ממבה שחורה

תיאור

אורך הממבה השחורה נע בדרך כלל בין 2.70-2.20 מ', אולם היא עשויה להגיע לאורך מקסימלי של 4.5 מ'. צבעה נע בין חום זית, חום כהה ואפור כהה. נחשים צעירים בהירים יותר מהבוגרים. החלק האחורי של גבם יכול להיות גם עם נקודות שחורות. הגחון לעומת זאת, בצבע קרם עם נקודות צהובות או ירקרקות.
שמו של הנחש ניתן לו לא בגלל צבעו, אלא בגלל הצבע בתוך פיו, שנע בין כחול כהה לשחור דיו. העיניים בצבע חום כהה עד שחור ובעלות עיגול כסוף-לבן עד צהוב מסביב לאישונים
הממבה השחורה היא הנחש המהיר בעולם, ומסוגלת לנוע במהירות של 5.4-4.32 מטרים לשנייה (19-11 קמ"ש) למרחקים קצרים.

תפוצה ואזור מחיה

הממבה השחורה נפוצה במרכז ודרום אפריקה שמתחת לסהרה. האזור הצפוני-מזרחי ביותר בו היא שכיחה הוא אריתריאה ובמערב היא מגיעה עד לנמיביה.
כאזור מחיה הממבה מעדיפה אזורי סוואנה מיוערים, גבעות סלעיות ויערות לאורך נהרות. כאשר היא מתחבאת היא משתמשת בסדקים בין סלעים, גזעי עץ חלולים ובתלי טרמיטים. היא נפוצה גם ביערות הקונגו.
אף שהיא מעדיפה לנוע על הקרקע, הממבה יכולה לטפס ולנוע גם על עצים. הממבה שומרת על אזור מחיה, אך אינה נחשבת טריטוריאלית, והיא תעדיף לברוח כאשר חשה מאוימת. ללא שתהיה לה הפרעה מיוחדת, הממבה תישאר באותו תחום מחייה למשך שנים ואף לכל חייה.

התנהגות

הממבה תעדיף להימנע מעימות ותנסה לרוב לסגת חזרה למאורה שלה, תוך כדי תקיפה של כל מה שמפריע בדרכה. תקיפות קורות בדרך כלל כאשר איום או טורף חוסמים את דרכה חזרה למאורה. כאשר היא חשה מאוימת הממבה תרים את ראשה גבוה מעל הקרקע, תפער את פיה, תנפח את צווארה, תוציא את לשונה ותשמיע קול שריקה לפני שתתקוף. אם הניסיון להפחיד את המתקיף נכשל, היא תכיש הלוך וחזור. ההכשות יהיו רבות ומהירות, ולרוב קטלניות לאדם. אם האיום ייסוג לאט אחורה מן הממבה, הנחש יברח לרוב. הנחש מבלה את רוב זמנו ברביצה בשמש ויחזור לנקודה מועדפת לעיתים תכופות.
מין זה הוא חיית יום, ופעיל בעיקר מספר לאחר הזריחה עד לשעה לפני השקיעה. הממבה מסוגלת לנוע בפרצי מהירות גבוהים, ועשויה להגיע למהירות של עד 19 קמ"ש, דבר שהופך את הממבה השחורה לנחש המהיר בעולם. מלבד המהירות הגבוהה בה נע הנחש, הוא יכול להכיש בדיוק רב בכל כיוון גם בזמן שהוא נע מהר. כאשר הוא מכיש הוא זורק את ראשו קדימה לכדי שתי חמישיות מאורך גופו.

תזונה

הממבה השחורה היא צייד אופורטוניסטי. באופן כללי היא תעדיף טרף גדול, אך היא תצוד גם טרף קטן. הממבה ניזונה בעיקר מיונקים קטנים כדוגמת עכברים, חולדות, סנאים, שפני סלע, עטלפים. כמו כן היא חובבת עופות, ואף ניזונה מנחשים אחרים. פעמים רבות, כאשר הם צדים, הם נראים נעים כאשר השליש העליון של גופם מעל האדמה בחפשם אחר טרף וכאשר הם מאתרים אותו הם קופאים במקומם לפני שהם מסתערים ומכישים. אם מדובר בטרף קטן כמו ציפורים או יונקים קטנים הנחש לא ישחרר אותו לאחר ההכשה ויחכה עד שיפסיק לנוע וכאשר מדובר בטרף גדול יותר הנחש ישחרר את אחיזתו ויחכה שרעל העצבים הנמצא בארס יפעל וישתק אותו, תהליך המתרחש תוך מספר דקות ובמקרים מסוימים אפילו תוך מספר שניות. אם הטרף ינסה לברוח לאחר ההכשה הנחש יכיש אותו שוב.

