הקילרס

הקמה

ארבעת חברי הלהקה עבדו בעבודות שונות בלאס וגאס לפני שהקימו אותה. ברנדון פלאוורס, שנשר מלימודיו במכללה, עבד כנער שליח במלון חוף הזהב בעיר. דייב קינינג, במקור מאיווה, נשר מהמכללה הציבורית ע"ש קירקווד ולאחר מכן מאוניברסיטת איווה. בינואר 2000 הוא עבר ללאס וגאס, שם עבד בחנות של בננה ריפאבליק. מארק סטורמר עבד כשליח של ציוד רפואי, תוך כדי לימודי פילוסופיה באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס. רוני ונוצ'י ג'וניור למד נגינה קלאסית על כלי הקשה באותה אוניברסיטה ועבד כצלם בכנסייה וכנהג של תלת-אופן בקניון שבתוך מלון אלאדין.
בשנת 2001 עזב פלאוורס את להקתו הראשונה, להקת סינת'פופ בשם Blush Response, מאחר שסירב לעבור עימה ללוס אנג'לס, קליפורניה. לאחר מכן, בעת שהיה בהופעה של אואזיס, החליט לעשות את המעבר מלהקת קלידים והחל בחיפוש גיטריסט. הוא השיב למודעה שקיונינג פרסם בעיתון, מכיוון שהאחרון ציין, בין היתר, את אואזיס כלהקה שהשפיעה עליו. החיבור בין קיונינג לפלאוורס היה מיידי, והם החלו בחזרות. ללהקה הצטרפו גם בסיסט (שותפו לחדר של קיונינג) ומתופף.
כעבור זמן לא רב עזבו הבסיסט והמתופף את הלהקה לטובת עיסוקים אחרים. לאחר מכן המתופף אף תבע את הלהקה, בטענה שהוא כתב את השיר "Mr. Brightside". לאחר עזיבתם פלאוורס וקיונינג פנו בהצעה לונוצ'י וסטורמר (שהיו חברים בלהקות אחרות) להצטרף ללהקה חדשה בשם "The Killers". את השם הם שאבו מסיפור קצר של ארנסט המינגוויי בשם זה ומוידאו קליפ לשיר "קריסטל" של להקת ניו אורדר, שם הוא נראה על תוף בס של להקה בדיונית.
לאחר שצפה בכמה הופעות, הסכים ונוצ'י להצטרף ללהקה, אך ציין שהיא עדיין חדשה ודרושה עוד עבודה רבה. בנוסף, מספר המעריצים של הלהקה היה קטן ועדיין לא גובשה לה תדמית. אחריו הצטרף סטורמר, בין היתר בגלל החברות שהתפתחה בינו לבין פלאוורס. את הופעותיהם הראשונות בהרכב הסופי, הם נתנו במועדון בעיר בשם The Junkyard. מכיוון שהלהקה השתמשה במוסך שבביתו של ונוצ'י לצורך חזרות, עם מכירת הבית הם מצאו עצמם ללא חדר חזרות. את החזרות הבאות הם ביצעו בחדרי המוזיקה של אוניברסיטת נבדה בלאס-וגאס, שם למד ונוצ'י.
בתחילת דרכה ניגנה הלהקה במועדון קטן בדנוור, קולורדו. לאחר שהרכב הלהקה הסופי התגבש ורפטואר השירים שלה צמח, הלהקה החלה למשוך תשומת לב מצד ציידי כשרונות, סוכנים מקומיים ואף נציג של חברת האחים וורנר באנגליה. הלהקה החלה לנגן בכנסיות ברחבי קולורדו. ב-2001 הם ניגנו אצל כומר ידוע כדי לגייס כספים ללהקה. אף על פי שהנציג של וורנר החליט לוותר על הלהקה, הוא לקח איתו את קלטת הדמו והעביר אותה לחברו, מרטין הית', שבבעלותו הייתה חברת תקליטים בריטית עצמאית בשם ליזארד קינג שבסיסה בלונדון. הית' החתים את הלהקה לפני תום הקיץ, והם עברו לאנגליה.

