google/wiki40b huggingface dataset:
מדד תל אביב 90

מדד תל אביב 90 הוא מדד השקעה המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של 90 המניות בעלות שווי השוק הגבוה ביותר הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, הבאות מיד לאחר החברות הנמצאות במדד תל אביב 35. חיבור קבוצת החברות במדד זה, עם החברות הנמצאות במדד תל אביב 35 נותנת למעשה את קבוצת החברות הנמצאות במדד תל אביב 125. לפיכך ניתן להגדיר את מדד תל אביב 90 כמדד הנגזר ממדד תל אביב 125.
המדד התפרסם לראשונה על ידי הבורסה לניירות ערך ב-1 בינואר 1999 בשווי של 299.89 נקודות, שהיה באותו זמן השער של מדד ת"א 100. משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות. המדד נותן תמונה משלימה לגבי מצב החברות מהדרג השני בכלכלה הישראלית.
מדד תל אביב 90 נחשב למדד ספקולטיבי יותר ממדדי תל אביב 35 ותל אביב 125. כך למשל, במשבר של שנת 2008, ירד מדד זה ב-70%, לעומת ירידה של 50% שירד ת"א 25. מסיבה זו, המדד נחשב לפחות פופולרי להשקעה בקרב הציבור. כשש תעודות סל שונות עוקבות אחר מדד זה, ארבע תעודות עוקבות אחריו בחסר, ועוד שלוש תעודות מורכבות העוקבות אחריו עם מינוף (חיובי או שלילי).
מדד תל אביב 90 החליף את מדד תל אביב 75 בפברואר 2017, במסגרת "רפורמת המדדים" שיזמה הבורסה לניירות ערך.

התנהגות המדד

ממרץ 2003 עד סוף שנת 2007 היה מדד תל אביב 75 במגמת עלייה חזקה, מרמה של קרוב ל-300 נקודות בתחילת התקופה, ועד לשיא של 1,134.74 ב-15 ביולי 2007. מאז שיא זה החלה השפעתו של משבר האשראי העולמי להוריד את המדד עד שבתאריך ה-28 בדצמבר 2008 חזר המדד לשפל של 316.67 נקודות, רמה בה היה חמש וחצי שנים קודם לכן. מאז חזר המדד והתאושש באופן עקבי אך עדיין, נכון לסוף 2010 נמצא במרחק של 18% משיאו.
אחת מתכונותיו הבולטות של מדד תל אביב 90 היא שהוא אינו מושפע משוק הנגזרים, כפי שמושפעים מדדי תל אביב 35, ובמידה פחותה מדד תל אביב 125. כך יכול מדד זה לתת תמונה אמיתית יותר לגבי המגמות התוך יומיות. השוואת התנהגות מדד זה לעומת מדד תל אביב 35 נותנת תובנה לגבי רמת התערבות שחקני המעו"ף במסחר, שכן שחקני המעו"ף אינם פועלים במניות המרכיבות מדד זה.
באוגוסט 2015 הודיעה הבורסה בתל אביב שהיא בוחנת אפשרות לרפורמה במדדים, במסגרתה יהפוך מדד ת"א 75 למדד ת"א 90. בינואר 2016 פרסמה הבורסה את התוכנית המפורטת לרפורמה להערות הציבור, ובאוגוסט 2016 הודיעה רשמית על יישום הרפורמה החל מ-9 בפברואר 2017.
במסגרת המעבר ממדד תל אביב 75 למדד ת"א 90, השתנה אופן חישוב תקרת משקל של כל מניה במדד, כך שלאחר השינוי מגבלת המשקל תהיה 2%.
ניו מדיה

ניו מדיה (מילולית: "תקשורת חדשה") הוא מושג רחב המתייחס אל יצירות אשר נוצרו באופן דיגיטלי באמצעות מחשב או שעברו דיגיטציה. המחשב יכול לשמש אותן בתהליך ההפקה, תהליך ההפצה או תהליך ההצגה.
המונח "ניו מדיה" בא לתאר אותה כהנגדה למדיומים קודמים. בין השאר - הדפוס, הטלוויזיה, הקולנוע ועוד. הללו מכונים, בהנגדה, "מדיה ישנה" או "אולד מדיה".

עקרונות הניו-מדיה

לב מנוביץ' בספרו The language of new media ניסה להביא 5 עקרונות שמאפיינים ניו-מדיה.
לא כל יצירת ניו מדיה מצייתת לחוקים הללו, הוא טוען. אלו אינם כללים אבסולוטיים אלא נטיות כלליות של יצירות ניו-מדיה.

ייצוג ספרתי

כל מוצרי הניו מדיה, בין אם נוצרו על ידי מחשב או שעברו המרה מחומר גלם אנלוגי, מיוצגים בייצוג ספרתי. מכאן שגם אפשר לעבד ולשנות אותם באמצעות תוכנת מחשב.

