google/wiki40b huggingface dataset:
דטלף שרמפף

ראשית חייו ומכללות

שרמפף נולד בלברקוזן, שהייתה חלק מגרמניה המערבית, בשנת 1963. בשנתו האחרונה בתיכון עבר שרמפף עם משפחתו לסיאטל, וושינגטון, ולמד בתיכון סנטרליה שאת קבוצת הכדורסל שלה הוביל לאליפות המדינה. בסיום לימודיו התיכוניים בחר שרמפף ללמוד באוניברסיטת וושינגטון, אותה ייצג בקבוצת הכדורסל במשך ארבע שנים (1981-85). במהלך שנותיו במכללה הוביל את הקבוצה לאליפות המחוז (ה-Pac-10) בעונות 1984-1985, ואף לשלב 16 הגדולות של טורניר אליפות המכללות ב-1984. בשנת 1995 נבחר שרמפף ל"היכל התהילה" של קבוצת הכדורסל באוניברסיטת וושינגטון.

קריירה ב-NBA

שרמפף נבחר על ידי הדאלאס מאבריקס בבחירה השמינית בדראפט 1985, אך התחיל לקבל דקות משחק משמעותיות רק באינדיאנה פייסרס, אליה נשלח בטרייד באמצע עונת 1988/1989. בעונות 1991 ו-1992 זכה בתואר השחקן השישי של העונה, לאחר שהעמיד בהן ממוצעים של 16.7 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק. בעונת 1992/1993 הפך לשחקן חמישייה קבוע, והיה לשחקן היחיד ב-NBA בין 30 המובילים בנקודות (19.1), ריבאונדים (9.5) ואסיסטים (6.0), ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר לראשונה בקריירה.
בסיום עונת 1992/93 הועבר שרמפף בטרייד לסיאטל סופרסוניקס בתמורה לדריק מקי וג'רלד פאדיו. בעונת 1995/1996 הגיע שרמפף עם הסופרסוניקס, בה שיחקו גם גארי פייטון, שון קמפ והרסי הוקינס, לגמר ה-NBA, בו הפסידו לשיקגו בולס בשישה משחקים (4-2). בכך הפך לגרמני הראשון שמשחק בגמר ה-NBA (נכון לשנת 2015, דירק נוביצקי הוא הגרמני היחיד פרט לשרמפף המגיע למעמד זה). בתקופתו בסיאטל נבחר שרמפף למשחק האולסטאר בעונות 1995 ו-1997.
לקראת עונת 1999/2000 עזב שרמפף את הסופרסוניקס כשחתם על חוזה בפורטלנד טרייל בלייזרס, בה שיחק במשך שנתיים עד פרישתו בשנת 2001. ממוצעי הקריירה של שרמפף ב-NBA עומדים על 13.9 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים. לאורך הקריירה קלע שרמפף ב-49.1% מהשדה, 38.4% לשלוש ו-80.3% מקו העונשין.

נבחרת לאומית

שרמפף שיחק עבור נבחרת גרמניה המערבית באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ובאליפות אירופה בכדורסל (1983 ו-1985), ועבור נבחרת גרמניה באולימפיאדת ברצלונה (1992).
רשות ההשקעות של קטר

רשות ההשקעות של קטר או QIA (ראשי תיבות של: Qatar Investment Authority, בערבית: جهاز قطر للاستثمار) היא קרן השקעות ממשלתית השייכת לקטר. היא הוקמה בשנת 2005 כדי לבסס את כלכלת קטר על ידי התרחבות לתחומי השקעות שונים, כולל רכישות נכסים וחברות במדינות זרות (בעיקר במערב) וגם בקטר עצמה. אחד היעדים המועדפים על ידי הקרן הוא בריטניה.

השקעות

באוקטובר 2008 הגדילה את אחזקותיה בבנק ברקליס ל-12.7%. היא מחזיקה ב-17% בקבוצת פולקסווגן.
במאי 2010 חברת בת של QIA רכשה את הרודס, כולל מתחם הדירות היוקרה נייטסברידג'. היא מחזיקה בחלק הגדול ביותר של מניות רשת סיינסבוריז . בדצמבר 2010 רכשה בשיתוף עם "Colony Capital" ו "Tutor-Saliba Corporation" את מירמקס מדיסני.
בפברואר 2012 רכשה את משרדי קרדיט סוויס בלונדון. היא קיבלה הנחות לרכישות בצרפת ורכשה נכסים נדלניים בכ-4 מיליארד דולר.
במאי 2012 רכשה 3% משל והצהירה כוונה להגדיל חלקה ל-7%. בסוף 2012 השלימה את רכישת קבוצת הכדורגל פריז סן-ז'רמן.
בינואר 2013 הצהירה על השקעה של 5 מיליארד דולר בתחום הפטרוכימיה במלזיה בתוך 3 - 4 שנים.
דיוויזיית הפאנצר הראשונה (בונדסוור)

היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 ביולי 1956 - יום כינונו הרשמי של הבונדסוור. זו הייתה לפיכך הדיוויזיה הראשונה של הצבא הגרמני החדש. באותה תקופה היא הייתה דיוויזיית חי"ר ונקראה דיוויזיית הגרנדיר הראשונה. ב-1959 שולבו בה כלים משוריינים והיא הוסבה להיות דיוויזיית פאנצרגרנדיר. היא הייתה הראשונה לקלוט טנקים מדגם לאופרד 1. ב-1981 היא עברה הסבה לדיוויזיית שריון מלאה, ושמה שונה לדיוויזיית הפאנצר הראשונה. הדיוויזיה צוידה בטנקי לאופרד 2, וכללה גם גדוד ארטילריה וגדוד נ"מ. במהלך המלחמה הקרה היא נכללה במסגרת כוחות נאט"ו, והוצבה בקבוצת הארמיות הצפונית כחלק מהקורפוס הראשון. ב-1994, לאחר איחוד גרמניה מחדש, הועברה הדיוויזיה לסקסוניה התחתונה. ב-1995 היא נכללה במסגרת הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי, והיא חלק ממנו עד היום (נכון ל-2017). מפקדת הדיוויזיה נדדה מספר פעמים, וכיום היא נמצאת באולדנבורג. הדיוויזיה כוללת שלוש בריגדות, המהוות יחד 18,000 חיילים. מפקד הדיוויזיה הנוכחי הוא גנרל-מיור מרקוס לאודינטל.
חיילים מהדיוויזיה השתתפו במלחמות יוגוסלביה ובמלחמת אפגניסטן, וכיום מוצבים חיילים ממנה במשימות שמירת שלום ברחבי העולם. כמו כן חיילי הדיוויזיה השתתפו במספר פעולות סיוע בעקבות אסונות טבע. למשל השיטפונות בהמבורג ב-1962, השריפות בצפון גרמניה בשנות ה-70 והשיטפונות באירופה ב-2002. ב-2016 חגגו חיילי הדיוויזיה 60 לייסודה של היחידה, ובטקס נכח בין היתר ראש עיריית אולדנבורג.
הר תלמי (אנטארקטיקה)

גאוגרפיה

להר ארבע פסגות, כאשר גובהה של הגבוהה בהן 1,370 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם מצפון לקרחון מעגל התנועה, בצידון הצפון מערבי של קרחון ההדום מרקטור, בחצי האי האנטארקטי.

היסטוריה

ההר נחקר על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי (FIDS ראשי תיבות של  Falkland Islands Dependencies Survey) בשנת 1947, ושמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטית של הממלכה המאוחדת (UK-APC) והוא נקרא על שם המתמטיקאי והאסטרונום המצרי תלמי.
בנימין זאב כהנא

הרב בנימין זאב כהנא (יט בתשרי תשכ"ז - ה' בטבת תשס"א, 3 באוקטובר 1966 - 31 בדצמבר 2000) היה ראש ישיבת הרעיון היהודי, פעיל ימני רדיקלי ישראלי שהקים והנהיג את ארגון כהנא חי, ונרצח עם אשתו טליה בפיגוע ירי.

ביוגרפיה

בנימין זאב כהנא היה בנו של מנהיג כך, הרב מאיר כהנא. נולד בארצות הברית כבן רביעי ואחרון להוריו, ועלה לישראל בשנת 1971 עם משפחתו. למד בישיבת שעלבים ובישיבת מרכז הרב, ולאחר זמן קצר עבר לישיבת הרעיון היהודי של אביו.
לאחר רצח אביו נבחר כחבר מזכירות תנועת כך, אך לאחר מחלוקות על דרך התנועה וסכסוכים אישיים, ייסד את תנועת כהנא חי. תנועת כך, שהוקמה על ידי אביו, נותרה בהנהגתו של ברוך מרזל, כשלצדו נועם פדרמן וטירן פולק. מאוחר יותר הצטרף אליהם איתמר בן גביר.
נעצר ונחקר על ידי המשטרה עשרות פעמים, הורשע בהפרעה לשוטר במילוי תפקידו, וישב במאסר חודשים אחדים. לאחר טבח מערת המכפלה הוכרזה תנועתו כארגון טרור.
שקד על הפצת רעיונותיו של אביו. הקים את ישיבת הרב מאיר כהנא בכפר תפוח והוציא לאור עלון דו-שבועי בשם "דרכה של תורה". היה שותף בעריכת ספרו של אביו "אור הרעיון", והקים בירושלים את "המרכז להפצת הרעיון היהודי", שבו נלמדה תורתו של אביו. המרכז נסגר כעבור זמן קצר בהוראת שירות הביטחון הכללי. בעקבות ליל הקילשונים שבוצע בידי ערבים ישראליים קרא לממשלת ישראל להפציץ את אום אל פאחם. הוא הועמד על כך לדין באשמת המרדה. כהנא זוכה בבית משפט השלום, הורשע במחוזי וזוכה שוב בבית המשפט העליון ברוב דעות. אולם בדיון נוסף הוא הורשע על ידי חמישה שופטים, כנגד דעתם החולקת של אהרן ברק ויעקב טירקל. פסק הדין בעניין היה לאחר מאבני הדרך בפסיקה בעבירת המרדה.
הוא נישא לטליה לבית הרצליך, ולזוג נולדו שישה ילדים. רוב זמן נישואיהם התגוררו השניים בכפר תפוח שבשומרון.

