google/wiki40b huggingface dataset:
עורק החישור

מהלך

ראשיתו של עורק החישור היא בפיצול עורק הזרוע בגומץ המרפק. העורק נע לאורך חלקה הקדמי של האמה, והוא משמש בה נקודת ייחוס לחלוקת מדורי האמה לקדמי ולאחורי. העורק מתעקל הצדה סביב שורש כף היד בעוברו דרך תיבת ההרחה ובין הראשים של השרירים הבין-גרמיים הגביים. לאחר מכן, העורק עובר קדימה בין ראשי השריר מתוויך האגודל והופך לקשת כף היד העמוקה עם חיבורו לענף העמוק של עורק הגומד. לאורך מסלולו העורק מלווה בווריד החישור.

סעיפים

ניתן לחלק את הסעיפים של עורק החישור לפי מקום מוצאם.

היבטים קליניים

עורק החישור נמצא שטחית, מלפני הקצה המרוחק של החישור, בין הגידים של שריר הזרוע והחישור והשריר כופף שורש היד החישורי. זוהי הנקודה שבה נהוג לבדוק ולמדוד דופק חישורי. בעבר היה מקובל לחשוב שקיום דופק חישורי מעיד על לחץ דם סיסטולי של 70 מ"מ כספית, אלא שעניין זה נמצא כהערכת יתר של לחץ הדם. ניתן גם למשש את הדופק החישורי במעבר העורק בתיבת ההרחה, אולם שם הדופק נמוש פחות בחוזקה.
עורק החישור משמש לעיתים נקודת גישה בצנתור לב. יש לו יתרון בכך על עורק הירך בשל נגישותו הגבוהה יותר, מהירות קרישת הדם בו ומשך אשפוז קצר יותר. כמו כן, הוא משמש לעיתים שתל בניתוח מעקפים, עם תוצאות ניתוחיות טובות יותר בהשוואה לווריד הצפון הגדול.
ניב דמירל

ביוגרפיה

דמירל גדל בחדרה. את שירותו בצה"ל עשה בלהקות חיל האוויר. בשנת 2014 ניגש לאודישנים של תוכנית המציאות "The Voice ישראל", שובץ בנבחרת של מוש בן ארי, והגיע למקום הרביעי בגמר התוכנית.

אלבום בכורה - "בין הסימנים"

לאחר סיום הגמר, החל דמירל בעבודה על אלבום הבכורה שכלל את הסינגלים "נורמלי", שנכתב והולחן על ידי דודי בר-דוד, "נתיב אחר", שנכתב על ידי אורי בן ארי שגם הלחין את השיר עם איתן דרמון, "אני אתה ויוסי", שנכתב על ידי אורי בן ארי שגם הלחין את השיר עם דמירל עצמו, "בין הסימנים" שנכתב והולחן על ידי דמירל, "השעות הקטנות", שנכתב על ידי אורי בן ארי שגם הלחין את השיר יחד עם איתן דרמון. השיר הגיע למקום ה-17 מתוך 40 שירים במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet לשנת 2016. ואת הקליפ "בחגים" שנכתב והולחן על ידי דמירל ואורי בן ארי.
אלבום הבכורה "בין הסימנים" יצא לאור ב-30 במרץ 2017 בעיבוד והפקה מוזיקלית של אריאל טוכמן וכלל גם את השירים "הכל נרגע", שנכתב על ידי איתן דרמון שגם הלחין את השיר עם דמירל, "את אוהבת אותי כמו שאני", שנכתב על ידי רון מלאכי והולחן על ידי מוריה לוי ו"הנקודות החלשות", שנכתב והולחן על ידי דמירל.

מיני-אלבום בארגנטינה

במהלך שנת 2017 הוחתם בחברת הקלטות בארגנטינה בשם "וורנר מיוזיק גרופ" וביולי של אותה שנה עתיד לטוס לארגנטינה ולהקליט שם מיני-אלבום בשפה הספרדית שרובו יורכב משירי האלבום הישראלי שיתורגם לספרדית.
ירחמיאל אונגרישר