מודולריות

משום שכל האלמנטים ביצירת ניו-מדיה מאוחסנים בנפרד ובאופן עצמאי, ניתן לבצע בכל אחד מהם שינויים בנפרד ללא לשנות את היצירה הכללית.

קידוד מחדש

ניו מדיה מכילה 2 שכבות: השכבה התרבותית והשכבה הממוחשבת, כאשר הן נמצאות תמיד ביחסים של השפעה הדדית זו על זו. השילוב או הקידוד מחדש של השכבות הללו יוצרת תרבות משולבת של משמעויות תרבותיות וממוחשבות. בתהליך זה קטגוריות ומושגים תרבותיים מוחלפים ברמת המשמעות ו/או השפה במושגים חדשים הלקוחים מעולם המושגים הממוחשבים.

הניו מדיה כתקשורת המונים

בתחילת המאה ה-21, עם עליית ה-Web 2.0 (אתרי תוכן מבוסס גולשים) הרשת החברתיות המקוונות דוגמת פייסבוק וטוויטר, שהראו יעילות גדולה בהפצת רעיונות ומסרים המונית, משמש המונח "ניו מדיה" גם להתייחסות לרשתות אלה כמדיום תקשורת המונים חדש. גופים רבים הקימו חטיבת ניו מדיה או מינו דוברים שהתמחותם ניו מדיה, ואלה משתמשים בכלים אלה (כגון בפרסום סטטוסים ותמונות בפייסבוק או ציוצים בטוויטר) כדי להעביר מסרים לקהלים נרחבים וליחצ"ן את הגוף שמטעמו הם פועלים.
היבט חשוב נוסף של הניו מדיה שהיא מאפשרת לכל אדם להיות עיתונאי או פובליציסט ולהפיץ את מסריו כך שיגיעו לקהל נרחב, החל ממאות או אלפים וכלה במיליונים. הפיכת הצילום הדיגיטלי לנגיש (כגון התקנת מצלמה דיגיטלית בכל סמארטפון) חיזקה מגמה זו.
כיום מוגדרים גם שירותי סטרימינג שונים כגון נטפליקס והולו כניו מדיה. בפרסי סאטורן, למשל, ישנה קטגוריה לסדרות ניו מדיה, המוענקות לסדרות שמופקות במיוחד עבור שירותי הסטרימינג השונים.
מיכאל חזני

ביוגרפיה

חזני נולד בבנדין שבשלזיה (אז בקיסרות הגרמנית, כיום בפולין). הוא למד בישיבת "תורת חיים" (ישיבת בריסק) בוורשה, והוסמך לרבנות. כמו כן, למד חזני לימודים כלליים, ונבחן בבחינות הבגרות במסגרת אקסטרנית.
עלה ארצה ב-1932 כאשר הגיע להשתתף במשחקי המכביה ושינה את שם משפחתו, כדי שיוכל להישאר בארץ. לאחר עלייתו לארץ עבד כפועל חקלאי, והיה מראשוני כפר יעבץ. לאחר מכן התגורר חזני בכפר הרא"ה ובכפר אברהם והיה ממייסדי קיבוץ טירת צבי.
כמו כן היה חזני ממייסדי "השומר הדתי" ומפעילי "החלוץ המזרחי", ופעיל בארגון "ההגנה".
חזני אף עבד במרכז החקלאי של הפועל-המזרחי, ולימים כיהן כיושב-ראש המרכז. בתפקידו זה פעל רבות להתרחבות ההתיישבות הדתית, והיה אב ופטרון להתיישבות הדתית בארץ ישראל.
חזני אף כיהן כחבר הנהלת מוסד הרב קוק בירושלים.

