google/wiki40b huggingface dataset:
קארון באטלר

קריירה

באטלר נולד בראסין שבוויסקונסין וכבר בגיל 11 התחיל לסחור בסמים, ונעצר 15 פעמים לפני גיל 15. בקולג' שיחק באטלר באוניברסיטת קונטיקט במשך שנתיים ולאחר מכן ניגש לדראפט ה-NBA.
בדראפט 2002 נבחר באטלר במקום העשירי על ידי מיאמי היט, ופתח בכל 78 המשחקים בעונה הסדירה, ואף נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. למרות זאת, מיאמי לא הצליחה להגיע לפלייאוף, וניצחה 25 משחקים בלבד. בעונתו השנייה ב-NBA, סבל באטלר מפציעות ושיחק 68 משחקים, מתוכם פתח ב-56 בלבד. באטלר נפל בכל הסטטיסטיקות, אך בזכות בחירתו של דוויין וייד, מיאמי הצליחה להגיע לפלייאוף ואף הצליחה לעבור בסיבוב הראשון את ניו אורלינס הורנטס בזכות 23 נק' של קארון באטלר במשחק השביעי. מנגד, בסיבוב השני עפה מיאמי בשישה משחקים לאינדיאנה פייסרס.
בקיץ 2004 נשלח באטלר ללוס אנג'לס לייקרס ביחד עם למאר אודום ובריאן גרנט. מיאמי קיבלה בתמורה את הסופרסטאר שאקיל אוניל.
הלייקרס לא הצליחו להגיע לפלייאוף, ובפגרה נשלח באטלר בטרייד שוב, עם צ'אקי אטקינס, לוושינגטון ויזארדס שקיבלו את קוואמי בראון ולארון פרופיט.
בוושינגטון הגיע באטלר לשיאו, וקבע שיא קריירה בנק' (40), בריבאונד (16) ובאסיסטים (12). ב-310 משחקים בוושינגטון, העמיד באטלר ממוצעים של 19 נק' ו-6.6 ריב' ב-38.5 דק' בממוצע למשחק, כולם הממוצעים הגבוהים ביותר שהעמיד בקבוצה אחת. בארבע עונתיו בוושינגטון, הגיע באטלר לפלייאוף פעמיים, ב2006 וב2008. בשני המקרים, הפסידה וושינגטון בסיבוב הראשון. הצלחתו האישית זכתה להכרה, כשנבחר פעמיים למשחק האולסטאר של ה-NBA, ב2007 וב-2008‏.
במהלך עונתו החמישית בוושינגטון, באטלר עבר בטרייד לדאלאס מאבריקס בטרייד רב-שחקנים, עם ברנדן הייווד ודשואן סטפנסון, במקום ג'וש הווארד, דרו גודן, גיימס סינגלטון וקוונטין רוס.
בעונתו הראשונה של באטלר בדאלאס, הודחה דאלאס בשישה משחקים. בעונת 2010-2011, נפצע באטלר אחרי 29 משחקים בלבד, וגמר את העונה. בלעדיו המשיכה דאלאס כל הדרך לאליפות ה-NBA.
בסוף העונה, באטלר חתם על חוזה לשלוש שנים בלוס אנג'לס קליפרס. אחרי שהגיעו פעמיים לפלייאוף, העבירו הקליפרס בקיץ 2013 את באטלר לפיניקס סאנס, שמיד העבירו אותו למילווקי באקס. באמצע העונה, ב-27 בפברואר, יצא באטלר מחוזהו וחתם כעבור שלושה ימים באוקלהומה סיטי ת'אנדר, שהפסידו בגמר האזור המערבי לאלופה שבדרך, סן אנטוניו ספרס.
ב-15 ביולי 2014 חתם באטלר על חוזה לשנתיים בדטרויט פיסטונס, ובקיץ 2015 העבירו אותו הפיסטונס למילווקי, אשר ניפתה אותו מהסגל בטרם שיחק במדיה.
ב-23 ביולי 2015 חתם באטלר בסקרמנטו קינגס. בקינגס שיחק באטלר 17 משחקים בלבד, שבהם קלע ממוצע של 3.7 נקודות ב-10.4 דקות למשחק.
ב-6 בפברואר 2018, כעונה וחצי מאז משחקו האחרון, הודיע באטלר באופן רשמי על פרישתו ממשחק.

