google/wiki40b huggingface dataset:
יוניספרה

היצירה

היוניספרה נבנה כסמל נושא לקראת התערוכה העולמית של ניו יורק 1964 על מנת לסמל את תחילתו של עידן החלל. הפסל נבנה ונתרם על ידי התאגיד 'מתכות ארצות הברית'. 
היוניספרה עומדת במרכזה של בריכה גדולה ועגולה עם מזרקות מסביב. המטרה הייתה לגרום ליוניספרה להיראות כאילו היא מרחפת היות שהמזרקות מסתירות מעט את הבסיס עליו עומד הפסל. 
מסביב ליוניספרה ישנן שלוש קשתות עשויות מפלדת אל חלד המקיפות אותו, כל אחת מזווית אחרת. הקשתות מסמלות את המסלול שעבר יורי גגרין, האדם הראשון שטס לחלל, ג'ון גלן, האדם השלישי שטס לחלל והאסטרונאוט האמריקאי הראשון שטס לחלל. וטלסטר- לווין התקשורת הראשון ששוגר לחלל. 
במהלך היריד, לאחר שהחשיך נערך מופע תאורה אשר דימה את זריחת החמה מעל פני כדור הארץ. בנוסף נדלקו עשרות נורות על היוניספרה אשר סימלו את ערי הבירה ברחבי כדור הארץ.
במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 הוזנחה האתר והיוניספרה. הנירוסטה כוסתה בלכלוך שלא נוקה שנים והמזרקות הפסיקו לפעול עוד בתחילת שנות ה-70. בשנת 1989 החליטה עיריית ניו יורק לשפץ את האתר. השיפוץ החל רק בשנת 1993 ולקראת סוף שנת 1994 הסתיימו השיפוצים במהלכם נוקתה היוניספרה והוחלפו המזרקות סביבה.
דניאל הדפי

ביוגרפיה

ב-13 בפברואר 2005, זכה הדפי במדליית הזהב הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה בטורניר 'World Cup Budapest' לאחר שניצח בגמר את סטושי אישי היפני. באליפות אירופה 2006 שנערכה בטמפרה שבפינלנד, זכה הדפי במדליית כסף לאחר שהגיע לגמר בו הפסיד לרוסלן גסימוב הרוסי. באליפות אירופה שנה לאחר מכן שנערכה בבלגרד, הדפי זכה במדליית הזהב. ברבע הגמר הוא ניצח את דימיטרי פיטרס הגרמני, בחצי הגמר הוא ניצח את אלקו ואן דר חיסט ההולנדי ובגמר גבר על רוסלן גסימוב הרוסי, לו הפסיד בגמר שנה קודם לכן. בפברואר 2007 זכה הדפי במדליית זהב בטורניר פריז היוקרתי (Super World Cup Tournoi de Paris) לאחר שניצח בחצי הגמר את ניידנגין טובשינבאייר המונגולי ובגמר את סרגיי קוקרנקה הבלארוסי.
באליפות העולם בשנת 2007 שנערכה בריו דה ז'ניירו, זכה הדפי במדליית הארד לאחר שניצח חמישה מתוך שישה קרבות. בסיבוב הראשון הוא ניצח את אדלר ולמר האמריקאי, בסיבוב השני הוא ניצח את פרנץ בירקפלנר האוסטרי ובשמינית הגמר הוא ניצח את ויטלי בובון האוקראיני. ברבע הגמר הדפי גבר על זולטן פלקובץ' הסלובקי אך בחצי הגמר הוא הפסיד ללוסיאנו קוראה הברזילאי ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על הארד הדפי ניצח את אמל מקיץ' הבוסני.
הדפי התחרה באולימפיאדת בייג'ינג 2008 וסיים במקום השביעי כאשר הודח בשלב רבע הגמר לאחר שלושה ניצחונות ושני הפסדים. בסיבוב הראשון הוא ניצח באיפון את מוחמד בן סלח מלוב, בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון את פרנק מוסימה הקמרוני וברבע הגמר הפסיד לאסחט ז'יטקייב הקזחי ונשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את אמל מקיץ הבוסני והפסיד לפשמיסלב מטיאשק הפולני.
נחום אריאלי

קורות חיים

נולד וגדל בירושלים לרב יצחק אריאלי. למד בישיבת פוניבז' ובישיבת חברון. נישא לרות חנה לפין, נכדתו של הרב חזקיהו יוסף מישקובסקי. לאחר נישואיו למד במכון הרי פישל.
למד פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת תשל"ו קיבל תואר ד"ר בנושא "משנתו הפילוסופית של ר' שמעון בן צמח דוראן (הרשב"ץ)". פרסם מספר ספרי הגות ומחקר, וכמו כן רומנים היסטוריים. את כתב היד של ספרו הראשון "ששה היכלות", רומן היסטורי על חיי הרמח"ל, הגיש בשנת 1960 לתחרות פרס אשר ברש, וזכה לשבחם של השופטים. מאז שנות ה-50 פרסם אריאלי שירים, סיפורים ורשימות בעיתונות הדתית בישראל. היה בקשר קרוב עם קרובת משפחה של אשתו, המשוררת זלדה.
לימד שנים רבות במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת בר-אילן.
הוא נפטר בה' באב תשס"א, 27 ביוני 2001. והותיר אחריו שישה ילדים. בתו יעל וילנר היא שופטת בית המשפט העליון. בנו אבי (אביגדור) היה בכיר בשב"כ.
ויקיפדיה במלאיאלאם