ביוגרפיה

נולד במונסי ניו יורק לאסתר ולרב דן אונגרישר. אמו היא בתו של הרב ראובן גרוזובסקי שעמד בראשות הישיבות תורה ודעת ובית מדרש עליון.
בבחרותו למד בישיבה במונסי בראשות אביו. בשנת תשכ"ח בהיותו בן 21 עלה לישראל ולמד בישיבת בריסק בירושלים בראשות הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק.
בשנת תש"ל נישא למרים גרשנוביץ בתו של הרב ראובן יוסף גרשנוביץ לימים ראש ישיבת הנגב שכיהן באותה התקופה כראש ישיבת חמדת שמואל במושב חמד. שמחת הנישואין נערכה בחצר הישיבה במושב.
לאחר נישואיו התגורר בירושלים והמשיך ללמוד בישיבת בריסק.
בשנת תשל"ה עבר לבני ברק ומונה לר"מ בישיבת חמד בראשות חותנו. לאחר כמה שנים נסגרה הישיבה ובמקומה נפתח במקום כולל אברכים שהרב אונגרישר הועמד בראשו.
בשנת תשמ"ו לבקשת אביו פתח כולל אברכים בבני ברק בשם "בית מדרש עליון".
כמה שנים אחר פתיחת הכולל רכש בית בשכונת נוה אחיעזר בבני ברק ועבר להתגורר בו כשהוא מקצה את הקומה העליונה לבית מדרש עבור הכולל שבראשותו ועבור ציבור האברכים שהתגוררו בשכונה, כשהוא משמש להם כרב ופוסק. בשנת תשנ"ד הוסיף קומה שלישית לבית והכולל עבר לקומה זו (גם היום (שנת תשע"ח) משמש המקום כבית המדרש של הישיבה).
בשנת תשנ"ח ביקש אביו לפתוח סניף לישיבתו שבמונסי בישראל, לצורך כך הגיע הרב דן אונגרישר לישראל וביקש את סיועו של הרב מיכל יהודה ליפקוביץ שהכירו מהימים שלמדו בצוותא אצל הרב שלמה היימן, לייסד ישיבה.
בחודש ניסן תשנ"ח הוקמה הישיבה עם 22 בחורים שהתקבצו מהישיבות פוניבז', תפרח וחדרה, כשהרב דן אונגרישר מעמיד בראשות הישיבה את בנו הרב ירחמיאל. נכון לשנת תשע"ח מונה הישיבה למעלה מ-500 בחורים].
שיטת הלימוד של הרב אונגרישר מתאפיינת בעיון עמוק כפי שקיבל מרבו הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, בשיעוריו הוא מרבה לצטט מספרי זקניו הרבנים ברוך דב ליבוביץ וראובן גרוזובסקי. שיחות המוסר שהוא מוסר מבוססות ברובן על ספרי החפץ חיים.
כנהוג בישיבות בית בריסק אחת לשבוע במוצאי שבת מתקיים בביתו שיעור בחומש ורש"י בעיון, שבו מתייחס ראש הישיבה גם לעניינים אקטואליים.
חרף היותו ראש הישיבה מקפיד הרב אונגרישר ללמוד שלשה סדרים בהיכל הישיבה תוך לימוד בחברותא עם בחורים מבני הישיבה כשהוא משמש דוגמה אישית לשקידה ועמל התורה.

משפחתו

להרב אונגרישר בת יחידה הנשואה לרב טוביה שפירא (בנו של הרב זאב שפירא, ר"מ בישיבת בית מאיר) המשמש כר"מ בישיבת בית מדרש עליון.
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (יפו)

היסטוריה

בתקופת שלטון המנדט הבריטי הוקם בניין המשטרה הבריטית בן קומה אחת ששימש גם בתור סדנא לתיקון כלי רכב של הצבא הבריטי. לאחר קום המדינה, ב-31 באוגוסט 1951, קיבלה את הבניין משטרת ישראל והוקמו מעליו 3 קומות נוספות ששימשו את המטה הארצי של משטרת ישראל ושלוחות של ארגון השוטרים הבינלאומי ושל FBI עד להקמת בניין המטה הארצי של משטרת ישראל בקריית הממשלה ע"ש מנחם בגין בירושלים אליו עברו רוב היחידות ששכנו עד אז בבניין. בין השאר פעלו בבניין סדנת רכב ומחלקת הקשר.
לאחר המעבר המשיכו לפעול בבניין מחלקת המנהלה ומחלקת ההונאה. כן פעלו בבניין מחלקת האבידות והמציאות. לזמן קצר פעל בו גם לשכת הגיוס של המשטרה באזור תל אביב. לאחר מעבר המטה הארצי לירושלים הועבר לבניין המדור לחקירות פשעי הנאצים. 
ב-12 בינואר 1976 אירעה פריצה לבניין כאשר שלושה עבריינים גנבו כספת פלדה במשקל 400 קילוגרם שהיו בתוכה 1.6 מיליון לירות. לאחר מצוד נתפסו השודדים והושמו במעצר. המקרה של השוד נתן השראה לכתיבת הסרט "מתחת לאף" שצולם בבניין בשנת 1982 בכיכובם של משה אבגי ואורי גבריאל. 
בשנת 1985 נהרג שם איש העסקים מיקי אלבין, לאחר שנפל מהקומה השלישית בבניין, בו שהה לרגל חקירה. 

בשנת 2000 נהרס הבניין לצורך הקמת בניין מטה משטרת תל אביב ע"ש רב ניצב דוד קראוס יחד עם פינויה של תחנת המשטרה ששכנה בכיכר השעון ברחוב רזיאל, לא רחוק משם. לאחר הריסתו של הבניין עברה השלוחה אל מטה שירות בתי הסוהר ברמלה. בשנת 2005 נחנך בניין המשטרה החדש על חלקו של השטח בו שכן בניין המשטרה וחציו השני ששכן מול אצטדיון בלומפילד שימש לחנייה עד שנמכר לעיריית תל אביב.
לנדון רונלד