סטטיסטיקת קריירה

‏
אקספרס של חצות

תקציר העלילה

עלילת הסרט מתחילה בשנת 1970, עת גיבור הסרט, בילי הייז, נתפס על ידי שלטונות טורקיה בעוון הברחת חשיש. הייז נשלח לכלא הטורקי לתקופת מאסר בת 4 שנים. הייז מתרגל לכלא, נהיה אסיר טוב וממושמע ומתיידד עם אסירים מערביים אחרים. הייז מתכנן ומבצע עם ידידיו ניסיון בריחה דרך המנהרות התת-קרקעיות של הכלא, אך הם נאלצים לחזור על עקבותיהם כשהתברר להם שהן אטומות.
לקראת תום תקופת המאסר לה נידון הייז, זוכה התביעה בערעור על עונשו בבית הדין הגבוה, וזה גוזר על הייז תקופת מאסר של לא פחות מ-30 שנה. הייז אינו זוכה למשפט הוגן, ונראה כי מערכת המשפט בטורקיה רוצה את הייז כשעיר לעזאזל במשפט הראווה הזה, כדי להוכיח לעולם שהיא נלחמת בנגע הסמים. חלק גדול מהמשפט, כמו גם דיון המעצר שקדם לו, מתנהלים בשפה הטורקית, אשר אותה הוא אינו מבין (ואינה מתורגמת גם לצופי הסרט). בנוסף לכל צרותיו של הייז, סניגורו הטורקי התגלה כנוכל ורמאי. במהלך תקופת המאסר חווה הייז התעללות פיזית ונפשית קשה מצד הסוהרים.
עם הזמן מגלה הייז שאסיר אחר, ריפקי (פאולו בונצ'לי), משתף פעולה עם הסוהרים, ושבגלל הלשנותיו הסוהרים הכו למוות את חברו לתא, ג'ימי בות' (רנדי קוויד), והכו בצורה קשה את חברו השני - מקס (ג'ון הרט). הייז נתקף בזעם ומחליט "לסגור חשבון" עם האסיר המלשין, והחל להתנפל עליו ולהכותו בצורה קשה, ובסופן של המכות הוא אף נושך את לשונו של האסיר המלשן ותולש חלק ממנה.
בעקבות המעשה נשלח הייז לאגף חולי הנפש בכלא. שם, חמש שנים לאחר תחילת מאסרו, כשמצבו הנפשי הידרדר מאוד, ולאחר שכבר איבד צלם אנוש, מתכנן הייז בריחה נוספת, הפעם תוך כדי מתן שוחד לסוהר הראשי, חמידו (פול ל. סמית'), כדי שיוציא אותו מהאגף לחולי נפש וישלח אותו לעבודות בחדר החולים של בית הסוהר - שם יהיה לו הרבה יותר קל לברוח. הסוהר לוקח את הייז למלתחות של הסגל ומנסה לאנוס אותו אך זה הורג אותו. הייז מנצל את ההזדמנות ומנסה להימלט מהכלא כשהוא לובש את בגדיו של הסוהר המת.
בספטמבר 1991, כ-13 שנה לאחר יציאת הסרט "אקספרס של חצות" נפטר השחקן הראשי בראד דייוויס שגילם את ויליאם הייז, והוא בן 41.

הבדל בין הספר לסרט

בסוף הספר, בילי הייז מועבר לכלא אחר אשר נמצא על אי, וממנו הוא בסופו של דבר נמלט.
בסרט החלק הזה הוחלף באירוע אלים אשר בו ללא כוונה נהרג ראש השומרים, חמידו, אשר התכוון לאנוס את הייז.
במציאות (שעל פיה הסרט מבוסס) חמידו, הסוהר הסדיסט, נרצח ב-1973 על ידי אסיר משוחרר על תנאי, אשר ראה אותו שותה תה בבית-קפה מחוץ לכלא, וירה בו שמונה פעמים.

התגובות לסרט

הסרט זכה לתגובות נזעמות מצד טורקים רבים, אשר טענו כי הוא מגזים בדרך תיאורו את הכלא הטורקי ואת אכזריותם של הסוהרים בו. הסרט פגע בשמה הטוב של טורקיה. גורמים רשמיים בטורקיה טענו שבעקבות הסרט יצא שם רע לטורקיה, וכי מאז יציאת הסרט לאקרנים יש ירידה חדה בתיירות לטורקיה. אוליבר סטון, אשר זכה בפרס אוסקר על התסריט, התנצל בשנת 2004 וטען כי התסריט לא פורש כהלכה.
גרוסטו

