google/wiki40b huggingface dataset:
זרם העתקה

בתורת האלקטרומגנטיות, צפיפות זרם ההעתקה (באנגלית: Displacement current) הוא הגודל  שמופיע במשוואה הרביעית מבין ארבע משוואות מקסוול. לצפיפות זרם ההעתקה יש אותן יחידות מידה כמו לצפיפות זרם חשמלי, והוא מהווה מקור של שדה מגנטי בדיוק כשם שזרם אמיתי של מטענים חשמליים יוצר שדה מגנטי. אף על פי כן, הוא אינו זרם אמיתי של מטענים נעים, אלא זרם "דמיוני" המקושר לשדה חשמלי משתנה בזמן. 
הרעיון שזרם העתקה יוצר שדות מגנטיים בדומה לזרם חשמלי אמיתי נהגה לראשונה על ידי ג'יימס קלארק מקסוול במאמר מ-1861, שהבחין בחוסר שלמות בתיאור הפיזיקלי והמתמטי של שדות חשמליים ומגנטיים. מקסוול הוסיף את זרם ההעתקה לאיבר הזרם החשמלי בחוק אמפר, במה שמכונה מאז תיקון מקסוול לחוק אמפר. במאמרו "תאוריה דינמית של השדה האלקטרומגנטי" מ-1865, מקסוול עשה שימוש בגרסה מתוקנת זאת של חוק אמפר כדי לגזור את משוואת הגל האלקטרומגנטי. גזירה זאת מוכרת כיום כנקודת ציון היסטורית בפיזיקה ומשום שליכדה את תורות החשמל, המגנטיות והאופטיקה לכדי מקשה מושגית אחת, תאוריה מאוחדת בה דבק השם "אלקטרומגנטיות". איבר זרם ההעתקה מזוהה כעת כתוספת חיונית שהשלימה את משוואות מקסוול והכרחית להסברת תופעות רבות, במיוחד את קיומם של גלים אלקטרומגנטיים.
שיום המונח "זרם העתקה" נבחר על ידי מקסוול על בסיס האנלוגיה המתקיימת בין האיבר שהוסיף לבין שדה הקיטוב המופק מפעולתו של שדה חשמלי על חומר דיאלקטרי - פעולה שמתרחשת  עקב הפרדת מטענים בקנה המידה האטומי, שיוצרת דיפולים חשמליים ומחוללת מעין העתקה של חשמל לרוחב התווך הדיאלקטרי. כלומר, בדיוק כשם ששדה חשמלי משתנה בזמן גורם לזרם קיטוב (Polarization current) בתווך דיאלקטרי (אודות לשדה הקיטוב המשתנה בזמן), כך שדה חשמלי משתנה בזמן גורם לזרם העתקה בריק; האנלוגיה היא להעתקה של המטען החשמלי המתרחשת בתווך דיאלקטרי.

הכרחיות

הדרישה לקיום זרם העתקה תואמת תצפיות ניסיוניות, והיא גם תולדה של הדרישה לעקביות לוגית של תורת האלקטרומגנטיות.

היסטוריה ופרשנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.  
איבר זרם ההעתקה של מקסוול נקבע כהנחת יסוד בחלק השלישי של מאמרו מ-1861 "על קווים פיזיקליים של כוח". מעט נושאים בפיזיקה מודרנית גרמו לבלבול וחוסר הבנה כה רב כמו רעיון זרם ההעתקה. זה הרבה אודות לעובדה שמקסוול נעזר ב"ים של מערבולות מולקולריות" בגזירה שלו, מעין מודל מכני מתוחכם ומסורבל ביותר לתווך המגנטו-חשמלי המסתורי הממלא את המרחב - האתר. זה עומד בניגוד להצגת הנושא כפי שמופיעה טקסטים מודרניים, שנסמכת על העובדה שזרם העתקה יכול להתקיים במרחב ריק.
מודל "האתר התאי" של מקסוול דימה את המרחב כמרוצף על ידי תאים בצורת פאונים (תריסרונים בגרסאות מסוימות של המודל) המלאים בחומר אלסטי, בעוד קירות התאים הורכבו משכבה של חלקיקים כדוריים קטנים, אשר פעלו כמעין מסבים כדוריים המתגלגלים ללא החלקה. בקונספציה של מקסוול, עוצמת השדה המגנטי באזור קטן נמדדת על ידי קצב הסיבוב של התא המתאים. כאשר במרחב שורר שדה מגנטי לא אחיד, תאים סמוכים יסבבו בקצבים שונים, וכתוצאה המסבים הכדוריים ינועו בכיוון התא המהיר יותר, בנימה דומה לעקרון של גלגלי שיניים דיפרנציאליים. מקסוול פירש את התנועה של החלקיקים הללו כמייצגת תנועה של מטענים חשמליים (זרם חשמלי) ואת הקשר בין קצב סיבוב לא אחיד של התאים לתנועת החלקיקים כאנלוג המכני של חוק אמפר המקורי . כדי לדמות את זרם ההעתקה במעגלים פתוחים (כמו בדוגמת הקבל הנטען) הוא קבע תכונה של מעוות אלסטי המתקדם של התאים בתרחישים כאלו.
משה גנזי

ביוגרפיה

גנזי גדל בבת ים.