קורות חיים

לנדון ראסל נולד בלונדון. בשנים 1884 עד 1890 למד בקולג' המלכותי למוזיקה ואחר עבד בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן והיה למנצח הלהקה הנודדת של אוגוסטוס האריס. ב-1894 סייר בארצות הברית כמלווה לנלי מלבה. משנת 1900 עבד בחברת ההקלטות "הגרמופון ומכונת הכתיבה בע"מ", קודמתה של חברת קול אדוניו HMV), תחילה כפסנתרן לליווי הקלטות מוקדמות של זמרים ידועי שם כמו צ'ארלס סאנטלי ואדלינה פאטי.
לזכותו של רונלד רשומה ההקלטה הראשונה מאז ומעולם של יצירת סולו לפסנתר: עיבוד של "ליבסטוד" מתוך טריסטן ואיזולדה של וגנר, שנעשתה בשנת 1900 על תקליט ברלינר של שבעה אינץ'.
משנת 1908 כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית החדשה (שנודעה כתזמורת רויאל אלברט הול בין השנים 1915 ל-1928). עם תזמורת זאת החל לערוך הקלטות בשנת 1909. כמו כן עבד עם התזמורת הסקוטית (בהמשך התזמורת הסקוטית הלאומית ובברמינגהאם, שם נודע (לדברי מבקר המוזיקה המקומי סידני גרו) בבניית תוכניות עתירות דמיון.
כמנצח יצאו לרונלד מוניטין בעיקר כמלווה קונצ'רטו; המבקר רוברט אלקין חלק לו שבח יוצא דופן כשתיאר את ארתור ניקיש כ"מלווה המעולה ביותר עד לנדן רונלד". שמו של רונלד נקשר גם עם המוזיקה של אדוארד אלגר, אך כיון ששניהם עבדו עם אותה חברת הקלטות, הקליט רונלד רק יצירה אחת של אלגר, "מארש ההכתרה", ב-7 במרץ 1935 שנה לאחר מות אלגר. עם זאת, הוא היה הפסנתרן בביצוע הבכורה של הסונאטה לכינור ופסנתר במי מינור של אלגר בשנת 1919, עם הכנר ויליאם הנרי ריד.
רונלד חיבר יותר מ-200 שירים, בהם "סרנדה ספרדית", תיאור מסע לספרד לראות את עיר הבירה, שהטנור האיטלקי אנריקו קארוזו הקליט. שיר אנגלי, "למטה ביער", עודנו מבוצע.
רונלד קיבל תואר אבירות בשנת 1922. באותה שנה התפרסמו זיכרונותיו, "וריאציות על נושא אישי".
קרב נהר הטחו

רקע

לאחר סיום מלחמת שכירי החרב מצאה עצמה קרתגו מרוששת לחלוטין, וצבאה התדלדל מאוד. המצביא הקרתגי חמילקרת ברקה מצא פתרון יצירתי לבעיה, סיפוח כל חצי האי האיברי (היספניה בפי הקרתגים) העשיר במרבצי כסף וילידים שאפשר לגייס כשכירי חרב. חמילקרת מת בשנת 228 לפנה"ס, במהלך קרב עם אחד השבטים המקומיים, וחתנו עזרובעל ירש את תפקידו. עזרובעל בניגוד לקודמו בחר להשתלט על הארץ בדרכי שלום ודיפלומטיה, וכרת בריתות עם השבטי המקומיים וכך הגדיל את השפעתו. הוא חתם על אמנת האברו עם הרפובליקה הרומית, במסגרתה נאסר על קרתגו להתפשט צפונה לנהר האברו, אולם ניתנה לה יד חופשית בדרומו. בשנת 221 לפנה"ס נרצח עזרובעל וגיסו חניבעל בן ה-26 קיבל את תפקיד המפקד והמושל.
חניבעל שאף ככל הנראה לסיים את מה שהתחילו חמילקרת ועזרובעל לפניו, היינו כיבוש היספניה. אולם גם רצה ככל הנראה לצאת למלחמה על רומא, ולשם כך היה אסור לו להשאיר בעורף אויבים שעלולים להתמרד נגדו. דבר זה המריץ אותו לכבוש במהירות את כל דרום ספרד של ימינו. שבט האולקאדים שחי באזור שהוא כיום לה מאנצ'ה, הותקף ראשון. חניבעל כבש את עירם אלתיאה שמיקומה כיום אינה ברור. נפילת אלתיאה הטילה אימה בליבות השבטים השכנים שמיהרו לכרות ברית שלום עם קרתגו. לאחר מכן חזר חניבעל לקרטחנה למשך החורף, ובקיץ של שנת 220 לפנה"ס יצא למלחמה על שבט הוואקים שישבו לאורך נהר הדורו. הוא הטיל מצור על עירם הרמאנדיקה (כיום סלמנקה) ולאחר מכן על העיר ארבאקאלה, הוא כבש את שתיהן בזז אותן וטבח בתושבים.

