google/wiki40b huggingface dataset:
שלמה מולה

ביוגרפיה

מולה נולד וגדל באתיופיה, בכפר יהודי קטן במחוז גונדר. הוא נולד בשם נגוסה זמנה מולה, למשפחה בת תשעה אחים ושתי אחיות. הוא עלה לישראל דרך סודאן בגיל 16 במסגרת מבצע אחים, בשנת 1982, לאחר מסע רגלי של 780 ק"מ, במהלכו נתפס על ידי השלטונות המקומיים ונכלא למשך מספר חודשים.
למד בבית הספר ליאו בק בחיפה, ולאחר מכן למד עבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר ראשון במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו. שימש יושב ראש ארגון הסטודנטים יוצאי אתיופיה וכמתאם האוכלוסייה במצוקה בארגון הסטודנטים העולמי.
בשנת 1991 מונה להיות מנהל מרכז הקליטה בטבריה. בהמשך, מונה מולה להיות מפקח על העלייה מאתיופיה ופיקח על מרכזי הקליטה והאולפנים בקיבוצים בצפון הארץ. במסגרת תפקידו היה אחראי על קליטתם של עולים רבים שהגיעו במסגרת מבצע שלמה. בשנת 1998 מונה לממונה על קליטת עולי אתיופיה במשרד הקליטה.
בשנת 1999 החל את פעילותו הפוליטית, עת שהוצב במקום השמיני ברשימת מועמדי מפלגת ישראל בעלייה לכנסת ה-15‏, אך המפלגה זכתה בשישה מושבים בלבד.
בין השנים 1999–2005 היה מנהל האגף לעולי אתיופיה במחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17, היה מולה מראשוני המצטרפים למפלגת קדימה. מולה הוצב במקום ה-33 ברשימת קדימה אך לא נבחר לכנסת.
בשנת 2006 נבחר לעמוד בראש המחלקה למוסדות ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית וכחבר בהנהלות ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית.
לאחר התפטרותו של ח"כ אביגדור יצחקי, ב-7 בפברואר 2008, הושבע מולה לכנסת ה-17.
לקראת הבחירות המקדימות שערכה מפלגת קדימה לקראת הבחירות לכנסת ה-18, סירב מולה להתמודד על מקום ברשימה ששוריין לעולים חדשים והתמודד על מקום מן המניין, הוצב במקום ה-19 ברשימת המפלגה ונבחר שוב לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה בעשרים ושמונה מנדטים.
מולה שימש כחבר בוועדת הכנסת, בוועדת חוק, חוקה ומשפט, בוועדה לקידום מעמד האשה, בוועדה המיוחדת לפניות הציבור ובוועדת משנה למאבק בסחר בנשים. כמו כן היה ממלא-מקום בוועדת הכספים בכנסת. משמש יושב ראש השדולה לשוויון אזרחי ופלורליזם והשדולה למאבק בגזענות, ויושב ראש אגודת הידידות ישראל-אתיופיה.
בשנת 2011 מונה לתפקיד סגן יושב ראש הכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הודיע מולה על כוונתו להקים מפלגה סקטוריאלית שתאחד את יוצאי אתיופיה יחד עם דרוזים ונוצרים, אך הרעיון לא יצא לפועל. בנובמבר 2012 פרש מקדימה והצטרף לסיעת התנועה. הוא הוצב במקום השמיני ברשימת התנועה לכנסת ולא נבחר לכנסת ה-19. בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת מרצ.
מולה הוא תושב ראשון לציון, נשוי ואב לארבעה ילדים.
פסטיבל הלילות הלבנים

פסטיבל הלילות הלבנים הוא פסטיבל תרבות ואמנות המתרחש מדי קיץ בסנקט פטרבורג שברוסיה. שמו של הפסטיבל נובע מתופעת טבע בשם "לילות לבנים" המתרחשת באותה העת.
כחלק מהפסטיבל נערכים מופעי אמנות רבים ובהם מופעי אופרה, בלט, קונצרטים, מופעי חוצות, וכן נערך משט מפרשי הארגמן. 
אירועים וקרנבלים נערכים בארמונות המקיפים את העיר (פטרהוף, ארמון יקטרינה ופבלובסק), וקונצרטי להקות רוק נערכים בכיכר הארמון בחזית ההרמיטז'. בין היתר הופיעו בקונצרטים אלה פול מקרתני, האבנים המתגלגלות והסקורפיונז.
חגיגות הפסטיבל החלו ביוזמת ראש עיריית סנקט פטרבוג אנטולי סובצ'ק, והוא נערך החל משנת 1993.
דאז דילינגר

The Chronic ו-Doggystyle

דאז התחיל את הקריירה שלו בדת' רואו רקורדס כמפיק של חברה של שוג נייט (מייסד ושותף בדת' רואו רקורדס), Paradise. דאז התחיל לעבוד עם ד"ר דרה על האלבום, The Chronic; במשך ההקלטות לאלבום הוא פגש את קורופט. קורופט ודאז הקימו את ההרכב דה דוג פאונד בשביל Doggystyle, האלבום הראשון של בן דוד שלו, סנופ דוג. המבקרים שבחו את האלבום, במיוחד את הסינגל האחרון מהאלבום "What Would You Do?", הם ראו בדה דוג פאונד חלק מהיריבות שבין ד"ר דרה ל-Eazy-E, על ידי דיסים על אומנים מהלייבל של Ruthless Records Eazy-E.
דאז התארח בשיר אחד מהאלבום Doggystyle והפיק את השירים "Serial Killa" ו-"For All My Niggaz and Bitches" מהאלבום. הוא גם הפיק שירים לפסקול של הסרטים "Murder Was the Case" ו-"Above The Rim".

