google/wiki40b huggingface dataset:
מרגרטה זומר

מרגרטה זומר (בגרמנית: Margarete Sommer; 1893, ברלין - 1965, ברלין), הייתה עובדת סוציאלית, פעילה קתולית, מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה.

קורות חיים

זומר נולדה בשכונת אוברשנוויידה  בברלין. היא למדה כלכלה באוניברסיטת ברלין ובשנת 1924 קיבלה תואר דוקטור. בכך הייתה מהנשים הראשונות בתקופתה שקיבלו תואר זה. נושא עבודתה היה "רווחה סוציאלית של פושעים כלואים - מחקר קרימינולוגי וסוציו-אקונומי" (Die Strafgefangenenfürsorge, eine kriminalistisch-sozioökonomische Untersuchung).
משנת 1926 עד 1934 הייתה זומר מרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית בבית פסטלוצי-פרבל . היא סרבה לכלול את האידאולוגיה הנאצית בתוכנית הלימודים שלה, וכתוצאה מכך פוטרה. לאחר פיטוריה עבדה זומר במספר ארגוני רווחה קתוליים שסייעו לגרמנים שלא נחשבו בני "הגזע הארי" להגר מגרמניה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה

מ-1939 עבדה זומר בארגון רווחה קתולי בברלין, שנוסד באוגוסט 1938 ביוזמתו של הבישוף קונרד פון פרייזינג , ממתנגדי הנאציזם. באוקטובר 1941, לאחר מעצרו של ראש הארגון, ברנהרד ליכטנברג, החלה זומר לנהל את פעולות הארגון. רוב האנשים להם סייעה היו נוצרים "לא ארים", אך ביניהם היו גם יהודים שסיועה הציל אותם מפני גירוש למחנות ההשמדה במזרח אירופה. בסיוע שותפים נוצרים ארגנה זומר מקומות מחבוא ליהודים, בהם ביתה-שלה, ששכן בקליינמאכנוב , לא רחוק מברלין.
בנוסף לכך השתמשה זומר בקשריה האישיים כדי לחקור ולתעד את "הפתרון הסופי" ואת תוכניותיהם של פקידי הרייך השלישי לבטל את כל הנישואין המעורבים, תוכניות שמימושן היה מאפשר גירוש יהודים רבים נוספים אל מותם. היא הפצירה רבות במנהיגי הכנסייה הקתולית של גרמניה לתמוך בזכויות האדם, ולהגביר את ההתנגדות הקתולית לגרמניה הנאצית .

אחרי המלחמה

לאחר המלחמה היה אזור מגוריה של זומר במזרח ברלין, קרוב לגבול עם מערב ברלין. היא סייעה לשכנים שעמדו בפני גירוש לסיביר וכן לרבים שביקשו לברוח למערב ברלין. בשנת 1949 החלה זומר לפעול בשורות ארגון שהוקדש לשיתוף פעולה יהודי-נוצרי. בשנת 1950 נאלצה היא-עצמה לברוח למערב ברלין ושם המשיכה בעבודה בבישופות של ברלין  בסיוע לניצולי המשטר הנאצי. בשנת 1952 החלה לעבוד במשרד לענייני פליטים.
צחיח מוסלם

איסוף החדית'

מוסלם אבן אל-חג'ג, אשר אסף ואיגד את התוכן של הספר, נולד למשפחה פרסית בשנת 817 (אם כי חוקרים מסוימים גורסים כי הוא נולד בשנת 818), בנישאפור (באיראן של ימנו), ונפטר בשנת 875, בעיר הולדתו. הוא יצא למסעות ארוכים במטרה לאסוף את החדית'ים, ואף הגיע למצרים, לחצי האי ערב, ולאזורים שבהם נמצאות עיראק וסוריה בנות זמננו.
מתוך 300,000 חדית'ים שהוא מצא, איגד מוסלם רק כ-4000 באוסף שלו.
מוסלם מעולם לא טען שהצחיח שלו מכיל את כל החדית'ים המאומתים, אלא רק גרס כי הספר שלו מכיל רק חדית'ים מאומתים.
הטינה