הקרב

נפילת ארבאקאלה העירה מרבצם את שבט הקרפטנים, השבט החזק והעשיר ביותר באזור. פליטים מהעיר החרבה התסיסו את הרוחות והתגבשה קואליצייה של שבטי הקרפטנים, האולקאדים, והוואקים. פוליביוס מונה את מספר הלוחמים שהצליחו לגייס כדי 100,000 איש, אולם המספר מוגזם ככל הנראה וסביר להניח שהיה בסביבות ה-40,000. לחניבעל היו בערך 20,000, אולם הוא נהנה מיתרון של פילים ופרשים, וכן מפיקוד מלוכד ומאוחד. בעוד שמרבית הכוח ההיספני התבסס על חיל רגלים קל עד בינוני, ומספר פרשים קטן. לא ידוע מי היה המפקד העליו של הכוחות ההיספניים, אולם ככל הנראה מדובר באחד מראשי השבטים המקומיים.
חניבעל חנה אותו זמן בארצם של הקרפטנים ומצא את עצמו בנחיתות מספרית. השלל הרב שנשא עמו הקשה עליו להתחמק, על כן בחסות הלילה הוא הורה לאנשיו לחצות את הנהר והמתין להיספנים על גדתו השנייה. כאשר עם שחר הבחינו האויבים, שחנו על החוף בבלבול וחוסר סדר, שחניבעל חצה את הנהר, חצו אותו במהירות בקבוצות קטנות כשכל אחד מקווה לזכות בכמה שיותר שלל. חניבעל פרש את פיליו ופרשיו על החוף, והורה להם לתקוף את האויבים עוד כשהם במים. ההיספנים הובסו בקלות שכן לא יכלו להתנגד לפילים ופרשים בעוד המים מכים בהם. לאחר שהיספנים רבים נהרגו בדרך זו, הורה חניבעל לאנשיו לחצות את הנהר ולתקוף את האויבים שחנו על גדתו השנייה, והוא נחל ניצחון.

השפעות

בעקבות הקרב לא הקל עוד איש מן השבטים בחניבעל, והוא הפך לשליט כל החלק הדרומי של חצי האי האיברי. היחידה שעמדה במריה הייתה העיר היוונית סגונטום. חניבעל הטיל עליה מצור שפתח את המלחמה הפונית השנייה.
צומת גיתי

רקע

הצומת נקרא על שם החייל גיתי אבישר שנהרג בשנת 1993 בעת סיור באזור.
הכפר הערבי חארס שוכן על רכס מצפון לצומת. הצומת מקשר לשפלה ולגוש דן את תושבי היישובים ברקן וקריית נטפים ששוכנים על כביש 505, וכן את תושבי רבבה, יקיר, נופים ועמנואל ששוכנים על כביש 5066.

בטיחות

בצומת גיתי עוברים אלפי כלי רכב ביממה כך שנוצר סיכון בטיחותי גדול לתושבי האזור. בנובמבר 2008 הושלמה הארכת כביש 5 מצומת גיתי ועד צומת אריאל והרחבתו לכביש דו-מסלולי, בעקבות פיגוע ירי שאירע סמוך לצומת אריאל בשנת 2007. בדצמבר 2008 נחנך בצומת רמזור, ולמעשה זהו הרמזור הראשון בשומרון ובנימין.
דימוי עצמי

דימוי עצמי הוא מושג רב ממדי המכיל בתוכו את התכונות והדימויים שהאדם מייחס לעצמו. הגדרתו ומהותו של מושג זה נתונים במחלוקת בקרב התאורטיקנים השונים. 
המונח מתייחס להיבטים שונים בחיי הפרט: דימוי אישי (תכונות אופי), מוסרי, גופני, משפחתי, חברתי, אקדמי ועוד. מושג זה עונה על שאלות כמו, "מה אתה חושב שחבריך לספסל הלימודים חושבים עליך?" "מה אתה חושב שחושבים עליך בעבודה?" הדימוי העצמי מתחיל להתפתח בגיל הילדות המוקדמת ומושפע מאוד מדמויות שנתפסות בעיני הילד כדמויות סמכות (הורים, קרובי משפחה אחרים משמעותיים, מחנכים וכדומה). דימוי זה ממשיך להתפתח ומגיע לשיאו בגיל ההתבגרות וכן יכול להשתנות גם בהמשך החיים הבוגרים.

דימוי עצמי ריאלי מול דימוי עצמי אידיאלי

דימוי עצמי ריאלי - תפיסת האדם את עצמו כפי שהוא בהווה. הדימוי הראשון שנרכש על ידי הילד במהלך חייו. 
דימוי עצמי אידיאלי - הדימוי שאליו שואף האדם להגיע. נרכש בהמשך התפתחותו של הילד תוך כדי הפנמת התנהגויות נורמטיביות בחברה בה הוא גדל. לדוגמה, אם הילד תופס שבסביבתו מוערכים תלמידים טובים הוא ישאף להצטיין בלימודים.

דימוי עצמי חיובי מול דימוי עצמי שלילי

דימוי עצמי חיובי - נוצר כאשר האדם חש פער קטן בין ציפיותיו והישגיו בפועל. מניע את האדם לפעול בביטחון, ליזום ולהתמודד עם אתגרים.
דימוי עצמי שלילי - נוצר כאשר האדם חש חוסר שביעות רצון מתמשך מהישגיו וממאפייניו האישיים. לרוב עקב ביקורת שלילית שספג בילדותו מדמויות משמעותיות עבורו ("ילד רע", "לא מוצלח", "שמן" ועוד). דימוי זה גורם לחוסר ביטחון, פחד מתמיד מכישלון ויכול אף לגרום לחוסר אונים וייאוש.