הירצחו

ב־31 בדצמבר 2000 נסעו הרב בנימין כהנא, אשתו וששת ילדיהם מירושלים לכפר תפוח. בדרך עצרו בבית אל כדי להוריד את אחד הבנים בבית הספר שבו למד. קצת מדרום לעפרה ירו מחבלים על מכוניתם (ככל הנראה מבלי לדעת את זהות הנוסעים). כתוצאה מהירי נהרג בנימין זאב מיד, ואשתו נפצעה אנושות ונפטרה לאחר מכן באמבולנס. חמש הבנות נפצעו. בני הזוג נטמנו בבית העלמין בהר המנוחות בירושלים. בסמוך למקום הרצח הוקם המאחז "טל בנימין" על שמם. במאחז פעל מכון משפטי ארץ במשך מספר שנים, עד שפונה.
בשנת 2002 נעצר אבו חמייד ונידון ל-7 מאסרי עולם ול-50 שנות מאסר בגין רצח 7 ישראלים, בהם בני הזוג כהנא, ועבירות נוספות. אבו חמייד הורשע כבר ב-1990 ב-5 מאסרי עולם, אך שוחרר במסגרת הסכמי אוסלו ומאז נטל חלק בפעילות טרור ענפה. ב-2003 נשפט מוסטפא מסלמאני שהשתתף ברצח בני הזוג לשני מאסרי עולם ול-25 שנה נוספות בגין שורה של עבירות ביטחוניות. מסלמאני השתחרר מהכלא 8 שנים לאחר מכן במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט.
ענב (עיר מקראית)

עֲנָב הייתה עיר מקראית ותלמודית בדרום הר חברון, אשר נכללה בנחלת שבט יהודה.
תחילה, נזכרת העיר בספר יהושע בתיאור כיבושי יהושע בן נון: "וַיָּבֹא יְהוֹשֻׁעַ בָּעֵת הַהִיא וַיַּכְרֵת אֶת הָעֲנָקִים מִן הָהָר מִן חֶבְרוֹן מִן דְּבִר מִן עֲנָב וּמִכֹּל הַר יְהוּדָה".
בהמשך, נזכרת העיר ברשימת ערי בני שבט יהודה בדרום הר חברון: "וַעֲנָב וְאֶשְׁתְּמֹה וְעָנִים".
יישוב בשם ענב העליונה נזכר בשטר יהודי שמקורו באזור, המתוארך לשנת 140 לספירה, 4 שנים לאחר דיכוי מרד בר כוכבא ("שנת ארבע לחורבן בית ישראל").
אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) ציין כי בתקופתו עוד היה המקום מיושב.
המקום זוהה על ידי חוקרי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל בשתי חורבות בדרום מערב הר חברון, המכונות עד ימינו בשמות: ח'רבת ענב אלצע'יר ("חורבת ענב הקטן", ליד העיירה הערבית דהרייה), וח'רבת ענב אלכביר ("חורבת ענב הגדול", ליד היישוב אשכולות).
"ח'רבת ענב אלכביר" מזוהה כיום עם "ענב העליונה", ובאתר נמצאו שרידי כנסייה גדולה, עם רצפת פסיפס מפוארת.
זבודובסקי (אי)

היסטוריה

האי זבודובסקי התגלה וכונה על ידי חוקר אנטארקטיקה הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן בערב חג המולד 1819. בלינגסהאוזן קרא לו על שם לוטננט איוון זבודובסקי, שהיה רב החובל של ספינתו, אוניית הקרב "ווסטוק" של הצי הרוסי האימפריאלי.
התפרצות וולקנית זוהתה על האי ב-2 במאי 2012, אם כי ממדיה אינם ידועים.
הר הגעש שעל האי התפרץ שוב במרץ 2016; עד יולי, התכסה בין שליש למחצית שטח האי באפר, שסיכן את מושבות הפינגווינים.