היסטוריה

ההיסטוריה של גרוסטו מתחילה בשיא ימי הביניים. היא מוזכרת לראשונה בשנת 803 כנחלתם של רוזני אלדוברנדסקי (Aldobrandeschi). בהדרגה גדלה חשיבותה של גרוסטו, הודות לשקיעתן של רוסלאה (Rusellae) ושל וטולוניה (Vetulonia), עד אשר הפכה לאחת מהערים הראשיות של טוסקנה. ב-1137 צרו על העיר כוחות גרמניים בפיקודו של היינריך העשירי, דוכס בוואריה, שנשלח על ידי לותאר השלישי כדי להטיל את מרותו על משפחת אלדוברנדסקי.
ב-1151 נשבעו אזרחי גרוסטו נאמנות לרפובליקת סיינה וב-1222 העניקה משפחת אלדוברנדסקי לאזרחי העיר את הזכות למנות פודסטה משל עצמם. ב-1244 נכבשה העיר על ידי סיינה וכל הזכויות של משפחת אלדוברנדסקי הועברו אליה בתוקף צו קיסרי. החלה תנופת בנייה בעיר, ונבנתה בה מצודה שחומותיה ומגדליה עדיין נראים בשטח.
ב-1266 וב-1355 ניסתה לשווא גרוסטו להשיג עצמאות מסיינה. בעוד שהגואלפים והגיבלינים נאבקו על השליטה על העיר, ניסו אומברטו ואלדוברנדינו אלדוברנדסקי להשיב את השליטה על גרוסטו למשפחתם. יחד עם זאת הצבא של סיינה נחל הצלחה וב-1259 מונה בגרוסטו פודסטה מטעמם. אך גרוסטו זכתה בעצמאותה ובשנה שלאחר מכן לחמה לצדה של פירנצה בקרב מונטפרטי (Montaperti) נגד סיינה.
ב-80 השנים הבאות חוותה גרוסטו כיבוש, הרס, חרם שהוטל עליה על ידי האפיפיור קלמנס הרביעי, תקופת חופש כרפובליקה, מצור שהוטל עליה על ידי לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועל ידי האנטי-אפיפיור ניקולאוס החמישי ב-1328, עד אשר היא נכנעה שוב לשכנתה החזקה, סיינה.
מגפת המוות השחור ב-1348 הכתה בגרוסטו כה קשה עד שבשנת 1369 מנתה אוכלוסיית העיר כמה מאות משפחות בלבד. שטחה של העיר הוחרב לעיתים קרובות בעיקר על ידי אליפונסו החמישי, מלך אראגון ב-1447 ועל ידי שכיר החרב יאקופו פיצ'ינינו (Jacopo Piccinino) ב-1455.
שלטונה של סיינה על גרוסטו הסתיים ב-1559 כאשר העביר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את כל הדוכסות לידיו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, דוכס טוסקנה. ב-1574 החלה בנייתן של חומות הגנה, שנשתמרו עד ימינו, ובמקביל יובשו הביצות שהקיפו את העיר. יחד עם זאת נשארה גרוסטו עיר קטנה עם אוכלוסייה של 700 תושבים בלבד עם תחילת המאה ה-18. בתקופת השלטון של בית לוריין שגשגה גרוסטו והיא זכתה למעמד של עיר הבירה של נפת המארמה.

החומות מתקופת שלטון דה מדיצ'י

בניית החומות החלה על ידי פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, והן החליפו את החומות שנבנו בין המאות ה-12 וה-14, כחלק ממדיניותו להפוך את גרוסטו למוצב קדמי שיגן על גבולה הדרומי של נחלתו. בניית החומות ארכה 19 שנים והושלמה בתקופת שלטונו של פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. עד 1757 היה החלק החיצוני של החומות מוקף בחפיר. לחומה היו שני שערים ראשיים. כיום היא משמשת כפארק ציבורי וכטיילת.

הקתדרלה

הקתדרלה, הבנויה בסגנון אדריכלות רומנסקית והמהווה את המבנה הבולט ביותר בעיר, נקראת על שם הפטרון של העיר לאורנטיוס מרומא. בנייתה החלה במאה ה-13 על יסודותיה של כנסייה קדומה יותר והיא הושלמה רק במאה ה-15, בעיקר עקב המאבק של העיר בסיינה.
חזית הקתדרלה מחופה בשיש שחור ולבן לסירוגין בסגנון רומנסקי, אך היא נבנתה בעיקר בשיפוצים שנערכו במאה ה-16 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19. היא שומרת על החלקים העיטוריים של המבנה המקורי, כולל דמויות השליחים. מתאר הקתדרלה הוא בצורת צלב עם טרנספט ואפסיס. פנים הקתדרלה כולל ספינה עם שתי סיטראות המופרדות בפילסטרים בצורת צלב. יצירות האומנות העיקריות הן אגן הטבילה שנבנה בשנים 1470–1474 וציור המדונה של הרחמים (Madonna delle Grazie) משנת 1470. מגדל הפעמונים הושלם ב-1402 ושופץ ב-1911.
קסטנופסיס