1976

באליפות אירופה בסקי מים שנערכה בשנת 1976 סיים גנזי במקום רביעי בקפיצות בסיכום שתי קפיצות בתוצאה של 90.30 מטר.

1977

באליפות אירופה בסקי מים לנוער שנערכה בשנת 1977 זכה גנזי במדליית זהב בקפיצות ובאליפות אירופה בסקי מים שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית ארד בקפיצות.

אלוף אירופה בקפיצות סקי מים

באליפות אירופה בסקי מים שנערכה בצרפת בשנת 1978 זכה גנזי במדליית זהב בקפיצות לאחר שקבע תוצאה של 51.15 מטר.

סגן אלוף אירופה בסקי מים

באליפות אירופה בסקי מים שנערכה בקאסטל גאנדולפו, איטליה בשנת 1979 זכה גנזי במדליית כסף בסקי מים בסיכום שלושת התרגילים. בתרגיל קפיצות הוא סיים ראשון עם 102.80 מטר בסיכום שתי קפיצות ובכך שמר על תוארו, מקום שמיני בסלאלום בתוצאה של 83.25 נקודות ובמקום 13 בפעלולים (טריקס).

סגן אלוף אירופה בסקי מים

באליפות אירופה בסקי מים שנערכה באנגליה בשנת 1980 זכה גנזי במדליית כסף בסקי מים בסיכום שלושת התרגילים. בתרגיל קפיצות הוא קבע שיא אישי חדש של 55.30 מטר, מקום 5 בפעלולים (טריקס) ומקום 13 בסלאלום.

תארים והישגים

בשנת 1979 זכה גנזי בפרס מיוחד במסגרת פרס "ספורטאי השנה" של ישראל מטעם עיתון מעריב.

חייו האישיים

גנזי נשוי ואב לארבעה ומתגורר באחוזה ששטחה כ-30 דונם בכפר נטר. כיום הוא אביו ואחיו, מבעלי קבוצת אורגון המתמחה במוצרי הצללה לבית. בבעלות המשפחה גם חברת ההנעלה וההלבשה "גלי", רשת "סולוג", שמתמחה בהלבשת בגדי ילדים, ומפעל בריל המייצר נעליים לצה"ל.
החיים הם נס

עלילה

הסרט מתרחש באזור כפרי הררי בבוסניה. לוקה (סלאבקו סטימק) הוא מהנדס סרבי שהגיע מבלגראד, יחד עם אשתו ג'דרנקה (וסנה טריוואליץ), זמרת אופרה מעורערת בנפשה, ובנו מילוש (ווק קוסטיץ'), שהוא שחקן כדורגל, לרגל סלילתה של מסילת רכבת העוברת בכפר, שתקשר את מזרח בוסניה עם סרביה. לוקה הגיע כדי לפקח על הסלילה ולתפעל את תחנת הרכבת. 
לוקה עסוק בעבודתו, וסלילת המסילה מתקרבת לסיומה. מילוש חולם על קבלתו לקבוצת הכדורגל פרטיזן בלגרד. לוקה האופטימי מתעלם מסימני המלחמה שהחלה בקרואטיה ומאיימת להתפשט, ואילו אשתו חרדה מאוד מפני התפתחות זו. 
כאשר המלחמה פורצת, מילוש מגויס לצבא הסרבי ובתום מסיבת הפרידה שנערכת לכבודו נעלמת ג'דרנקה בזרועותיו של מוזיקאי הונגרי. כעבור זמן קצר מגיע הדוור, וליה (אלכסנדר ברסק), ומספר ללוקה שבנו נפל בשבי המוסלמים הבוסנים. ידידיו של לוקה מביאים לו את סאבחה (נטשה סולאק) מוסלמית בוסנית צעירה ונאה שעבדה כאחות בבית החולים המקומי, והפכה לשבויה. הם מספרים ללוקה שסאבחה היא ממשפחה מיוחסת, ולכן יוכל להחליף אותה בבנו השבוי, מיד כשסאבחה תודיע למשפחתה על העסקה המוצעת. 
לוקה מחזיק את סאבחה בביתו, ולבקשתו היא כותבת את המכתב המציע חילופי שבויים, אך כעבור זמן מגלה לו שהיא אינה ממשפחה מיוחסת, אלא במקרה שם משפחתה הוא כשם של אותה משפחה. לוקה נמלא זעם ומנסה לגרש את סאבחה, אך היא מעדיפה להישאר אתו. 
לוקה וסאבחה מתאהבים, תוך כדי המולת הקרבות סביבם, והעניינים מסתבכים כאשר ג'דרנקה חוזרת הביתה. לוקה וסאבחה מנסים להימלט לאזור הסרבי באמצעות חציית הנהר דרינה, אך צלף בוסני יורה בסאבחה ופוצע אותה. במאמץ רב מוביל לוקה את סאבחה לבית החולים, תוך שבדרך היא מאבדת דם רב, היוצר פס אדום בשלג. הרופאים נאבקים על חייה ומצליחים להצילה. 
מוכרזת הפסקת אש בפיקוח חיילי האו"ם, ומתחילים חילופי שבויים. סאבחה רוצה להישאר עם לוקה, אך מוחזרת נגד רצונה, ומילוש חוזר אף הוא. משפחתו של לוקה מתאחדת, אך לוקה ממשיך להיות מאוהב בסאבחה. הוא מחליט להתאבד על פסי הרכבת, אך הרכבת המתקרבת נעצרת משום שאתון עומדת על המסילה. לוקה מאושר שחייו נצלו בנס, ולהפתעתו סאבחה נמצאת ברכבת, והשניים מסתלקים לדרכם על גבה של האתון.