בחיים הפוליטיים

חזני נבחר לראשונה לכנסת כחבר הכנסת השנייה בשנת 1951, וכיהן בה ברציפות עד ליום פטירתו, באמצע ימיה של הכנסת השמינית, בשנת 1975. חזני כיהן כחבר כנסת מטעם סיעת הפועל המזרחי, והחל משנת 1955, עם איחוד המזרחי והפועל המזרחי – כחבר כנסת מטעם סיעת המפד"ל. חזני כיהן כחבר הוועד הפועל של ”הפועל המזרחי” וחבר הנהלת המפד”ל.
הוא כיהן בכנסת השנייה והשלישית כחבר בוועדת הפנים, והחל בכנסת השלישית ועד הכנסת השביעית כיהן ברציפות כחבר בוועדת הכספים, והיה מעמודי התווך של ועדת הכספים, (ולאחר מכן - של ועדת השרים לענייני כלכלה), וממעצבי המדיניות הכלכלית והפיננסית של מדינת ישראל]. בנוסף היה סגן יו"ר המועצה המייעצת של בנק ישראל.
לאחר הבחירות לכנסת השביעית וכינון ממשלתה השנייה של גולדה מאיר, נבחר חזני ב-22 בדצמבר 1969 לכהן כסגן שר החינוך והתרבות. כסגן שר החינוך יישר הדורים עם השר הממונה]. 
כהונתו בתפקיד נמשכה מספר חודשים, ובסבב התפקידים הפנימי שהתקיים בסיעת המפד"ל לאחר פטירתו של יו"ר המפד"ל, השר חיים משה שפירא, נבחר חזני ב-1 בספטמבר 1970 לראשונה כחבר הממשלה, בתפקיד שר הסעד.
בכהונתו כשר הסעד נודעה ברבים דאגתו וחרדתו לחלשים ולחסרי האונים שבחברה הישראלית, נזקקי הסעד, ללא הבדל בין יהודים לשאינם יהודים]. כשר הסעד הנהיג גישה של סעד ממלכתי לנזקקים, בזכות ולא בחסד, והעלה, באמצעות מאבקים רבים על תקציבו, את משרד הסעד לדרגה של אחד מן המרכזיים שבמשרדי הממשלה].
בתפקידו זה, החל חזני גם לגייס מתנדבות לשירות לאומי, בשנת 1970. שנה לאחר מכן, העביר חזני בממשלה החלטה להכיר במפעל ההתנדבות של השירות הלאומי, ולעודדו. בעקבות החלטה זו הוקמה האגודה להתנדבות בעם. חזני אף הציע למנוע מבנות שהצהירו ולא עשו שירות לאומי את הלימוד באוניברסיטאות.
במסגרת המשא ומתן על הקמת ממשלת ישראל השש עשרה בראשות גולדה מאיר, לאחר הבחירות לכנסת השמינית, היה חזני בצד של ותיקי המפד"ל שחייבו הצטרפות לממשלה. הוא טען שאין טעם לעמוד על שינוי החוק בסוגיית מיהו יהודי וכי ישיבה באופוזיציה לא תביא לתוצאה טובה יותר. הוא טען שמצב החירום במדינה לאחר מלחמת יום הכיפורים מחייב השתתפות בממשלה. אולם לאחר שהושבע כחבר בממשלה החדשה הידוע שהצטרפות לממשלה הייתה טעות והתפטר ממנה ב-4 באפריל 1974. במשך כשבעה חודשים שב חזני לכהן כחבר כנסת מן המנין, ועם הצטרפותה המאוחרת של המפד"ל לממשלתו של יצחק רבין, ב-29 באוקטובר 1974, שב חזני לכהן כשר הסעד, עד ליום פטירתו.
חזני הלך לעולמו בפתאומיות באמצע נאומו, בחנוכת מרכז הסהר האדום לנשים מוכות בעיר ג'נין, ביום כ"ג בתמוז ה'תשל"ה, 2 ביולי 1975, מספר ימים לאחר יום הולדתו ה-62. הובא למנוחות בהלוויה ממלכתית בבית הקברות בהר הזיתים.
על שמו רחובות בחדרה ובנתיבות.
צלעות קירור

צלעות קירור (באנגלית: Heat Sink) הן מערך של משטחים מחומר בעל מוליכות חום גבוהה, החשופות לאוויר ומפזרות בו חום, שנקלט בהן מן הגוף שתפקידן לקרר. צלעות קירור הן חלק מגוף קירור, המשמש חלק במערכת קירור. מערכת קירור יכולה לכלול גם מאווררים, צינורות להולכת גזים או נוזלים, משאבות עבור צינורות אלו, מדחסים, חומרים משפרי מגע תרמי, חומרים מבודדים וחורי אוורור. צלעות קירור יש, לדוגמה, בגופי קירור של מעבדי מחשב ומנועי אופנועים.
צלעות הקירור עשויות בדרך כלל ממתכת בעלת מקדם מוליכות חום גבוה, כגון: נחושת, פליז, אלומיניום (במחשבים וברכיבים תעופתיים), ברזל (בדרך כלל במכשור תעשייתי כבד ומנועים בהספק גבוה) ועוד.

עקרון הפעולה

צלעות הקירור קולטות אנרגיה בהולכה ישירה מהחלק במכשיר שבו נוצר החום (למשל מנוע, מעבד, מדחס, שנאי וכיוצא באלה), אנרגיית החום מתפזרת באופן יעיל בצלעות. הדבר מתאפשר בזכות מקדם המוליכות הגבוה של צלעות הקירור, ועובי שהותאם לפיזור יעיל, והסעה של החום לסביבה (אוויר, מים או נוזל אחר) בזכות שטח הפנים הגדול של הצלעות.
גאומטרית, הצלעות מותאמות למעבר אוויר או נוזל והן מוצבות במקביל לזרם האוויר או הנוזל שבסביבת המכשיר. לדוגמה צלעות הקירור במנוע האופנוע ניצבות במקביל לזרם האוויר הנוצר בזמן נסיעת האופנוע. במכשירים מסוימים שבהם זרם האוויר או המים אינו מספיק לצינון המכשיר, מוצב בסמוך לצלעות הקירור מאוורר שתפקידו ליצור תנועת אוויר או מים בסביבת צלעות הקירור.
עיוות גולגולתי מלאכותי

