google/wiki40b huggingface dataset:
אלכסיס מנדוסה

ביוגרפיה כשחקן

מנדוסה נולד בעיר ברנקייה והחל את דרכו בקבוצה המקומית, אתלטיקו ג'וניור, שם שיחק במשך כעשור עד לשנת 1989. במהלך הזמן הזה הספיק לכבוש 13 שערים ב-220 הופעות בקבוצה והפך לאחד הבלמים הטובים במדינה, מה שהיקנה לו זימון לנבחרת על ידי המאמן פרנסיסקו מטוראנה. בשנת 1990 עבר לקבוצת אמריקה קאלי, שם שיחק במשך כשנתיים למעלה מ-100 משחקים ועזר לקבוצה לזכות בשני תוארי אליפות בשנים 1990 ו-1992. חזר לג'וניור עונה מאוחר יותר ועזר לקבוצה וזכות בתוארי האליפות של 1993 ו-1995 וכן להגיע לחצי גמר הקופה ליברטאדורס בשנת 1994, שם הודחה ג'וניור על ידי ולס סארספילד. ב-1996 עבר למקסיקו ולקבוצת וראקרוס ובחצי השני של העונה חזר לברנקייה ולקבוצת דפורטיבו אוניקוסטה, שכיום כבר לא קיימת באופן מקצועני אלא חובבני. את הקריירה המקצוענית שלו הוא סיים בשנת 1998 כאשר חזר לג'וניור, שיחק 48 משחקים וכבש 3 שערים.

הנבחרת הלאומית

מנדוסה היה חלק מ"תור הזהב" של הכדורגל הקולומביאני בין השנים 1987–1995. הוא שיחק בארבעה טורנירי קופה אמריקה למעט הטורניר של 1991. שיחק גם במוקדמות מונדיאל 1990 שבו העפיל עם הנבחרת לטורניר הגמר אבל לא שיחק בו. כעבור 3 שנים הבטיח עם הנבחרת את ההעפלה למונדיאל 1994 אחרי ששיחק באותו משחק היסטורי ב-5 בספטמבר 1993 שבו הביסה קולומביה את ארגנטינה 0-5. בטורניר הגמר שיחק במשחק האחרון בשלב הבתים שבו קולומביה ניצחה את שווייץ 0-2 והודחה מהטורניר. בסך הכל הופיע 67 פעמים במדים הלאומיים וכבש שני שערים.

קריירת אימון

את קריירת האימון שלו החל בשנת 2005, כאשר צורף על ידי המאמן ריינלדו רואדה, אז מאמן נבחרת קולומביה, להיות עוזרו במהלך מוקדמות מונדיאל 2006. בנובמבר 2007 עבר ביחד עם רואדה להיות עוזרו בנבחרת הונדורס כאשר מנדוסה במקביל מופקד על הנבחרת האולימפית של הונדורס, שהתכוננה למוקדמות אולימפיאדת 2008. הוא הוביל את הנבחרת לסיים במקום הראשון בטורניר המוקדם שנערך בפנמה מול הנבחרת המקומית ואל סלבדור. בשלב הסופי הצליח להגיע למשחק גמר אליפות היבשת מול המארחת ארצות הברית, כאשר חניכיו כבר הבטיחו את ההעפלה לאולימפיאדה. למרות זאת, הוא רצה להשיג גם את התואר ולאחר 102 דקות ללא שערים, ג'ורג'י וילסון וולקם הכריע את המשחק עבור הונדורס, שחגגה זכייה שנייה בתולדותיה בטורניר.
ב-2010 המשיך לשתף פעולה עם רואדה והיה עוזרו בנבחרת אקוודור שהעפילה למונדיאל 2014 אך הודחה בשלב הבתים. בנובמבר 2014 חזר לקבוצת נעוריו אתלטיקו ג'וניור, הפעם כמאמן. בנובמבר 2015 הוליך את ג'וניור לזכייה בקופה קולומביה אחרי ניצחון בסיכום המשחקים על אינדפנדיינטה סנטה פה. ג'וניור ניצחה 0–2 במשחק הראשון והפסידה 0–1 במשחק הגומלין באצטדיון אל קמפין. כעבור חודש הפסיד עם ג'וניור בגמר הליגה לאתלטיקו נסיונל בדו-קרב פנדלים אחרי 2-2 בסיכום שני המשחקים. הוא עזב את ג'וניור ביולי 2016 לאחר חילוקי דעות עם ההנהלה, תוך שהוא מוביל את ג'וניור לשיא מועדון חדש של 21 משחקי בית רצופים ללא הפסד. עבר לאמן את אינדפנדיינטה דל ואיה ממאקוודור במשך שנה וחצי וחזר בינואר 2018 לאמן את ג'וניור לקראת השתתפותה בקופה ליברטדורס. כעבור ארבעה חודשים פוטר מתפקידו בעקבות סדרת תוצאות לא טובות.
טום הופר (שחקן)

קורות חיים

הופר נולד בעיירה קולוויל שבלסטרשייר. למד בבית הספר אשבי בלסטרשייר. למד משחק במכללת רוז ברופורד וסיים את לימודיו במכללה בהצטיינות יתרה בשנת 2006. הוא למד משחק בבית רוז Bruford קולג', לימודיו עם תואר בהצטיינות יתרה בשנת 2006.