ההתחלה

ויקיפדיה בשפת מלאיאלאם קיימת באתר wikipedia.org מ-21 בדצמבר 2002. כמעט כל המשתמשים בראשית דרכה לא היו תושבי מלאיאלם. גדילתה של ויקיפדיה זו באותה התקופה הוגבלה קשות עקב תקלות דפדפן, מערכת הפעלה, יוניקוד ועוד.

שלב הצמיחה הראשונית

לקראת אמצע שנת 2004, כלי קלט ויוניקוד נעשו פופולריים. תופעת הבלוגים התפשטה ברחבי מלאיאלם. ויקיפדים החלו להשתמש בכלים אלו והגיעו ל-100 ערכים בדצמבר 2004. יותר משתמשים התצטרפו לקראת אמצע שנת 2005 ובספטמבר של אותה השנה מונה מפעיל המערכת הראשון של ויקיפדיה זו. הוא הפך להיות הביורוקרט הראשון של הוויקיפדיה הזו כחודש לאחר מכן, והוויקיפדיה הפכה לעצמאית מבחינה ניהולית.
בשנת 2006 מספר משתמשים הצטרפו לאתר, עקב התפשטות השימוש בשפת מלאיאלאם במחשבים. ב-10 באפריל 2006 נפתח הערך ה-500; בספטמבר של אותה השנה נפתח הערך ה-1000. ב-15 בינואר 2007 מספר הערכים גדל ל-2000 וב-30 ביוני הוא גדל ל-3000.

חשיפה תקשורתית וגדילת האתר

האתר זכה לראשונה לחשיפה תקשורתית משמעותית ב-2 בספטמבר 2007, כאשר כאשר העיתון היומי המלאיאלמי 'Mathrubhumi' (במלאיאלם: മാതൃഭൂമി) סיקר באופן נרחב את פרויקט ויקפדיה במלאיאלם במוסף יום שני שלו. חשיפה זו יצרה התעניינות ציבורית נרחבת במיזם ויקיפדיה ומספר גדול של משתמשים הצטרף לפרויקט והחל לתרום לאתר.
למרות שמספר הערכים גדל, עדיין טיפול רב הושקע כדי לשמור על איכות הערכים. מדד העומק לדף של ויקיפדיה זו נשאר גבוה עם 232 לעומת 253 בוויקיפדיה העברית ו-1006 בוויקיפדיה האנגלית (נכון ל-15 בנובמבר 2017). כאשר הוויקיפדיה עברה את 10,000 הערכים ב-1 ביוני 2009, מספר עיתונים מודפסים ואינטרנטיים סיקרו את הסיפור. גרסת הטלפון הנייד של ויקיפדיה במלאילאם יצאה בפברואר 2010
מזראטי 200S

מתלים

קדמיים: עצם עצה כפולה (Double wishbone), בולמי הזעזועים הידראוליים
אחוריים: סרן DeDion, עלה חצי אליפטי, בולמי הזעזועים הידראוליים
רוברט הובר

קורות חיים

רוברט הובר נולד בעיר מינכן. אביו סבסטיאן, היה קופאי בבנק, ואמו הלן הייתה עקרת בית שגידלה את ילדיה - רוברט ואחותו הקטנה. 
רוברט נכנס בשנת 1947 ל-humanistische karls, גימנסיה במינכן, כדי ללמוד לטינית ויוונית. הוא עזב הגימנסיה בשנת 1956, והתחיל ללמוד כימיה באוניברסיטת מינכן הטכנית (Munich Technical University), שם השלים דוקטורט, ואחר כך, בשנת 1976, קיבל את התואר פרופסור. בשנת 1972, הובר הצטרף לצוות מכון מקס פלנק לביוכימיה (max plank institute for biochemistry) והפך להיות מנהל בו. הובר זכה בשנת 1988 בפרס נובל לכימיה יחד עם יוהאן דיזנהופר והארטמוט מישל על גילוי המבנה השלם של החלבון המורכב, שממלא תפקיד מרכזי בתהליך הפוטוסינתזה שמתרחש בחיידקים. 
הובר התחתן עם קריסתה איסג בשנת 1960. נולדו להם ארבעה ילדים (שני בנים ושתי בנות). שלושה מילדיו לומדים כלכלה, ובת נוספת לומדת ביולוגיה.