מדידת דימוי עצמי

קשה למדוד את המרכיב התיאורי של העצמי, את התשובה שהאדם עונה על השאלה "בעצם מי אני?". לכן קיימים מבחנים מעטים שניסו לעשות זאת.
המבחן השכיח הוא מבחן TST‏ (Twenty Sentences Test) שפיתחו קון ומקפרטלנד. ההוראה שניתנת לנבדק היא לענות בעשרים משפטים שונים על השאלה "מי אני?". החוקרים טענו, שהשימוש במבחן פתוח מאפשר לנבדק לתאר את עצמו כפי שהוא חווה את עצמו באמת.
חתול בשק

חתול בשק הייתה תוכנית רדיו לילדים ונוער ששודרה בשנים 1970–1986 בחלק השני של התוכנית לאם ולילד ברשת א', ובמסגרתה תסכיתים וסיפורים בהמשכים (ובהם "עלילות שרלוק הולמס", "סכנה באנדימון", "באין משפחה", "גבעת ווטרשיפ", "הבית הקטן מאחורי הבית הגדול", "אברבנאל 0030", "מערת השד השחור" ועוד), קטעי הומור ועוד. בין מגישיה: עליזה רוזן, דויד גרוסמן (שהגיש במסגרת תוכנית זו את "סטוץ" ביחד עם דני אלדר), אריה אלדד, יואב גינאי, אבנר אברהמי, מיכל גזית, גדי טאוב, מירי שרף, טלי שושני, אמיר שחם ואחרים. את התוכנית ערכה תמר ליבס.
שם התוכנית נובע מהביטוי "לקנות חתול בשק" שפירושו לקבל משהו בלי לבחון אותו היטב קודם, ועל כן בלי לדעת מה טיבו.
מוזיקת הפתיחה של התוכנית הייתה האוברטורה מתוך אופרת הרוק "טומי" של להקת ה"מי".

פינת ההומור הפרוע - "סטוץ"

אחת הפינות הזכורות והמשפיעות בתוכנית, ששמה היה "סטוץ", הייתה סדרה של תסכיתים קצרצרים, עשירים בהומור פרוע ואבסורדי, השאול מחבורת מונטי פייתון. התסכיתים נכתבו על ידי דויד גרוסמן ודני אלדר. בין הדמויות שכיכבו בפינה זו היו "שפיפון" הקוסם, שולייתו "אלפרד" (שפיפון היה מטיל עליו משימות מסוכנות בקריאה: "אלפרד לאימונים!"), המלך "מלכיפוך" ועוזרו "ואזיר" (מלכיפוך היה קורא לו: "וא-זיר יו-הו?" וואזיר הכנוע היה עונה "קראת לי מלכי?"). 
גרוסמן סיפר בראיון לאלי אשד:
יותר מכל אני גאה כיום בתסכיתי הסדרה "סטוץ", אותה כתבנו דני אלדר ואני. היו אלה תסכיתים קצרים בעלי הומור אבסורדי של משחקי לשון אודות דמויות קבועות שונות ומשונות, כמו מלך מגלומן (מלכיפוך) והיועץ שלו (וא-זיר). התסכיתים זכו לתהודה עצומה מצד קהל המאזינים, שהרבה להגיב עליהם ולהציע רעיונות. ההומור של "סטוץ" היה חדשני מסוגו באותה התקופה, ראשית שנות השמונים, ואני מאמין שהוא פתח את הדרך למה שארז טל ואברי גלעד עשו מאוחר יותר בתוכנית "מה יש" שלהם, שיש לראות בה מעין הרחבה ופיתוח של מה שנעשה ב"סטוץ". עד היום, כאשר אני הולך למילואים, אנשים מזכירים לי את "סטוץ" ומדקלמים קטעים ממנו. לפי זה אני יכול להעריך את גילם.
—

פינות נוספות

תחום נוסף שקיבל תנופה בתוכנית היה מדע בדיוני. בעיקר זכורה סדרת התסכיתים של דני אלדר, "סכנה באנדימון". הסדרה שודרה בהמשכים שוב ושוב, כאשר אורך כל פרק כ-10 דקות. כל פרק נפתח במילים:
"סכנה באנדימון... סיפור שעוד יקרה... אולי!  אתם צעירים מדי מכדי לזכור, אולי הוריכם זוכרים במעורפל, אבל אני זוכר… איך אפשר לשכוח מה שקרה אז, רחוק כל כך, לפני זמן רב כל כך… הדבר היה בשנת 2070, וזה קרה בכוכב שלא שמעתם עליו מעולם, שמו היה אנדימון!"
כמו כן שודרה פינת תסכיתים מפחידים, כעין סיפורי מתח, בסגנון אדגר אלן פו, בשם "חתול שחור".
בין היתר, שודרה פינה בה עלה לשידור מאזין, ילד, שתיפקד כעיתונאי ושידר חדשות דרך הטלפון. העיתונאי היה ע"ז - עיתונאי זעיר שקיבל מינוי לתפקידו ותעודת ע"ז מטעם עורכי התוכנית. מדי פעם שודרה פינה נוספת שנקראה "מצא את העז" ובה שודרו במהלך התוכנית רמזים למקום מגוריו של אותו ע"ז. הראשונים שזיהו את מקום מגוריו והגיעו לביתו של הע"ז במהלך התוכנית, זכו בפרסים.
גרשון רנרט