מפיק ראשי ב-All Eyez on Me ואלבומו הראשון Retaliation, Revenge and Get Back

לאחר סכסוך בין ד"ר דרה לבין שוג נייט, דרה הפסיק להפיק אלבומים שלמים בדת' רואו רקורדס, ובימיו האחרונים כמפיק בדת' רואו הוא הפיק שלושה שירים באלבום All Eyez on Me של טופאק שאקור. אפילו לפני שדרה עזב את דת' רואו רקורדס כדי להקים את אפטרמת' אנטרטיינמנט, דאז הפיק את השירים 2 of Amerikaz Most Wanted, I Ain't Mad at Cha ,Ambitionz Az A Ridah ועוד מספר שירים אשר נתנו לו פרסום בציבור. דאז נהפך להיות המפיק הראשי באלבום של סנופ דוג, Tha Doggfather. המעמד של מפיק ראשי נהפך להיות רשמי לאחר עזיבתו של ד"ר דרה מדת' רואו רקורדס ולאחר הרצח של טופאק שאקור. דאז הפיק שירים בפסקול של הסרט Gridlock'd, באלבום Necessary Roughness של הראפרית Lady of Rage, ובאלבום של נייט דוג G-Funk Classics, Vol. 1. הפקות נוספות שלו יצאו לאור באלבום הלא רשמי של סנופ דוג, Dead Man Walkin, שיצא על ידי שוג נייט ב-2001 לאחר שדאז עזב את דת' רואו רקורדס.
בשנת 1998 דאז דילינגר הוציא לאור את אלבומו הראשון, Retaliation, Revenge and Get Back, תחת הלייבל דת' רואו רקורדס. באלבום התארחו הראפרים נייט דוג, סנופ דוג וקורופט אשר עזבו את דת' רואו וראפרים נוספים כמו: דאב סי, טופאק שאקור, טו שורט ואם סי אייט. באותה התקופה היה סכסוך בין סנופ דוג לשוג נייט, אשר הובילה לעזיבתו של דאז מדת' רואו רקורדס.

קריירת סולו והסכסוך עם קורופט

אחרי שעזב את דת' רואו רקורדס, דאז דילינגר הפיק שירים למספר אומנים כמו: סופאפליי, קורופט ובי-לגיט. בשנת 2000 דאז הוציא לאור את האלבום .R.A.W, תחת הלייבל שלו .D.P.G. Recordz ב-2001 קורופט ודאז חזרו לעבוד יחד כהרכב בשביל האלבום השני שלהם, Dillinger & Young Gotti, ששוחרר ב-2002; האלבום קיבל תגובות מעורבות מצד המבקרים ומהציבור.
לאחר שקורופט חזר לחברת התקליטים דת' רואו רקורדס, דאז עשה מספר דיסים כנגד דת' רואו כמו: " Catch U In The Club", " U Ain't Shit" וקטע קצר בשם " A Message to Ricardo Brown". קורופט הגיב לו עם השיר " No Vaseline Part 2" . הסכסוך התרחש בין השנים 2002 – 2005, בזמן שדאז הוציא לאור מספר אלבומי סולו כמו: DPGC: U Know What I'm Throwin' Up ו- Tha Dogg Pound Gangsta LP.

הפיוס ופרויקטים שעתידים לצאת

ב-2005 דאז וקורפט ישבו את המחלקות שהיו ביניהם, והופיעו יחד במופע של החוף המערבי שהופעל על ידי סנופ דוג. קורופט עזב את דת' רואו רקורדס בפעם השנייה, דאז וקורופט רכשו את הזכויות על השם דה דוג פאונד וייסדו מחדש את ההרכב ; דאז עזב את חברת ההקלטות סו סו דאף רקורדינגס של ג'רמיין דופרי.
ב-1 באוגוסט 2008, דאז הציע לבעלים החדשים של דת' רואו רקורדס לעשות קליפים לשירים באלבום Dogg Food, דאז גם מתכנן להוציא לאור חומרים שלא פורסמו בעבר.
יהושע שלם

ביוגרפיה

שלם גדל בירושלים. הוא שיחק בקבוצת הטניס של ימק"א ירושלים. בשנת 1964 נפטר אביו, דוד, בעת שצפה במשחק שלו נגד יוסף שטבהולץ ממכבי נתניה במסגרת ליגת הטניס, בהמשך שיחק בקבוצת הפועל תל אביב.
בשנת 1968 זכה שלם בתואר טניסאי השנה של ישראל.
באליפות ישראל הבינלאומית שנערכה באפריל 1974 זכה שלם בטורניר היוקרתי, 12 שנים לאחר ניצחונו של הישראלי אלעזר דודמן, לאחר שניצח במשחק הגמר את לארי פארקר מארצות הברית ב-5 מערכות, 6-7, 6-2, 4-6, 6-1, 3-6.

