ATV

פיתוח

הקבלן הראשי בפיתוח החללית הוא EADS Astrium Space Transportation, תאגיד הכולל בתוכו חברות בת רבות. פיתוח החללית החל ב-Les Mureaux שבצרפת, ועבר לברמן, גרמניה, עם תחילת המעבר מפיתוח לייצור. על מנת להקל על התקשורת בין המפתחים ל-ESA, הוקמה ב-Les Mureaux קבוצה משולבת של ESA והמפתחים, שפורקה עם תום הליך הפיתוח.
חללית ה-ATV הראשונה הגיעה אל בסיס החלל האירופי קורו, גיאנה הצרפתית, ב-31 ביולי 2007, אחרי מסע של כשבועיים מנמל רוטרדם. החללית קיבלה את הכינוי "ז'ול ורן", על שם סופר המדע הבדיוני הצרפתי הידוע ז'ול ורן, ושוגרה לחלל בהצלחה ב-9 במרץ 2008. ב-2004 חתמה ESA חוזים לבנייתם של 4 חלליות ATV נוספות (מלבד "ז'ול ורן" ).
פיתוח ה-ATV מוערך בכ-1.35 מיליארד יורו, וכל חללית עולה כ-300 מיליון דולר, לא כולל עלות השיגור.

שימוש

חלליות ה-ATV מיועדות לשיגור פעם ב-17 חודשים, על מנת לספק את צרכיה של תחנת החלל הבינלאומית. החלליות נעזרות בגלאי כוכבים ובמערכת GPS על מנת להתקרב אל תחנת החלל. במרחק של 249 מטרים מהתחנה, מחשבי החללית נעזרים בוידאומטרים ובטלגוניאומטרים לביצוע תמרוני העגינה. העגינה מתבצעת באופן אוטומטי לחלוטין. אם מתעוררות בעיות בתהליך העגינה, אחד מאנשי התחנה יכול להפעיל תוכנה למניעת התנגשות המרחיקה את החללית מהתחנה.
עם עגינת החללית בתחנה, נכנסים אנשי הצוות אל החללית ופורקים אותה ממטענה. מכלי המטען הנוזלי של החללית מחוברים בצינורות אל מערכת המרוקנת אותם אל מכלי התחנה. חללית ה-ATV נשארת מעוגנת לתחנת החלל במצב רדום במשך שישה חודשים, עם האשנב פתוח, כך שהיא משמשת גם כהרחבה לתחנה. במהלך ששת החודשים ממלאים אנשי הצוות בתחנה את החללית בפסולת. כל 10 עד 45 יום מופעלים מנועי החללית כדי להעלות את מסלול התחנה.
משמשימת החללית הושלמה היא נפרדת מתחנת החלל, כשהיא נושאת על סיפונה עד 6.5 טון פסולת. מנועי החללית מציבים אותה במסלול חדירה לאטמוספירה, באופן שהחדירה תתבצע מעל האוקיינוס האטלנטי. בעת החדירה לאטמוספירה, מתפרקת החללית ונשרפת על כל תכולתה.

יוהנס קפלר

ב-17 בפברואר 2011 שוגרה החללית ATV-2, מבסיס החלל קורו. החללית קיבלה את השם "יוהנס קפלר" על שם האסטרונום, מתמטיקאי והאסטרולוג הגרמני הנודע בן המאה ה-17. החללית, שנשאה 7,000 ק"ג מטען אל תחנת החלל הבינלאומית, היא רכב החלל הכבד ביותר ששיגרה סוכנות החלל האירופית מעולם. החללית עגנה בתחנת החלל בהצלחה ב-24 בפברואר 2011.
ב-29 באפריל 2011 הופעלו מנועי החללית ושימשו לסובב את תחנת החלל כדי שחללית פרוגרס רוסית תוכל לעגון גם היא בתחנה.
בעקבות דחיית משימת STS-134 של מעבורת החלל אנדוור, הוארכה משימת החללית והיא נפרדה מתחנת החלל רק ב-20 ביוני 2011. היא חדרה לאטמוספירה יום לאחר מכן, ב-21 ביוני, ונשרפה באטמוספירה.

אדוארדו אמלדי

חללית ה-ATV השלישית, שקיבלה את השם "אדוארדו אמלדי", על שם הפיזיקאי האיטלקי שנפטר ב-1989, הגיעה לבסיס קורו באוגוסט 2011 לקראת שיגורה שתוכנן ל-9 במרץ 2012. לאחר מספר עיכובים בשיגור שוגרה החללית בהצלחה ב-23 במרץ 2012 מבסיס קורו על גבי משגר אריאן 5, כשבתוכה 6,595 ק"ג מטען. החללית עגנה בהצלחה בתחנת החלל הבינלאומית ב-28 במרץ, 22:31 UTC‏. החללית סיימה את תפקידה כמתוכנן, וב-4 באוקטובר 2012 נשרפה באטמוספירה.

אלברט איינשטיין

חללית ה-ATV הרביעית קיבלה את שמו של הפיזיקאי יליד גרמניה אלברט איינשטיין. החללית שוגרה ב-5 ביוני 2013 על טיל אריאן 5 מבסיס החלל האירופי קורו בגינאה הצרפתית. זו חללית ה-ATV הכבדה ביותר ששוגרה עד אותה העת, ובנוסף גם החללית הכבדה ביותר ששוגרה על טיל אריאן 5, במאסה של כ-20,235 קילוגרמים.

ג'ורג' למטר

חללית ה-ATV החמישית והאחרונה קיבלה את שמו של האסטרונום והפיזיקאי הבלגי ז'ורז' למטר. היא שוגרה ב-29 ביולי 2014ועגנה בתחנת החלל ב-12 באוגוסט. היא חללית ה-ATV הכבדה ביותר וגם המטען הכבד ביותר ששוגר על אריאן 5, ובכך שברה את השיא של קודמתה (20,275 ק"ג). החללית חדרה לאטמוספירה ב-15 בפברואר 2015. על החללית הייתה מצלמה מיוחדת אשר אמורה הייתה לשדר צילומים של החללית במהלך החדירה לאטמוספירה. אולם מהטלמטריה שהתקבלה, הסתבר שאף על פי שהמצלמה צילמה כ-6,000 תמונות במהלך הכניסה לאטמוספירה, היא לא הצליחה לשדר את התמונות.

מרכז הבקרה

משימות ה-ATV מנוטרות ונשלטות ממרכז הבקרה ATV‏ (ATV-CC) הממוקם במרכז החלל טולוז (CST) בטולוז, צרפת. המרכז אחראי לתכנון וביצוע כל תמרון ומשימה של החללית, מרגע היפרדותה מהמשגר ועד לחדירתה לאטמוספירה. המרכז נמצא תמידית בקשר עם מרכז הבקרה קולומבוס (Col-CC) באוברפאפנהופן, גרמניה, המספק ל-ATV-CC תקשורת עם מערכת ה-TDRSS האמריקאית ומערכת ארטמיס האירופית, על מנת שהחללית תוכל לתקשר עם תחנת החלל הבינלאומית. ATV-CC מתאמת את כל פעולותיה עם מרכז הבקרה של נאס"א במרכז החלל ג'ונסון שביוסטון, טקסס, ועם מרכז הבקרה FKA של סוכנות החלל הרוסית במוסקבה, רוסיה.