרכה בטורניר, כשעלה בהרכב מול שווייץ. כבר במשחק הבכורה שלו כבש בולגרלי צמד, לאחר שהכפיל את יתרון נבחרתו בדקה ה-65, ושתי דקות אחר כך קבע את תוצאת הסיום, 3-0 לאיטליה.
לאחר שהיה שותף לשישה משחקים בטורניר מוקדמות מונדיאל 1966, זומן בולגרלי על ידי אדמונדו פאברי לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1966 באנגליה. ב-18 ביוני 1966, במשחק ידידות לקראת הטורניר, עלה בולגרלי לראשונה עם סרט הקפטן בניצחונה של איטליה 1-0 על אוסטריה. בטורניר עצמו פתח בולגרלי בכל משחקי שלב הבתים, כשאיטליה גברה 2-0 על צ'ילה, הפסידה 1-0 לברית המועצות, ונוצחה באופן מפתיע 1-0 על ידי צפון קוריאה במשחק שגרם להדחתה מהטורניר. במשחק זה עלה בולגרלי בפעם השנייה והאחרונה בקריירה עם סרט קפטן הנבחרת.
מאמנה הבא של הנבחרת, פרוצ'ו ולקארג'י, לא העניק קרדיט רב לבולגרלי. מאז טורניר המונדיאל שותף בולגרלי פעמיים נוספות בלבד במדי הנבחרת, האחרונה שבהן ב-25 ביוני 1967 בניצחון החוץ 1-0 על רומניה במסגרת מוקדמות יורו 1968. בולגרלי זומן על ידי ולקארג'י לסגל איטליה לקראת יורו 1968 הביתי, אך לא שותף בשני משחקיה של איטליה בטורניר, שהסתיימו בזכייתה הראשונה אי פעם באליפות אירופה.
בסך הכול ערך בולגרלי 29 הופעות במדי איטליה, ובהן כבש שבעה שערים.

לאחר הפרישה

בתחילת שנות השמונים פיתח בולגרלי קריירה כמנהל ספורטיבי במספר קבוצות באיטליה, בהן מודנה, פיסטוייסה, קטניה, פאלרמו וגם בקבוצתו לשעבר בולוניה 1909.
בשנות התשעים החל לפתח קריירה מצליחה פרשן וככותב טורים, בין היתר בעיתון הספורט הנפוץ לה גזטה דלו ספורט. בנוסף, תרם בולגרלי את קולו כפרשן בדיבוב האיטלקי לסדרת המשחקים FIFA מבית EA Sports, בין השנים 1998 ל-2002.
בולגרלי נפטר ב-12 בפברואר 2009 לאחר מאבק במחלה ממושכת. בשנת 2014, חמש שנים לאחר מותו, זכה להיכלל בהיכל התהילה של הכדורגל האיטלקי.