עיוות גולגולתי מלאכותי היה מנהג עתיק שבמסגרתו נעשה סוג של שינוי הגוף בו הגולגולת של האדם מעוותת בכוונה. הליך עיוות צמיחה הגולגולת הנורמלי מבוצע על ידי הפעלת כוח לאורך זמן ממושך על הגולגולת של התינוק. כתוצאה מכך הגולגלת משוטחת, מוארכת (מופק על ידי חבישת שני לוחות עץ בצדי הראש), מעוגלת (מופק על ידי קשירת בד סביב הראש) או מתעצבת לצורת חרוט. לרוב ההליך מבוצע בערך כחודש לאחר הלידה ונמשך כחצי שנה.
המנהג של עיוות הגולגולת היה נהוג בתרבויות קדומות שונות - באפריקה בקרב הקבוצה האתנית "מנגבטוס" (שנמצאת באזור בו נמצאת כיום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו), באסיה בקרב ההונים, באמריקה בין בני המאיה והאינקה ובקרב תושבי חצי האי פאראקס (פרו).
גולגולות האדם הנבון מהאלף ה-9 לפנה"ס (התרבות הפרוטו-נאוליתית) שהתגלו במערת שאנידאר  בעיראק הן הממצא הארכאולוגי העתיק ביותר שנמצא עם עיוות גולגולתי מלאכותי.
Type 97 (מרגמה)

מרגמת הType 97 הייתה מרגמת חי"ר בקוטר 81 מ"מ יפנית שהייתה בשימוש הצבא היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. המרגמה נכנסה לשירות בשנת 1937.
Sleep (להקה)

היסטוריה

בשנת 1991 שיחררה הלהקה את אלבומה הראשון, Volume One. לאחר שחרור האלבום, החלה הלהקה לצבור קהל מעריצים בקרב סצנת הדום מטאל המקומית בקליפורניה. בשנה שלאחר מכן, שיחררה הלהקה את אלבומה השני, Sleep's Holy Mountain. אלבום זה נחשב לאחד האלבומים שתרמו רבות להתפתחותו של הז'אנר סטונר רוק, אשר חולק אלמנטים מוזיקליים רבים עם דום מטאל. בעקבות הצלחתו של האלבום, הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים האנגלית London Records.
בשנת 1995, החלה הלהקה לעבוד על אלבומה השלישי, Dopesmoker. לאכזבתה של חברת התקליטים, האלבום הכיל שיר אחד שאורכו היה למעלה משעה, דבר הגרם לסכסוך בינם לבין חברי הלהקה. חברת התקליטים סירבה לשחרר את האלבום בטענה שלא ניתן לשווק אותו והעדיפה לפצל אותו לשירים בודדים. הלהקה התפרקה בשנת 1998 לאחר שסירבה לשחרר את האלבום.
בשנים שלאחר פירוק הלהקה, האלבום Dopesmoker התפרסם במספר גרסאות שונות, תחילה תחת השם Jerusalem בשנת 1999 ולאחר מכן בשמו המקורי בשנת 2003.
חברי הלהקה פנו לפיתוח פרויקטים מוזיקליים חדשים והקימו את הלהקות Om ו-High on Fire.
בשנת 2009 התאחדה הלהקה ופעלה לסירוגין במקביל לפעילותן של הלהקות שהקימו.
בשנת 2017 הכריזה הלהקה על אלבום חדש בשם The Sciences, השחרור הראשון שלהם מזה כמעט 20 שנים. האלבום שוחרר בשנת 2018 והתקבל באהדה רבה בקרב מעריצים ומבקרי מוזיקה, ואף דורג במקום ה-49 ברשימת בילבורד 200.
רפיק הליט קראיי