קריירה קולנועית

הופר שיחק בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה.

משפחתו

הופר התחתן עם השחקנית הבריטית לורה היגינס (כעת לורה הופר) ב-7 ביוני 2014. לבני הזוג שני ילדים בן ובת.
התנועה לטוהר המידות

התנועה לטוהר המידות (תל"מ) היא עמותה רשומה אשר הוקמה ב-2017 על ידי דורון ברקת ויובל יועז. 
מטרותיה הן מאבק נגד "הכרסום בנורמות השלטון התקינות" וחיזוק "עקרונות המשפט, הצדק, זכויות האדם וטובת הכלל במערכות השלטון". פעילות העמותה כוללת עתירות לבג"ץ ופניות לגורמי שלטון שונים.

מטרות

מטרותיה הרשמיות של העמותה כפי שהוגדרו עם הקמתה כוללות גם הטמעה של ערכי מנהל תקין, עיגון חוקתי של זכויות אדם, באמצעות יזום הליכים משפטיים וקידום תיקוני חקיקה. הנוסח הרשום של מטרות העמותה הוא:
"העמותה תיאבק נגד הכרסום בנורמות השלטון התקינות, בהיותו סכנה מרכזית לעתידה של מדינת ישראל ולערכיה הדמוקרטיים. העמותה תפעל לחזק את עקרונות המשפט, הצדק, זכויות האדם וטובת הכלל במערכות השלטון בישראל. העמותה תיאבק בשחיתות השלטונית והציבורית בכל דרגי השלטון. העמותה תפעל לאכיפת החוק ביחס לנושאי משרה ולנבחרי ציבור בתפקידים ציבוריים, הן במישור הפלילי והן במישור המנהלי והאזרחי, בהתאם לעקרון השוויון ובלא להכיר פנים. העמותה תפעל להטמיע את ערכי מנהל תקין, טוהר המידות, ניקיון הכפיים והגברת האתיקה בקרב נבחרי ציבור ועובדי ציבור, ברשויות השלטון ובקרב הציבור כולו. העמותה תפעל לחזק את הרשות השופטת ואת עקרונות הפרדת הרשויות. העמותה תפעל לחזק את מעמדם של "שומרי הסף" ושל "חושפי שחיתויות" ברשויות ציבוריות, ולהעניק להם גיבוי ממסדי וציבורי. העמותה תפעל למען הרחבת העיגון החוקתי של זכויות האדם, ולמען חיזוקן באמצעות פיתוח הדין, בחקיקה ובפסיקת בתי המשפט. העמותה תפעל במישור המשפטי, באמצעות ייזום הליכים משפטיים ובאמצעות קידום תיקוני חקיקה כדי לפעול להשגת את מטרותיה."

מבנה העמותה

וועד מנהל: עו"ד אביה אלף (יו"ר), אלוף (מיל') יעקב (מנדי) אור, עו"ד בעז ארד, אריה (לייבו) לבנה, עו"ד מלי פולישוק-בלוך, ד"ר דליה צמריון חלק, עו"ד שמואל שנהר. מנכ"ל העמותה הוא גד להד.
ירון אברהם

ביוגרפיה

ירון אברהם נולד בירושלים וגדל במבשרת ציון.
את שירותו בצה"ל עשה ביחידה 8200 של חיל המודיעין. למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים תקשורת ועיתונאות ויחסים בינלאומיים. מיד לאחר סיום התואר הראשון, המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטה העברית במגמה לתקשורת פוליטית. סיים את שני תאריו בהצטיינות.
במהלך לימודיו לתואר השני החל לעבוד בערוץ הכנסת ככתב מדיני, ולאחר מספר חודשים ככתב פוליטי-פרלמנטרי.
בשנת 2012 החל להגיש את התוכנית "כנסת ברשת", המסקרת את האירועים הפוליטיים במרחב האינטרנטי.
בשנת 2014 ביים את הסרט "פרלושה", המסקר את נסיעת חברי הכנסת ה-19 לפולין, 69 שנה לשחרור מחנה אושוויץ-בירקנאו.
ב-2015 הודיע על הצטרפותו לחברת החדשות של ערוץ 12 ככתב לענייני ירושלים וכמגיש חדשות. בספטמבר 2017 מונה גם לכתב מדיני.
ב-21 במרץ 2017 נישא ליעל סייג, ובפברואר 2018 נולד בנם הבכור. באוקטובר 2019 נולדה בתם.
עמית במכון גשר למנהיגות.
מנזר ניקודמוס הקדוש