מחקרו

הובר הוא מומחה עולמי בשימוש בקרינת x לצורך גילוי המבנה האטומי למולקולות מורכבות כמו חלבונים. בשנים 1982–1985 הובר עבד עם דיזנהופר ומישל על גילוי המבנה האטומי השלם של החלבון המרכזי בתהליך הפוטוסינתזה שמתרחשת בחיידקים (חלבון המורכב מלמעלה מ-10,000 אטומים). בשנת 1985, השלושה הצליחו לגלות את המבנה השלם של חלבון זה, ועל גילוי זה זכו בפרס נובל לכימיה בשנת 1988.  המחקר שערכו עזר רבות בהבנת המנגנונים הפעילים בתהליך הפוטוסינתזה, וחשף דמיון בין תהליכי הפוטוסינתזה שמתרחשים בחיידקים לבין תהליכי הפוטוסינתזה שמתרחשים בצמחים.
שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי

שידור טלוויזיה דיגיטלי קרקעי (באנגלית: Digital Terrestrial Television, בראשי תיבות: DTT) היא שיטת שידור דיגיטלי אלחוטי של ערוצי טלוויזיה, באמצעות תחנות ממסר קרקעיות.
המעבר לשידור דיגיטלי מאפשר ניצול יעיל יותר של תחום התדרים, בכך מגדיל את מספר ערוצי השידור, ומפנה חלק מהספקטרום לשימושים חלופיים - הדיווידנד הדיגיטלי. יתרונות נוספים על פני השידור האנלוגי הם שיפור באיכות הקליטה, והוזלת השידור.
קליטת השידורים מחייבת אנטנה וממיר דיגיטלי, או מקלט טלוויזיה המותאם לשיטת השידור הדיגיטלית. קיימים ממירים עבור טלוויזיות וגם עבור סמארטפונים או טאבלטים.
על פי נתוני איגוד השידור האירופי 145 מדינות בעולם התחילו להפעיל שידור דיגיטלי עד סוף שנת 2018, מתוכן 65 השלימו את הפעלת השידור הדיגיטלי והפסיקו את השידור האנלוגי. משפחת התקנים הנפוצה ביותר היא ה-DVB אשר נבחרה ב-149 מדינות בעולם (גם אם לא התחילו בהן השידורים), ומתוך המשפחה נפוץ ביותר ה-DVB-T2 אשר נבחר לשימוש ב-79 מהמדינות הללו.
הורה ירושלים

הורה ירושלים, עמותה עירונית למחול ולזמר היא עמותה עירונית למחול ולזמר, פועלת תחת האגף לאמנויות בעיריית ירושלים, ובחסות משרד החינוך. פעילותה של הורה ירושלים מקיפה מאות ילדים, בני נוער ובוגרים.
במשך 45 שנות קיומה של העמותה, הלהקות של הורה ירושלים עבדו עם כוריאוגרפים רבים. הרפרטואר של הלהקות כולל ריקודי עם ועמים, עדות ומיעוטים, הווי ומשחק, וגם ריקודים בסגנון עכשווי ומודרני. אחד ממעצבי התלבושות הראשונים שעבר עם הלהקה היה אנטול גורביץ'.
בשנת 2007, נפתח בעמק המצלבה בירושלים מרכז עפרון למחול, משכנה החדש של הלהקה. הבניין בן 900 מ"ר נבנה בעזרת תרומה של דוד עפרון, באמצעות הקרן החדשה לירושלים (קרן שהקים אהוד אולמרט בזמן שהיה ראש העיר).
כלורופלסט

מבנה

לכלורופלסט צורה אליפסית. הוא בנוי משתי ממברנות עשויות שכבה כפולה של פוספוליפידים. הממברנה עוטפת נוזל צמיג הקרוי משתית (סטרומה), בתוכו יש DNA של הכלורופלסט. בסטרומה מסתעפת עוד ממברנה פנימית היוצרת מדורים רבים אשר נערמים זה על זה כצביר של דיסקיות. צבירים אלה נקראים גרנה, וביחיד גרנום. כל דיסקית כזו נקראת תילקואיד.
הכלורופלסט הוא פלסטיד; זהו שם כולל לקבוצה של אברונים המצויים בצמחים ובאצות והמשמשים בתהליכים מטבוליים ובאגירת אנרגיה. הכלורופלסט נמצא רק בתאי צמחים המקיימים את תהליך הפוטוסינתזה (הטמעה). בתהליך זה הכלורופלסט מרכיב גלוקוז ופחמימות אחרות, ממים ומפחמן דו-חמצני על ידי ניצול אנרגיית השמש. אנרגיית השמש נקלטת על ידי פיגמנטים (צבענים). לרוב הפיגמנט הוא כלורופיל אשר צבעו ירוק, אך לעיתים הפיגמנט הוא הפיגמנט הכתום-אדום קרוטנואיד. הכלורופיל מעניק, איפוא, לחלקיו הירוקים של הצמח את צבעם. הכלורופלסט גם מייצר חלק מתנובת ה-ATP של התא, שהוא מולקולה עתירת אנרגיה המאפשרת את התהליכים צורכי האנרגיה בתא.
הוא זה שמביא את צבעו הירוק של הצמח.