מדליית ארד במשחקי אסיה

בטורניר הטניס של משחקי אסיה שנערך בטהרן שבאיראן בספטמבר אותה שנה, זכה שלם במדליית ארד בטורניר ליחידים, לאחר שטניסאי סיני לא הופיע למשחק על המקום השלישי בשל חרם שהטילה מדינתו על ישראל. בשלב חצי הגמר הוא הפסיד לסקאי מיפן 6-1 6-0.

אלוף כינוס הפועל

בטורניר הטניס של כינוס הפועל ה-10 שנערך בתל אביב במאי 1975, זכה שלם במדליית זהב לאחר שניצח במשחק הגמר את יאיר ורטהיימר, 5-7 4-6.
אליהו ששון

ביוגרפיה

ששון נולד ב-1902 בעיר דמשק שבסוריה (אז באימפריה העות'מאנית). למד בבית ספר כי"ח בדמשק וסיים את לימודיו באוניברסיטת סן-ז'וזף בביירות. בנעוריו, החל בשנת 1918, פעל במסגרת התנועה הלאומית הסורית ועבד כעורך בעיתון ערבי בשם "אל חייאת". במקביל עסק בפעילות ציונית, והנהיג מאבקים של בני הדור הצעיר בדמשק לתת גוון עברי-ציוני לוועד הקהילה היהודית ובתי הספר שלה. הוא כתב מאמרים רבים בנושא זה לעיתונים עבריים שפורסמו בארץ ישראל כגון דואר היום. בשנים 1919–1920 היה מעורב בהקמה ועריכת עיתון בשם "אלשרק" (המזרח), עיתון ציוני בערבית שיצא לאור בדמשק לתקופה קצרה.
בשנת 1920 עלה ששון לארץ ישראל. בארץ עבד כפועל, ובמקביל עסק בפעילות ציבורית כמרצה לענייני המזרח התיכון, אשר הביאה אותו לעסוק בנושא מטעם הסוכנות היהודית. בין השנים 1933–1948 עמד בראש המחלקה הערבית של הסוכנות, מטעמה ערך פגישות וסיורים עם מנהיגים ערביים. כמו כן עסק באיסוף מודיעין, ובין השאר גייס במצרים את יולנדה הארמר, עיתונאית יהודייה ילידת אלכסנדריה, שביצעה משימות ריגול עבור הסוכנות. עם קום המדינה מונה למנהל מחלקת המזרח התיכון במשרד החוץ. קודם לכן היה חבר במשלחת שליד האומות המאוחדות (1947–1948). ב-1948 וב-1949 היה חבר במשלחות ישראל לשיחות להשגת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות עם מצרים ועם לבנון. לאחר מכן היה חבר במשלחת לוועידת לוזאן, ובהמשך עמד בראש המשלחת (1949).
במשרד החוץ שימש ראש המשרד המיוחד בפריז לקשר עם הערבים, ציר ישראל בטורקיה (1950–1952), שגריר ישראל באיטליה (1953–1960) ושגריר ישראל בשווייץ (1960–1961).
בשנת 1961 שב ארצה על מנת להצטרף לממשלתו של דוד בן-גוריון כשר הדואר. בתפקיד זה החזיק גם תחת ממשלת לוי אשכול עד שנת 1967, עת מונה לשר המשטרה. כשר המשטרה כיהן עד סוף שנת 1969, תחת לוי אשכול וגולדה מאיר. במהלך שנות כהונתו בממשלה נבחר גם כחבר כנסת וכיהן בכנסת השישית ובכנסת השביעית.
כשר הדואר התנגד להמלצות ועדה בראשות צבי דינשטיין שהמליצה להעביר את שירותי הטלפוניה בישראל לידי חברה אשר בשלב ראשון יהיו מניותיה בידי הממשלה, בגלל דאגה לעובדים ועל כן ההמלצות לא יושמו.
ב-1970 התריע כי סיפוח הגדה המערבית במצב הדמוגרפי דאז, יהפוך את ישראל למדינה דו-לאומית.
ששון נפטר באוקטובר 1978 בתום מחלה קשה שריתקה אותו למיטתו במשך מספר שנים ואילצה אותו לפרוש מתפקידו כשר המשטרה. נקבר בהר המנוחות בהלוויה שבה לקחו חלק אלפים.

משפחתו

מ-1921 ועד מותו היה נשוי לג'וליה (יעל) לבית זגול-לוי. השניים הורים לשלוש בנות ובן.

בתו רינה נישאה לרפאל לוי, שכיהן כממונה על מחוז ירושלים במשרד הפנים.