אקולוגיה ושימושים

בתחום התפוצה שלהם מסוגלים מיני הקסטנופסיס לאכלס מגוון רחב של בתי גידול מאקלים ממוזג עד אקלים טרופי, ולעיתים קרובות הם מין מפתח (keystone species) במערכות אקולוגיות שלהם. הם נמצאים בשפע באקוטונים מגוונים כמו יערות הגשם ההרריים של בורנאו, יערות סובטרופיים ירוקי עד בטאיוואן ויערות ממוזגים של המשולש הצפוני במיאנמר. בדרך כלל הם נפוצים ביערות הרריים שבהם עצים מסדרת האלונאים הם דומיננטיים, וביערות מסוג לאוריסילבה ממוזגים עד סובטרופיים. בסוג האחרון הם אופייניים לצמחיית קלימקס, בעיקר בכל תחום תפוצתם באסיה היבשתית, כמו גם בטאיוואן.
צמחים מסוג זה גדלים בסוגי קרקעות רבים, בתנאי שאינם גיריים. כמה מינים עברו התאמה לקרקעות פודסוליות, ביצות כבול, ביצות וקרקעות חומציות או לחות, או לקרקעות צחיחות דלות הנפוצות בבתי גידול צחיחים. קסטנופסיס גדל בשפע בתקופה בין האוליגוקן למיוקן לאורך נהרות וביצות של אירופה שאקלימה אז היה סובטרופי. חברת הצומח הפרהיסטורית Castanopsietum oligo-miocenicum היא המקור למרבית מרבצי הליגניט (פחם חום) במערב ובמרכז אירופה.
ממרבית המינים אפשר להפיק עץ יקר ערך, אבל חלקם הפכו נדירים בשל כריתת עצים. המין Castanopsis catappaefolia מצוי על סף הכחדה. כפי שצויין לעיל השימוש החשוב ביותר בקסטנופסיס הוא בצורותו המאובנת. ב-2001 נכרו בגרמניה 175,400 טון של ליגניט, שמרביתו היה קודם עצי קסטנופסיס.
כבמינים אחרים של אלוניים האגוזים של מינים רבים של קסטנופסיס הם אכילים. נוהגים לגדל את העצים עבור האגוזים, אבל לעיתים קרובות יותר הם משמשים ליערנות וכצמחי נוי, ומלקטים את האגוזים באופן אופורטוניסטי. האגוזים הם מזון פופולרי לבעלי חיים רבים, כדוגמת ירגזים, עורבים, מכרסמים, איילים וחזירים.
רובע מגורו בטוקיו והעיר מצודו במחוז צ'יבה משתמשים ב"שיי" (椎‏, Castanopsis cuspidata) כאחד מהסמלים העירוניים שלהם. שיטאקי, פטריות המאכל הידועות והחשובות כלכלית, גדלות היטב על גזעים כרותים של C. cuspidata וזה גם מקור שמה המקובל "שיי-טאקי" שפירושו "פטריית Castanopsis cuspidata".
אתנובוטניקה

אֶתְנוֹבּוֹטָנִיקָה (מ"אתנולוגיה" - מחקר התרבות ו"בוטניקה" מחקר הצומח) היא תת-ענף מדעי של אתנוביולוגיה העוסק ביחסים הקיימים בין בני אדם לצמחים.
האתנובוטניקה מבקשת לתעד, לתאר ולהסביר את היחסים המורכבים בין תרבות אנושית והשימוש שלה בצמחים. המחקר עוסק בראש ובראשונה בשאלות כמו: איך הצמחים נתפסים, איך נרכשת שליטה בהם ואיך משתמשים בהם בתרבויות השונות (למשל כתרופות, ככלים לניחוש העתיד, כמוצרי קוסמטיקה, צביעה, טקסטיל, בנייה, ככלים, ככסף, כביגוד. ובנוסף איך הם מופיעים בספרות, בטקסים ובחיים החברתיים).

היסטוריה של האתנובוטניקה

המונח אתנובוטניקה נטבע בשנת 1895 על ידי הבוטנאי האמריקאי ג'ון ויליאם הרשברגר (John William Harshberger) אולם ההיסטוריה של התחום החלה הרבה לפני כן. בשנת 77 לספירה המנתח היווני דיוסקורידס, פרסם קטלוג של 600 צמחים ים תיכוניים. הקטלוג מתאר כיצד היוונים השתמשו בצמחים, בעיקר למטרות רפואיות ומפרט לגבי כל צמח כיצד ומתי יש לקטוף אותו, האם הוא אכיל (הספר כולל מתכונים) והאם הוא יכול להיות רעיל. ספרו של דיוסקורידס שימש כספר לימוד במשך דורות, אולם התלמידים לא נכנסו לתחום המחקר האתנובוטני עד אחרי ימי הביניים.
ב-1542 אומן מהרנסאנס בשם לאונהארט פוקס (Leonhart Fuchs), חזר אל העיסוק בתחום כשפרסם את "De Historia Stirpium", קטלוג של 400 צמחים האופייניים לאזור גרמניה ואוסטריה. 
ב-1753 כתב קארולוס ליניאוס את "Species Plantarum", אשר כלל מידע על כ-5,900 צמחים.
במאה ה-19 הגיע המחקר האתנובוטני לשיא כאשר אלכסנדר פון הומבולדט וג'יימס קוק הביאו מידע בוטני רב מן העולם החדש ומדרום האוקיינוס השקט.
בהמשך, נערך מחקר מקיף למיפוי אתנובוטני של אוכלוסיית האבוריג'ינים.
הרופא הגרמני בן המאה ה-19, לאופולד גליק (Leopold Glueck), היה הראשון שערך מחקר המבקש לתאר את היחס אל הצמחייה מנקודת מבטו של הנחקר. מחקרו, הנחשב למחקר האתנובוטני המודרני הראשון, תיאר שימוש רפואי מסורתי בצמחים באזור בוסניה.