התפתחות הכלורופלסט

על פי התאוריה האנדוסימביוטית, חיידקים אווירניים ביצעו אנדוסימביוזה של הכלורופלסט (כמו גם המיטוכונדריון), שנוצר מחיידקים קדומים פוטוסינתטיים, ולא הצליחו לעכלם; אט-אט הכלורופלסט הפך תלותי והחל לקיים סימביוזה עם הפונדקאי שלו עד שהפך לכלורופלסט ה"מודרני". התאוריה נובעת מהדמיון הרב בין הכלורופלסט לבין חיידקים פוטוסינתטיים.
פיוטר סביאטופולק-מירסקי

תפקוד כשר הפנים

כאשר סביאטופולק-מירסקי מונה לשר הפנים הוא לא היה פוליטיקאי ידוע. לעומת זאת הוא היה ידוע כליברל וכאיש טוב לב. בעיתונות השמאל המשרד קיבל כינוי "משרד החיוכים הנחמדים". בנאום קבלת התפקיד הוא ציין שנתן הנחיה לעובדי המשרד לתת שרות טוב לאזרח ושרק במידה ואזרח יאמין לשלטון הוא ייתן לממשל תמיכה ואמון. הנאום נתן בסיס לקרוא לתקופת כהונתו במשרד "תקופת האביב". יחד עם זאת, המדיניות לא הייתה עקבית. מספר אנשים שהוגלו לסיביר קיבלו רשות לחזור ואף קיבלו זכות להשתתף בפעילות ציבורית. נציגי השלטון המקומי קיבלו הרשאה לארגן וועידה ארצית. הראשה זו בוטלה, אך כאשר הוועידה התכנסה באופן גלוי לא ננקטו נגדה שום צעדים. ב-28 בנובמבר 1904 ברחובות סנקט פטרבורג נערכה הפגנה ללא קבלת אישורים והיא פוזרה תוך כוח רב. סביאטופולק-מירסקי עיבד תוכנית להעברת סמכויות למועצה מדינית, העברת סמכויות הייתה צנועה למדי אך בתנאים שהיו בסוף 1904 הצעה הייתה מהפכנית מדי לשלטון ובדצמבר 1904 בוטלה סופית.
לקראת ינואר 1905 כבר לא היה לו כוח של ממש במשרד אך הוא היה בתפקיד.
ב-14 בינואר 1905 החלה שביתה במפעלי פוטילוב בסנקט פטרבורג. מהר מאוד השביתה התפשטה למפעלים נוספים בעיר. השביתה אורגנה על ידי ארגון פועלים רשמי מאושר על ידי השלטונות בראשות גאורגי גפון. גאורגי גפון החל בארגון צעדה לכיוון ארמון החורף במטרה להעביר לצאר ניקולאי השני רשימת דרישות העובדים. ב-21 בינואר הוא ניסה לדבר בטלפון עם סביאטופולק-מירסקי אך השר סירב. לאחר סיום האירועים סביאטופולק-מירסקי ציין שסירב כי לא יודע איך לדבר עם אנשים מסוג זה. ב-21 בינואר הוא ניהל ישיבת רבת משתתפים עם נציגי הממשל והצבא בעיר. ראש העיר ציין שלא ניתן להרשות התקרבות של צעדה בה יהיו כ-150 אלף משתתפים לארמון. בסופו של דבר סוכם לעצור את גפון ולא לאפשר התקרבות המפגינים למרכז העיר. בערב 21 בינואר למשרד הפנים הגיעה משלחת בראשות מקסים גורקי. נציגי המשרד לא נתנו למשלחת להפגש עם השר אך ציינו שהוא מודע למצב ואין צורך בפגישה אישית. בהמשך רוב חברי המשלחת נעצרו ככל הנראה ללא ידיעת השר.
בלילה סביאטופולק-מירסקי נפגש עם נציגי הצבא להתייעצות, קבלת עדכונים אחרונים והתארגנות אחרונה לקראת הצעדה של מחר. בסופו של דבר הוא ציין שלמחרת לא צפוי אירוע טראגי.
ב-22 בינואר החלה הפגנה שהסתיימה בירי צבא על המפגינים והריגת כ-200 מהם. האירוע ידוע כיום ראשון העקוב מדם והיה זרז לתחילת מהפכת 1905. נציגי האופוזיציה הטילו את כל האחריות על סביאטופולק-מירסקי. לשלטון היה נוח להציג אותו כשעיר לעזאזל, ב-1 בפברואר הוא פוטר מהתפקיד לאחר כהונה של כחצי שנה בלבד. בעקבות כך הוא עזב את שרות המדינה. 
סביאטופולק-מירסקי היה נשוי והיו לו 3 ילדים. אחד מילדיו, דמיטרי היה סופר ופעיל בקהילת המהגרים הרוסית בפריז בשנות ה-20 של המאה ה-20. בשנות ה-30 הוא חזר לברית המועצות כתומך נלהב של השלטון הסובייטי. במהלך הטיהורים הגדולים נעצר ומת בגולג בשנת 1939.
אקוטופ

אֵקוֹטוֹפּ (מיוונית: οικος - בית) הוא מונח באקולוגיה, המתאר את תכולתה של סביבה מסוימת ואת המאפיינים שלה. למשל, אם סביבה טבעית כלשהי מוגדרת כמדבר, האקוטופ של סביבה זו מתאר את החול, צמחיית המדבר, המחסור במים ובעלי החיים המותאמים לאותו אזור.
בשונה מביוטופ, האקוטופ מתמקד במכלול המרכיבים של אותה סביבה ולאו דווקא במרכיב הביוטי שלה. 
אקוטופ הוגדר לראשונה על ידי ארתור טנסלי ב-1939.