אויבים טבעיים

לממבה השחורה אין אויבים, אך לנחשים בכלליות ישנם לא מעט אויבים. לממבה שחורה בוגרת אין טורף מסוים מלבד האדם, שלרוב צד אותה לא לצורך אכילה, אלא לצורכי התגוננות מפניה. טורפים אחרים יצודו את ביצי הממבה או פרטים צעירים, בין הטורפים הידועים נמנים תנינים, לטאות כוח, נמיות, שועלים, תנים ועופות דורסים. הביצים נאכלות גם על ידי אוכלי נבלות רבים.

רבייה

נחשי הממבה השחורה מזדווגים רק פעם בשנה. עונת הרבייה מתחילה באביב, המתרחש בספטמבר באזור הגאוגרפי בו הם שוכנים ומסתיימת בסוף הקיץ. הזכרים נאבקים ביניהם על הזכות להפרות את הנקבות ולאחר מכן הזכר שניצח בוחן את הנקבה על ידי מישוש גופה בעזרת לשונו ומזדווג איתה.
לאחר כ-60 יום שבהם הנקבה מחפשת מקום הולם להטלת הביצים היא מטילה כ-10–25 ביצים. הצאצאים עצמאיים מרגע שבקעו מן הביצה, ומסוגלים לטרוף חולדות מרגע בקיעתם.

ארס

הממבה השחורה הוא הנחש השביעי הכי ארסי מבין נחשי היבשה ועשירי מבין כלל הנחשים בעולם. מהירות השפעת ארס הממבה השחורה היא הגדולה ביותר בעולם. בממוצע, אדם יכול למות מהכשה של ממבה שחורה תוך 60 דקות עד 3 שעות, ובמקרים מסוימים אדם שהוכש יכול למות תוך כ-30 דקות ולעיתים בלא פחות מ-10 דקות, זאת בהתאם לעוצמת ההכשה ורגישות האדם לה.
ארסה של הממבה השחורה נקרא Dendrotoxin (על שם הסוג ממבה). ארס זה מכיל רעלן עצבים (Neurotoxin) ותרכובות נוספות של רעלני עצבים אחרים הנקראים Calciseptine וfasciculins המאפשרים לו לפעול במהירות רבה.
הממבה השחורה נחשב לנחש התוקפני ביותר בעולם ]. באופן כללי הוא יעדיף לחמוק ולהימנע מעימותים עם יריב פוטנציאלי או להרתיע את התוקף על ידי ניפוח שליש מגופו בדומה לקוברה, אך אם הוא ידחק לפינה ויאוים, או יחוש שהטריטוריה שלו (או הביצים, במקרה של נקבות) בסכנה הוא יתגונן באופן תוקפני ביותר (לעיתים קרובות יכיש גם אם לא מתגרים בו). בעת ההכשה, הממבה תושיט את ראשה קדימה, תשרוק שריקה רמה ותכיש. כמות הארס המוזרקת בהכשה אחת היא בדרך כלל 100–120 מ"ג, אך הממבה מסוגלת להזריק גם 400 מ"ג כאשר היא מרגישה מאוימת. כמות של 10–15 מ"ג מהארס קטלנית לאדם בוגר, כך שכמות הארס בהכשה אחת של הממבה השחורה מספיקה להרוג בין 20 לבין 40 בני אדם. בנוסף, הממבה השחורה מסוגלת להכיש מספר פעמים במפגש אחד את המוכש, ובניגוד לנחשים אחרים היא מכישה לעיתים גם בראשו של הקורבן.
הסימפטום הראשוני בעת הכשה הוא כאב חזק מאוד באזור המוכש. לאחר מספר שניות המוכש מרגיש דקירות קטנות בגפיים, צנחת בעיניים, הפרשת רוק, חיזיון, הזעה וקושי להזיז שרירים (בעיקר את הפה והלשון). אם תוך זמן קצר המוכש לא מקבל טיפול רפואי הכולל מתן נוגדן הוא מתחיל להרגיש בחילה, קושי לנשום (קצרת), בלבול ושיתוק. לבסוף, המוכש מקבל עוויתות, כשל נשימתי, איבוד הכרה ולבסוף מוות ממחנק, הנובע משיתוק השרירים המיועדים לנשימה (קריסת הריאות).