היסטוריה

ראשיתו של המנזר בשטח שנקנה בידי משמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית ב-1396. במהלך המאה ה-15 הוקמה על שטח זה אכסניה שהייתה נטושה כאשר לא פקדו אותה צליינים. במאה ה-16 זוהה האתר עם ביתו של יוסף הרמתי, הוקמה בו כנסייה והוא נתקדש. בסמוך לבית יוסף זיהו הנזירים את ביתו של ניקודמוס הקדוש, שעליו נאמר שהיה איש הסנהדרין ושהביא מור ואהלות לרחצת גופו של ישו לאחר הורדתו מהצלב. 
באכסניה זו לן נפוליאון כאשר היה ברמלה ב-1 במרץ 1799, ולפי האגדה, עם בוקר, כאשר נעור בשל קריאת המואזין במסגד הסמוך, ירה בו למוות. במאה ה-19 נבנה המנזר מחדש ורוב חלקי האכסניה הישנה נעלמו, אם כי חלק ממנה שרד בצידו הדרומי של המתחם. בשנת 1902 נחנכה במקום כנסייה חדשה המוקדשת להורדת ישוע מהצלב, וליד המנזר נבנה בית ספר השייך לרשת החינוך הפרנציסקאנית, ה"טרה סנטה".

האתר

הכנסייה באתר בנויה ממעבר בודד והיא פונה לכיוון דרום. בפינתה הדרום-מזרחית ניצב מגדל פעמונים בעל צריח מחודד, המתנשא לגובה של 40 מטרים. הכנסייה ידועה בזכות ציור מקורי של טיציאן, המתאר את ההורדה מהצלב. הציור נתרם בשנת 1846 בידי העיר מדריד אשר לקחה את המנזר תחת חסותה במאה ה-19, והוא שוכן במרכזו של האפסיס. משני צדדיו קבועים חלונות ויטראז' המתארים את צליבת ישו ואת ההורדה מהצלב. משמאל לאפסיס ניצב פסלו של יוסף הרמתי, ומימין פסלו של ניקודמוס האוחז בידיו בתכריכים ובתיבת בשמים. גם פסלים אלה הם מתנת העיר מדריד.
ניו הורייזונס

בנייה ומשימות

התאגדות של ארגונים, בראשות "מכון המחקר הדרומי" יחד עם המעבדה לפיזיקה יישומית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בנתה את הגשושית. החוקר הראשי בפרויקט הוא אלן סטרן ממכון המחקר הדרומי. במקור תוכננה המשימה לחקור את כוכב הלכת האחרון במערכת השמש שנותר לחקור. רק לאחר שיגור הגשושית הוגדר פלוטו ככוכב לכת ננסי על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
המשימות העיקריות הן לאפיין את הגאולוגיה והמורפולוגיה הגלובליות של פלוטו וכארון ולמפות את הרכבי פני השטח שלהם. משימות נוספות כוללות את חקר השונות של פני השטח והאטמוספירה של פלוטו, צילום ומיפוי אזורים על פלוטו וכארון ברזולוציה גבוהה, אפיון האטמוספירה העליונה והיונוספירה של פלוטו וסביבת החלקיקים הטעונים הנובעים ממנה; חיפוש אחר אטמוספירה סביב כארון, דיוק הידע המדעי הידוע באופן גס ביותר אודות פלוטו וכארון וחיפוש אחר ירחים נוספים.

שיגור וטיסה

הגשושית שוגרה ב־19 בינואר 2006 בשעה 19:00 זמן אוניברסלי מתואם. ב־28 בפברואר 2007 היא חלפה ליד כוכב הלכת צדק, ונעזרה בכוח המשיכה שלו ובטכניקת מקלעת כבידתית להאצה. היא הגיעה לקרבת צדק במהירות של 21 קילומטר לשנייה והתרחקה ממנו במהירות של 25 קילומטר לשנייה. האצה זו הביאה לחסכון של שלוש שנים בטיסה לפלוטו. הגשושית הגיעה לפלוטו ב־14 ביולי 2015. היא חלפה ליד פלוטו במרחק של כ־12,600 ק"מ ובמהירות של 13.78 ק"מ לשנייה, וכרבע שעה לאחר מכן חלפה ליד כארון. הגשושית החלה לשדר נתונים והיא המשיכה בכך במשך השנה וחצי לאחר מכן. לאחר מכן היא המשיכה בדרכה אל עבר 2014 MU₆₉, אובייקט בחגורת קויפר, לידו היא חלפה ב־1 בינואר 2019.
RTG יספק את האנרגיה החשמלית הדרושה להפעיל את מערכות הגשושית במרחק כה רב מהשמש.
הגשושית נושאת עמה חפצים בעלי ערך תרבותי, כגון דיסק אופטי הכולל 430,000 שמות, דגל ארצות הברית ומעט מהאפר של מגלה פלוטו, קלייד טומבו.
Desmos