גאוגרפיה

האי נקי ברובו מקרחונים. רוחבו כ-5 ק"מ והוא מתרומם עד 55 מ' מעל פני הים. הקצה הדרום-מערבי הוא Fume Point (נקודה עשנה), שצפונית-מזרחית לו מתנשא Noxious Bluff (צוק רעיל) ולשון היבשה הדרומית-מערבית היא פאסיפיק פוינט. הכף המזרחי ביותר הוא Pungent Point (כף נוקב), הצפוני ביותר Reek Point (כף צחנה), בקצה הצפון-מערבי נמצא Acrid Point (כף עוקץ) ובקצה המערבי Stench Point (כף סירחון).
מלכה שפס

מלכה אלישבע שפס (באנגלית: Malka Elisheva Schaps, נולדה ב-6 באוגוסט 1948) היא מתמטיקאית ישראלית-אמריקאית, אשר שימשה בעבר דיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן. שפס, גיורת חרדית, היא גם סופרת הכותבת באנגלית תחת שם העט רחל פומרנץ (באנגלית: Rachel Pomerantz) וחלק מספריה תורגמו לעברית.

ביוגרפיה

שפס נולדה כמרי אליזבת קרמר (Mary Elizabeth Kramer) בקליבלנד, אוהיו וגדלה בבת'סדה (Bethesda) שבמרילנד ובוושינגטון די. סי.. את התואר הראשון סיימה בהצטיינות יתרה בקולג' סוורת'מור ואת התואר השני ותואר הדוקטור קיבלה מאוניברסיטת הרווארד.
התגיירה ובשנת 1968 נישאה לדוד שפס. בשנת 1972 עלו בני הזוג לישראל. הם מתגוררים בבני ברק ולהם שני ילדים ושני ילדי אומנה. דוד שפס הוא פרופסור ללימודים קלאסיים באוניברסיטת בר-אילן.

כמתמטיקאית

את עבודת הדוקטור שלה, על דפורמציות סינגולריות של עקומות במרחב, כתבה באוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של דייוויד ממפורד. העבודה אושרה ב-1972. מאז המשיכה לעסוק בתורת הדפורמציות מהיבטים גאומטריים ואלגבריים, כשהיא מתמחה בהצגות מודולריות של חבורות סופיות. הצגות אלו מוגדרות מעל שדות ממאפיין המחלק את סדר החבורה, ולכן משפט משקה אינו תקף עבורן. נושא זה משלב כלים מרכזיים בתורת ההצגות: קוויברים, בלוקים של הצגות ודפורמציות אלגבריות.
בשנים 1977-1972 שימשה מרצה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1977 עברה למחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן, בדרגת מרצה בכיר. בשנת 1991 קודמה לדרגת פרופסור חבר, ובשנת 2006 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין. שימשה כראש המחלקה למתמטיקה. שפס הקימה תוכנית למתמטיקה פיננסית, ועמדה בראשה עד לפרישתה לגמלאות.
פרופסור שפס מונתה ב-2013 לדיקנית הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת בר-אילן, והייתה הדיקנית החרדית הראשונה בארץ.

כסופרת

שפס החלה לכתוב לראשונה ב-1981 כשהחלימה מכוויות. באחד מספריו של דוד זריצקי פגשה סצנה שבה מתוארת שיחה בין גבר ואישה במהלך פגישה למטרות שידוכים, סצנה שהייתה נראית לה שלא תתקבל אצל מו"ל חרדי, דבר שעודד אותה לכתוב. היא בחרה לכתוב תחת שם עט מתוך חשש שעובדת היותה סופרת תמנע ממנה קידום.
ספרה הראשון, "מכור הברזל", הוא ספר עיוני שיצא לאור ב-1985 ועוסק בסיפורים אישיים של ניצולי שואה. מאז פרסמה עוד שבעה ספרים, שחלקם תורגמו גם לצרפתית ושלושה מהם תורגמו לעברית והפכו לפופולריים במגזר החרדי. 
בספריה משולבים פרטים אוטוביוגרפים רבים מחייה. ספרה "פרח בר", המתאר החזרת ילד אומנה למשפחתו הביולוגית מבוסס על מקרה מציאותי, וכך גם ספרה "פרחי קקטוס" שעלילתו עוסקת במשפט להחזרת ילד אומנה לאפוטרופוס שלו. הספר "עת לקרוע ועת לתפור" מתאר את הקונפליקט המתואר גם בספריה האחרים, אותו היא מגדירה כ"קונפליקט בסיסי המושל בחייה", של שילוב העולם היהודי עם הקריירה האקדמית, והוא האוטוביוגרפי מכולם.
למרות חששה הראשוני שספריה לא יתקבלו בקהילה החרדית משום שעלילתם נועזת יחסית, הפכו ספריה לפופולריים, אף על פי שהם לא מקובלים באופן מוחלט בכל שכבות הציבור. 
שפס גם מרצה וכותבת מאמרים בתחום הספרות החרדית, והיא פועלת לעידוד חרדים לכתוב.
אדגר אוונס