בנו משה ששון היה דיפלומט, שכיהן בין היתר כשגריר באיטליה ובוותיקן וכשגריר במצרים.

בתו מרגלית נישאה ליחזקאל (חיקי) כספי והייתה חברה בקיבוץ הסוללים.
בתו אורה נישאה לאביעד יפה, דיפלומט וחבר הכנסת.
מעין דוידוביץ'

ביוגרפיה

דוידוביץ' נולדה לאב שייט בעברו, ולאם שחיינית, העובדת בעסק לנגררים שעובד עם ענף השיט. לדוידוביץ' חמישה אחים, ושני אחיה, ירין ודן ואחותה התאומה, סיון, היו אלופי ישראל בגלשני רוח. בצבא שירתה בחיל הים. היא מתאמנת במועדון הפועל תל אביב. מתגוררת כיום בהרצליה.
בגיל 14 זכתה דוידוביץ' באליפות העולם לקדטיות שנערכה בספרד. בשנת 2004 זכתה במקום השני באליפות העולם לנערות, וב-2005 חזרה על ההישג וסיימה במקום השני. באותה שנה, החליטה פדרציית השיט הבינלאומית להחליף את דגם הגלשנים האולימפיים מ"מיסטרל" ל"ניל פרייד", ודוידוביץ' החלה להתאמן בדגם זה.
מאז 2005 היא משתתפת בתחרויות לבוגרות, וכבר באליפות אירופה הראשונה בדגם סיימה במקום השישי. באותה שנה היא זכתה במקום ה-22 באליפות העולם באיטליה וכן התחרתה גם באליפות עולם לנוער שנערכה באנגליה (באתר האולימפי של אולימפיאדת 2012) ובה זכתה במדליית כסף. כן זכתה במקום ה-14 באליפות העולם שנערכה ב-2006 ובמקום ה-33 באליפות העולם שנערכה ב-2007 בפורטוגל. בטורניר הקדם-אולימפי שנערך באותה שנה בסין סיימה במקום השביעי.

אולימפיאדת בייג'ינג

בראשית 2008 סיימה דוידוביץ' במקום תשיעי בתחרות הקדם אולימפית שנערכה בפלמה דה מיורקה והבטיחה את השתתפותה באולימפיאדת בייג'ינג, תוך שהיא מקדימה את לי קורזיץ, אלופת העולם לשעבר שייצגה את ישראל באולימפיאדת אתונה (2004). באולימפיאדה עצמה סיימה במקום עשירי.
בשנת 2009 סיימה דוידוביץ' במקום שביעי באליפות אירופה שנערכה בתל אביב.
ב-2011 סיימה דוידוביץ' במקום שישי באליפות העולם באוסטרליה.

סגנית אלופת אירופה

ב-2012 זכתה במדליית כסף באליפות אירופה שנערכה בפורטוגל, וכחודש לאחר מכן סיימה במקום שמיני באליפות העולם שנערכה בספרד.
ב-1 בפברואר 2013 זכתה דוידוביץ' במדליית זהב בתחרות גביע העולם שנערכה במיאמי, ארצות הברית, לפני טלולי פטג'יה מפינלנד ובלנקה מנצ'ון מספרד.

מדליית ארד באליפות העולם

ב-6 במרץ 2013 זכתה דוידוביץ' במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בבוזיוס שבברזיל. במדליית זהב זכתה בפעם השלישית ברציפות לי קורזיץ ובמדליית כסף זכתה ביירוני שואו מבריטניה.
במאי 2013 זכתה במדליית הכסף בתחרות סבב הגביע העולמי שנערכה בהולנד.
באליפות העולם שנערכה בסנטנדר ספרד ב-19 בספטמבר 2014 זכתה דוידוביץ' במדליית ארד בפעם השנייה ברציפות, ובכך קבעה את הקריטריון האולימפי הבינלאומי להשתתפות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).

אולימפיאדת  ריו ופרישה

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה דוידוביץ במקום שביעי עם 78 נקודות. אל שיוט המדליות היא עלתה מהמקום החמישי הכללי ובשיוט המדליות היא סיימה במקום התשיעי.
לאחר אולימפיאדת ריו דוידוביץ' לקחה הפסקה ולא התאמנה או התחרתה. בשנת 2018, בגיל 30, היא החליטה לפרוש ולהתמקד במנהל עסקים לאחר שסיימה לימודי תואר שני.
קובי אריאלי