ביוגרפיה

רפיק הליט קראיי היה בנו של פקיד האוצר מהמד אלי ביי, נצר למשפחת קראקייש (Karakayış), אשר היגרה לאיסטנבול ממודורנו 
(Mudurnu) שבמחוז בולו (Bolu). למד בתיכון גלאטסראיי שבבייאולו, ממוסדות החינוך הוותיקים של העיר, ובפקולטה למשפטים באוניברסיטת איסטנבול. עבד כפקיד במשרד האוצר. לאחר ההכרזה על עידן החוקה השנייה החל לעסוק בכתיבה עיתונאית; בין היתר שימש כמתרגם וככתב בעיתון Tercüman-ı Hakikat ("מתרגם האמת"). עקב דברים שכתב נאלץ לגלות מאיסטנבול: תחילה לסינופ, ואחר כך לצ'ורום (Çorum), לאנקרה ולבילג'יק (Bilecik). עם שובו לאיסטנבול שימש זמן מה כמורה לטורקית, וכן עבד במשרד הראשי של רשות הדואר, הטלגרפיה והטלפוניה (Posta, Telgraf, Telefon İşletmesi). בתוך כך הצטרף למפלגת החירות וההבנה (Hürriyet ve İtilaf Fırkası), ובשל דברי ביקורת שהשמיע נגד מלחמת העצמאות הוכנס לרשימת המאה וחמישים באשמת בגידה במולדת, ונאלץ לעזוב את ארצו ולחיות כגולה בביירות ובחלב.
במכתבים ושירים שכתב לאטאטורק מילא רפיק הליט קראיי תפקיד מרכזי בהחלטת הממשל להעניק חנינה לאנשי רשימת המאה וחמישים. עם חזרתו למולדתו הוא שב לפרסם את כתב העת ההומוריסטי Aydede ("סבא ירח"), שיצא לאור עוד קודם לכן. לראשונה עשה לו שם בספרות הטורקית עם יצירותיו הספרותיות על אנטוליה, אך הוא קנה את עולמו גם בזכות חיבוריו הסטיריים וההומוריסטיים. ביצירותיו, המתבססות על רשמיו והתנסויותיו, נקט לשון תיאורית והרבה להשתמש בדימויים, ובאמצעות לשונו הבהירה והקולחת, וכן טכניקת הכתיבה רבת-העצמה שלו קנה לו מקום של כבוד בקרב סופרי הרומנים של המאה ה-20. רפיק הליט, אשר הפליא להשתמש בשפה הטורקית, העניק יצירות מוצלחות רבות לספרות בשפה זו, ונמנה עם טובי המספרים בה.
אווה אמורי

ראשית חייה

אמורי נולדה בניו יורק לבמאי האיטלקי פרנק אמורי ולשחקנית האמריקאית סוזן סרנדון. סבה היה תסריטאי הטלוויזיה אנטוניו אמורי, ודודתה היא התסריטאית ולנטינה אמורי. היא סיימה לימודי איטלקית באוניברסיטת בראון ב-2007.

קריירה

ב-2002 השתתפה אמורי בסרט "לא דופקות חשבון" לצד אמה, ושיחקה לצדה פעם נוספת באחד מפרקי העונה השביעית של "חברים", שבו סרנדון סטרה לה. הופעה נוספת של אמורי לצד סרנדון הייתה בסרט הקולנוע "זה הבן שלי" של אדם סנדלר מ-2012, בו שתיהן גילמו את אותה דמות בגילאים שונים.
בשנת 2004 הופיעה אמורי בסרט "גאולה!" לצד מנדי מור ומקולי קולקין.
היא הנחתה את "Attack of the Show!‎" לצד קווין פרירה.
ב-2009 השתתפה בעונה השלישית של הסדרה "קליפורניקיישן" (Showtime), שם שיחקה את ג'קי, חשפנית ואחת התלמידות של האנק, שבהמשך נהיית גם המאהבת שלו. ב-2008 שיחקה אמורי בתפקיד הראשי בסרט "אמצע שומקום".
ב-2010 הופיעה אמורי בסדרת הטלוויזיה "האוס" בתפקיד ניקול.

חיים אישיים

ב-10 בדצמבר 2010 התארסה אמורי לשחקן הכדורגל של ה-MLS קייל מרטינו, ובאוקטובר 2011 השניים נישאו.
אסיוט

היסטוריה

אסיוט הייתה בירתה של נום בערך בסוף האלף ה-4 לפנה"ס, כאשר הוקמה על הגדה המערבית של הנילוס. לקראת סוף האלף ה-3 לפנה"ס ירד קרנה של העיר.

אסיוט המודרנית

כיום, גרים בעיר למעלה מ-400 אלף תושבים, ואסיוט היא העיר המצרית עם ריכוז הקופטים הגבוה ביותר ביחס לאוכלוסייה ׁ(למעלה מ-50%).
וולפגנג פאול

ביוגרפיה

וולפגנג פאול נולד בגרמניה ב-10 באוגוסט 1913. גדל והתחנך במינכן בה אביו כיהן כפרופסור לכימיה רפואית. את לימודיו האקדמאים החל באוניברסיטה הטכנית של מינכן, אך במהלכם עבר לאוניברסיטה הטכנית של ברלין בשנת 1934 ובה סיים את לימודי התואר הראשון בשנת 1937, תחת הנחייתו של הנס גייגר. את לימודיו לתארים מתקדמים החל באוניברסיטת קיל, ולאחר שגויס לשורות חיל האוויר הגרמני סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1940 באוניברסיטה הטכנית של ברלין.