אדגר אוונס (באנגלית: Edgar Evans ‏ 7 במרץ 1876 - 17 בפברואר 1912) היה חבר בקבוצת הקוטב של רוברט פלקון סקוט במשלחת טרה נובה לקוטב הדרומי ב-1911–1912. הקבוצה הסופית הזאת, חמישה אנשים אשר נבחרו באופן אישי לקטע האחרון במסע אל הקוטב, הגיעה אל הקוטב ב-17 בינואר 1912; אבל כולם, כולל אוונס, נספו בניסיון לחזור אל מחנה הבסיס שלהם.

רקע

אוונס נולד במידלטון, רוסילי, ויילס, בן לימאי. בשנת 1891 התגייס אוונס לצי המלכותי וב-1899 החל לשרת על האונייה "מג'סטיק", שם שירת סקוט כלייטננט טורפדו.
טיקלופידין

תופעות לוואי

תופעות הלוואי כוללות תופעות שונות של אי נוחות במערכת העיכול - הפרעות כמו שלשול, בחילה, הקאה וכאב בטן. בדרך כלל תופעות לוואי אלו מופיעות עם תחילת נטילת התרופה ונעלמות לאחר תקופת ההסתגלות. 
בנוסף, התרופה יכולה לגרום לזמן דימום ארוך יותר.
וויבודינה נובי סאד (כדורסל)

היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1948, ובעונת 1961/92 העפילה לליגה השנייה. בשנת 1970 עברה לשחק באולם נובקבל. בעונת 1974/75 החלה להשתתף בליגת העל היוגוסלבית. אך ירדה חזרה  לליגה השנייה לאחר עונה אחת בלבד. בשנת 1980 החלה הקבוצה לשחק במרכז ספנס החדש, המכיל 11,500 מקומות ישיבה. בעונת 1988/89 חזרה לליגת העל ותפסה מקום בצמרת. בעונת 1994/95 ירדה הקבוצה שוב לליגה השנייה וחזרה לאחר עונה אחת. בסוף שנות ה-90 החלו בעיות כלכליות בקבוצה והיא התמזגה עם מספר קבוצות כדי לשרוד בליגה הראשונה.

עידן חדש

בשנת 2000, כשהקבוצה שיחקה בליגה השנייה, התחלף צוות הניהול והקבוצה יצאה לדרך חדשה. במקביל נחתם הסכם חסות על ענקית הנפט "סרביהגאז". והקבוצה חזרה מהר מאוד לליגת העל ולצמרת הליגה הסרבית.
בעונת 2002/03 סיימה במקום השמיני והגיעה עד לחצי גמר הגביע. בעונת 2003/04 סיימה במקום שלישי וגם לחצי גמר הגביע והודחה על ידי הכוכב האדום בלגרד. 
כמו כן, השתתפה הקבוצה במסגרת הליגה האדריאטית בעונות 2005/06, 2007/08, 2008/09.
החל מעונת 1990/91 משתתפת הקבוצה במסגרת האירופאית. המפגש הראשון בתולדותיה היה מול קבוצת קאנטו מאיטליה בגביע קוראץ'. בהמשך השתתפה גם ביורוצ'לנג' ויורוקאפ. השלב הכי גבוה שהגיעה אליו הקבוצה, היה שמינית גמר היורוצ'לנג' בו הודחה על ידי קבוצת אוניקס קאזאן מרוסיה.
הכינוי של הקבוצה הוא "חגבים" (Grasshoppers), והיא מארחת בהיכל הגדול של מרכז ספנס המכיל 8,000 מקומות ישיבה.
מטה משיח

מטה משיח הוא ארגון המשתייך לזרם המשיחיסטי בחב"ד ומפיץ את הלימוד והעיסוק בנושאי הגאולה וביאת המשיח. בראש הארגון עמד שלמה מיידנצ'יק, שהיה גם יו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל. הוא מפיק עלון שבועי ועורך שבתוני נופש וכנסים.

הקמה

הארגון הוקם בשנת תשנ"ו במטרה להפיץ את בשורת בואו הקרוב של המשיח וזיהויו עם רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד. ליו"ר הארגון מונה פרופסור ירמיהו ברנובר. עם חברי ההנהלה נמנים הרב חיים יוסף גינזבורג (מנהל מוסדות חב"ד ברמת אביב), הרב יוסף יצחק וילשאנסקי ושלמה קליש. כרכז מונה הרב בצלאל קופצ'יק, ולאחריו משמש בתפקיד הרב שמואל הנדל.