שימושים במערכת החינוך

אקוטופ משמש כעבודת חקר במדעי הסביבה. האקוטופ הוא עבודת חקר סביבתי לתלמידי הרמה המוגברת,
הכוללת התייחסות להיבטים סביבתיים, בהיקף של 1 יח"ל. במסגרת האקוטופ נדרש
התלמיד לבחור נושא לעבודה, להגדיר שאלות מחקר, לתכנון את המחקר, לבצע אותו ולסכם
את המחקר בעבודה כתובה. העבודה נבדקת על ידי בוחן חיצוני והתלמיד נבחן עליה בפניו
בעל פה. 
עבודת האקוטופ מאפשרת לתלמידים להתנסות
ביישום עקרונות במדעי הסביבה באמצעות עבודה מעשית בשטח ולמידה אקטיבית, תוך ביצוע
מיני מחקר, מקנה לתלמיד מיומנויות חקר, יסודות של חשיבה מדעית, דפוסים של עבודה
עצמאית (הנחיה "מרחוק" של המורה) ועבודת צוות (לתלמידים העובדים בזוגות
או בשלשות).
מקל שיער

מקל שיער הוא תכשיט או אביזר אופנה המשמש בעיצוב שיער. אורכו של מקל שיער נע בין 10 ל-20 סנטימטרים והוא עשוי לרוב עץ, פלסטיק או שנהב. המקל משמש להחזקת השיער במקומו כחלק מתסרוקת.
לעיתים מקלות השיער מעוטרים כתכשיטים ומקושטות בזהב ואבנים יקרות.

היסטוריה

השימוש במקלות שיער החל בעת העתיקה, ומקלות שיער התגלו בחפירות ארכאולוגיות בקברי נשים במצרים העתיקה, יוון העתיקה והאימפריה הרומית.
השימוש במקלות שיער נפוץ בעיקר ביפן בו מהווה הלבוש חלק מהקנזשי (עיטורי השיער) של הגיישה גם כיום.
בעקבות ההשפעה היפנית נפוץ השימוש במקלות שיער גם באירופה וארצות הברית בתסרוקות המנסות לחקות את הסיגנונות היפניים.
ג'ון יום

ג'ון יום (באנגלית: John Hume; נולד ב-18 בינואר 1937), פוליטיקאי מצפון אירלנד. זוכה פרס נובל לשלום ופרס גנדי לשלום ביחד עם דייוויד טרימבל, על חלקם בהשגת הסכם יום שישי הטוב.

ביוגרפיה

יום נולד בעיר דרי (לונדונדרי) בצפון אירלנד. התחנך בקולג' מינות', הסמינר המוביל לכמרים קתולים באירלנד, והתעתד להיות כומר קתולי. הוא לא השלים את הסמכתו לכמורה וחזר לעיר מולדתו על מנת לשמש שם כמורה. הוא הפך לדמות מובילה בתנועת זכויות האזרח בדרי, בסוף שנות ה-60. הוא נבחר כחבר עצמאי לפרלמנט האירי בשנת 1969. פרלמנט זה פוזר בשנת 1972. הוא נבחר כחבר הפרלמנט הבריטי בשנת 1983. יום היה ממייסדי מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית של צפון אירלנד (SDLP), והפך למנהיגה בשנת 1979. כן שימש כאחד מנציגי צפון אירלנד בפרלמנט האירופי.
יום נחשב לאחד מאבות תהליך השלום בצפון אירלנד, ובמיוחד רב חלקו בהשגת הסכם יום שישי הטוב. הוא זכה בפרס נובל לשלום בשנת 1998 ביחד עם דייוויד טרימבל מנהיג המפלגה הפרוטסטנטית "המפלגה היוניוניסטית של אלסטר". כאשר פרש ממנהיגות ה-SDLP בשנת 2001 זכה לשבחים מכל קצווי המפה הפוליטית, ואף מיריבו מזה שנים רבות, הפרוטסטנט והיוניוניסט איאן פייזלי.
ב-4 בפברואר 2004 הכריז יום על פרישתו המוחלטת מן הפוליטיקה.
שלטון המיעוט