ביוגרפיה

אריאלי נולד בירושלים ליונה לבית הורוביץ ולרב אביגדור אריאלי, מחבר ועורך ספרים תורניים. אבי סבו הוא הרב יצחק אריאלי. בנעוריו למד בישיבות החרדיות-ליטאיות "כנסת חזקיהו", "קול תורה" ו"חברון".
אריאלי החל את דרכו התקשורתית ברדיו קול חי ובשבועונים החרדיים "יום השישי" ו "בקהילה". משנת 1998, החל לכתוב בקביעות בעיתון "מעריב", בו כתב עד לשנת 2010. בשנת 2000 ייסד יחד עם ידידיה מאיר ויאיר חסדיאל את הניוזלטר הסאטירי "אפעס". האהדה שצבר "אפעס" בקרב הברנז'ה העיתונאית סללה את דרכו מן התקשורת החרדית לכללית. אריאלי פרש מ"אפעס" לאחר שזה הפך למדור הסאטירה הקבוע של מוסף הארץ בשנת 2004.
משנת 2002 עם הקמת ערוץ 10, נקרא אריאלי לשדר פינות פובליציסטיות קבועות בתוך מהדורת חדשות 10 ובתוך שנתיים החל להגיש גם את תוכנית הבוקר של הערוץ פעמיים בשבוע לצדן של לינוי בר גפן וענת גורן. במקביל השתלב בצוות ההקמה של ערוץ התכלת והגיש את תוכנית האירוח "הפאשקעוויל" לצידו של חרצוף בדמותו. כמו כן הוא השתתף בתוכנית הסאטירית "משחק מכור" ששודרה בערוץ 2, והנחה תוכנית אירוח דוקומנטרית בת 70 פרקים בשם "המהפכנים" ב"ערוץ 2".
בשנת 2005 הקים אריאלי, יחד עם תרצה גרנות את הקורס הראשון לקופירייטרים חרדים. רוב בוגרי הקורס השתלבו במערכות פרסומיות ותקשורתיות.
ב-2006 השתתף בתפקיד אורח בתוכנית "הרצועה" כ"ספיידרמענטש", הספיידרמן הדתי, והשתתף, לצד קובי אוז בפעם בחיים.
ב-2007 השתתף בתוכנית "מהדורה מוגבלת" כחבר פאנל.
מ-2008 הגיש בגלי צה"ל מדי יום שלישי את התוכנית ציפורי לילה עד לחודש מאי 2010. עם עזיבתו של אורי אורבך לכנסת בשנת 2008, הפך קובי לאחד מן המגישים השבועיים הקבועים של התוכנית הפופולרית המילה האחרונה לצדה של עירית לינור. (בשנת 2018 עברה התוכנית לשעות הבוקר ומאז החל להגיש את התוכנית באופן יומי לצידה של עירית לינור)
החל מ-2010, החל אריאלי לפתח את חיי הבמה שלו במסגרות רבות. הוא מריץ כבר שנים רבות מופע סטנדאפ אישי בשם "עלילות הדוס בעיר הגדולה", בנוסף הוא מופיע, יחד עם ג'קי לוי ומשה להב במסגרת "טיש בשלושה". עם לוי מקיים אריאלי גם מופע משותף בשם "צחוק עשה לנו". בנוסף, הוא מרצה מבוקש במגוון נושאים, משתתף בפאנלים רבים ומנחה אירועים מכל הסוגים.
משנת 2011 החל בהגשת סדרה בערוץ האוכל וב"ערוץ 10" בשם "ארוחת שבת" במסגרתה הוא מארח שפים המבשלים איתו ארוחה לקראת יום שבת. התוכנית זכתה לפופולריות רבה והפכה את אריאלי למוביל תרבותי גם בנושא הקולינרי.
ב-2012 החל אריאלי לשחק במסגרת תיאטרון היידישפיל, והעלה מופע מצליח ביחד עם דודו פישר. בנוסף הוא מעלה מדי חודש] את "סוגרים שבוע בצוותא", תוכנית תרבות בעריכתו ובהגשתו.
בינואר 2015 הנחה את כנס השקת קמפיין הבחירות של הליכוד, ובעקבות כך זומן לבירור בגלי צה"ל.
בשנת 2016 הופיע בסדרה הקומית "נבסו".
בשנת 2018 הצטרף למגישי התוכנית הקצרה "דקה בפרשה" המשודרת בערוץ 20  ובאולפני ynet.

חיים אישיים

אריאלי נשוי בשנית לנעמי לבית ציבין. יש לו שתי בנות ובן מנישואיו הראשונים ובת אחת מנישואיו השניים.
התגורר בעבר בכפר חב"ד וכעת מתגורר בשכונת רחביה בירושלים.
המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ

פעילויות

ימי עיון לתלמידי בתי ספר וחיילי צה"ל, ספריית עיון (6000 ספרים), ספריית ווידאו (1000 קלטות), הכנת משלחות תלמידים לפולין, השתלמויות למורים והכשרתם לקראת יציאתם למסעות תלמידים בפולין: "את אחיי אנוכי מבקש", תיעוד עדותם של ניצולי שואה, תערוכות, סיוע לתלמידים בכתיבת עבודות וערבי עיון לציבור הרחב. לפעילות המכון מגיע ציבור מגוון של מבוגרים, תלמידים מבתי הספר הממלכתיים והממלכתיים-דתיים וחיילים. המכון מטפח ומעודד מסגרת התנדבותית הנקראת "נוער נאמן זיכרון השואה". בנוסף מדי שנה (מאז שנת 2013) מתנהל במכון מפגש קבוע בין בני נוער לניצולי שואה ובסופו של התהליך אשר משתרע על שנה שלמה, בני הנוער מעלים הצגה על הסיפורים האישיים של ניצולי השואה.

ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה

החל מחודש חשוון תשס"ו, נובמבר 2005 התחיל לצאת לאור ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה, שאותו הגה, יזם ועורך בן-מיכאל. כאשר אחרי צאתו לגמלאות חיפש דרך נוספת להביא את זיכרון השואה.
החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, אוניברסיטת תל אביב

החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב נוסד יחד עם פתיחת הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1964. תחילה החוג החל בלימודי תואר ראשון בלבד ומשנת 1969 החלו ללמד בחוג גם לימודי תואר שני.

לימודים בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה מציע לימודים לתואר ראשון, שני ושלישי (דוקטורט). מדי שנה, מוצעות בחוג גם מספר השתלמויות שנתיות במסגרת בתר-דוקטורט. החוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב שם דגש על מחקר מדעי ברמה בינלאומית גבוהה. סגל החוג כולל חוקרים וחוקרות בעלי שם עולמי בתחומי התמחותם ומכשיר את התלמידים המתקדמים לעבודות מחקר, לפיתוחים תאורטיים, לפרסומים מדעיים ולקריירה אקדמית. בין תחומי ההתמחות המאפיינים את החוג נכללים נושאים כגון אי-שוויון חברתי, ריבוד, הגירה, מגדר, חינוך, ארגונים, שלטון ומשילות, חיי יום-יום, אורבניזם ומרחב, משפחה, חברה אזרחית, שוק עבודה ועוד. בחוג מתקיימת פעילות הוראתית ומחקרית ענפה בסוציולוגיה של ריבוד ואי-שוויון, סוציולוגיה פוליטית והיסטורית, אנתרופולוגיה של החברה הישראלית וסוציולוגיה של החינוך.

לימודי תואר ראשון בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

תוכנית הלימודים לתואר ראשון מקנה הכרות מעמיקה עם תחומי המחקר וההגות בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה. כמן כן מושם דגש על ניתוחים שיטתיים והכרות עומק עם מבנה החברה הישראלית, ההיסטוריה של פלשתינה/ארץ ישראל והתהליכים המרכזיים המתרחשים בה. לימודי התואר הראשון מקנים גם הכרות בסיסית עם תחומי מחקר שונים ומקנה שליטה בשיטות מחקר מסוגים שונים.

לימודי תואר שני בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

תוכנית הלימודים לתואר שני מיועדת לבוגרי תואר ראשון (לתלמידים ללא רקע בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה מוצעת תוכנית השלמות המותאמת בהתאם לרקע הייחודי לכל תלמיד). תוכנית הלימודים מקנה הכרות מעמיקה עם מחקרים עכשוויים, תאוריות מתקדמות ומחלוקות מרכזיות בתחומים השונים. תוכנית הלימודים לתואר השני היא תוכנית דינמית השמה דגש על פיתוח יכולות לימוד ומחקר עצמאיים. הלימודים לתואר השני כוללים מסלול מחקרי הנותן את האפשרות לבצע מחקר ולכתוב עבודת תזה בהנחיה אישית.

לימודי דוקטורט בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה

תוכנית הלימודים לתואר שלישי (דוקטורט) מבוססת בעיקרה על עבודה עצמאית בהנחיה אישית. תוכנית הדוקטורט מורכבת משלב ראשוני שבו נכתבת הצעת מחקר מפורטת הטעונה אישור וועדת תלמידי מחקר. לאחר אישור ההצעה, עוברים התלמידים לשלב השני שבו מתבצעת עבודת המחקר ונכתבת עבודת דוקטורט המוגשת לאישור סנאט האוניברסיטה.
האחיות ג'משיד

האחיות ג'משיד הן האחיות עדן ושי-לי ג'משיד, הפועלות כהרכב מוזיקלי. שי-לי ג'משיד שרה ומנגנת על גיטרה ועדן ג'משיד שרה ומנגנת בצ'לו.

ביוגרפיה

האחיות ג'משיד נולדו וגדלו בשכונת תלפיות מזרח בירושלים, להורים ממוצא אלג'יראי־מרוקאי־פרסי, שניהלו את בית המלון "עדן ירושלים". אחותן הבכורה, המוזיקאית ענבל ג'משיד, נשואה למוזיקאי גלעד ואקנין ושניהם חברי ההרכב המוזיקלי אקוט.
האחיות התחילו להופיע בשנת 2006 בירושלים ובשנת 2016 ראה אור אלבום הבכורה שלהן (הנושא את שמן) בהפקתם המוזיקלית של אביב משולם ושחר אליסוף. שי־לי ג'משיד כתבה והלחינה את רוב השירים באלבום שמושפע ממוזיקה קאמרית. באותה השנה חידשו את השיר "אינתה דאיימן" של שרית חדד.
רב סחורה

רב סחורה (מופיע גם בשם רב סחורא) הוא אמורא בבלי בדור השלישי והרביעי, תלמידו של רב הונא. מופיע בתלמוד כעשר פעמים, בכולם הוא מוסר בשם רב הונא, וכולם נאמרו על ידי רבא בשם רב סחורה, בנוסח: "אמר רבא אמר רב סחורה אמר רב הונא".