Desmos (בעברית: דסמוס) הוא מחשבון גרפי חינמי הניתן לשימוש במרשתת ולהורדה כיישומון. 
החל מספטמבר 2012, התוכנה קיבלה מימון של כ-1,000,000 דולר מגורמים שונים: קפור קפיטל, קרן ההון , קינדלר קפיטל , אלם סטריט ונצ'רס ו- Google Ventures.  מעבר לשימוש לצורך איור משוואות ואי-שוויונים, התוכנה כוללת גם אפשרויות מתמטיות נוספות כגון: רשימות, רגרסיות, משתנים אינטראקטיביים, הגבלת גרפים, ציור גרפים בעלי נקודות חיתוך באותו מישור, גרף פונקציה קוטבית, שני סוגים של מערכות צירים ועוד. התוכנה תומכת במספר שפות, ביניהן: אנגלית, צרפתית ואיטלקית; כיום באופן חלקי גם בעברית.

אופן השימוש

המשתמשים יכולים ליצור חשבון או להירשם עם חשבון ה-Google+ שלהם ובכך לשמור את הגרפים שיצרו. ההרשמה לאתר כלולה באפשרות לשתף גרפים באמצעות קישור. בנוסף ישנה אפשרות לפרסם את הגרף לציבור והוא מוצג בדף הבית של התכנה בכניסה מאתר האינטרנט. בתחילת השימוש, התוכנה מגיעה עם 35 גרפים שונים המשמשים לצורך לימוד השימוש בתוכנה וללימוד מתמטיקה.
בתוכנה נעשה שימוש להדגמת נושאים במתמטיקה במישור והתנהגויות של פונקציות. חלק מהמשתמשים בנוסף לשימוש המתמטי, משתמשים ביישום כדי לצייר ציורים בעזרת גרפים ופונקציות. חלק מהיצירות שפורסמו ניתן לראות באתר.
בנוסף למחשבון הגרפי שמציע האתר והיישומון, באתר של Desmos מוצעים גם שירותי מחשבון מדעי, ממשק דו-ממדי עם צורות גאומטריות ואיזומטריות, וממשק של פעולות עם מטריצות בתור גרסת בטא. התוכנה גם מציעה פלטפורמות לימוד שונות הכוללות משחקים עם גרפים ופונקציות ללימוד תכונות שונות של פונקציות ומשוואות שונות.
כמו כן, ניתן גם לתכנת משחקים שונים באמצעות המחשבון הגרפי. זאת אף על פי שאין בתוכנה אפשרות להכניס פקודת תנאי.
מועצת מקרקעי ישראל

מועצת מקרקעי ישראל היא מועצה המפקחת על פעולתה של רשות מקרקעי ישראל ומאשרת את תקציבו.
המועצה הוקמה על-פי חוק רשות מקרקעי ישראל תש"ך - 1960 (סעיף 3) ואחראית על קביעת המדיניות הקרקעית שלפיה ינוהלו מקרקעי מדינת ישראל. על-פי החוק, הממשלה ממנה את חברי מועצת מקרקעי ישראל ואת ממלאי מקומם. המועצה מתכנסת מספר פעמים בשנה לדון בנושאים הקשורים למדיניות הקרקע של המדינה ולפעילות רשות מקרקעי ישראל. הצעות לסדר היום של המועצה מועברות לתגובות הציבור אחרי הפצתן לחברי המועצה. פעם בשנה מגיש מנהל הרשות למועצת מקרקעי ישראל דוח מפורט על פעולות הרשות. המועצה בוחרת מבין חבריה ועדות משנה  כגון: ועדת פטור, ועדת ביקורת ועוד.
במועצה מכהנים שר האוצר כיו"ר המועצה וכן 9 חברים נוספים. על פי חוק מכהנים 7 נציגי ממשלה ו-2 נציגי קק"ל. בנוסף במועצה משקיף של הגופים שעניינם בשמירת איכות הסביבה. נציגי הממשלה הם: נציג ראש הממשלה, נציג שר החקלאות, נציג שר השיכון, נציג משרד האוצר, נציג משרד המשפטים ונציג המשרד להגנת הסביבה.
ביולי 2014 החליטה המועצה על שינוי הקריטריונים לרישוי מתקנים מתקן סולאריים תוך הכשרת מתקן קיים של חברה פרטית בבעלות גלעד שרון, למרות התנגדות היועץ המשפטי לממשלה. ההחלטה לא יושמה בשל התנגדות משרד האוצר, ובעקבות עתירה של התנועה לאיכות השלטון, ב-2016 פסק בג"ץ שהחלטה המועצה הייתה פסולה.
אליעזר שפיגל