פרסים

בשנת 2005 זכה הסרט בפרס סזאר לסרט הטוב ביותר מהאיחוד האירופי.
דניאל רוגוב

ביוגרפיה

רוגוב נולד בברוקלין, ניו יורק. הוא עלה לישראל ב-1976 ובשנת 1978 החל לכתוב ביקורות על ספרים ועל מסעדות בג'רוזלם פוסט. ב-1984 החל לכתוב בעיתון הארץ במדור "גלריה" על אוכל ומסעדות, ובהמשך גם על יין. את כל טורי הביקורת והכתבות כתב באנגלית והם תורגמו לעברית. ב-1997, עם צאתה לאור של מהדורת הארץ באנגלית, פרש מהג'רוזלם פוסט. ב-2010 הפסיק לכתוב ביקורת מסעדות אך המשיך לפרסם ביקורות יין עד מותו.
הוא כתב גם בכתבי עת ישראלים, בהם "על השולחן", שבו שימש בתפקיד עורך קולינרי, ובמגזין "יין, גורמה ואלכוהול", וכן פרסם ספרי אוכל, עם מתכונים ואנקדוטות, ומדריכי יין. ספרו הידוע ביותר הוא Rogov's Guide to Israeli Wines.
רוגוב היה דמות מרכזית בתחום ביקורת המסעדות והיין בישראל. הוא היה חסיד של המטבח העילי הצרפתי, אך כתב באותה רצינות גם על פלאפל ושווארמה. הוא עודד את קוראיו להתנסות במטבחים ובמנות שלא הכירו, הציג בפניהם מושגים כמו קונפי, רוטב ולוטה, ודמי-גלס, וחשף בפניהם שפים מוכשרים עוד לפני שהתפרסמו. כך, לדוגמה, היה מהראשונים שכתבו על השף רפי כהן, כשעדיין עבד במלון המלך דוד בירושלים. רפי כהן אמר כי "הוא חשף פה המון שפים, גילה מקומות חדשים שנהפכו בהמשך לטרנדים".
רוגוב יצר סטנדרטים חדשים בכתיבה על יין בישראל. הוא תיעד את ההתפתחויות שחלו בתעשיית היין בישראל, וכאשר ישראל הוצפה ביינות תוצרת חוץ מיפה עבור קוראיו את יינות העולם הישן ואת יינות העולם החדש. הוא הכניס למילון הישראלי מושגים כמו טאנינים, טרואר ותסיסה מלולקטית, והיה הראשון בארץ שתיאר ניחוחות וטעמים במושגים של שוקולד, ליקוריץ ואבן צור. ב-2004 יצא לאור Rogov's Guide to Israeli Wines, שחשף את היין הישראלי לעולם והפך את מחברו לאוטוריטה בכל מה שקשור ליין ישראלי וליין כשר. רבים סברו שהגזים בציונים שנתן ליינות ישראליים, אבל לאחר שרוברט פארקר העניק ציונים של 90 ומעלה ל-14 יינות ישראליים בדצמבר 2007, זכתה עמדתו לגיבוי. רוגוב כתב גם על סיגרים ומשקאות אלכוהוליים כמו ויסקי, קוניאק וגראפה.
רוגוב תרם למדריך הכיס של יו ג'ונסון, Hugh Johnson Pocket Wine Guide, וכתב את הפרק הישראלי במדריך של תום סטיבנסון (Tom Stevenson, Wine Report). ב-1999 פתח בלוג באינטרנט שבו פרסם מסות על נושאים שונים, Rogov’s Ramblings, ובו גם ניהל פורום יין שהיו לו אוהדים רבים. ב-2008 הפורום הועתק לאתר של רובין גאר.
בחו"ל היה נשוי ונולדה לו בת, בישראל התחתן בשנית והיה נשוי עד מותו לרחל נאמן, עיתונאית ומבקרת קולנוע.
קתרין מק'קורמק