חייו

לא ידוע דבר על מקומו ומשפחתו. מוזכר בתלמוד חכם באותו דור בשם "רב הונא בר סחורה", וכן בירושלמי: "רבי אבינא בר סחורה", אבל אין הוכחה שהם בניו של רב סחורה.
רבא החשיבו כ"אדם גדול". מסופר עליו שרבא שיבח אותו בפני רב נחמן, והלה חפץ להכירו, ואמר לו: "כשיבוא לידך - הביאהו לידי". רב סחורה הגיע לרב נחמן כדי שיתיר לו נדר כלשהו, ורב נחמן חיפש למצוא פירצה בנדרו, האם בשעת נדרו חשב גם על אפשרות כזו וכזו, ורב סחורה השיב שאכן חשב על כל האפשרויות הללו. לבסוף הקפיד עליו רב נחמן, ושילח אותו מפניו. יצא רב סחורה והתיר לעצמו את הנדר, על פי המשנה במסכת אבות (ב, א): "איזו היא דרך ישרה שיבור לו האדם? כל שהיא תפארת לעושיה ותפארת לו מן האדם", ומכיוון שרב נחמן כעס עליו - על דעת כך לא נדר.
אף שרב סחורה לא היה רבו המובהק של רבא, החשיב אותו רבא כרבו והביא אותו כדוגמה להלכה ש"אפילו לא האיר עיניו אלא במשנה אחת - זה הוא רבו". רבא ציין שרב סחורה הסביר לו מהו הכלי "זוהמא ליסטרון" המוזכר במשנה.
אוסטיליו ריצ'י

ביוגרפיה

יליד פרמו שבאיטליה. היה תלמיד של המתמטיקאי ניקולו טרטליה (1499–1557) בברשה. ראה במתמטיקה כלי שימושי לפתרון בעיות במכניקה והנדסה, ועם הזמן פיתח עניין בארכיטקטורה צבאית ובמתמטיקה שימושית.
ריצ'י שימש פרופסור באקדמיה לאמנויות הציור (Accademia delle Arti del Disegno) בפירנצה, שנוסדה ב-1560, ושם היה מורהו של הצייר לודוביקו קארדי. ב-1580 היה מתמטיקאי החצר של הדוכס פרנצ'סקו בפירנצה, ובמסגרת תפקידו העביר הרצאות באוניברסיטת פיזה, שאותן שמע גם גלילאו. בעקבות ההרצאות האלו, ביקש גלילאו מריצ'י לשכנע את הוריו לאפשר לו לזנוח את לימודי הרפואה, שלשמם נשלח לאוניברסיטה, ולעבור ללמוד מתמטיקה. ריצ'י, שהיה ידידו של אביו של גלילאו, וינצ'נציו גליליי (1520–1591 לערך), הבטיח להנחות את גלילאו בעצמו, ולמרות זאת נדרשה לוויצ'נציו שנה תמימה עד שהתרצה. גלילאו למד מריצ'י את המתמטיקה של אוקלידס ושל ארכימדס, שהשפיעה מאוד על עבודותיו ומחקריו של גלילאו בהמשך. כשלימד את תלמידיו הפרטיים בפדובה, נעזר בספרונים שכתב, "מבוא קצר לארכיטקטורה צבאית" ו"רשימות על ביצורים צבאיים".
אברהם וינשל

ביוגרפיה

וינשל נולד בקווקז, באזור שבשנות האלפיים הוא שטח אזרבייג'ן, לקרולינה וד"ר זאב וינשל, ממייסדי הליגה למלחמה בשחפת בחיפה ומנהל בית החולים תימנעה. למד משפטים בגרמניה ובשווייץ, וקיבל תואר דוקטור למשפטים ב-1916. במקביל לעבודתו המקצועית התמסר לפעילות ציונית, ובשנת 1920 נשא את זינה (לבית שלמה קבש ולאה מבית בבקוב), עלה לארץ ישראל, השתקע בחיפה והיה מראשוני עורכי הדין העבריים בעיר. במלחמת העצמאות שכל את בנו שאול (1927–1948), חייל בחיל התותחנים.

עבודתו המשפטית

וינשל עסק רבות במשפטי קרקעות שונים כמו גם ניהול משא ומתן על רכישתן באופן עצמאי (כאדמות חניתה שנקנו בידי אחיו אליעזר וינשל). וינשל היה יועץ משפטי של גופים כלכליים גדולים, בהם ממגורות דגון, שבהן שימש דירקטור וחברת הכשרת היישוב שעסק בשירותה ברכישת קרקעות בגליל. ב-1931 מונה ליועץ המשפטי של עיריית חיפה, ושימש בתפקיד זה שנים רבות.
היה ממייסדי אגודת עורכי הדין העבריים בחיפה וראש לשכת הסתדרות עורכי הדין בישראל (אחד הגופים שקדם ללשכת עורכי הדין בישראל).
וינשל היה מועמד להרכב הראשון של בית המשפט העליון אך סירב ויותר מאוחר שימש עורך דינו של ד"ר ישראל שייב במאבק על זכותו של האחרון לשמש מורה.
היה חבר ועדת דורי לקביעת מבנה ההתאחדות לספורט בישראל כנציג מכבי.