קריירה אקדמית

במשך מספר שנים שימש כמרצה באוניברסיטת גטינגן יחד עם הנס קופרמן. היה פרופסור לפיזיקה ניסויית באוניברסיטת בון בה עבד משנת 1952 עד 1993. לאורך שנתיים, משנת 1965 עד 1967 היה מנהלה של המחלקה לפיזיקה גרעינית ב-CERN.
ראובן וימר

ראובן וימֶר (נולד ב-1937) הוא פרסומאי, סופר ומתרגם ישראלי.

ביוגרפיה

ראובן וימר נולד בחיפה, גדל והתחנך בקיבוץ מזרע ושירת בחטיבת גולני. אחרי גמר השירות עזב את הקיבוץ ועבר ללמוד  בירושלים ואחרי כן עבר להתגורר בתל אביב. 
בשנת 1963 החל לעבוד בתחום הפרסום: תחילה במשרד בינג-ליניאל, אחרי כן בפרסום דחף ולבסוף בחברת פרסום שבבעלותו. במשך השנים טבע ססמאות פרסום רבות המוכרות עד היום, בהן טוב לי עם עלית, איזה זיפ שותים היום, החמצן של המדינה ורבות אחרות, וכן טבע שמות מותגים נפוצים כגון "כספומט", "נשיקולדה", "פלא-פון" ואחרים. וימר אף חידש מילים וביטויים בעברית כגון ידוענים, הכי-הכי, מקוון ואחרים. במחצית שנות השמונים כיהן כראש האיגוד הישראלי לפרסום, ובשנת 2006 זכה לאות הוקרה על מפעל חיים בתחום. 
בשנים האחרונות עוסק וימר בתרגום, עיבוד וכתיבה.
אנדרו גייז

קריירה קבוצתית

לאחר קריירה מוצלחת בליגת בתי הספר התיכוניים באוסטרליה, עלה גייז בשנת 1984 לקבוצה הבוגרת של מלבורן טייגרס מה-NBL, אותה אימן אביו לינדזי גייז. כבר בעונתו הראשונה בליגה קלע 29.1 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר רוקי השנה בליגה. בסיום עונת 1988‏ התקבל לאוניברסיטת סיטון הול ובעונה אחת במדיה, הוביל אותה לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסידה סיטון הול לאוניברסיטת מישיגן לאחר הארכה. למרות הצלחתו הרבה בשנותיו הראשונות ככדורסלן, לא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA לשנת 1989 ולכן חזר למלבורן טייגרס. בעונת 1991, נבחר לראשונה בקריירה ל-MVP של העונה ב-NBL. בסיום עונה זו יצא לראשונה לאירופה וחתם בקבוצת הליגה האיטלקית אודינה, אותה עזב כבר בסיום עונת 1991/1992 וחזר למלבורן.
שלוש השנים הבאות (1992–1994) היו שנות השיא של גייז בקריירה. בכולן הוא זכה בתואר מלך הסלים של ה-NBL, ב-1992 וב-1994 זכה בתואר ה-MVP של הליגה וב-1993 הוביל את מלבורן לראשונה בקריירה לאליפות ה-NBL. לאחר שהפך לכוכב המוביל של הכדורסל האוסטרלי גם בזכות הופעותיו במדי נבחרת אוסטרליה, הוחתם בשנת 1994 בקבוצת ה-NBA וושינגטון בולטס, אך נחתך מסגל הקבוצה לאחר שבעה משחקים בלבד, בהם קלע 3.1 נקודות והוריד כדור חוזר אחד בממוצע. לאחר מכן שב לאירופה וחתם באפולון פטרס היוונית, בה שיחק עד לסיום העונה. עם תחילת עונת 1995 שב למלבורן ובארבע העונות הבאות שלו ב-NBL, זכה ארבע פעמים בתואר ה-MVP של העונה, שלוש פעמים בתואר מלך הסלים של הליגה והוביל את מלבורן בשנת 1997 לאליפות שנייה בתקופתו.
בעונת 1998/1999, שוב יצא ל-NBA והוחתם בקבוצת סן אנטוניו ספרס, אותה הובילו באותן השנים דייוויד רובינסון וטים דאנקן. בגלל הפרסום המועט לה זוכה ה-NBL, לא קיבל דקות משחק רבות. באמצעה של העונה, נפצע גייז והושבת להמשך העונה. בגלל הפציעה לא נרשם בסגלה של סן אנטוניו לקראת הפלייאוף, בו זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA. לאחר עונת השפל בסן אנטוניו, שב למלבורן לעוד שש עונות שלאחריהן פרש מכדורסל.
גייז הוא מלך הסלים של ה-NBL בכל הזמנים עם 18,908 נקודות ב-612 משחקי ליגה.