ביוגרפיה

מק'קורמק חצי אירית קתולית במוצאה נולדה בעיירה אלטון שבמחוז המפשייר. אמה נפטרה ממחלה קשה כאשר הייתה בת שש והיא גדלה לצד אביה ואחיה סטיבן. 
למדה בבית ספר למשחק מהיוקרתיים ביותר בממלכה שבאוקספורד.
לאחר תפקיד בכורה לא מוצלח בסרט "טעון" התפרסמה מק'קורמק בתפקיד משני בדרמה התקופתית "לב אמיץ" בה היא גילמה את מרון אשתו של המושיע הסקוטי ויליאם וולאס (מל גיבסון) שנרצחת על ידי חייליו של מלך אנגליה אדוארד הראשון.
הרצח שלה בתחילתה של העלילה הוא הגורם המרכזי למרד הסקוטי בניצוחו של ויליאם וולאס בכיבוש האנגלי.
ב-1998 גילמה את המשוררת האיטלקייה החושנית ורוניקה פרנקו בדרמה הביוגרפית "יופי מסוכן".
כמו כן שיחקה בדרמה "רוקדים בלונאסה" בתור כריסטינה אחותה הרומנטיקאית והבודדה של קייט מונדי (מריל סטריפ).
תפקידה השני המפורסם ביותר של מק'קורמק היה בתור השחקנית הגרמנייה גרטה שורדר בדרמת האימה הקומית "צילו של ערפד" על עשיית סרט הערפדים המפורסם ביותר בכל הזמנים "נוספראטו".
שיחקה גם במותחן של קתרין ביגלו "גלים מן העבר" את העיתונאית ג'ין ג'ניס הנוסעת עם בעלה טומאס (שון פן) לאיי המים הרדודים כדי לחקור רצח של שתי נשים במאה ה-19.
שיחקה ב-2001 במותחני הריגול המצליחים "משחק ריגול" של טוני סקוט בתור אליזבת הנלי אישה אנגלייה הכלואה בכלא שמור בסין ו"החייט מפנמה" שם גילמה את פרנצ'סקה דין.
ב-2005 הופיעה לצידם של אדוארד ברנס ובן קינגסלי במותחן הפעולה העתידני "אפקט הרעם" בתור סוניה רד ממציאת טכנולוגיית המסע בזמן.
ב-2007 השתתפה בסרט האימה "28 שבועות אחרי", סרט ההמשך למותחן האימה המצליח של דני בויל מ-2002. מק'קורמק השתתפה גם בסטפ אפ 5 ושיחקה לצידו של ריאן גוזמן בשנת 2014.
טרבור אריזה

ניו יורק ניקס

אריזה נבחר על ידי ניו יורק ניקס במקום ה-43 בדראפט 2004. הוא היה רק בן 19 כאשר הופיע לראשונה במדי הניקס, מאחר שהיה רק עונה אחת בקולג'. בעונת הרוקי שלו, שיחק אריזה ב-80 משחקים בהם קלע 5.9 נקודות והוריד 3 ריבאונדים בממוצע למשחק. את עונתו השנייה ב-NBA הוא החל בניקס וב-22 בפברואר 2006 עבר לאורלנדו מג'יק, אך מיעט לשחק עד לסיום העונה. בעונת 2006/2007 הציג אריזה יכולת טובה כשקלע 8.9 נקודות והוריד 4.4 כדורים חוזרים בממוצע למשחק, אך בפלייאוף ממוצעיו הידרדרו ל-2.8 נקודות ו-2.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. גם בתחילת עונת 2007/2008 מיעט לקבל דקות משחק ולכן עבר ב-20 בנובמבר 2007 ללוס אנג'לס לייקרס.

לוס אנג'לס לייקרס

בעונתו הראשונה בלייקרס הציג יכולת פושרת של 6.5 נקודות ו-3.5 ריבאונדים בממוצע למשחק, אך בפלייאוף, על אף שקבוצתו הגיע לגמר ה-NBA, יכולתו שוב הידרדרה משמעותית ל-1.2 נקודות ו-1.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 2008/2009, הפך אריזה לשחקן משמעותי בלייקרס ושיחק בכל 82 משחקיה בעונה הסדירה ואף פתח בחמישייה ב-20 מהם. הוא סיים את העונה עם 8.9 נקודות, 4.3 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-1.7 חטיפות בממוצע למשחק. בפלייאוף הוא הפך לשחקן חמישייה קבוע כשפתח בכל 23 משחקיה של הלייקרס, רשם ממוצעים של 11.3 נקודות, 4.2 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק ועזר לה לזכות באליפות ה-NBA.

יוסטון רוקטס

ב-3 ביולי 2009 חתם אריזה על חוזה לחמש שנים ביוסטון רוקטס תמורת 33 מיליון דולר. ב-14 באפריל 2010 השיג את הטריפל דאבל הראשון בקריירה, כשרשם 26 נקודות, 10 ריבאונדים ו-10 אסיסטים בהפסד קבוצתו לניו אורלינס הורנטס.