ביוגרפיה

שפיגל נולד בפתח תקווה ובגיל צעיר הצטרף לקבוצת מכבי פתח תקווה. בגיל 18 עבר לבית"ר תל אביב. הוא היה חבר באצ"ל וכתוצאה מכך הוגלה לאריתריאה, שם שהה במשך שנתיים. עם שובו לארץ חזר לשחק במכבי פתח תקווה. ב-1942, במשחק גמר גביע ארץ ישראל, הבקיע שפיגל שמונה שערים בניצחון בית"ר תל אביב 12–1 מול מכבי חיפה.
שפיגל היה שותף פעמיים בזכיית קבוצתו בגביע, פעם עם בית"ר תל אביב ופעם נוספת ב-1952 עם מכבי פתח תקווה. הוא היה מלך שערי הליגה בעונת 1953/1954 ושיחק שלוש פעמים במסגרת נבחרת ישראל.
מ-1952, בנוסף להיותו כדורגלן מרכזי במכבי פתח תקווה, מונה שפיגל גם לתפקיד מאמן הקבוצה. ב-1955 פרש ממשחק פעיל והמשיך לשמש כמאמן הקבוצה. לאחר מכן אימן קבוצות נוספות, בעונת 1970/1971 הוביל את הכח רמת גן לזכייה בגביע המדינה ושנתיים לאחר מכן הוביל אותה לזכייה באליפות. בשנות ה-80 של המאה ה-20 אימן שפיגל את הנבחרת הצעירה של ישראל. בין הקבוצות שאימן נמנות גם הפועל ירושלים, הפועל פתח תקווה, מכבי תל אביב, מכבי נתניה, הפועל כפר סבא, הפועל רמת גן, הפועל מרמורק, שמשון תל אביב, מכבי שעריים, מכבי יפו ובית"ר תל אביב.
שפיגל נפטר ב-26 בנובמבר 2017, בגיל 95.
אקסודוס: אלים ומלכים

תקציר העלילה

סיפורו של משה, שגדל בצלו של אחיו החורג, רעמסס. מרידת העברים באימפריה המצרית והוצאתם ממצרים בדרך לארץ המובטחת, תוך כדי מאבק ברעמסס.

הפקה

הסרט צולם במשך 74 ימים באלמריה בספרד ובאיים הקנריים. תקציב הסרט נאמד בכ-200 מיליון דולר, מתוכם קיבלו האולפנים הטבה במס בסך של 60 מיליון דולר.
הסרט יצא לאקרנים בפורמט רגיל (2D - דו מימד), בתלת-מימד וב-IMAX 3D.

ביקורת ומחלוקות

על יוצרי הסרט נמתחה ביקורת בשל הליהוק של שחקנים לבנים לתפקידים הראשיים. רידלי סקוט הגן על הבחירה שלו בצוות השחקנים בכך שנעשתה משיקולי משיכת מימון ותקציב להפקתו.
במצרים, במרוקו ובאיחוד האמירויות הערביות נפסל הסרט להקרנה בטענה כי הוא כולל אי דיוקים היסטוריים.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-12 בדצמבר 2014. בסוף השבוע הראשון להקרנתו הוביל את מכירת הכרטיסים בארצות הברית ורשם הכנסות של 24.5 מיליון דולר, הכנסות נמוכות בהשוואה לסרט המבול, סרט בולט קודם שעסק בסיפור תנ"כי.
הסרט זכה לביקורות שליליות מקהל הצופים וממבקרי הקולנוע, באתר Rotten Tomatoes המרכז את הביקורות, זכה הסרט לדירוג 39% מקרב קהל הצופים ו-25% מקרב בכירי מבקרי הקולנוע. גם בישראל זכה הסרט לביקורות שליליות.

מוזיקה

את המוזיקה לסרט כתב והלחין המוזיקאי הספרדי אלברטו איגלסיאס.
יחסי אוזבקיסטן–יפן

היסטוריה

שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים ב-26 בינואר 1992. שנה לאחר מכן, בינואר 1993 פתחה יפן שגרירות בטשקנט, ובפברואר 1996 פתחה אוזבקיסטן שגרירות בטוקיו.
ביוני 2018 הביע שגריר שגריר אוזבקיסטן ביפן, גאייט פזילוב את רצונו להעמיק את היחסים בין שתי המדינות. עוד אמר כי מדינתו מעוניינת בהשקעות ישירות מיפן.

סחר

בשנת 2018, ייצאה יפן לאוזבקיסטן סחורות בשווי 58.09 מיליארד ין יפני, ואילו אוזבקיסטן ייצאה סחורות בשווי כולל של 589 מיליון.
עמוס יודן

עמוס יודן (נולד ב-5 בנובמבר 1936) הוא איש עסקים ישראלי, נשיא לשכת המסחר ישראל-סין, מנכ"ל ויו"ר חברת קומודן פאר איסט בע"מ וראש אגודת הידידים של עמותת היוט לנוער אתיופי בסיכון. יודן הוא מחלוצי בניית קשרי המסחר בין ישראל לסין.