נבחרת לאומית

לאחר עונת רוקי מוצלחת ב-NBL, זומן גייז לסגל נבחרת אוסטרליה לקראת אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984, שם הוביל את אוסטרליה למקום השביעי. שנה לאחר מכן הוביל את אוסטרליה לזכייה באליפות אוקיאניה. בשנים שלאחר מכן הוביל את אוסטרליה לשש זכיות נוספות באליפות אוקיאניה בין השנים 1987-1997.
ב-1986 השתתף עימה באליפות העולם שנערכה במדריד. לאחר מכן השתתף עימה בעוד ארבע אליפויות עולם, כאשר ב-1994 הוא אף מוביל אותה למקום החמישי, הישג השיא שלה בטורניר וזוכה בתואר מלך הסלים של האליפות. עוד לפני אליפות זו קיבל את תפקיד הקפטן של הנבחרת.
באולימפיאדת סיאול 1988 הוביל גייז את נבחרת אוסטרליה למקום הרביעי, הישג השיא של אוסטרליה במשחקים האולימפיים, אליו הגיעה הנבחרת גם באולימפיאדת אטלנטה 1996. כמו כן, הוביל את הנבחרת להישג מצוין גם באולימפיאדת ברצלונה 1992, בו סיימה אוסטרליה במקום השישי.
בשנת 2000, נשא את דגל המשלחת האוסטרלית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סידני. במשחקים עצמם, שוב הוביל את אוסטרליה למקום הרביעי. לאחר הטורניר הודיע גייז על פרישה מהנבחרת כשלזכותו 287 משחקים בינלאומיים.
גייז הוא שיאן ההופעות של נבחרת אוסטרליה במשחקים האולימפיים, עם חמש הופעות בין השנים 1984-2000. כמו כן, נבחר שש פעמים לשחקן השנה בנבחרת.
כובע גרב

בתרבות

כובע הגרב סימל יותר מכל את לוחם הפלמ"ח ומופיע ביצירות רבות של דור זה.
רוב הציורים והרישומים שתיארו את אנשי הפלמ"ח הציגו בלוריות שיער, זיפי זקן, כובעי גרב ומדים המונחים במעין רישול מכוון. דמות הפלמ"חניק הופיעה ברישומיהם של אמנים כגון אריה נבון, נחום גוטמן, יוסי שטרן ויוסף בס
— חותם הפלמ"ח באמנות מאתר הפלמ"ח
אריה נבון למשל, צייר קריקטורה בשם "הקסטל בידנו" בו הראה את ההר חבוש כובע גרב, כסמל להיותו בשליטת לוחמי הפלמ"ח.
אלכסנדר דיומא הבן

חייו

אלכסנדר דיומא הבן נולד בפריז כבנו הבלתי חוקי של אלכסנדר דיומא האב, מחבר הרומן "שלושת המוסקטרים". אמו הייתה מארי-לור-קתרין לאבה, תופרת. ב-1831 הכיר בו אביו כבנו, הוציאו מחזקת אמו, והעניק לו חינוך ברמה גבוהה. עובדת היותו בן בלתי חוקי מצאה לה ביטוי במחזה שכתב ב-1858, "הבן הבלתי חוקי", בו תמך בגישה כי על אב לבן בלתי חוקי לאמץ את בנו ולשאת את אמו לאישה.
ב-1844 עקר דיומא לפרבר של פריז כדי להתגורר עם אביו. בתקופה זו פגש בקורטיזנה מארי דופלסי (Marie Duplessis), עמה הייתה לו פרשיית אהבים שארכה כשנה, ושהייתה מקור השראתו לרומן "הגברת עם הקמליות". את הרומן פרסם ב-1848, לאחר מותה של דופלסי ב-1847 משחפת. לאחר הצלחתו עובד הרומן למחזה בשם זהה, והועלה על בימת ה"תיאטר וודוויל" בפריז ב-1852. ג'וזפה ורדי כתב שנה מאוחר יותר את האופרה "לה טראוויאטה", בהתבסס על הספר והמחזה. את הליברית כתב פרנצ'סקו מריה פיאבה.
הצלחתו של דיומא בתחום המחזאות הביאה אותו להתמקד בתחום זה.
ב-1864 התחתן, ונולדו לו שתי בנות. ב-1874 התקבל כחבר באקדמיה הצרפתית.
ב-1894 עוטר באות לגיון הכבוד הצרפתי, ושנה מאוחר יותר מת.
אמלי רורטי

ביוגרפיה

רורטי נולדה בשנת 1932 בבלגיה, ובצעירותה היגרה עם הוריה (ישראל וקלרה אוקסנברג) לארצות הברית, שם למדה באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת ייל ושם פגשה את מי שלימים יהיה אחד הפילוסופים הבכירים בעולם בשדה הפילוסופיה האנליטית - ריצ'רד רורטי. שניהם עשו דוקטורט באוניברסיטת ייל, וב-1954 נישאו. לזוג נולד בן ושמו ג'יי (ג'יימס) וכמה שנים לאחר מכן, ב-1972, התגרשו. מאוחר יותר, ב-1984, קיבלה רורטי את תואר המאסטר באנתרופולוגיה באוניברסיטת פרינסטון. מאז 2016 רורטי מרצה באוניברסיטת הארוורד על בריאות עולמית וסוציולוגיה רפואית, ועובדת בקתדרה (department) לפילוסופיה באוניברסיטת טאפטס.