ניו אורלינס הורנטס

לפני עונת 2010/2011 נשלח אריזה לניו אורלינס הורנטס, כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות עם ניו ג'רזי נטס ואינדיאנה פייסרס. בפלייאוף 2011 רשם שיאי קריירה בממוצע דקות (40.2), נקודות (15.5), ריבאונדים (6.5) ואסיסטים (3.3) למשחק, אך קבוצתו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס בסיבוב הראשון, בתוצאה 4-2.

וושינגטון ויזארדס

לקראת עונת 2012/2013 הועבר בטרייד לוושינגטון ויזארדס, יחד עם אמקה אוקפור, בתמורה לרשארד לואיס ובחירת דראפט. ב-12 בפברואר 2014 שבר שיא קריירה כשקלע 10 שלשות במשחק מול יוסטון רוקטס. כחודש לאחר מכן, ב-1 במרץ, רשם שיא קריירה של 40 נקודות, כולל 8 שלשות, בניצחון קבוצתו על פילדלפיה 76'. בפלייאוף 2014 ניצחה וושינגטון את שיקגו בולס בסיבוב הראשון (4-1), אך הודחה בשלב חצי גמר המזרח מול אינדיאנה פייסרס (4-2).

יוסטון רוקטס

ב-15 ביולי 2014 חזר לרוקטס לאחר שנשלח אליה כחלק מטרייד משולש עם ניו אורלינס פליקנס. בפלייאוף 2015 העפיל אריזה עם יוסטון לשלב גמר המערב, בו הפסידה לאלופה שבדרך, גולדן סטייט ווריורס, בתוצאה 4-1.

פיניקס סאנס

לקראת עונת 2018/2019 חתם על חוזה לעונה אחת בפיניקס סאנס, עבור כ-15 מיליון דולר.

החזרה לוושינגטון

ב-17 בדצמבר 2018, לאחר 26 משחקים בלבד במדי הסאנס, נשלח אריזה בטרייד לוושינגטון ויזארדס בתמורה לקלי אוברה ואוסטין ריברס.

סקרמנטו קינגס

ביולי 2019 חתם אריזה על חוזה בסקרמנטו קינגס.

סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA

נכון לסוף עונת 2018/2019.‏
נמל יבשתי

נמל יבשתי הוא מסוף יבשתי המחובר ישירות באמצעות כבישים או מסילות ברזל לנמל ימי ופועל כמרכז לאחסון סחורות והעברתם ליעדים בתוך יבשת.
בנוסף לתפקיד זה, נמל יבשתי עשוי לכלול גם מתקנים למיון ואיחוד סחורות, מתקני תחזוקה למובילי מטענים ושירותי מכס.
המיקום של מתקנים אלה בנמל יבשתי מעלה  תחרותיות שלו מול נמל ימי בתחום אחסון וטיפול בסחורות.

תוכניות לנמל יבשתי בישראל

רכבת ישראל וחברת נמלי ישראל מקדמות תוכנית להקמת נמל יבשתי באזור השרון, צמוד לכביש 6 ולמסילה המזרחית העתידית. נבחנות שתי חלופות למיקום: באזור קיבוץ אייל או באזור קיבוץ יד חנה שבעמק חפר. 
התוכנית להקמת הנמל היבשתי נידונה לראשונה במאי 2007, בקיץ של שנת 2010 הייתה אמורה לצאת למכרז.
שטח של הנמל המתוכנן אמור להיות 480 דונם עם אופציה להרחבה עתידית של 240 דונם. 
אמורים להבנות מסילות הרכבת שיחברו לנמלי אשדוד ולנמל חיפה. הנמל המתוכנן אמור להיות בעל יכולת קליטה מקסימלית של עד 6,000 מכולות.
הקמת המתחם תאפשר את הרחבת שטחי אחסון המכולות ותקל על עומס התנועה בשערי הנמלים ותסיט את תנועת המשאיות מכבישי החוף.
בנוסף מתוכננים נמלים יבשתיים נוספים בישראל באזור כרמיאל, ראש פינה ונתיבות.
נינו רוטה