מפעולות הארגון

הארגון עורך מדי שנה שבתות אירוח המכונת 'שבת שכולה משיח', שבמהלכן עוסקים המשתתפים בנושאי גאולה ומשיח.
הארגון עורך בחלק מהשנים כנס בהשתתפות אלפים בסמיכות ליום הולדתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון, י"א בניסן. בכנסים הופיעו הזמרים מרדכי בן דוד, יעקב שוואקי, ליפא שמלצר, פרחי מיאמי, אהרן רזאל וישי לפידות בין היתר התקיימו הכנסים אצטדיון בלומפילד ביד אליהו, בפארק הירקון ובהיכל טוטו חולון.
הארגון עורך כנס שנתי בסמוך לכ"ח בניסן, תאריך שבו נשא הרבי מלובביץ' שיחה מפורסמת בקרב חסידי חב"ד, שבה אמר: "אני את שלי עשיתי... מכאן ולהבא עשו אתם כל אשר ביכולתכם להביא משיח בפועל ממש". הכנס נערך בבית הכנסת בית מנחם בכפר חב"ד. הארגון עורך ימי עיון בנושא בית המקדש והגאולה בימי בין המצרים.

פרסומים

הארגון מוציא לאור עלון שבועי בעברית ואנגלית בשם "הגאולה מעניין ועכשווי". העלון, בעריכת הרב אריה קדם, מופץ על ידי אנשי הזרם המשיחיסטי.
הארגון הוציא בשיתוף עם מכון המקדש את הספר 'בית הבחירה'. הפיק סדרת חוברות עיוניות בנושאי הגאולה בעריכת אריה קדם והעיתונאי מנחם זיגלבוים: 'מבשר הנצח' על אליהו הנביא, 'התחיה הגדולה' על תחיית המתים ו'בונים את המקדש' על מבנה בית המקדש ופרסומים נוספים.
אברך

אַבְרֵךְ הוא כינוי מקובל בעולם הישיבות (הן החרדי והן הציוני דתי) לצעיר בשנים הראשונות אחרי חתונתו, אשר מקדיש חלק ניכר מיומו ללימוד תורה בישיבה או בכולל.

מקור השם

בספר בראשית (מא, לט-מה) מסופר כי פרעה התרשם מחכמתו של יוסף, לאחר שזה הצליח לפתור את חלומו. על פי הכתוב, פרעה מינה אותו למשנה למלך והוא זכה לכינוי "אברך", כינוי יחידאי הקשור ככל הנראה למעמד המלכותי שקיבל:
וַיָּסַר פַּרְעֹה אֶת טַבַּעְתּוֹ מֵעַל יָדוֹ, וַיִּתֵּן אֹתָהּ עַל יַד יוֹסֵף, וַיַּלְבֵּשׁ אֹתוֹ בִּגְדֵי שֵׁשׁ וַיָּשֶׂם רְבִד הַזָּהָב עַל צַוָּארוֹ: וַיַּרְכֵּב אֹתוֹ בְּמִרְכֶּבֶת הַמִּשְׁנֶה אֲשֶׁר לוֹ, וַיִּקְרְאוּ לְפָנָיו אַבְרֵךְ, וְנָתוֹן אֹתוֹ עַל כָּל אֶרֶץ מִצְרָיִם:
— בראשית מ"א, מב-מג
במקביל לפירושים שניתנו למונח זה על דרך הפשט, בבראשית רבה (פרשה צ', ג) מצוי פירוש על דרך הדרש הרואה במילה זו הלחם: "אברך – אב בחכמה ורך בשנים", כלומר: בחכמתו הוא כאב (איש בוגר וזקן) ומצד גילו הוא רך בשנים (צעיר), ובניגוד למצופה כבר בגיל צעיר יחסית יש בו חכמה כשל איש מבוגר.

מעמד האברכים

מתקופת חז"ל ואילך נחשב מעמדם של תלמידי חכמים לגבוה במיוחד בחברה היהודית עד שנאמר כי "אפילו ממזר תלמיד חכם וכהן גדול עם הארץ, ממזר תלמיד חכם קודם לכהן גדול עם הארץ" (תלמוד ירושלמי הוריות פ"ג מח ע"ג). בעת החדשה, לומד שהתבלט מנעוריו בחריפות שכלו וזיכרונו ובכוח לימודו כונה "עילוי" ונחשב ל"שידוך" הרצוי ביותר, גם אם משפחתו הייתה ענייה.