ביוגרפיה

רנרט נולד במנהיים שבגרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, ברחה משפחתו לצרפת ולאחר מכן בשנת 1935 עלייה לארץ ישראלעלו לארץ ישראל. הוא למד אמנות במכון אבני בתל אביב ובבית הספר לאמנות המדרשה ברמת השרון (כיום חלק מהמכללה האקדמית בית ברל) וחבר באגודת הציירים משנת 1961. הוא לימד ציור באוניברסיטת תל אביב. במהלך הקריירה ערך כ-65 תערוכות יחיד בארץ ובאירופה והשתתף בלמעלה מ-200 תערוכות קבוצתיות. ב-2007 הציג תערוכה בישראל לראשונה מזה 15 שנה.
נפטר באפריל 2009, ותרם את גופתו למדע, אך בהמשך הובא לקבורה. היה אב לאיריס ולעדי רנרט, מוזיקאי.
צוערי הצי 4

עלילה

רוסיה, 1787. ערב ההתקפה של האימפריה העות'מאנית על חצי האי קרים, לידי הקיסרית יקטרינה הגדולה מגיע מכתב אנונימי המבשר על איום הפלישה מדרום והפרת הגבולות המאיים על כיבושה של קרים.
חרף הסכם קוצ'וק קאינרג'ה שעליו חתמה הקיסרית יקטרינה שקשר לנצח את קרים עם רוסיה, אירופה ממשיכה לארוג תככים ומנסה לשבור את הברית בין רוסיה לחצי האי. המעצמות רוקמות מזימות חשאיות ולא בוחלות באמצעים כולל הפצת רכילות חסרת בושה, שמועות אפלות וכוזבות ושימש במניפולציות מלוכלכות עם בנה הממזר של הריבונית, שנשלח לאירופה - אלכסיי בוברינסקי, הידוע כמהמר נלהב. תככים אלו נוצלו בצורה חכמה על ידי נציגי מעצמות אירופה ובייחוד שבאלייה דה בריליה, שלמרות רום גילו לא שכח את הבושה שהמיטו עליו צוערי הצי, שכעת הוטלה עליהם המשימה לסייע לצבא הרוסי במלחמתו בעות'מאנים מדרום ויקחו חלק גם בקרב קינבורן.

הפקה

צילומי הסרט החלו במאי 2019 בחצי האי קרים. הצילומים נערכו גם בסנקט פטרבורג ובפרבריה וכללו צילומים גם בפטרהוף ובצארסקויה סלו. צילומי הפנים והשלמות שונות נערכו במתחם האולפנים של מוספילם במוסקבה.
בג"ץ גבריסלאסי נגד ממשלת ישראל

רקע

במסגרת הניסיון למנוע את הסתננות מאפריקה לישראל חוקקה הכנסת את תיקון 3 לחוק למניעת הסתננות על פיו הופעל מתקן חולות. בבג"ץ אדם נגד הכנסת ביטל בג"ץ את התיקון לחוק ובעקבות זאת חוקק הכנסת את תיקון 4 לחוק ההסתננות שהיה גרסה מרוככת של תיקון 3.

תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות

תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות קבע בסעיף 30א' שניתן להחזיק מסתננים במשמורת לתקופה של עד שנה, לאחר שהתיקון שקבע תקופה מקסימלית נפסל בפסק דין אדם. בנוסף, קבע תיקון 4 הסדר חדש של מתקן שהייה, שאינו בית סוהר, בו ניתן לחייב שהות של מסתננים ללא הגבלת זמן. השוהים במתקן שהייה, על פי תיקון 4, חופשיים להתנהל כראות עיניהם, אולם הם מחויבים לחתום נוכחות שלוש פעמים ביום ולשהות בו במהלך הלילה. התיקון קבע כי ניתן להחזיק במתקן השהייה מסתננים אשר נכנסו לישראל החל מיום תוקפו של התיקון וגם מסתננים ותיקים שנמצא קושי בגירושם. לאחר אישור החוק בכנסת ב-10 בדצמבר 2013 הוקם מתקן חולות. במסגרת השהייה במתקן, המסתננים מקבלים תנאי לינה ומזון בסיסיים, לצד תנאים סוציאליים בתחומי הרווחה והבריאות.