ביוגרפיה

רוטה נולד למשפחה מוזיקלית במילטנו ולמד שם בקונסרבטוריון אצל אילדבראנדו פיצטי. לאחר מכן, בעידודו של המנצח ארטורו טוסקניני, נסע לפילדלפיה, פנסילבניה והשתלם שם במוזיקה במכון קרטיס למוזיקה בהדרכתו של פריץ ריינר, בין השאר. אחר כך חזר למילנו וכתב תזה על מלחין הרנסאנס ג'וזפו צרלינו.
תחילת הקריירה של רוטה בשנת 1944, בכתיבת המוזיקה לסרט "זאזא" בבימוי רמאטו קסטלאני. מאוחר יותר פגש את הבמאי פדריקו פליני, כשזה עבד על סרטו הראשון, Lo Sceicco Bianco. השניים עבדו יחד בהזדמנויות רבות, והמוזיקה של רוטה לסרט ½8 היא לדעת רבים אחד ממרכיביו החשובים והמלכדים בסרט. 
במוזיקה שכתב רוטה לסרטו של פליני "ג'ולייטה של הרוחות" (1965), שיתף יוג'ין וולטר פעולה בשיר Go Milk the Moon (שקוצץ בגרסה הסופית של הסרט). השניים חברו שוב יחדיו לחיבור השיר What Is Youth - חלק מנעימתו של רוטה לסרטו של פרנקו זפירלי, "רומיאו ויוליה".
אף כי רוטה נודע בעיקר במוזיקה שכתב לסרטי קולנוע, הוא חיבר גם עשר אופרות, מוזיקה לחמישה באלטים ויצירות אינסטרומנטליות רבות. בשנת 2005 הועלתה האופרה שלו, "אלאדין ומנורת הקסמים", באופרה של וינה בתרגום לגרמנית. את התפקיד הראשי שר הזמר קוסמין איפרים והביצוע הוקלט על DVD.
רוטה נפטר ב-1979 ברומא מאי-ספיקת לב.
כריס פן

קורות חייו

פן נולד ב-1965 בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביו היה ליאו פן (1921–1998), שחקן ובמאי קולנוע וטלוויזיה יהודי. אבי האב, סבו של פן, מוריס דניאל פן, והאם, אליזבת לבית מלינקוף, סבתו של פן, היו זוג יהודים שהיגרו לארצות הברית מרוסיה, אבל שם משפחתם במקור היה "פינון", שמעיד על מקור יהודי ספרדי. אמו של פן, איילין ריאן (נולדה ב-1928), היא שחקנית קולנוע ממוצא אירי - איטלקי. שם משפחתה ריאן הוא שם המשפחה המקורי של אימה, סבתו של פן, בעוד שם משפחתה האמיתי, על פי האב, סבו של פן, היה אנוצ'י. אחד הסרטים הידועים בהם שיחקה האם היה דרמת הפשע At Close Range, מ-1986, בו הופיעה לצידם של שני בניה, כריס ושון פן. 
כריס פן היה האח הצעיר מבין שלושת האחים לבית פן. שני אחיו הגדולים יותר: המוזיקאי מייקל פן, הבכור והשחקן שון פן.
הוא נפטר ב-2006, מקרדיומיופתיה, שקשורה ככל הנראה לעודף המשקל שלו ואולי גם לשימוש בסמים, בהיותו בן 40 בלבד.

קריירה

פן החל את קריירת הקולנוע שלו בגיל 12 והופיע במספר סרטים, לרוב בתפקיד משני. הוא זכור במיוחד עקב הופעתו בסרט "כלבי אשמורת" בתפקיד "אדי הנחמד" וכן בסרט "רומן על אמת". בנוסף, הופיע בסרטים "קדילאק של סופשבוע", "תמונות קצרות", "שעת שיא", "פוטלוס", "לימודים גנובים", "חבל על המאפיה" ועוד.
פן גם דיבב את השוטר פולאסקי במשחק המחשב Grand Theft Auto: San Andreas.
סן מיגל (הר געש)

תיאור

סן מיגל הוא הר געש בזלתי-אנדזיטי בצורת חרוט סימטרי קטום המתנשא מקרוב לגובה פני הים לגובה של 2,310 והוא לכן אחד מתוואי הנוף הבולטים באל סלוודור. על מדרונות ההר נטועים מטעי קפה ואגבה וחי עליהם תת-מין אנדמי של טוקן Aulacorhynchus prasinus volcanius. חלקו העליון של ההר נטול צמחייה. הפסגה היא מכלול של לועות, שעברו שינויים תכופים במהלך ההתפרצויות השונות, כשקוטר הלוע המרכזי הוא 800 מטרים. מאז הקמת היישוב סן מיגל ב-1530, תועדו שמונה פעמים קילוחי לבה מסדקים רדיאליים שעל הפסגה, בהם כאלו שהגיעו מעבר לבסיס ההר בצפון, בצפון מזרח ובדרום מזרח. קילוחי הלבה במדרון הדרום-מערבי הם הגדולים ביותר ויצרו שדות לבה שעליהם צמחייה דלילה. מיקומם של לועות המשנה הפעילים השתנה במהלך השנים והם נוצרו בכל התפרצות במקום גבוה יותר על המדרונות, כשמקורן של ההתפרצויות האחרונות הוא מהלוע המרכזי.
הר הגעש הוא אחד מששת הרי הגעש הפעילים ביותר באל-סלוודור. ב-300 השנים האחרונות תועדו לפחות 26 התפרצויות געשיות. ההתפרצות העזה ביותר הייתה ב-1787.