אתנובוטניקה מודרנית

החל מתחילת המאה ה-20, תחום האתנובוטניקה, שעסק עד אז בעיקר באיסוף נתונים, קיבל כיוון חדש עם דגשים מתודולוגיים וקונספטואלים. זו הייתה תחילתה של האתנובוטניקה האקדמית. האב המייסד של תחום זה הוא ריצ'רד אוונס (Richard Evans).
בימינו, ההכשרה בתחום האתנובוטניקה כוללת זיהוי ושימור צמחים ולימודי אנתרופולוגיה ושפה מקומית.
למרות שהרבה מהידע המסורתי עדיין נשמר בקרב מרפאים שבטיים, לעיתים קרובות ישנה הסתייגות ניכרת בנוגע לשיתוף הידע עם זרים.
בין האתנובוטנאים הפעילים בישראל, ניתן למנות את פרופ' זהרה יניב-בכרך.
רחוק מכאן (שיר)

רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי בנה של מרגלית צנעני, אסף לביא צנעני והופק על ידי נדב ביטון. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, המשלבת בתוכה גם את סגנון מוזיקת הנשמה, שאפיין את שיריה הקודמים.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.

וידאו קליפ

טרם הוציאה את הוידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מרגלית צנעני לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל. האודיו זכה להצלחה מתונה וצבר למעלה מ-100 אלף צפיות בסך הכל.
שון ג'ונסון

ביוגרפיה

ג'ונסון נולדה בעיר דה מוין שבמדינת איווה כבת יחידה. למדה התעמלות מגיל שלוש. היא התאמנה בהדרכתו של ליאנג צ'או והחל משנת 2006 אלופת ארצות הברית בהתעמלות מכשירים (זכתה בג'וניור אבל עם ניקוד יותר גבוה משל הזוכה בסיניור). ההופעה הידועה ביותר שלה הייתה באולימפיאדת בייג'ינג אז קראו לה American Darling ו-Face of America.] בשנת 2009 הייתה הספורטאית האמריקאית האהובה ביותר על פי מגזין פורבס, נבחרה ל"אתלטית השנה" ולצעירה האמריקאית הנבחרת. היא התחילה להופיע בפרסומות רבות, למשל למקדונלד'ס ולצ'יריוס שגם הוציאו קופסה מיוחדת עם דמותה. היא מופיעה הרבה בטלוויזיה עם ג'יי לנו, דייוויד לטרמן, ג'ימי קימל, Entertainment Tonight, אופרה וינפרי. היא זכתה בעונה השמינית של "רוקדים עם כוכבים", וזכתה ב"מי רוצה להיות מיליונר" לסלבריטיס ב-50 אלף דולר, אותם תרמה.
היא מופיעה במופע בידור מצליח "The Tour of Gymnastics Superstars" של אלופת עולם ואלופות אולימפיות בהתעמלות יחד עם שירים וריקודים ומוזיקה.
במערכת הבחירות של 2008 הופיעה בוועידה של המפלגה הדמוקרטית והשביעה את המשתתפים שם.
Splayd

Splayd (או Spnorf) היא כלי אכילה המורכב משילוב של כף, סכין ומזלג אשר נוצר על ידי ויליאם מק'ארתור בשנות הארבעים של המאה העשרים בסידני. הוא דומה במעט לגרסה האמריקאית של הכלי כף-מזלג.

מבנה

בדומה לכף-מזלג, הוא כולל ארבע שיני מזלג ואת צורת הכף, כלי זה בעל שני קצוות חדים בכל צד, אשר מתאימים כדי לחתוך אוכל רך.

שימוש

נהוג להשתמש בכלי כתחליף למקלות אכילה במאכלים בהם מקלות אלו נחוצים, דוגמת מאכלי קארי הכוללים אורז.
אימון כושר אישי