דעת המיעוט

את דעת המיעוט הוביל הנשיא גרוניס, שסבר כאמור כי אין מקום לבטל את הוראת סעיף 30א וכי אין לבטל גם את פרק ד' למעט חובת ההתייצבות בשעות הצהריים. לנימוקו של הנשיא גרוניס, המסקנה כי יש להורות על ביטולו הגורף של תיקון 4 היא מרחיקת לכת, ועל בית המשפט לנקוט זהירות כפולה ומכופלת ולשים לב שרק לפני שנה התערב בית הדין הגבוה לצדק בכך שביטל את תיקון מס' 3 לחוק. כמן כו, גרס הנשיא כי חזקת החוקתיות המחייבת את בית המשפט להניח כי חוק שיצא מהכנסת לא נועד לפגוע בעקרונות הצדק והחוקתיות.

הכרעת הדין

בדעת רוב הכריע הרכב השופטים על בטלותו של סעיף 30א לחוק המסתננים וכן על ביטולו המלא של תיקון 4 לחוק. עם זאת, ההחלטה תכנס לתוקפה רק בתוך 90 ימים למעט ביטול הסדר ההתייצבות בצהרי היום ויישום הסדר ההעברה למשמורת שייכנסו שניהם לתוקף בתוך 48 שעות. לצורך הכרעת הדין, בית המשפט הגבוה לצדק איחד בין העתירה של עמותת "איתן" לבג"ץ 8425/13 גבריסלאסי ואחרים. איחוד זה, בו בג"ץ שם לנגד עיניו את עקרון זכויות האדם, לרבות הזכות לחופש והזכות לחיים, הוביל את בית המשפט לסגור את מתקן חולות.

ההתייחסות לתושבי השכונות

העתירה של גבריסלאסי נדונה ביחד עם עתירה של עמותת איתן, הפועלת בין היתר לחינוך והעלאת המודעות לתופעת ההגירה לישראל שדרשה שהמדינה תעשה יותר למנוע מהמסתננים להגיע לדרום תל אביב. העמותה טענה ששחרור המסתננים בעקבות בג"ץ אדם יביא למעלה מ-2,000 מסתננים ללא אישורי עבודה לשכונות דרום תל אביב ויפגע בתושבי השכונות. העמותה דרשה שהממשלה תפעל לפיזור גאוגרפי נרחב של המסתננים. ולהיות אחראית על מציאת דרכים חלופיות לבעיית שחרור המסתננים. עמותת איתן הציעה להפעיל את מתקן סהרונים כמרכז שהייה פתוח ולהקים מתקנים נוספים כמותו לצד אכיפה מוגברת נגד מעסיקים אשר יעסיקו את המסתננים ששוהים במרכזים הפתוחים.
השופטים ציינו שהם לא מזלזלים במצוקת תושבי שכונות דרום תל אביב, כתבו שהמדינה צריכה למצוא פתרונות יצירתיים לבעיה באופן שאינו פוגע באופן לא מידתי בזכויות אדם ודחו את עתירת עמותת איתן.

השלכות פסק הדין

פסק הדין גרם לתסיסה בקרב תושבי השכונות, כמו כן גרם לסערה פוליטית, היות שמספר מחוקקים ביקרו את עוצמת התערבות בית הדין הגבוה לצדק, בעבודתם כגוף מחוקק, ומכאן נעשים ניסיונות ליישום תיקונים חדשים אשר יביאו לידי ביטוי את הגשמת מדיניות ההגירה לפי רוח המדינה תוך הקפדה על זכויות האדם של המסתננים. מתקן חולות נסגר ואילו המסתננים יעצרו לתקופה של שנה במקום תקופת זמן של שלוש שנים, פסק הדין פתח את הדלת בפני תיקון 5 (דצמבר 2014)
איוואן אטאל

ביוגרפיה

איוואן אטאל נולד בתל אביב, ישראל, להורים יהודים ממוצא צרפתי-אלג'יראי, הוא גדל בפרבר של פריז. הופעת הבכורה שלו הייתה בסרטו של אריק רושאן (Un monde sans pitié (1989, שזיכתה אותו בפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר. הסרט הראשון שביים היה Ma femme est une actrice ‏ (2001), בו שיחק לצדה של שרלוט גינסבורג.
הוא גם הופיע בסרטים מזימות זרות, ואנתוני זימר (2005). בשעת שיא 3. הוא שיחק נהג מונית צרפתי ששמו ג'ורג'. בסרטים "עיניים עצומות לרווחה", (1999), "משימה בלתי אפשרית 2", (2000) וונילה סקיי (2001) הוא דיבב את טום קרוז בגרסה הצרפתית שלהם.
הסרט אנתוני זימר הופק מחדש בשנת 2010 כסרט אמריקאי בשם "התייר" בו מככב ג'וני דפ בתפקיד המקביל לזה שגילם איוואן אטאל בסרט המקורי.
בשנת 2016 ביים וכיכב בסרט "היהודים: הם בכל מקום", לצד בת זוגו שארלוט גינסבורג. בשנת 2017 ביים את הקומדיה "המילים הפשוטות", וכשחקן השתתף בסרט "רוקנרול", לצדם של מריון קוטיאר ובן פוסטר.