ההתפרצות של 2014-2013

מאז ה-13 בדצמבר 2013 התגברה הפעילות הסייסמית בהר. על פי הדיווח של משרד לאיכות הסביבה התפרץ ההר לאחר שהיה רדום במשך 37 שנים ביום ראשון ה-29 בדצמבר 2013 בשעה 10:30 (זמן מקומי). עמוד ההתפרצות של גז ואפר הגיע לגובה 5 קילומטרים, ובשל האפר בוטלו 33 טיסות משדה התעופה של הבירה סן סלוודור.
זמנית הוגדר אזור אסור סביב הר הגעש. 2,000 תושבים פונו מרדיוס של 3 קילומטרים סביב הר הגעש. ב-1 בינואר 2014 התרחשו כמה אירועי התפרצות שבהם תועדו פליטה מוגברת של גופרית דו-חמצנית.
יאנוש ליבני

ביוגרפיה

ליבני נולד ב-8 בדצמבר 1831 בעיר צ'אקוואר שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. הוא שרת זמן מה בצבא האוסטרי, ולאחר שחרורו עבד כחייט. במהלך המרד ההונגרי של 1848 הוא עבד כחייט צבאי עבור המורדים. ב-1850 הוא עבר לגור בווינה.
ב-18 בפברואר 1853, בעת שפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה הסתובב במצודת וינה, התקרב אליו ליבני. הקיסר נרתע מיד כשהבחין בסכין שאחז בידו. למזלו, צווארונו שהיה עשוי מתכת חזקה הגן על צווארו כמעט לגמרי, ועל אף שנפצע ודימם חייו ניצלו. שומרו של הקיסר, מקסימיליאן או'דנול, הכה את ליבני בעזרת חרבו והרחיק אותו מן הקיסר. או'דונל קיבל לאחר האירוע את התואר "הרוזן פון טירקונל" והוענק לו צלב המפקדים של המסדר המלכותי של לאופולד. שלט האצולה של משפחת או'דונל הוגדל ושודרג בתחיליות ובמגן של הדוכסות של בית אוסטריה, וכן בעיט הדו-ראשי של האימפריה. שלטים אלה עיטרו את האכסדרה בבית מס' 2 בכיכר מיראבל (Mirabellplatz) בזלצבורג, שם בנה או'דונל את ביתו לאחר האירוע. יוזף אטנרייך, קצב אשר סייע לאודנל בהשתלטות על ליבני, זכה בתואר "יוזף פון אטנרייך" על סיועו בהצלת הקיסר.
ליבני הכריז על עצמו כעל לוחם יחד אשר פעל כנקמה על דיכוי הדמים של המרד בהונגריה. הוא נידון למוות בתלייה ב-26 בפברואר. אחיו של פרנץ יוזף, מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, בנה את כנסיית ווטיפקירכה לאות תודה על הצלת אחיו.
עורק הכסל הפנימי

עוֹרֵק הַכֶּסֶל הַפְּנִימִי (TA: arteria ilica interna), נקרא בעבר גם עוֹרֵק שִׁפּוּלֵי הַבֶּטֶן (arteria hypogastrica), הוא עורק באגן המתפצל מעורק הכסל המשותף ומספק דם לאיברי האגן.

אנטומיה

עורק הכסל הפנימי מספק דם לדופן האגן, לאיברים הפנימיים בו, לעכוז, למערכת הרבייה ולמדור התיכון של הירך. זהו עורק קצר ועבה הקטן מעורק הכסל החיצון ואורכו 3–4 ס"מ.

מהלך

ראשיתו של העורק בנקודת הפיצול של עורק הכסל המשותף מול מפרק העצה והכסל. הוא יורד מטה אל השוליים העליונים של נקב השת הגדול ומתפצל לשני גזעים גדולים: קדמי ואחורי.
העורק נמצא מאחורי השופכן, קדמי לווריד הכסל הפנימי, גזע המותניים והעצה והשריר האגסי. סמוך לראשיתו הוא תיכון לווריד הכסל החיצון הנמצא בינו לבין שריר המותניים הגדול. מתחתיו העצב הסותם.

בעובר

בעובר עורק הכסל הפנימי גדול כפליים מעורק הכסל החיצון והוא למעשה המשכו הישיר של עורק הכסל המשותף.