אימון כושר אישי הוא אימון כושר שבו אדם אחד מתאמן בהשגחתו האישית של מאמן. אימון זה נערך בחדר כושר או בכל מקום שהמאמן והמתאמן בוחרים.
אימון כושר אישי הוא אחת הדרכים הבטוחות להתאמן בצורה נכונה, מבוקרת ומותאמת למטרות המתאמן. אימון כושר אישי יכול להיות מותאם לאוכלוסיות מיוחדות, כגון קשישים, ילדים הסובלים מעודף משקל וכל מי שמחפש באימון שלו משהו מעבר לאימון בחדר כושר.
אימון אישי נחשב כיעיל יותר מאימון קבוצתי, היות שהמאמן צמוד למתאמן ונותן לו משוב מיידי על ביצועיו. אימון כושר אישי מאפשר התקדמות אינדיבידואלית של המתאמן, בהתאם ליכולתו. מטבע הדברים, אימון כושר אישי יקר במידה ניכרת מאימון כושר קבוצתי, ולכן משמש את בעלי הממון, או כאלה שאילוצים מסוימים מונעים מהם השתתפות באימון כושר קבוצתי.
מאמן כושר אישי הוא איש מקצוע אשר סיים קורס מדריכים באחד מן המוסדות המוכרים והוא בעל תעודת הדרכה. בנוסף נדרשת תעודת עזרה ראשונה כולל הכשרה בסיסית בהחייאה. מדי שנתיים המאמן חייב לבצע קורס רענון בעזרה ראשונה על מנת לחדש את התעודה.
יהיה טוב סלומוניקו

עלילה

סלומוניקו קרקסטיקה, סלוניקאי, יוצא לגמלאות מעבודתו בנמל. מאחר שאשתו מתה, בני משפחתו מנסים לשכנע אותו לעזוב את ביתו ולעבור לבית אבות, על מנת שיוכלו למכור את הבית ולחלק ביניהם את הכסף.
עמנואל גלבר

ביוגרפיה

עמנואל גלבר נולד בסתיו 1917 באוסטריה, אחד משני ילדיהם של שרה לבית וישניצר וההיסטוריון והעסקן הציוני נתן מיכאל גלבר.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, בגיל 16. ב-1937 התגייס לשירות בנוטרות (כוחות השיטור היהודיים בארץ בתקופת המנדט הבריטי שפעלו במסגרת משטרת המנדט). ב-1938 החל ללמוד היסטוריה וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולמד תוך כדי שירותו הצבאי, עד 1947.
ב-1940 התנדב לצבא הבריטי, והגיע לדרגת Regimental Quartermaster Sergeant‏ (RQMS; רס"פ חטיבתי) בגדוד השלישי של הבריגדה היהודית. בשנת 1947 הצטרף למנגנון הקבע של "ההגנה". ושירת באגף האפסנאות. ב-1948 התמנה כסגן מפקד שירות ההספקה, וב-1949 התמנה כמפקד השירות. באותה עת הוחל באיחוד שירותי ההספקה, הציוד, הדלק, ההובלה ובעלי החיים לחיל אחד: חיל ההספקה והתובלה (התהליך הושלם ב-1953). גלבר כיהן כקצין ההספקה הראשי (מפקד החיל), בדרגת אלוף-משנה, עד שחרורו בקיץ 1957.
עם שחרורו התמנה כראש אגף המִנהל וכמשנה למנכ"ל "אל על", ושימש בתפקיד זה עד 1959, אז התמנה כסגן המפקח המשקי במערכת הביטחון.
בין השנים 1964–1980 מילא שורה של תפקידים דיפלומטיים במשרד החוץ: שגריר ישראל בניז'ר (מספטמבר 1964), שגריר בסיירה לאון (מסוף 1967), שגריר בקמבודיה (עד קיץ 1972), שגריר בסווזילנד, ולבסוף קונסול כללי בהונג קונג.
בשנת 1980 חיבר "מדריך להתכתבות דיפלומטית באנגלית".
בקיץ 1942 נישא לכרמלה קיפר, בתו של משה נחשון (קיפר), איש חינוך עברי, מייסד הגימנסיה העברית ברובנה ומורה למתמטיקה בגימנסיה הרצליה; בנם, פרופ' יואב גלבר, הוא היסטוריון ישראלי, חוקר הציונות, היישוב וההיסטוריה של מדינת ישראל (את עבודת הדוקטור שלו כתב על התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה).
עמנואל גלבר נפטר בקיץ 1987, בשנה ה-70 לחייו.
זרם ישר