2003-2005: Hot Fuss

ב-19 באוגוסט 2003 הושמע לראשונה השיר "Mr. Brightside" ברדיו DJ Zane Lowe's BBC Radio 1. חודש לאחר מכן נסעה הלהקה ללונדון, שם במשך שבוע הופיעה במספר מקומות ברחבי העיר. ב-29 בספטמבר 2003 יצא לאור השיר "Mr. Brightside" בבריטניה במספר מוגבל של עותקים. השיר זכה לביקורות חיוביות בקרב מבקרי המוזיקה. עקב הצלחתה בבריטניה, החלו חברות תקליטים גדולות בארצות הברית להתעניין בלהקה, והיא הוזמנה להופיע במרתון המוזיקה ASCAP CMJ בניו יורק. מאוחר יותר הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים דאף ג'אם.
הלהקה סיימה את הקלטת אלבום הבכורה שלה Hot Fuss בנובמבר 2003 יחד עם ג'ף סלצמן. זמן קצר לאחר מכן חזרה הלהקה ללונדון והצטרפה לסיבוב ההופעות של הלהקה British Sea Power בבריטניה. בפברואר 2004 צילמה הלהקה את הווידאו קליפ הראשון שלה לשיר "Somebody Told Me", שהיה לסינגל הבכורה של הלהקה בארצות הברית. במהלך האביב והקיץ של שנת 2004 הופיעה הלהקה במספר פסטיבלים ברחבי אירופה ואמריקה הצפונית, ובכך גדל קהל המעריצים שלה.
את אלבומה הראשון, Hot Fuss, הוציאה הלהקה ב-7 ביוני 2004 בבריטניה, תחת חברת התקליטים Lizard King, וב-15 ביוני בארצות הברית, תחת חברת התקליטים איילנד רקורדס. בבריטניה ובאוסטרליה הופיע השיר "Glamorous Indie Rock and Roll" כרצועה השמינית באלבום, במקום השיר "Change Your Mind". האלבום זכה לביקורות חיוביות עם הוצאתו. ההופעות הרבות של הלהקה והצלחתם של הסינגלים "Somebody Told Me"‏, "All These Things That I've Done" ו-"Mr. Brightside", שאף הועמדו לזכייה בפרס גראמי, הובילו להצלחה מסחרית גדולה של האלבום. האלבום הגיע לפסגת מצעד האלבומים של בריטניה בינואר 2005, שבעה חודשים לאחר הוצאתו, והגיעה למעמד של פלטינה משובעת בבריטניה ובאירלנד. האלבום שהה במצעד האלבומים של בריטניה 173 שבועות, והיה לאלבום ששהה זמן רב ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21. בארצות הברית הגיע האלבום למקום השביעי במצעד האלבומים בילבורד 200 באפריל 2005, שם גם הגיע למעמד של פלטינה משולשת. הלהקה זכתה לתואר "The World's Best Selling New Group" בטקס ה-World Music Awards בשנת 2005. באותה שנה הועמדה הלהקה לשלושה פרסי גראמי על אלבומה Hot Fuss.

2005-2007: Sam's Town ו-Sawdust

זמן קצר לאחר שהסתיים סיבוב ההופעות של הלהקה לקידום אלבומה הראשון Hot Fuss, חזרה הלהקה לאולפן והחלה בהקלטת אלבומה השני, יחד עם המפיקים אלן מולדר ופלוּד. עם סיום העבודה על האלבום, תיאר פלאוורס את האלבום כ"אחד האלבומים הטובים ביותר בעשרים השנים האחרונות". הסינגל הראשון מהאלבום, "When You Were Young", יצא לאור ביולי 2006, ולאחר כחודש הוא הוצע להורדה דיגיטלית. הסינגל נכנס למצעד המכירות במקום החמישי לפי מספר ההורדות בלבד. שבוע לאחר מכן, עם יציאתו לחנויות, הגיע למקום השני בבריטניה, לאחר שהצליח להוריד מהמקום הראשון את להקת ה-Scissor Sisters. השיר הועמד לשני פרסי גראמי וזכה לביקורות חיוביות.
האלבום השני של הלהקה, Sam's Town, שנקרא על שם מלון-קזינו בלאס ווגאס, עיר הולדתה של הלהקה, "Sam's Town Hotel and Gambling Hall", יצא לאור ב-2 באוקטובר 2006 בבריטניה ולמחרת היום בארצות הברית, דרך חברת התקליטים איילנד רקורדס. האלבום ספג ביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה, כאשר חלקם שיבחו את הלהקה על התפתחותה. בשבוע הראשון להוצאתו מכר האלבום מעל ל-706,000 עותקים ברחבי העולם והגיע למקום השני במצעד האלבומים של ארצות הברית, בילבורד 200, ולפסגת מצעד האלבומים של בריטניה, שם גם הגיע למעמד של פלטינה מחומשת. לקידום האלבום יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות השני שלה, "Sam's Town Tour", שהחל ב-23 באוגוסט 2006 והסתיים ב-14 בנובמבר 2007, ובמהלכו ביצעה הלהקה 161 הופעות ברחבי העולם.
ב-29 בנובמבר 2006 הקליטה הלהקה באולפני אבי רוד אלבום לייב בשם Live from Abbey Road. בדצמבר באותה השנה הוציאה הלהקה שיר חג מולד בשם "A Great Big Sled"', שכל הכנסותיו נתרמו לארגון Product Red.
בפברואר 2007 הופיעה הלהקה בטקס פרסי ה-BRIT בבריטניה עם השיר "When You Were Young". בטקס זה זכתה הלהקה בשני פרסים, האחד ללהקה הטובה ביותר והשני לאלבום הטוב ביותר. באותו חודש זכה הוידאו קליפ לסינגל השני מהאלבום, "Bones", בפרס NME לקליפ הטוב ביותר. את הקליפ ביים במאי הקולנוע טים ברטון.
במסגרת קידום המכירות לאלבומם השני, הלהקה הופיעה בפרק הראשון של העונה ה-32 של תוכנית המערכונים סאטרדיי נייט לייב ב-30 בספטמבר 2006. הלהקה שרה את השירים "When You Were Young" ו-"Bones".
הסינגל השלישי מהאלבום, "Read My Mind", יצא לאור ב-13 בפברואר 2007. גרסת רמיקס לשיר הופיעה בפסקול לתוכנית הטלוויזיה "Friday Night Lights", והועמדה לפרס "השיר האהוב מפסקול" בטקס פרסי בחירת הקהל לשנת 2008. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, "For Reasons Unknown", יצא לאור ב-25 ביוני 2007. הלהקה לא קידמה את השיר כפי שקידמה את הסינגלים שקדמו לו, מכיוון שלדברי פלאוורס, "ארבעה סינגלים לאלבום הם יותר מדי".
בנובמבר 2007, יצא אלבום אוסף של הלהקה אשר נקרא Sawdust. האלבום מכיל שירים מהאלבומים הקודמים, גרסאות כיסוי ושירים חדשים. באוקטובר 2007 הוציאה הלהקה שני סינגלים מהאלבום. הסינגל הראשון מהאלבום היה גרסת כיסוי לשיר "Shadowplay" של הלהקה הבריטית ג'וי דיוויז'ן, שהוקלטה לפסקול לסרט "Control". בסינגל השני מהאלבום, "Tranquilize", משתתף הזמר לו ריד.