בישראל

בישראל של ראשית המאה ה-21 מצויים אברכים הן במגזר החרדי והן בישיבות הציוניות, כאשר בישיבות החרדיות גבוה יותר שיעורם של האברכים שאינם עובדים כלל לפרנסתם. הבדל נוסף בין שני סוגי האברכים נוגע לסוגיית חובת השירות בצה"ל. מרבית האברכים בישיבות הציוניות שירתו שירות פעיל קודם נישואיהם או אחריהם (בדרך כלל קצר מזה של חייל רגיל בשירות סדיר). במגזר החרדי, לעומת זאת, מרבית האברכים דוחים את שירותם באמצעות הסדר "תורתו אומנותו" ובשלב מאוחר יותר זוכים לפטור מלא.
טיירון היל

קריירת מכללות

היל נולד בעיר סינסינטי שבאוהיו, ובשנת 1986 החל ללמוד באוניברסיטת זאוויר המקומית. במהלך 4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 15.9 נקודות והוריד 10.9 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 1989/1990 קלע 20.2 נקודות למשחק, והוביל את קבוצתו להישגה הגדול אי פעם – העפלה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות ("NCAA Sweet Sixteen").

קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1990 נלקח היל על ידי גולדן סטייט ווריורס בבחירה ה-11. לאחר 3 עונות עם הווריורס הועבר היל בטרייד לקליבלנד קאבלירס, בה היה אחד השחקנים המובילים במשך 4 העונות הבאות. בעונת 1994/1995 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, לאחר שרשם שיאי קריירה של 13.8 נקודות ו-10.9 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1997/1998 הועבר לצד טרל ברנדון למילווקי באקס, כחלק מטרייד במסגרתו וין בייקר (ממילווקי) הועבר לסיאטל סופרסוניקס, ושון קמפ (מסיאטל) נשלח לקליבלנד. לאחר כעונה וחצי במילווקי הועבר בטרייד נוסף לפילדלפיה 76', בתמורה לטים תומאס. בעונת 2000/2001 סייע לפילדלפיה להעפיל לגמר ה-NBA, לראשונה מאז עונת 1982/1983, עם ממוצעים של 9.6 נקודות ו-9.0 ריבאונדים בממוצע למשחק כשחקן החמישייה הפותחת. בסדרת הגמר עצמה הפסידה פילדלפיה מול לוס אנג'לס לייקרס, בתוצאה 1–4.
בעונת 2001/2002 חזר לשחק בקליבלנד, ובמהלך העונה העוקבת שב לפילדלפיה. לקראת עונת 2003/2004 חתם על חוזה במיאמי היט, אך לאחר 5 משחקים בלבד שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק.

קריירת אימון

בעונות 2009–2013 שימש כעוזר מאמן באטלנטה הוקס, תחת המאמנים מייק וודסון ולארי דרו.
יחסי אינדונזיה–לוב

היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-17 באוקטובר 1991. שתי המדינות הן חברות בארגון לשיתוף הפעולה האסלאמי ובארגון המדינות הבלתי-מזדהות. בספטמבר 2003, ביקר נשיא אינדונזיה בטריפולי. בפברואר 2004, מועמר קדאפי, נשיא לוב ביקר בג'קרטה. לאחר האביב הערבי ונפילת קדאפי, ממשלת אינדונזיה סייעה ללוב להשתקם.
אמיר בינו

ביוגרפיה

בינו נולד בחיפה. גדל בגבעתיים, במחלקת הנוער של מכבי רמת גן, תחת המאמן מולי קצורין יחד עם שחקנים כמו דורון גמצ'י, יאיר בן עטר, ניר ריכליס, עמי נאווי. בצעירותו שיחק בנבחרת הכדורסל של תיכון שמעון בן צבי, ובשנת 1979 זכה איתה באליפות הארץ לבי"ס תיכונים, ייצג אותה באליפות העולם לבתי ספר שם הגיעו למקום השלישי.
כן שיחק בינו בנבחרות הנוער והעתודה. בשנת 1980 שיחק באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה ביוגוסלביה, וקלע בממוצע 4.2 נקודות למשחק.
בעונת 1978/1979 עלה לקבוצה הבוגרת של מכבי רמת גן, ושיחק במדיה במשך 13 עונות, בחלקן שימש גם כקפטן הקבוצה. בינו היה חלק מקבוצת שחקני בית מזוהה מאוד, שכללה את עמי נאווי, ניר ריכליס, גילי שוורצמן ויוחאי נעמן. הישג השיא של בינו בקבוצה היה הגעה לגמר גביע המדינה 1988/1989, שבו הפסידה רמת גן בגמר למכבי תל אביב כאשר בינו קלע 15 נקודות. בשנת 1982/1983 הגיע עם מכבי רמת גן למקום השלישי בליגה. כמו כן נבחר בשנת 1987/1988 לחמישיית העונה. היה במשך שנים מהשחקנים הגבוהים הישראלים הבולטים בליגה. בתום עונת 1990/1991 עזב בינו את הקבוצה, לאחר שהסתכסך עם ראשיה. בין השנים 1986 עד לעזיבתו ב-1991 שימש בינו כקפטן מכבי רמת גן.
לקראת עונת 1991/1992 עבר בינו להפועל גליל עליון, והיה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה. בליגה לעומת זאת, הודחה הקבוצה בחצי הגמר על ידי מכבי תל אביב. בעונה הבאה, עונת 1992/1993 היה שותף בינו לזכיית גליל עליון באליפות היסטורית תחת המאמן פיני גרשון. בינו קלע בליגה הסדירה בממוצע 2 נקודות במשחק.
בשתי עונות הבאות שיחק בינו בבית"ר רמת גן ובהפועל ירושלים, עד שפרש בתום עונת עונת 1994/1995.
סך הכל שיחק בינו 17 עונות בליגה הבכירה, בהן רשם 291 משחקים וקלע בממוצע של 9.5 נקודות למשחק, כאשר הוא מדורג במקום הרביעי בטבלת קלעי מכבי רמת גן בכל הזמנים. בינו זכה באליפות ובגביע המדינה במדי הפועל גליל עליון.
במדי נבחרת ישראל רשם בינו 15 הופעות, והשתתף באליפות אירופה בכדורסל 1985.
בשנים 1987, 1989 רשם הופעות בטורנירי האוניברסיאדה שנערכו ביוגוסלביה וגרמניה.
לאחר הפרישה עוסק בינו בתחום הביטוח. מתגורר בראש העין, נשוי +4 .
הוצאת ג'ון מאריי