פעילותו הפוליטית

השתתף בוועידת היסוד של הסתדרות הסטודנטים הציונים "החבר" והיה לאחד ממנהיגיה.
ב-1925 היה בין מקימי המפלגה הרוויזיוניסטית בארץ ביחד עם אחיו יעקב, בנימין זאב פון וייזל, ישראל בנימין רוזוב וארתור קסטלר. וינשל עמד בראש אגודת "זכותנו" שקמה ב-1926 במטרה להגן על זכויות היהודים, תושבי ארץ ישראל, מפני קיפוח מצד השלטון.
היה חבר ועד הקהילה בחיפה, חבר הוועד הפועל שלו, וחבר באספת הנבחרים השנייה והשלישית.
בסוף שנות השלושים עזב בשל חילוקי דעות את ההסתדרות הציונית החדשה (הצ"ח), הצטרף להנהלת תנועת "בני-חורין" והגיש בשמהּ לממשלת בריטניה תזכיר המוקדש לפתרון בעיית ארץ ישראל. במלחמת העולם השנייה דרש להקים חזית לאומית אחידה, להקים מורשון יישובי ולהכניס שיטת בחירות אזוריות במקום בחירות יחסיות המפצלות את הצבור. הרעיון נתקל בהתנגדות מפלגות שונות שראו בהקמת חזית לאומית אחידה סוף לדרכן העצמאית.
באוגוסט 1947 נעצר בידי השלטונות הבריטיים על פעילות פוליטית, והוחזק 40 יום במעצר במחנה המעצר בלטרון.

עיסוקו בעיתונות

ב-1916 היה עורכו של העיתון הלאומי היהודי "ההתעוררות" (Das Erwachen), שבו השתתפו טובי הסופרים היהודים. וינשל היה חבר מערכת "המבשר ליהודי קווקז" (בשפה הרוסית), שאביו היה עורכו, ופרסם בו שורת מאמרים המוקדשים לבעיות ההתיישבות העברית בא"י.
ב-19 בפברואר 1926 ייסד את עיתון "הצפון", שהיה המקומון הראשון בארץ ישראל (על אף שווינשל ייעד אותו גם לידיעות כל ארציות) והעיתון הרוויזיוניסטי הראשון בארץ ישראל. העיתון ייצג אמנם את דעות התנועה, אך האחים וינשל היו בעליו ולפחות בתחילה הם נזהרו מכתיבת דעות אלו. הוא הופיע תחילה כשבועון, ואחר כך כדו-שבועון עד לסגירתו ב-14 באוגוסט 1927 אחרי 99 גיליונות. העיתון היה הראשון בעל מדור ספורט מקיף. כיאה לעיתון רוויזיוניסטי המדור תקף את הפועל.
בשנת 1926 הקים עם ארתור קסטלר סוכנות ידיעות בחיפה. 
ב-1936 חזר וינשל לנהל שבועון; הפעם את הירדן עיתונה הרשמי של התנועה. העיתון נסגר על ידי השלטונות הבריטיים.
על שמו רחוב בחיפה.
רשימות על המקדש היהודי

רשימות על המקדש היהודי (באנגלית: Notes on the Jewish Temple) הוא כתב יד מאת אייזק ניוטון הכתוב בלטינית, עברית, ארמית ויוונית, אשר מכיל רשימות אודות המקדש היהודי ומנהגי הפולחן בו.
כיום כתב היד מצוי באוספי הספרייה הלאומית בירושלים.

תיאור

כתב היד כולל ביטויים בעברית ובארמית אשר הועתקו באותיות עבריות על ידי ניוטון, ביניהם משפטים דוגמת "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד".
לצד הביטויים בעברית ובארמית, מופיע בכתב היד תרגומם ללטינית ומופיעים הסברים נוספים אשר מובאים מתוך "אודות הקיצורים העבריים" של ההבראיסט הנוצרי יוהאן בוקסטורף.
כתב היד מכיל הפניות למגוון מקורות ובהם המקרא, המדרשים (דברי התנאים הלל ושמאי), התלמוד, ספר הזוהר, תרגום יונתן.
גודל כתב היד 31 על 20 סנטימטרים.

היסטוריה

ניוטון מבסס את כתביו על נבואת ספר יחזקאל בה מופיע תיאור בית המקדש.
כמו כן, ניוטון מתבסס על הפירוש שנכתב על ידי הנזיר הישועי הספרדי חואן בטיסטה וילאלפאנדוס, ועל הביקורת שנכתבה על פירוש זה על ידי לואיס קאפלוס. ביקורת זו הופיעה במהדורת התנ"ך הרב-לשוני של בריאן וולטון, אשר הייתה ברשותו של ניוטון.
כתב יד זה מתוארך לאחר שנת 1675 ולפני שנת 1685.