ביוגרפיה

יודן נולד בשכונת נווה שאנן שבחיפה. לאחר שירות בנח"ל, השתחרר מצה"ל בדרגת סמל ובשירות מילואים, נלחם במבצע קדש, מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. במלחמת יום הכיפורים צילם יודן את קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן במסרטת שמונה מילימטר פרטית. הסרט שצילם הוא התיעוד היחיד בצבע לקרבות בחזית הסורית. הסרט שודר בערוץ 10 לאחר 37 שנה ומונצח ביד לשריון בלטרון.
בשנות השמונים ניהל יודן את חטיבת סחר חוץ בקונצרן כור ויסד את הקשרים עם חברות סיניות בשנת 1984. בשנת 1987 התבקש על ידי ראש הממשלה שמעון פרס להקים חברה ממשלתית רשמית ראשונה בשם Copeco, על מנת להקים ולחזק קשרי מסחר בין חברות ישראליות לחברות סיניות. החברה פעלה עד שנת 1992 עת מוסדו הקשרים הדיפלומטיים הרשמיים בין ישראל וסין. במהלך שנים אלה הוביל יודן את משלחת העסקים הישראלית הראשונה לסין וכן פרויקטים משותפים בתחומי החקלאות ותקשורת.
החל משנת 1992 משמש יודן כמנכ"ל ויו"ר חברת קומודן פאר איסט בע"מ, שמתמחה בפיתוח עסקי ויישום פרויקטים בין גופים עסקיים וממשלות בסין וישראל. לתהודה רבה זכו הפרויקטים עם חברת ניוקטק הסינית למערכות לשיקוף מכולות עבור משרד הביטחון והמכס הישראלי, וכן פרויקט הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב.
בחודש דצמבר 2011 זכה יודן בפרס מפעל חיים של איגוד לשכות המסחר כהוקרה על פעילותו רבת השנים בקידום המסחר בין ישראל וסין. הפרס הוענק על ידי שר המסחר והתעשייה שלום שמחון והשגרירה הסינית בישראל.
יודן נשוי, אב לשלושה וסב.
רינה איתני

רינה איתני היא תושבת נצרת עילית, שפרשת ביטול רישומה כיהודיה, הסעירה את ישראל באמצע שנות ה-60.
אמה של איתני, מטילדה מינץ, הייתה גרמניה נוצרית שנישאה ליהודי בגרמניה ב-1930. במהלך מלחמת העולם השנייה, נכלאו רינה ומשפחתה בגטו ורשה, ברחו ממנו והסתתרו בפולין הכבושה בעזרת מסמכים מזויפים. במהלך המלחמה ניספו אבי המשפחה ואחיה של איתני. לאחר המלחמה עלו איתני ומשפחתה לארץ ב-1947 והיא נרשמה כיהודיה, שירתה בצה"ל במלחמת השחרור ונישאה לאריה איתני, יהודי אזרח ישראל. 
בשנת 1964, לאחר שנבחרה למועצת נצרת עילית מטעם מפא"י, התברר למשרד הפנים, שאמה של איתני לא יהודיה ולכן בוטל רישומה כיהודיה במרשם האוכלוסין. איתני ומשפחתה עלו לארץ ישראל במסגרת חוק השבות, שבשעתו לא כלל בני זוג לא-יהודים ואת ילדיהם של זוג מעורב כזכאים לעלייה (נוסח החוק שונה בשנת 1970 כדי לכלול את הנ"ל). 
הפרשה עוררה סערה ציבורית, שהגיעה לכנסת ולממשלה בתחילת 1965, כאשר נציגי מפא"י ואחה"ע דרשו להכיר בה כיהודיה לכל דבר (וחלקם ביקשו לבצע הפרדה בין דת ללאום) ואילו נציגי המפלגות הדתיות סירבו להסכים לכך. הפרשה הייתה קשורה למאבק בין מפא"י והמפד"ל באותה תקופה בנצרת עילית ונטען שהמידע בדבר אמה של איתני הגיע למשרד הפנים בעקבות סכסוך זה. 
בסופו של דבר בחרה איתני להתגייר ובכך הסתיימה הפרשה.
צינור הנפט כירכוכ-חיפה

היסטוריה

הצינור הוקם בשנת 1935 על ידי חברת הנפט העיראקית, בתקופה שרוב המזרח התיכון ותוואי הצינור היה תחת שליטה או חסות בריטית. הצינור הוקם במקביל להקמתו של צינור נפט מקביל מכירכוכ לטריפולי שבלבנון. הצינור הוטמן באדמה בעומק של 75 ס"מ. הצינור היה עשוי פלדה, ולמניעת קורוזיה נעטף בביטומן ומעליו נייר אזבסט. 85% מהצינור היו בקוטר 12 אינץ' והנפט זרם בו בלחץ של 50 אטמוספירות, ו-15% מהצינור היו בקוטר של 10 אינץ' והנפט זרם בו בלחץ של 62 אטמוספירות. בקטע של 7.5 ק"מ שבו ירד הצינור מרמת הגלעד לעמק הירדן היה קוטרו 8 אינץ' בלבד, כדי להאט את הזרימה בירידה התלולה. לאורך הצינור היו שמונה תחנות שאיבה.
הצינור ובתי הזיקוק בחיפה הוקמו על ידי הבריטים כחלק מההערכות לקראת מלחמה צפויה, ואכן סיפקו את צורכי הדלק של הצבא הבריטי והאמריקאי באגן הים התיכון במלחמת העולם השנייה.
הצינור היה יעד מועדף לפגיעה מצד הכנופיות הערביות בתקופת המרד הערבי הגדול, ואחד מתפקידיהן של פלוגות הלילה המיוחדות של אורד וינגייט היה להגן על הצינור מפני פגיעה. בתקופה מאוחרת יותר, היה הצינור יעד לפגיעה של האצ"ל.
בשנת 1948, עם הקמת מדינת ישראל ופרוץ מלחמת העצמאות, הופסקה פעולת הצינור. בימינו משמש קטע הצינור העובר ברמת יששכר להובלת מי השקיה לשדות הקיבוצים שבאזור. הצינור נוקה, שופץ ומופעל על ידי חברת מקורות.
בשנת 2003, לאחר כיבוש עיראק על ידי ארצות הברית, דיבר שר התשתיות, יוסף פריצקי, על אפשרות הפעלתו מחדש של הצינור.
גשר בלקפריירס (רכבת)