שונות באוכלוסייה

עורק הכסל הפנימי יכול לצאת בגבהים שונים מעורק הכסל המשותף, דבר המשפיע על אורכו. אף שאורכו הממוצע נע סביב 3 ס"מ, הוא יכול להגיע עד ל-7 ס"מ או להיות קצר עד כדי סנטימטר אחד. מקום הפיצול של העורק משתנה גם הוא ויכול לנוע בין הגבול העליון של עצם העצה לבין הגבול העליון של נקב השת הגדול.
וייוורן

וייוורן או וייברן (באנגלית עתיקה: wyvern, בצרפתית עתיקה: wivre) הוא יצור מיתולוגי דמוי דרקון. הוייוורן מתואר כדרקון בעל שתי רגלים ושתי כנפיים. כמו כן נהוג לתאר את זנבו כזנב משונן, או כזנב דמוי זנב נחש.
הווייוורן נחשב לסמלה של ממלכת וסקס שבדרום אנגליה, ומופיע כיום על סמלי אבירים הקשורים לאזור וסקס, כגון על שלט האצולה של סופי, רוזנת וסקס.
אונייה מדרגה שלישית

אונייה מדרגה שלישית (באנגלית: Third-rate) היה הכינוי בו השתמשו בצי המלכותי הבריטי כדי לאפיין אוניית קו בעלת שני סיפוני תותחים, שנשאה (מאז 1720) בין 64 ל-80 תותחים ימיים. ניסיון השנים לימד את הבריטים, כי אוניות מדרגה שלישית משלבות תכונות שיט (מהירות, קלות תפעול), עוצמת אש ועלות כספית בצורה טובה יותר מאוניות שאר הדרגות. על כן, למרות שאוניות מדרגות ראשונה ושנייה היו גדולות ובעלות עוצמת אש גדולה יותר, אלו מן הדרגה השלישית היו הנפוצות ביותר.
נולן רו

קריירה

רו החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של קן, עיר הולדתו. לאחר כשלוש שנים עבר רו למחלקת הנוער של המועדון א.ס ביאביס בו שיחק כשנתיים. בשנת 2004 עבר למחלקת הנוער של מועדון הכדורגל לאנס. בשנת 2008 חתם רו בקבוצה הבוגרת של המועדון בה שיחק כשנה ורשם הופעת ליגה אחת. בשנת 2009 חתן רו בברסט לשלוש שנים, בה שיחק 80 משחקי ליגה וכבש 25 שערים. בשנת 2012 חתם רו לחמש שנים בליל. בליל היה לאחד השחקנים הבולטים בקבוצה, בה רשם 112 הופעות ליגה בהן כבש 31 שערים. בשנת 2015 חתם רו בשורות סנט אטיין. לאחר עונה ראשונה מצוינת, חלה הידרדרות בעונת 2016/17 עם הגעתו של החלוץ רוברט בריץ' לקבוצה, מעמדו של רו ירד. וביולי 2017 חתם במץ העולה הטריה לליגה 1.

נבחרת לאומית

בשנת 2010 זומן רו לנבחרת צרפת עד גיל 21 בה שותף בשני משחקים וכבש צמד שערים.
לאופולד גוטליב

חייו

גוטליב נולד למשפחה יהודית מסורתית בעיירה דרוהוביץ' שבגליציה, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה). הוא נולד כחמש שנים לאחר פטירת אחיו, הצייר מאוריצי גוטליב. הוריו עודדו אותו ללמוד אמנות.
גוטליב למד בקרקוב בין השנים 1896–1902, ובשנת 1903 עבר ללמוד במינכן. הוא הושפע מגישת האימפרסיוניזם ועבר לפריז על מנת ללמוד אותה. גוטליב התחבר לקבוצת ציירים יהודיים שחיו באותה תקופה בפריז, "האסכולה של פריז", ובהם מודיליאני. בשנת 1905 הציג גוטליב בסלון הסתיו בפריז פורטרטים המעידים על גישתו האישית לקוביזם. מאז המשיך והציג את ציוריו בתערוכות ארציות בברלין, בווינה במינכן ובפריז.
ב-1906 שהה תקופה קצרה בירושלים, בבצלאל ולאחר מכן חזר ללמוד בפריז. חזר לארץ ישראל ושהה בה בין השנים 1910–1913, שבהן לימד בבצלאל.
בין השנים 1914–1916 השתתף כלוחם בלגיון הפולני של פילסודסקי. בתקופה זו הוא רשם כ-1,000 רישומי מלחמה, המתארים דמויות של חבריו לנשק, וכן סצנות של מלחמה. רישומים אלה פורסמו בשם "תיק הלגיונות", והוצגו במספר תערוכות באירופה.
בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, כשנה לפני מותו של גוטליב, נטו חלק מיצירותיו לשאת אופי טראגי. גוטליב נפטר בפריז ב-22 באפריל 1934.
דרכו האמנותית של לאופולד גוטליב משקפת למעשה את השינויים הגדולים שחלו בעולם האמנותי של מזרח אירופה במשך עשרות שנים. זאת בהמשך לכך שהוא למד במהירות את הזרמים של האמנות בדורו. סגנונו מתאפיין בדיוקני נשים מלאי חן ואצילות, רישומים קלאסיים שנמנעים מפרטים מיותרים, גוונים בהירים ועדינים בציורי גואש, חיסכון חמור בצבעים, ותחריטים הנחשבים ליצירות מופת באמנות. 
ציוריו ורישומיו של גוטליב מוצגים במוזיאונים רבים בעולם, וחלקם מוצגים גם במוזיאונים בישראל.