שלטון המיעוט, המכונה גם "שלטון האליטות", הוא מצב שבו קיימת קבוצה בעלת עליונות פוליטית, כלכלית או תרבותית, השולטת במדינה או באזור מסוים, אף על פי שהיא מייצגת רק חלק קטן מהאוכלוסייה הכללית. בדרך כלל קבוצה כזו היא קבוצה אתנית בעלת מאפייני גזע, לאום, דת או תרבות, והיא מחזיקה בכמות בלתי מידתית של מוקדי כוח.
במחקרים אחדים נטען שקיים שלטון מיעוט של האדם הלבן בתוך המערכת הבינלאומית, והם מכנים תופעה זו  "אפרטהייד עולמי". האנתרופולוג וויליאם הבילנד ערך מחקר בשנת 1993 על פערי ההכנסות והכוח הכלכלי בין לבנים ושחורים ברחבי העולם, ומצא ש-71% מכלל הרווחים הכלכליים בעולם נעשים על ידי אירופאים ממוצא לבן. נשיא דרום אפריקה תאבו מבקי השתמש במונח "אפרטהייד עולמי" בנאום מפורסם משנת 2002.
תופעת שלטון המיעוט באפריקה לא מוגבלת ללבנים. הדוגמה המפורסמת ביותר של שלטון מיעוט באפריקה היא שלטון שבט הטוטסי ברואנדה ובבורונדי.
ישנם מקרים נוספים של מצבים בהם קבוצת מיעוט תופסת את רוב העמדות הכלכלית, ומשיגה עוצמה כלכלית גבוהה יותר מרוב האוכלוסייה. הדוגמאות הבולטות הן של יוצאי דרום אסיה במזרח אפריקה, והסינים באינדונזיה ומלזיה.
החבר אני

הפקה

מילות השירים נכתבו על יד פורטיס. שירי האלבום הולחנו והופקו על ידי כל חברי הלהקה של פורטיס, הכוללת את יובל שפריר, גיל סמטנה ועידו אגמון. לקראת סיום העבודה על האלבום, באמצע הופעה, התמוטט פורטיס, פונה לביה"ח ועבר צינתור לב, עליו אמר ש"טלטל את עולמי קשות ולא הייתי מוכן לו". כעבור חודש חזר לסיים את האלבום. האלבום נוצר בהשראת הממציא הסרבי ניקולא טסלה. עטיפת האלבום עוצבה על ידי האמן פילפלד (ניר פלד) ויצאה בפורמט של ספרון קטן, שגבוה יותר מפורמט רגיל של עטיפת דיסק.  
האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית. המבקר שי להב קרא לאלבום "יצירת מופת", למרות שהתקשה להבין את מילות השירים בצורה קוהרנטית. באתר נענע, מתן שרון תיאר את האלבום "מסע מרתק בין סיפורי אגדה בהשראת הממציא ניקולה טסלה לשירי ערש על חבר דמיוני, שלא כולל אפילו רגע אחד מיותר". באתר nrg נתן עמי פרידמן לאלבום ציון ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וקישר את האלבום למחאת האוהלים, שפרצה סמוך ליציאת האלבום, באומרו "אלבומו החדש והמגובש של רמי פורטיס, נחת בדיוק בזמן הנכון כדי לתרגם את המצב הלאומי ולקשר אותו לאישי, והכל ביד אמן".
ארז קו-אל

יצירה קולנועית

ב-2009 כתב לצד לאון פרודובסקי את התסריט לסרטו של פרודובסקי "חמש שעות מפריז", שזכה בפרס הסרט ובפרס התגלית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באותה שנה. הסרט זכה להצלחה מתונה בקופות ולביקורות חיוביות. ב-2011 כתב את התסריט לסרטו של יוסי מדמוני "בוקר טוב אדון פידלמן", שזכה בפרס התסריט בתחרות הבינלאומית של פסטיבל סאנדנס באותה שנה.

יצירה טלוויזיונית

עם יוסי מדמוני כתב ויצר בשנת 2010 את הסדרה "חיים אחרים" עבור ערוץ 2. בין השנים 2007-2009 השתתף בכתיבת סדרת הטלוויזיה "מסכים". ב-2007 כתב לצד לאון פרודובסקי את התסריט לסרט הטלוויזיה של פרודובסקי "כמו דג בלי מים" ששודר בערוץ 2. ב-2008 כתב מספר פרקים לסדרת הטלוויזיה בבימויו של אורי ברבש "כוונות טובות". ב-2010 כתב ויצר את המיני סדרה "טרויקה" שביים לאון פרודובסקי. בימים אלו מצטלמת עבור ערוץ 10 סדרת הדרמה שכתב "אלנבי" בבימוי אסף ברנשטיין (החוב) וע"פ ספרו של גדי טאוב, שגם כתב ביחד עם קו-אל את התסריט. 
כתיבתו של קו-אל מתאפיינת בטון מינורי, לעיתים לירי ומהורהר, ובגישה נטורליסטית לדמויות ולעולם אותם הוא מתאר. 
קו-אל מלמד תסריטאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
The Bee Gees Sing and Play 14 Barry Gibb Songs