היסטוריה

הגשר הראשון שעמד במקום זה תוכנן על ידי ג'וזף קיוביט ונפתח בשנת 1864. הוא שימש את קו הרכבת לונדון-צ'טם-דובר שהוביל מלונדון אל דובר. עם הקמת קו הרכבת סאות'רן בשנת 1924 הועברו מרבית קווי הרכבת לתחנת ווטרלו בדרום הנהר והשימוש בגשר פסק, מאחר שלא יכול היה לשאת את משקל הרכבות המודרניות. בשנת 1985 פורק הגשר ורק עמודיו נותרו בתוך מימי הנהר.
גשר שני נבנה ב-1886 דרומית לגשר הראשון. הוא שימש את תחנת סנט פול ונקרא גשר הרכבת סנט פול (St Paul's Railway Bridge). הגשר תוכנן על ידי ג'ון וולף בארי והנרי מארק ברונל ונבנה מברזל. בשנת 1937 הוחלף שמה של תחנת סנט פול לתחנת בלקפריירס, על שם אזור בלקפריירס בו היא נמצאת, ובהתאם שונה שם הגשר.
יבגני סובה

ביוגרפיה

סובה נולד בעיר פרבומייסק (מחוז מיקולאייב) באוקראינה ועלה לישראל ב-1997, במסגרת תוכנית סל"ה של הסוכנות היהודית. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, עוד לפני גיוסו לצה"ל. שירת כקצין בנציבות קבילות החיילים. למד תקשורת ועיתונאות באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר שני בתקשורת פוליטית. בשנת 2005 החל לעבוד ככתב ותחקירן בעיתון וסטי ובחדשות 2. הפרשן המדיני-פוליטי של ערוץ 9 ומגיש תוכניות אקטואליה ב"כאן רק"ע".
בשנת 2014 עזב את ערוץ 9 והחל את עבודתו בערוץ הבינלאומי בשפה הרוסית RTVI. מספטמבר 2014 עד ינואר 2019 הגיש תוכנית ״השבוע בישראל״. ב-3 בפברואר 2019 הודיע עם אביגדור ליברמן על הצטרפותו לישראל ביתנו לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. הוא הוצב במקום השלישי ברשימת ישראל ביתנו ונכנס לכנסת. הוא הוצב שוב במקום השלישי ברשימה של ישראל ביתנו לבחירות לכנסת העשרים ושתיים ונבחר שוב לכנסת. 
נשוי ואב לשניים. תושב פתח תקווה.
מועדון הכדורסל זאגרב

היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1970 והשתתפה בליגה היוגוסלבית. ומאז עונת 1989/90 בליגה הקרואטית הבכירה. 
הקבוצה השתתפה לראשונה במפעל ארופאי בעונת 1992/93 בגביע קוראץ'. בעונת 2002/03 החלה להשתתף במפעל הליגה האדריאטית.
בעונת 2010/11 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה הקרואטית. ובנוסף גם בגביע הקרואטי, והשלימה דאבל היסטורי למועדון. ההישג זיכה את הקבוצה בהשתתפות אוטומטית ביורוליג.
בעונת 2013/14 הפסידה בגמר הגביע 86-68 לצדביטה זאגרב.
מקדם בייס

בסטטיסטיקה, מְקַדֵם בֵּייס משמש אלטרנטיבה בייסיאנית לבדיקת השערות קלאסית. השוואת מודלים בייסיאניים היא שיטה של הכרעה בין מודלים שונים בהתבסס על חישוב מקדם בייס.  מקדם בייס משמש לכימות היחס בין העדויות התומכות בעד סבירות גבוהה יותר של מודל אחד על פני מודל אחר. ההגדרה הפורמלית של רעיון "עדויות תומכות" בהסקה בייסיאנית יתואר בהמשך.
רוז סקוט

שנים ראשונות

סקוט הייתה בתו של הלנוס סקוט (1802–1879) ושרה אן סקוט (לבית רוזדן), החמישית מבין שמונה ילדים, נכדתו של הלנוס סקוט (1760–1821), רופא סקוטי. סקוט ואחותה, אוגוסטה, התחכנו בביתן וכך רכשו את השכלתן בנעוריהן.