זרם ישר, ובראשי-תבות ז"י או DC (ראשי תיבות של המונח באנגלית Direct Current), הוא זרימת מטענים חשמליים דרך תווך מוליך במגמה קבועה, כלומר שאיננה הופכת את כיוונה. זאת בשונה מזרם חילופין (באנגלית Alternating Current ובראשי-תיבות AC) בו מגמת זרימת המטענים מתהפכת חליפות.
זרם ישר הוא תוצאה של 'מתח ישר' (מתח בקוטביות קבועה) הפועל בין קצותיו של תווך מוליך. 
המונח 'זרם ישר' מתייחס לכל צורה של זרימת מטענים בכיוון אחד בין אם עוצמת הזרימה קבועה, ובין אם היא משתנה או פועמת, כמודגם באיור. זרימה פועמת היא בדרך כלל תוצאה של מתח פועם המתקבל מיישור מתח חילופין שמקורו בדינמו גנרטור. 
ברוב השימושים בהם נצרכת אנרגיה חשמלית לא ניתן להסתפק בפעימות, ודרוש מתח יציב שעוצמתו קבועה. לפיכך, אם מקור המתח מניב מתח פועם יש צורך לייצבו. 
ייצוב של מתח ישר מתבצע באמצעות מעגלים אלקטרוניים אשר בדרך כלל כוללים קבל לצורך אגירת מטען חשמלי בעת פעימה של מתח המקור והחזרתו בעת דעיכתה, ורכיבי משוב ובקרה השומרים על רמתו הרצויה של המתח.
את רוב יישומי הזרם החשמלי ניתן לממש באמצעות מתח וזרם ישרים. מתח ישר הכרחי ליצירת תנאי עבודה מתאימים עבור רוב סוגי המעגלים האלקטרוניים. גם ביישומים המחייבים שימוש במקור מתח נייד וקומפקטי ישנה עדיפות לשימוש במתח ישר, אותו ניתן לספק באמצעות מצבר, סוללה, או תאים סולריים.
עם זאת, בחלק מהיישומים יש יתרון, ולעיתים הכרח, להשתמש בזרם חילופין דווקא. לדוגמה, בשונה מזרם ישר זרם חילופין ניתן להשנאה. שימוש בהשנאה מקטין באופן מהותי את הפסדי האנרגיה בקווי מתח דרכם מועברת אנרגיה חשמלית למרחקים. כמו כן מנועים מסוגים שונים פועלים דווקא בזרם חילופין.
באמצעות התקנים מתאימים (כגון גשר דיודות) ניתן להפוך זרם חילופין לזרם ישר, וכן להפך - להפוך זרם ישר לזרם חילופין.
מיכאל פלזנבאום

ביוגרפיה

מיכאל פלזנבאום גדל בעיר הבסרבית פלורשט. למד בימוי, תיאטרון, מוזיקולוגיה והיסטוריה של האמנות בלנינגרד. מ- 1973-1969 עבד כבמאי בתיאטרון הלאומי של בלץ. במחצית שנות ה-80 התחיל לפרסם את יצירתו בכתב העת ביידיש סאוועטיש היימלאנד. ב- 1988 הוא ייסד את התיאטרון היהודי בבלץ ובו ביים כמה מחזות ביידיש. הוא היה היושב ראש הראשון של אגודת התרבות היהודית בעיר.

יצירתו

אחרי עלייתו לישראל ב-  1991 פרסם פלזנבאום כמה ספרי שירה ופרוזה ביידיש והיה אחד ממייסדי האלמנך נייע וועגן. עבודתו פורסמה בכתבי עת שונים ביידיש: די גאלדענע קייט וטאפלפונקט (ישראל), די פען (אוקספורד), אויפן שוועל ויידישע קולטור (ניו יורק). הרומן שלו שבתדיקע שוועבעלעך הוא אחד הבודדים בספרות שנכתבה ביידיש השייך לזרם הפוסט מודרניסטי. הוא עתיד להיות מתורגם לעברית, אנגלית, גרמנית, רוסית וצרפתית. הוא נדון בכנס שהיה באוקספורד. שירים רבים שלו תורגמו לשפות רבות כמו:רוסית, גרמנית, צ'כית, רומנית, ספרדית ויפנית.
פרג'י שוואט

רבי פרג'י שוואט (חי במאה ה-16) היה פייטן תוניסאי. שירתו התחבבה על יהודי תוניסיה ועל כלל יהודי צפון אפריקה וזכתה לתפוצה רבה.

קורות חייו

הרב שוואט נולד בעיר פאס שבמרוקו, בבגרותו הגיע לעיר באג'ה שבתוניסיה, כאחד מתלמידי חכמים רבים שמוצאם ממרוקו ואשר עברו לתונסיה בתקופה זו. במהרה עמדו תושבי העיר על טיבו ולמדו להכיר את גדולתו בתורה, בשירה עברית וערבית-יהודית. 
באגדות רבות מספרים יהודי המקום על הרב שוואט אותו הם מכנים "הפייטן והמקובל האלוהי, רבי פרג'י שוואט". בשל פרסומו נוצר מנהג לעלות לקברו הנמצא בעיר תסתור.
סיפור חייו ומיתתו הונצחו בשיר עם בלשון הערבית-היהודית, הפותח במילים "יא אילהנא, יא אילהנא, רבי פרג'י יכון מעאנא".