חיים אישיים

מאז 1991 הוא בזוגיות עם השחקנית שרלוט גינסבורג, בתו של סרז' גינסבורג. להם שלושה ילדים. ב-2013 הם התארסו אך הודיעו שלא מתכננים להינשא.
סולניים

מאפיינים

המשפחה כוללת בתוכה, בין היתר, את החציל, דודא, פלפלת, תפוח אדמה, טבק, עגבנייה, שלפח ופטוניה. סולניים מהווים מקור חשוב לאדם בצריכת מזון, בתבלינים ובתרופות. עם זאת חלק מהצמחים מכילים אלקלואידים, כגון סולנין (Solanine), בעלי פעילות ביולוגית, העשויים להפוך לרעילים עבור בני אדם ובעלי חיים ולגרום לתגובה של גירוי ואף של מוות.
הגבעול גדל זקוף או נמוך, רבים מהצמחים מטפסים. הפרחים במשפחה דו־מיניים, סימטריים, בעלי צורה קונית או דמוית משפך ובעלי חמישה עלי כותרת, אשר לרוב מתמזגים. העלים מופיעים לסירוגין, והם לעיתים שעירים. פירות המשפחה הם לעיתים ענבה, כמו העגבנייה לדוגמה, או "קפסולה" הנבקעת או נסדקת בעת שיבשה, ומשחררת מתוכה את זרעיה, כמו פלפלת הצ'ילי. הזרעים הם לרוב עגולים ושטוחים, קוטרם נע בין 2 ל-4 מ"מ בקירוב. האבקנים מופיעים לרוב בכפולות של ארבע. 
חלק ניכר מהסולניים התפתחו ביבשת אמריקה והגיעו לתודעת ושימוש אוכלוסיית אירופה רק אחרי מסעות קולומבוס במאה ה-15.

אלקלואידים

הסולניים ידועים בהכילם אלקלואידים בעלי פעילות ביולוגית. משערים כי התפתחו בהם כימיקלים חנקניים אלו כדי להרתיע בעלי חיים מלאכול אותם. בני אדם יכולים לעשות בהם שימוש אך עלולים גם להיפגע מהם. אחת הקבוצות העיקריות היא האלקלואידים הטרופנים (Tropane). צמחים לדוגמה המכילים אותם הם דטורה, דודא רפואי ועץ הברוגמנסיה. הטרופנים כוללים את האטרופין, הסקופולאמין, וההיוסציאמין. למרות רעילותם הגבוהה של הטרופנים, הם נחשבים לחומרים חשובים לרפואה, תחת שימוש נכון ובמינונים זעירים. בין היתר, יש כאלו היכולים לעצור תופעות אלרגיות רבות; סקופולאמין מגדיל את אישוני העין, ובכך מסייע בבדיקות עיניים. 
האלקלואיד המפורסם ביותר במשפחת הסולניים הוא הניקוטין.
אלקלואיד אחר, קפסאיצין, מצוי בסוגי פלפלת, הכולל בתוכו את פלפלת הצ'ילי. רכיב זה אינו רעיל לבעלי חיים. עם זאת, אצל רוב היונקים הוא מגרה קולטני כאב ברקמות אפיתליות אשר חשים חום. הדבר גורם לתחושת חריפות או "שריפה" על אף שאין המדובר בבעירה כימית. בריכוזים גבוהים משתמשים בחומר ב"תרסיס פלפל".
קרול אדמס

הגות

(The Sexual Politics of Meat (1990 - ספרה 'הפוליטיקה המינית של הבשר' עוסק בקשר בין פמיניזם, צמחונות, פטריארכיה ואוכלי בשר. מושג מרכזי בספר הוא ה'רפרנט הנעדר' - מושג זה מתאר מנגנון שמטרתו לגרום לאוכלי הבשר לריחוק תודעתי בין המנה שהם אוכלים לבין החיה שמנה זו הייתה. אחד הכלים של מנגנון זה הוא מכבסת מילים – שימוש במילה 'בשר' במקום במילה 'גופה'. ברגע שהחיה הופכת למוצר צריכה, מנגנון 'הרפרנט הנעדר' מאפשר לשכוח את עובדת היותה אינדיבידואל. עוד היא טוענת בספרה כי אכילת בשר קשורה מבחינה תרבותית לגבריות, וכי הנקבות בתעשיית משק החי חוות דיכוי משולב מעצם היותן נקבות: הן במהלך חייהן כמכונות לייצור ביצים וחלב וכמכונות רבייה, והן במותן עבור צריכת בשרן. בשנת 2010, כאשר הספר יצא לאור במהדורה מחודשת לציון 20 שנה לפרסומו, הכתיר אותו הניו יורק טיימס כ"תנ"ך של הקהילה הטבעונית". 
(The Pornography of Meat (2003 - ספרה 'הפורנוגרפיה של הבשר' חוקר, על ידי ניתוח תוכן מילולי וחזותי, את האופן בו נשים ובעלי חיים בתרבות המערב מתמזגים לכדי קבוצה אחת, וזאת כדי לשמר את המקום של שתי קבוצות אלו בתחתית ההיררכיה. 
בשנת 1991, להקת Consolidated שחררה את השיר The Sexual Politics of Meat המורכב כולו ממשפטים שנלקחו מספרה הנושא את אותו השם.