תחילת דרכה הפוליטית

ב-1882 היא יזמה מפגשי סלון מדי שבוע בנושאים הנוגעים למאבק למען זכויות נשים והחלה לערוך אותם בביתה בסידני. בעקבות המפגשים הללו, סקוט הייתה למוכרת בקרב פוליטיקאים, שופטים, נדבנים, סופרים ומשוררים. ב-1889, היא עזרה להקים את אגודת הנשים הספרותית (Women's Literary Society) בסידני, אשר עתידה הייתה להפוך בשנת 1891 לליגה הנשית לזכות בחירה לנשים אגודת הנשים הספרותית (Womanhood Suffrage League). הפעילות והמפגשים של הליגה למען זכויות לנשים העניקו לסקוט הזדמנות לרכוש ביטחון עצמי, במהלכם מיומנויות כושר הביטוי והניסוח שלה מול קהל התפתחו, ובעקבות כך היא הייתה לדוברת ונואמת מוצלחת הידועה בשנינותה וחדות מחשבתה.

זכויות נשים בעבודה

בשנת 1896 אמה של סקוט נפטרה והיא נותרה בביתה עם הכנסה שהספיקה לצרכיה. העניין הרב שגילתה בחשיבות השגת השוויון לנשים הביא אותה להשקיע בחקירת נושא מעמדן של נשים בקהילה לעומק, והיא מצאה כי נערות צעירות וילדות עבדו בתנאים קשים (עבדו בחנויות מ-8 בבוקר עד 9 בערב בימים רגילים, ועד 11 בלילה ביום שבת). חלק מאותן נערות הוזמנו לביתה של סקוט בימי שבת בהן הן תיארו את התנאים שבהם הן עבדו. במפגשים אלו נכחו גם פוליטיקאיים מובילים כגון ברנהרד רינגרוז ווייז, ויליאם הולמן, בילי יוז ותומאס באווין, ובמהלכם הנוכחים התדיינו ושקדו על ניסוח הטיוטה להצעת החוק אשר ב-1899 גובש לחוק למען זכויות נשים בעבודה.
רפורמות אחרות שאליהן היא חתרה ולמענן השקיעה, אשר בסופו של דבר יושמו, היו מינוי מארגנות - סדרניות בתחנות משטרה ושל נשים פקחיות שישמרו על הזכויות הסוציאליות של נשים במפעלים וחנויות, וכן רפורמות לשיפור תנאיהן של אסירות.

אקטיביזם למען רפורמות

סקוט הקימה והייתה לנשיאה הראשונה של "הליגה הנשית הפוליטית למען השכלה וחינוך לנשים" (Women's Political Education League) ב-1902, וכיהנה בתפקיד עד שנת 1910. הליגה הקימה סניפים ברחבי המדינה באופן עקבי ופעלה למען תיקונים חוקתיים למען תיקון האפליה המגדרית. הקמפיין עבור הנושא שעמו סקוט הזדהתה יותר מכל: העלאת גיל ההסכמה ל-16 הצליח, ובשנת 1910 יצא חוק ההגנה על קטינות Crimes (Girls' Protection) Act. סקוט כיהנה גם כנשיאה של הסניף של סידני לשלום החברה (Sydney Branch of the Peace Society) בשנת 1908. לאחר הרפורמה הפמיניסטית למען זכויות הבחירה, סקוט לקחה חלקה פעיל בקמפיינים נוספים לרפורמות פמיניסטיות, ביניהן: הרפורמה למען תחזוקת המשפחה ואפוטרופסות של תינוקות (Family Maintenance and Guardianship of Infants ) (1916), הרפורמה למען מעמדן המשפטי של נשים/ הסטטוס החוקתי של נשים (1918) (Women's Legal Status), הרפורמה לשיפור תנאי עברייניות ב-1918 (First Offenders (Women) 1918 Acts).
סקוט כיהנה במשך שנים רבות בתפקיד המזכירה הבינלאומית של המועצה הלאומית של נשים בניו סאות' ויילס. כשהיא פרשה ב-1921, הוענקה לה מלגה עם סכום כסף אשר אותו היא השקיעה במיסוד מלגה - פרס לסטודנטית למשפטים באוניברסיטה. מחווה אחרת כהוקרה על תרומתה הייתה ציור דיוקנה על ידי האומן ג'ון לונגסטוף. דיוקן זה מוצג בגלריה לאמנות בסידני. סקוט הייתה ממתנגדי הפדרציה וחוק הגיוס. היא הייתה אנגליקנית שוחרת שלום.
היא נפטרה לאחר מחלה כואבת ב-20 באפריל 1925 בביתה בלינטון, כביש הג'רסי, וולהרה.