הפקה

באלבום נכללו רק חמישה שירים חדשים שהוקלטו במיוחד. תשעת השירים האחרים היו שירים שהוקלטו במהלך השנים שקדמו ליציאת האלבום. סדר השירים באלבום נקבע על ידי המפיק ביל שפרד.
בארי גיב ניגן בגיטרה את המקצבים, בעוד מוריס ניגן בשאר הגיטרות. בשירים "I Was a Lover, a Leader of Men"ו- "How Love Was True" הוא ניגן בגיטרה המובילה, בשיר "I Don't Think It's Funny" ניגן על גיטרה אקוסטית ובשיר "To Be or Not to Be" ניגן על פסנתר. טרבור גורדון, חברם של האחים גיבס, ניגן על הגיטרה בשירים "Peace of Mind", "Wine and Women" ו-"Follow the Wind" אף על פי שלא ניתן לו קרדיט רשמי על עטיפת האלבום. בהמשך הוציא גורדון הקלטות של מספר שירים בשם "טרבור גורדון והבי ג'יז".
בית הכנסת האיטלקי (ונציה)

היסטוריה

בית הכנסת הוקם בשנת 1575 עבור הקהילה האיטלקית היהודית של ונציה (כלומר קהילה המתפללת בנוסח איטליה), שהייתה הענייה בקהילות הגטו. בית הכנסת הוא הקטן והצנוע מבין חמשת בתי הכנסת שבגטו, והוא ממוקם בסמוך לבית הכנסת האשכנזי (הגרמני) ובית הכנסת קנטון (בית הכנסת של יהודים שמקורם בצרפת).
בית הכנסת היה גם בית מדרש ולכן כונה "סקולה" ולא "סינגוגה".
עזרת הנשים, הממוקמת מעל הכניסה, נוספה למבנה בשנת 1700.
בשנת 1970 שוקם המבנה.

תיאור המבנה

שטחו של אולם התפילה 10 מטרים על 9.5 מטרים. בית הכנסת מסוגל להכיל כ-25 מתפללים. במרכז בית הכנסת בימה, ובקירו הדרומי ארון קודש. בצדו הצפוני של המבנה חמישה חלונות הפונים אל כיכר הגטו (ובאמצעותם ניתן לראות מהכיכר שמדובר בבית כנסת) - כל אחד מהחלונות מסמל אחד מחמשת חומשי התורה.
קתרין יקובסדוטיר

שנותיה הראשונות

קתרין יקובסדוטיר נולדה בבירת איסלנד, רייקיאוויק. ב-1999 היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת איסלנד עם תואר ראשון בלימודי השפה האיסלנדית ובלימודי השפה הצרפתית. ב-2004 היא סיימה את לימודי התואר השני באותה אוניברסיטה בלימודי ספרות איסלנדית ונושא עבודת הגמר שלה היה על עבודתו של סופר המתח האיסלנדי, ארלנלדור אינדרידאסון (Arnaldur Indriðason).

קריירה מקצועית

בין השנים 1999 – 2003 היא עבדה במשרה חלקית כיועצת לשונית במחלקת החדשות של הטלוויזיה הציבורית האיסלנדית (RÚV). לאחר מכן היא עבדה כפרילנסרית עבור גופי תקשורת משודרת וכתבה עבור מגוון של אמצעי תקשורת כתובה בין השנים 2004 – 2006, וכן עבדה כמדריכה ללמידה לאורך החיים ולפנאי בבית הספר מימיר בין השנים 2004 – 2007. בין השנים 2005 – 2006 היא ביצעה עבודות עריכה עבור בית ההוצאה אדה ועבור המגזין JPV ושימשה כמרצה באוניברסיטת איסלנד, באוניברסיטת רייקיאוויק וב"קולג' הצעיר של רייקיאוויק" (Menntaskólinn í Reykjavík) בין השנים 2006 – 2007.

קריירה פוליטית

בין השנים 2002 – 2003 כיהנה יקובסדוטיר כיושבת ראש תנועת השמאל-ירוקים הצעירה. בין השנים 2002 – 2006 היא כיהנה כסגנית ראש עיריית רייקיאוויק. באביב 2007 היא נבחרה לאלת'ינגי ובין השנים 2009 – 2013 היא כיהנה כשרת החינוך, המדע, התרבות ושיתוף הפעולה הנורדי. בין השנים 2003 – 2013 היא כיהנה כסגנית יושב הראש של מפלגת השמאל-ירוקים והחל מ-2013 היא מכהנת כיושבת הראש של מפלגה זו.
בספטמבר 2017 העיבה על עתידה של הממשלה ועל המשך כהונתו של ביארני בנדיקטסון כראש הממשלה העובדה ש"מפלגת העתיד הבהיר" פרשה מהקואליציה. צעדה של מפלגה זו היה על רקע הדיווחים ששרי הממשלה מטעם מפלגת העצמאות הסתירו את העובדה שאביו של בנדיקטסון, בנדיקט סוונסון, המליץ על מחיקת התיק הפלילי של הפושע הפדופילי המורשע, היילטי זיגוריון האוקסון.
שר המשפטים, זיגורדור אנדרסן, הודיע לבנדיקטסון על מעורבותו של אביו במכתב ההמלצה כבר ביולי וסירב לחשוף את זהות שולח המכתב עד שאולץ לעשות כן על ידי וועדה פרלמנטרית.