שירתו

רוב פיוטיו של הרב שוואט עוסקים בנושא הגלות והגאולה. נושא זה הוא מרכזי כל כך שכל שאר הנושאים אינם אלא שישית מכלל שיריו, ואף הם קשורים בנושא הגאולה בדרך מן הדרכים. כך הם השירים שכתב לכבוד שבת ולכבוד תורה וכך הם הם השירים לכבוד חתן וכלה. 
עקב עיסוקו של הרב שוואט גם בקבלה ובחכמת הנסתר, הוא כתב גם פיוטים קבליים על עשר הספירות ובשבחו של רבי שמעון בר יוחאי.
רוב שיריו נכתבו במטרה שיושרו בניגוני זמר בבית-הכנסת, ליד שולחן השבת או בסעודת מצווה. המשורר מציין את המנגינה בכך שהוא רושם לפני הפיוט התחלת שיר אחר שמנגינתו ידועה לקהל הקוראים.
סגנון שירתו נקי ומנופה והוא שולט בצורות השיר ואף מחדש צורות ותבניות מקוריות. בצד ההשפעה הגדולה של שירת ספרד על שירתו ניכרת השפעתו של רבי ישראל נג'ארה. שיריו נתקבלו אצל יהודי צפון אפריקה והם מושרים ומזומרים עד היום. סגנונו השפיע על רבים מהמשוררים העבריים בצפון אפריקה שבאו אחריו.
יורי פורמן

ביוגרפיה

פורמן נולד בהומל שבברית המועצות (כיום בלארוס), החל להתאמן באגרוף מגיל 7 וכעבור שנתיים עלה לארץ עם משפחתו.
בשנת 2001 עזב פורמן לניו יורק, שם החל בשנת 2002 את קריירת האיגרוף המקצוענית שלו. פורמן הוא אחד המתאגרפים הטובים בעולם בקטגוריית משקל בינוני. פורמן נחשב לאחד משלושת המתאגרפים היהודים הטובים בעולם, לצד רומן גרינברג ודמיטרי סליטה.
בנובמבר 2009 הוכתר כאלוף העולם של איגוד ה-WBA במשקל קל בינוני (עד 70 ק"ג) אחרי שגבר בהחלטת שופטים על הפורטוריקני דניאל סנטוס.
פורמן, הלומד בישיבה בברוקלין והוסמך כרב ב-2014, שלט בקרב מתחילתו למרות נחיתותו הפיזית מול העוצמה של סנטוס, ולאחר 12 סיבובים העניקו לו שלושת השופטים פה אחד את הניצחון, שהקפיץ אותו למאזן של 0:28 בקריירה שלו.
"אני מאוד גאה להשיג את מה שהשגתי עבור ישראל ועבור ברוקלין", אמר פורמן בסיום הקרב. "הוכחתי שיהודים יכולים להילחם".
פורמן הפסיד את תואר אלוף העולם במשקל קל בינוני בתחרות מול מיגל קוטו שהתקיימה ב-5 ביוני 2010 באצטדיון היאנקיז בניו יורק.
בשנת 2009 גילם תפקיד קטן בדרמת האגרוף "לחימה" לצד צ'נינג טייטום.
מילים ולחן

תקציר העלילה

אלכס פלצ'ר (יו גרנט) הוא כוכב פופ לשעבר. כחבר להקת הפופ 'פופ!', הוא נהנה מתהילה והצלחה יחסית במהלך שנות ה-80 ותחילת ה-90, אך כעת הוא משלים עם היותו חלק מהעבר. קולין, חברו ללהקה רימה אותו והשתמש בשלושת השירים האחרונים שכתבו באלבום הסולו שלו המצליח. ניסיונו של אלכס לפתוח בקריירת סולו נחל כישלון צורב. סיכוי לזכות מחדש בתהילתו הישנה מגיע בדמות דואט עם הדיווה קורה קורמן (היילי בנט), המציעה לו לכתוב לה שיר, בתנאי שיעשה זאת תוך ימים ספורים. אלכס לא כתב דבר מזה שנים (וגם כשכתב תמיד התקשה בכתיבת המלים), ויודע שייאלץ לבקש עזרה מפזמונאי.
אלכס פוגש את סופי פישר (דרו ברימור), שבאה להשקות את עציציו. סופי היא סופרת נוירוטית וחסרת ביטחון, המתאוששת ממערכת יחסים הרסנית - סופר עמו ניהלה רומן ארוך התגלה כמאורס, ולאחר פרידתם הוא ביסס על אופיה דמות צעירה נלעגת. לאחר שכנועים רבים, היא מסכימה לכתוב עמו, ובעוד השניים מתחילים למצוא את התווים הנכונים, הם מתחילים לחבב זה את זו. לבסוף, הם מצליחים לסיים את השיר ולהגישו לקורה. היא אוהבת אותו, אך עושה שינויים גדולים. סופי מתעקשת לומר לקורה את דעתה על השינויים, ואלכס עוצר אותה. עם המשכות הוויכוח אלכס מטיח בה שדמותה הספרותית היא תיאור מדויק שלה, והיא, פגועה, מחליטה לעזוב.
בהופעה של קורה, לאחר שקורה מבצעת את "Entering Bootytown", היא מכריזה על שירו של אלכס. סופי מחליטה לעזוב כשאינה מוזכרת ככותבת המילים. למעשה, אלכס מופיע עם שיר חדש, המוקדש למערכת היחסים שלו ושל סופי עד כה. לאחר מכן, הוא וקורה שרים את הגרסה המקורית של "Way Back Into Love".