2007-2010: Day & Age

הלהקה החלה בעבודה על אלבומה השלישי בשנת 2007, כאשר נפגשו חברי הלהקה עם המפיק סטיוארט פרייס בביתו בלונדון והקליטו דמו לשיר "Human". השיר יצא לאור ב-22 בספטמבר 2008 כסינגל הראשון מהאלבום. השיר זכה להצלחה והגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים של בריטניה, שם גם הגיע למעמד פלטינה. בישראל הגיע השיר למקום הראשון במצעד המוזיקה מדיה פורסט. ב-4 בנובמבר באותה השנה יצא לאור הסינגל השני מהאלבום, "Spaceman".
האלבום השלישי של הלהקה, Day & Age, יצא לאור ב-25 בנובמבר 2008. סולן הלהקה, ברנדון פלאוורס, ציין כי אלבום זה הוא "כמו להסתכל על Sam's Town ממאדים" ותיאר אותו כ"האלבום העליז ביותר" של הלהקה. עם זאת, האלבום כולל שירים הנוגעים בנושאים אישיים, ביניהם הרצועה האחרונה באלבום, השיר "Goodnight, Travel Well", שנכתב על מות אמו של גיטריסט הלהקה דייב קיונינג. האלבום היה לאלבומה השלישי ברציפות של הלהקה שהגיע לפסגת מצעדי האלבומים של בריטניה ואירלנד, שם הגיע למעמד פלטינה מרובעת. בארצות הברית הגיע האלבום למקום השישי במצעד האלבומים בילבורד 200, שם גם הגיע למעמד זהב. לאחר הוצאת האלבום, הוציאה הלהקה שני סינגלים נוספים לקידומו: "The World We Live In", שיצא לאור ב-18 במאי 2009, ו-"A Dustland Fairytale", שיצא לאור ב-9 ביוני באותה השנה.
באוקטובר 2008 יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות השלישי שלה, Day & Age World Tour. סיבוב ההופעות נמשך שנתיים, אך נקטע בשל מות אמו של פלאוורס. הלהקה החליטה לבטל את שאר ההופעות שהיו מתוכננות לאותו סיבוב הופעות, באסיה ובאוסטרליה. במהלך סיבוב ההופעות הקליטה את אלבום ההופעה הראשון שלה, Live from the Royal Albert Hall. האלבום יצא לאור בנובמבר 2009 והגיע למעמד פלטינה כפולה בבריטניה.
בינואר 2010, הודיעה הלהקה על הפסקה זמנית, שנמשכה כשנה וחצי. במהלך ההפסקה עבדו חברי הלהקה פלאוורס, ונוצ'י, וסטורמר בנפרד על אלבומי סולו ופרויקטים אחרים.