קריירה

רורטי החלה את דרכה ב-1957 בוייטון קולג', שם עבדה כמדריכה וכעוזרת פרופסור. ב-1961 עברה לאוניברסיטת ראטגרס שם החלה כעוזרת פרופסור עד שלבסוף הפכה לפרופסורית "מן המניין" (distinguished professor) עד שב-1988 עזבה את אוניברסיטת ראטגרס. ב-1993 החלה ללמד במחלקה לפילוסופיה של מאונט הוליוק קולג', אחר כך עברה לאוניברסיטת בראנדיס, שם לימדה היסטוריה של הרעיונות. ב-2003 עברה לאוניברסיטת ייל, שם שמשה כפרופסורית אורחת (Visiting Professor) עד 2004. לאחר מכן שמשה באותו תפקיד עד 2007 באוניברסיטת הרווארד, ומאוחר יותר הגיעה לאוניברסיטת טאפטס, שם היא מלמדת בקתדרה לפילוסופיה. במקביל, מ-2002, מרצה רורטי באוניברסיטת הרווארד.

פילוסופיה

רורטי עוסקת בתחום הפילוסופיה של הנפש. עיקר עיסוקה במקרים בהם ערכים ורגשות מתנגשים, כגון אמביוולנטיות, התנגשות ערכים מוסריים ומצבים בהם אדם פועל לכאורה בניגוד לשיקול דעתו (Akrasia). רורטי אף מתעניינת ברגשות הנתפסים כאי רציונליים, כגון קנאה ופחד מן המוות. ברבים ממאמריה מתמקדת רורטי בשאלות הקשורות להתנגשות של צווי המוסר אלה באלה, התנגשות של כללי מוסר רציונליים עם רגשות והפער בין תאוריות מוסריות והיכולת ליישמן במציאות האמפירית. הדיון המוסרי שמציעה רורטי, מבקש אפוא לעסוק בשאלות יומיומית ופרקטיות כדוגמת "האם כדאי לי להבריז מהשיעור ביום האביב היפה הזה?" רורטי כותבת גם על  מערכת היחסים המורכבת בין שדה המחקר המוסרי ובין שדה הפסיכולוגיה, תוך כדי בחינת שאלות כגון "כיצד מבנה המוח, המחשבה והרגש משפיעים על המוסר והאתיקה?" רורטי מושפעת בכתיבתה בעיקר מפועלם של הפילוסופים אריסטו שפינוזה ודייוויד יום.

אנתרופולוגיה

כאנתרופולוגית, חוקרת רורטי אנשים המגיעים משני עולמות מוסריים ואתיים שונים, כגון פליטים או גולים, ואיך ההתנגשות הערכית הנוצרת מהמצב הזה משפיעה עליהם, ובייחוד את ההשפעות של הדבר על האסטרטגיות הפסיכולוגיות בהן נוקטים פליטים כאשר הם נאלצים להתמודד עם בריאות לקויה. רורטי אף מתעניינת בקשרים האמביוולנטיים הנוצרים בין רופאים למטופליהם.

ספרים שערכה

רורטי כתבה וערכה כ-15 ספרים וכתבה מעל 100 מאמרים. ביניהם הספרים הבאים:
סיבית

סִבִּית (קיצור של סִפְרָה בִּינָרִית באנגלית bit או בִּיט, מתוך השם "binary digit") היא ספרה בינארית – יחידת הנתונים הקטנה ביותר שבה משתמש המחשב. 
המושג bit נטבע לראשונה על ידי ג'ון טוקי והובא ב-1948 במאמרו המפורסם של קלוד שאנון, אבי תורת האינפורמציה, כדי לתאר את יחידת המידע הקטנה ביותר.

יצוג מידע

סיבית יכולה להכיל ערך 0 או 1 בלבד. הסיבה לשימוש בשיטה הבינארית היא פשטות המימוש האלקטרוני והלוגי של שיטה זו - נדרש טיפול בשני מצבים בלבד (למשל: יש זרם = 1, אין זרם = 0).
ניתן ליצג מידע באמצעות דפוסים של סיביות על ידי תהליך של דיגיטציה.

העברת מידע

מערכת תקשורת יכולה להעביר מידע דיגיטלי.
מהירות ההעברה של נתונים בקווי תקשורת נמדדת בסיביות לשנייה, או בכפולות של יחידה זו, כגון קילוביט לשנייה, מגה-ביט לשנייה וג'יגה-ביט לשנייה.