ראש ממשלת איסלנד

לאחר הבחירות הכלליות שהתקיימו באיסלנד ב-28 באוקטובר 2017, הטיל עליה נשיא איסלנד, גודני יוהאנסון את המשימה להרכיב ממשלה קואליציונית בהשתתפות מפלגת השמאל-ירוקים, המפלגה הפרוגרסיבית, הברית הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הפיראטים. המשא ומתן הקואליציוני בין ארבע המפלגות החל רשמית ב-3 בנובמבר, אך הוא לא נחל הצלחה בשל דאגתה של המפלגה הפרוגרסיבית שהקואליציה תישען על רוב מצומצם מדי. כתוצאה מכך שאפה יקובסדוטיר להוביל קואליציה של שלוש מפלגות יחד עם מפלגת העצמאות ועם המפלגה הפרוגרסיבית. לאחר סיום השיחות, העניק הנשיא ליקובסדוטיר את המינוי הרשמי כראשת הממשלה, שהושבעה ב-30 בנובמבר. יקובסדוטיר היא האישה השנייה בהיסטוריה של איסלנד המכהנת בתפקיד זה.

חיים אישיים

יקובסדוטיר נשואה לגונאר אורן סיגוולדסון והיא אם לשלושה בנים. היא בת למשפחה שממנה יצאו פוליטיקאים, אנשי אקדמיה וסופרים איסלנדים בולטים. היא אחותם של התאומים ארמן וסווריר יקובסון, ששניהם משמשים כפרופסורים באוניברסיטת איסלנד. היא נינתם של הפוליטיקאי והשופט סקולי תורודסן ושל המשורר תאודורה תורודסן ונכדתו של המהנדס וחבר האלת'ינגי, סיגורדור ס. תורדוסן. המשורר דאגור זיגורדרסון הוא דודה מצד אמה.
ג'וש הופקינס

ביוגרפיה

הופקינס נולד בלקסינגטון שבקנטאקי. אביו, לארי ג'. הופקינס, היה חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית בין 1979 ל-1993. לאחר סיום לימודיו בתיכון למד באוניברסיטת אובורן באלבמה.
הופעתו הטלוויזיונית הראשונה של הופקינס הייתה בפרק של הסדרה "חוק וסדר" בשנת 1996. באותה שנה גילם גם תפקיד משנה בסרט הקולנוע "Parallel Sons", וב-1997 גילם תפקיד משנה בסרט "ג'י. איי. ג'יין".
ב-1998 קיבל לראשונה תפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה, כשלוהק לתפקיד הבלש אלק סטון בעונה הרביעית והאחרונה של סדרת הדרמה המשטרתית "ניו יורק בהסוואה" של רשת פוקס. בין 1998 ל-1999 השתתף גם במספר פרקים של הקומדיה "ג'ק וג'יל". בשנת 2000 גילם תפקיד משנה בסרט "סערה מושלמת", וב-2001 השתת, בסרט "One Eyed King".
בשנת 2001 קיבל תפקיד ראשי נוסף בסדרת טלוויזיה, כשהצטרף לעונה החמישית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "אלי מקביל"' בה גילם את דמותו של ריימונד מילברי. ב-2002 השתתף במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה "פשע מן העבר", וב-2004 השתתף בכמה פרקים של אופרת הסבון "החוף הצפוני". ב-2006 גילם את דמותו של שדרן הטלוויזיה צ'ארלי בבקוק בסדרה הקומית "Pepper Dennis" של רשת The WB, שירדה מהמרקעים לאחר עונה אחת. באותה שנה השתתף גם במספר פרקים של סדרות הטלוויזיה "נעלמים" ו"אחים ואחיות". ב-2008 גילם את דמותו של רוג'ר תומפסון בסדרה "עיר ההוללות" של רשת CBS, שאף היא ירדה מהמרקעים לאחר עונה אחת. בנוסף, בשנה זו שיחק בסרט "אנשים יפים מכוערים". 
בשנת 2009 לוהק הופקינס לסדרה הקומית "קוגר טאון" של רשת ABC. הוא גילם את אחת הדמויות הראשיות, גרייסון אליס, במשך כל שש העונות בה שודרה הסדרה, עד ירידתה מהמרקעים בשנת 2015, וכן ביים שניים מפרקי הסדרה. לאחר ירידה הסדרה, לוהק לתפקיד סוכן ה-FBI ליאם אוקונור בסדרה "קוונטיקו" של רשת ABC. בשנת 2014 שיחק בתפקיד קטן בסרט הביוגרפי "קומו על הרגליים" אותו חיו של ג'יימס בראון, אותו גילם צ'דוויק בוזמן, ושיחק בסיטקום "הלוזרים" ב-NBC בתפקיד אורח. ב-2019 החל לשחק בסדרה "וויסקי קוואליר" בתפקיד ריי פרינס, סוכן FBI לצד לורן כהן.

חיים אישיים

הופקינס הוא מוזיקאי חובב, הקליט מספר שירים וב-2007 אף הופיע בפסטיבל המוזיקה לולפלוזה בשיקגו, יחד עם ג'יימס מרסדן. בנוסף, השתתף בשנת 2002 בפרק בסדרת הטלוויזיה "חברים", בו גילם את דמותו של הזמר בחתונתם של מוניקה וצ'נדלר.