2011-2013: Battle Born ו-Direct Hits

הלהקה חזרה לבמה בשנת 2011, והופיעה בפסטיבלים שונים ברחבי אמריקה ובאירופה, ביניהם פסטיבל לולהפלוזה, שנערך ב-2 באפריל בצ'ילה, ובפסטיבל Hard Rock Calling, שנערך בהייד פארק בלונדון ב-24 ביוני.
במאי 2011 החלה הלהקה לעבוד על אלבום האולפן הרביעי בסטודיו שלהם בלאס וגאס, יחד עם חמישה מפיקים: סטיב ליליווייט, דמיאן, ברנדן אובריאן, סטיוארט פרייס ודניאל לנואה. לאחר שנה של הקלטות, ב-7 ביוני 2012 פרסמה הלהקה קדימון לאלבום, בו חשפה הלהקה את שם האלבום, Battle Born, הלקוח מהכיתוב שעל דגל נבדה. ב-10 ביולי, כחודש לאחר מכן, יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Runaways". האלבום יצא לאור ב-18 בספטמבר 2012, והיה לאלבום הרביעי ברציפות של הלהקה שהגיע לפסגת מצעד האלבומים של בריטניה. בשבוע הראשון להוצאתו מכר האלבום 113,000 עותקים בארצות הברית, שם גם הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים בילבורד 200. הסינגל השני מהאלבום, "Miss Atomic Bomb", יצא לאור ב-23 באוקטובר 2012 ותואר כמעין 'מבוא' לשיר "Mr. Brightside" מאלבום הבכורה של הלהקה, Hot Fuss. הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום, "Here with Me", יצא לאור ב-16 בדצמבר באותה השנה.
לקידום האלבום יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות "Battle Born World Tour", שהיה לסיבוב ההופעות הרווחי ביותר ה-43 לשנת 2013. ב-22 ביוני 2013 התקיימה ההופעה הגדולה ביותר של הלהקה באצטדיון ומבלי. בהופעה זו ביצעה הלהקה שיר שנכתב במיוחד לרגל האירוע, שנקרא "The Wembley Song". ההופעה זכתה לביקורות חיוביות.
ב-11 בספטמבר 2013 פרסמה הלהקה בחשבון הטוויטר שלה תמונה בה מופיע כיתוב בקוד מורס, שפירושו היה "The Killers Shot at the Night". ב-16 בספטמבר 2013, עשר שנים לאחר הופעתה הראשונה בלונדון, הוציאה הלהקה את השיר "Shot at the Night", שהיה לסינגל הראשון מאלבום הלהיטים של הלהקה, Direct Hits, שיצא לאור ב-11 בנובמבר באותה השנה לציון 10 שנים של פעילות. האלבום כלל שירים מארבעת אלבומי האולפן של הלהקה, יחד עם הסינגל החדש והשיר "Just Another Girl".
באותה תקופה הודיעו חברי הלהקה כי בכוונתם לקחת הפסקה זמנית של מספר שנים לפני תחילת העבודה על אלבומם החמישי. בתוקפה זו סולן הלהקה ברנדון פלאוורס והמתופף רוני ונוצ'י המשיכו בקריירות הסולו שלהם.
ב-28 ביוני 2017, שחררה הלהקה ליוטיוב את השיר "The man" מתוך האלבום הקרוב, שייקרא "Wonderful wonderful".

עבודות נוספות

ב-2009 הקליטה הלהקה שיר לפסקול של הסרט "דמדומים 2: ירח חדש", שנקרא "A White Demon Love Song".
הקילרס ביצעו שיר בשם "Spaceship Adventure" בתוכנית הילדים "יו גאבה גאבה!" של ניקלודיאון, בה הלהקה הוצגה כ"ברנדון, רוני, מארק ודייב", בניגוד ל"The killers" (הרוצחים), כדי להתאים את השם לתוכנית ילדים.
הלהקה הקליטה קאבר של השיר "Go All the Way", של להקת ה"Raspberries", לסרט "צללים אפלים" של טים ברטון.
ב-אוקטובר 2011, הקליטה הלהקה קאבר לשיר "Ultraviolet (Light My Way)‎" של להקת "U2" לאלבום הקאברים של "U2" שנקרא "AHK-toong BAY-bi Covered".

סגנון מוזיקלי

בשירי הלהקה ניכרת השפעה רבה של מוזיקה בריטית, והלהקה אף מתוארת לפעמים כ"להקה הבריטית הטובה ביותר שיצאה מארצות הברית". כמו כן, ניכרת השפעה של מוזיקה משנות ה-80, בעיקר מסגנון הגל החדש. פלאוורס אמר בראיונות שהצליל ה"גדול מהחיים" של חלק מהשירים נובע מהחיים בלאס וגאס, עיר שבה הכול נוצץ והתחרות קשה. למרות ההערכה שהם רוכשים ללהקות הפוסט-פאנק שצמחו בשנות ה-80, חברי הלהקה הם מעריצים מושבעים של ניו אורדר, דייר סטרייטס, דייוויד בואי, מוריסי, U2 והביטלס.