הוצאת ג'ון מאריי (באנגלית: John Murray) היא הוצאת ספרים בריטית ותיקה, שנוסדה על ידי ג'ון מארי ב-1768. בין היתר יצאו לאור על ידי ההוצאה ספריהם של בנג'מין ד'יזראלי, הלורד ביירון, ג'יין אוסטן, הרמן מלוויל וצ'ארלס דרווין. ב-1836 החלה ההוצאה להוציא סדרת מדריכי טיולים לתיירים, במסגרת זו ראה אור ב-1847 המדריך לארץ ישראל וסוריה, המדריך המודרני הראשון לארץ ישראל.

היסטוריה

ההוצאה נוסד ב-1768 בלונדון על ידי ג'ון מאריי הראשון (1745–1793), קצין צי סוחר בדימוס מאדינבורו. אחד מסופריו הבולטים היה אייזק ד'יזראלי, אביו של בנג'מין ד'יזראלי. בנו, ג'ון מאריי השני (1778–1843), ניהל את ההוצאה מאז 1803 והפך אותה לאחת הנודעות והחשובות בבריטניה. בין סופרי ההוצאה בתקופנו נמנו ולטר סקוט, וושינגטון אירווינג ולורד ביירון. הוא אף הוציא את ספריה של ג'יין אוסטן מהרומן "אמה" ואילך. הוא העביר את משרדי ההוצאה לרחוב אלבמרל (Albemarle Street) ברובע מייפייר בלונדון, שיהיה בית מטה ההוצאה למשך 191 שנה. שם ההוצאה שהופיע על ספריו היה John Murray ,Albemarle Street. ב-1809 החל בית ההוצאה להוציא לאור את כתב העת הספרותי Quarterly Review, שראה אור עד 1967.
נכדו של המייסד, ג'ון מאריי השלישי (1808–1892) המשיך לנהל את ההוצאה בהצלחה כלכלית. הוא הוציא לאור את "מוצא המינים" ו"מוצא האדם" של דרווין ואת ספריו הראשונים של הרמן מלוויל. ב-1836 החל להוציא את סדרת מדריכי הטיולים "Murray's Handbooks for Travellers", הראשון בהם היה מדריך למטייל ביבשת שנועד לצעירים בריטים ב"גראנד טור" ("הטיול הגדול") שערכו באירופה A Hand-book for Travellers on the Continent‏. שם ההוצאה באותה עת היה ג'ון מאריי ובנו.
סר ג'ון מאריי הרביעי (1851–1928) זכה במינוי מיוחד מן המלכה ויקטוריה למו"ל הרשמי של בית המלוכה הבריטי. בין השנים 1887 ו-1891 הוציא את כתב העת הספרותי Murray's Magazine בו ראו אור יצירות של תומאס הרדי, אכסל מונתה ואחרים.
את ההוצאה המשיכו לנהל בני משפחת מאריי, סר ג'ון מאריי החמישי (1884–1967), ג'ון מאריי השישי (1909–1993) וג'ון מאריי השביעי (נולד ב-1941). בשנת 2002 נרכשה ההוצאה על ידי קבוצת הדליין (Headline Publishing Group), שנרכשה ב-2004 על ידי התאגיד הצרפתי לגרדר (Lagardère Group).
בשנת 2005 מכר ג'ון מאריי השביעי את ארכיון ההוצאה בין השנים 1768 ל-1920, ובו כתבי יד מקוריים רבים, כולל כתב היד המקורי של "מוצא המינים", לספרייה הלאומית של סקוטלנד.