נא לגעת

עמותת "נא לגעת" היא עמותה שהוקמה בשנת 2002 על ידי עדינה טל וערן גור סביב קבוצת התיאטרון הראשונה בעולם שכל שחקניה הם חרשים-עיוורים (בעלי לקות כפולה). עמותת "נא לגעת" פועלת להגברת מודעות לכלל צורכי אוכלוסיית החרשים-עיוורים בארץ ובעולם. העמותה הקימה מרכז תרבות ייחודי בבית הלבנטבונדט בנמל יפו בתל אביב, המהווה במה לתרבות ואמנות יוצרת המקדמת דיאלוג שוויוני ומובילה לשינוי חברתי מתוך אמונה ברוח האדם וביכולתו לגעת ולשנות.

מרכז "נא לגעת"

מרכז "נא לגעת" הוקם על ידי עמותת "נא לגעת" ופתח את שעריו לקהל הרחב בדצמבר 2007. במרכז מועסקים מעל מאה אנשים, מרביתם חרשים, עיוורים וחרשים-עיוורים.
במרכז פועלים תיאטרון "נא לגעת" שאנסמבל השחקנים שלו הם חרשים-עיוורים, מתחם האירועים "קפיש" שמלצריו חירשים, ומתקשרים עם הלקוחות בשפת סימנים, מסעדת השף "בלקאאוט" (כשר-חלבי) בה הסעודה נעשית בחושך וצוות מלצרים עיוורים וכבדי ראיה מלווים את הסועדים אל שולחנותיהם, ומרכז סדנאות המציע מגוון סדנאות בהובלת מומחי תוכן וצוות מדריכים עיוורים וחרשים.
מרכז "נא לגעת" יוצר מקום מפגש בין אנשים חרשים-עיוורים, חרשים ועיוורים והקהל הרחב. מרחב בו מתקיים דיאלוג שוויוני המקדם את הצרכים והשאיפות של כל אדם, מתוך אמונה שכל בני האדם שווים ולכל אחד יש הזכות לקבל על עצמו את החובה לתרום לחברה.
כל משאביו של המרכז מתועלים לשימור ייחודיותו כמרכז תרבות וכמקום תעסוקה מוביל עבור אנשים חרשים, עיוורים וחרשים-עיוורים. הפעילות הייחודית של המרכז זיכתה אותו לאורך השנים בשורה של פרסים ותארים יוקרתיים בתחומי החברה והתרבות, בהם, תרומתו של הכנר יצחק פרלמן, שכלל את "נא לגעת" בין הארגונים שביניהם חילק את פרס בראשית שהוענק לו. "את בחירת "נא לגעת" נימק פרלמן: "אחד מהתיאטראות החדשניים ביותר בעולם, מרכז תרבות ואומנות המפגיש בין אנשים חרשים עיוורים והקהל הרחב ויוצר דיאלוג שוויוני המקדם את הצרכים והשאיפות של כל אדם".

תיאטרון "נא לגעת"

תיאטרון "נא לגעת" הוקם במטרה לשלב אנשים חרשים-עיוורים בחברה, לקדם את צורכיהם ושאיפותיהם ולהעניק להם הזדמנות לביטוי עצמי ולמימוש הזכות לתת ולתרום לחברה. מאז פתיחתו, תיאטרון "נא לגעת" מעניק לקהל חוויה אמנותית וחברתית המשנה תפיסות ומחברת קהילות ומגזרים דרך אומנות ורגש ללא תפיסה של דת, גזע מין או רקע תרבותי.
השחקנים מלווים על ידי מתורגמנים לשפת סימנים במגע, המלווים אותם במהלך החזרות וההצגות. רוב השחקנים לוקים בתסמונת אשר, תסמונת גנטית שמשמעותה לקות שמיעה או חירשות ראשונית, שמתפתחת למחלת העיניים ‘רטיניטיס פיגמנטוזה’. המחלה מתפתחת בגיל ההתבגרות או מאוחר יותר, ומביאה לקשיי ראייה חריפים עד לעיוורון. העסקתם של השחקנים באופן קבוע בתיאטרון מחזקת את ביטחונם העצמי, משפרת את יכולת התקשורת הבינאישית שלהם, מפחיתה את בידודם החברתי ומאפשרת מפגש וקשר עם קהל שומע ורואה ועם בעלי מוגבלויות זהות ושונות מאלה מהן הם סובלים. למרבית החרשים-עיוורים יש היכולת לתקשר אך ורק עם אדם היודע את ‘שפת הסימנים במגע’. או בשפת הכפפה – כל מפרק בכף היד היא אות בעברית הנכתבת על כף ידו. ב"נא לגעת" קיימות דרכים רבות ומגוונות לתקשורת בין חברי הקבוצה אשר נלמדו במרוצת השנים. לכל אדם בקבוצה צרכים ויכולות משלו, וכך התקשורת משתנה.
המופע הראשון של התיאטרון, "אור שומעים בזיג זג" בבימוי עדינה טל, הועלה בארץ וברחבי העולם וזכה לביקורות מעולות בקרב הצופים והמבקרים. המופע השני "לא על הלחם לבדו" בבימוי עדינה טל ובהשתתפות אנסמבל של 11 שחקנים חרשים-עיוורים, מועלה במרכז "נא לגעת" מאז יום פתיחתו וזוכה לשבחים. ההצגה הופיעה בפסטיבלים מובילים בפרת' (אוסטרליה), ניו יורק, בוסטון, וושינגטון די.סי, פסטיבל LIFT בלונדון והפסטיבל הבינלאומי למוזיקה ולתיאטרון ביוג'ינגבו, קוריאה הדרומית.
ב-2009 המרכז הפעיל תוכנית מיוחדת להכשרת מלצרים החרשים ועיוורים להכשרה בתחום המשחק, במסגרתה עלתה סדנת שפת סימנים תיאטרלית לילדים בשם "תן סימן", וב-2010 עלתה הצגת הילדים "נסיך תרנגול" בבימוי עדינה טל. כמו כן פותחו סדנאות שפת סימנים ופעילות בחושך לקהל הרחב.
בשנת 2015 עלו על בימת התיאטרון שתי הצגות חדשות בהשתתפות שחקנים חרשים-עיוורים: הצגת היחיד "תגידי תפוז" בבימוי שרה סיבוני, אשר פתחה את פסטיבל תיאטרונטו 2015 והציגה בפסטיבל "Brave" בפולין ביולי 2016, ו-"מבעד לרוח" בבימוי משה מלכא ובהשתתפות אנסמבל חדש המשלב שחקנים חרשים-עיוורים, שחקנים רואים-שומעים ומתורגמנים.
בשנת 2017 עלתה על בימת התיאטרון הצגה חדשה בשם "אדגר", בהשתתפות שחקנים חרשים-עיוורים, בבימוי של עופר עמרם.
בשנת 2018 העלה התיאטרון אדפטציה משלו למחזה זוכה פרס הטוני "ילדים חורגים לאלוהים" מאת מארק מדוף ובבימויו של נועם שמואל. בהפקה השתתפו לראשונה שחקנים חירשים לצד שחקנים שומעים.