עלילה

קיאקו סאקי היא אישה יפנית שנשואה לא באושר לטקאו. קיאקו מאוהבת באובססיביות בפיטר קירק, פרופסור אמריקאי שגר בטוקיו יחד עם אשתו מריה. יום אחד כשקיאקו חוזרת לביתה ונכנסת לחדרה, היא רואה את טקאו קורא ביומנה על אהבתה לפיטר. מרוב כעס וזעם, טקאו רוצח את קיאקו על ידי שבירת הלסת שלה, ולאחר מכן הוא מטביע את בנו בן השמונה טושיו באמבטיה ושוחט את חתול המחמד שלו. טקאו מניח את גופתה המתה של קיאקו בעליית הגג ורוחה של קיאקו מגיעה ותולה את טקאו בחדר האמבטיה, ומאותו יום בית משפחת סאקי מתחיל להירדף על ידי רוחותיהם של בני משפחת סאקי ורוחו של החתול, וכל מי שנכנס לתוכו, נהרג על ידי אחת מהרוחות של בני משפחת סאקי. לאחר שכל בני משפחת סאקי מתו, פיטר מגיע לבקר בביתם. במהלך ביקורו הוא מוצא את היומן של קיאקו, וקורא בו על אהבתה של קיאקו אליו. למחרת בבוקר רוחו של טקאו משתלטת על גופו של פיטר, וגורמת לו לזרוק את עצמו ממרפסת ביתו לעיני מריה ההמומה. שלושת חוקרי המשטרה שחקרו את הרצח מצאו את מותם גם הם בידי קיאקו.
לאחר שלוש שנים עוברת לגור בבית משפחת סאקי, משפחת ויליאמס שהיא משפחה אמריקאית שעוברת לגור בטוקיו. המשפחה כוללת את מת'יו, אשתו ג'ניפר, אימו אמה, ואחותו סוזן שרק רואה את הבית, אך לא עוברת לגור בו, מכיוון שהיא גרה בדירה אחרת בטוקיו. ג'ניפר ומת'יו נהרגים על ידי רוחו של טושיו, וקיאקו הורגת את יוקו, אישה יפנית שמגיעה לבית כדי לטפל באמה. כשאלכס הבוס של יוקו, מגלה שיוקו נעלמה באופן מסתורי, הוא שולח את קרן דייוויס, אמריקאית שלומדת להיות אחות, וגרה בטוקיו יחד עם בן זוגה דאג, להחליף אותה. כשקרן מגיעה לבית משפחת סאקי כדי לטפל באמה, היא רואה את קיאקו הורגת את אמה, ובשל כך היא נלקחת לבית חולים עקב טראומה נפשית. בבית חולים קרן מספרת לבלש בשם נקגאווה על פגישתה עם הרוחות.
בינתיים קיאקו רוצחת את סוזן ויליאמס בדירתה, ולאחר מכן היא הופכת את גופתה המתה של יוקו לזומבי והיא שולחת אותה להרוג את אלכס בביתו. נקגאווה חושב שהרציחות שקרו בבית משפחת סאקי לפני שלוש שנים, הן הגורמות לאירועים המוזרים שקורים בסביבת הבית, ולכן הוא מגיע לבית עם שני מכלים של בנזין במטרה לשרוף את הבית, אך טקאו מטביע אותו באמבטיה. קרן מגיעה לדירתה כדי למצוא את דאג, אך היא מגלה שהוא הלך לבית משפחת סאקי.
כאשר קרן מגיעה לבית משפחת סאקי, היא מקבלת חזיונות של הלילה בו מתו בני משפחת סאקי, ושל הלילה למחרת בו בא פיטר קירק לבקר בביתם ומצא את גופותיהם. קרן התכוונה לצאת מהבית, אך אז היא מוצאת את דאג שרוע על הרצפה מבלי יכולת לזוז או לדבר. בעוד קרן מנסה להוציא אותו מהבית, קיאקו זוחלת לכיוונם ממעלה המדרגות והורגת את דאג. לפני שקיאקו הורגת גם את קרן, זו מפילה את מכלי הבנזין שנקגאווה הביא, מדליקה את המצית שהיא מוציאה מכיסו של דאג, ומבעירה את הבית. קרן ניצלת מהשריפה ונלקחת לבית חולים, שם היא מתאבלת על מותו של דאג, ומגלה שגם הבית ניצל מהשריפה. הסרט מסתיים כאשר קיאקו מופיעה מאחורי קרן, ובכך מתגלה ששריפת הבית לא גרמה לקללה להסתיים.

סרטי המשך

הטינה 2 הוכרז 3 ימים לאחר הקרנת הבכורה של הסרט, ויצא בשנת 2006.
הטינה 3 הוכרז על ידי סרטי סוני במהלך 2006. טקאשי שימיזו הצהיר שבהתחלה הוצע לו לביים את הסרט, אך הוא העדיף לשמש כמפיק במקום. ב-23 באוקטובר 2007, אושר שהסרט יבויים על ידי טובי וילקינס.
דאנגנון סוויפטס

היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1949, ושיחק בליגה אזורית עד שנת 1972. עת עלה לליגה השלישית של צפון אירלנד. בעונת 1976/1977 הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס. בעונות 1977/1978, 1982/1983 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת ארדס. בעונות 1985/1986, 1989/1990, 1991/1992 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות צ'ימיני קורנר, ניורי טאון ופורטאדאון בהתאמה. בעונות 1988/1989, 1996/1997 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה הצפון אירית והפסיד לקבוצות בנגור וגלנטורן בהתאמה. 
המועדון שיחק בליגה השלישית של צפון אירלנד עד עונת 1996/1997. בסוף העונה עלה מהליגה השלישית בצפון אירלנד לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה של צפון אירלנד מעונת 1997/1998 ועד עונת 2002/2003. בעונות 1997/1998, 1998/1999 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן. בעונת 1997/1998 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אינסטיטיוט. בעונות 1999/2000, 2001/2002 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצות לינפילד וקולריין בהתאמה. בעונת 2002/2003 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אומה טאון. בסוף העונה סיים במקום הראשון בליגה השנייה ועלה בפעם הראשונה לליגת העל הצפון אירית.
המועדון משחק ברציפות בליגת העל הצפון אירית מעונת 2003/2004. בעונות 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007 הגיע לרבע גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינפילד. בעונת 2006/2007 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת לינפילד. בעונת 2007/2008 הגיע לרבע גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן. בעונת 2008/2009 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינפילד. בעונת 2009/2010 הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת קולריין. בעונות 2010/2011, 2011/2012 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצות גלנטורן וקליפטונוויל בהתאמה. בעונת 2011/2012 הגיע לחצי גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הצפון אירי ולשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצות באלמינה יונייטד וארדס בהתאמה.
החלקה (סטטיסטיקה)

בסטטיסטיקה או בעיבוד תמונה, החלקה היא שיטה למציאת תבניות ודפוסים בגרף תוך כדי הקטנת הרעשים או העלמתם לחלוטין.

צמצום כמות הערכים בגרף

שיטה זו מחשבת מכל n נקודות בגרף נקודה אחת שערכה הוא הערך הממוצע של ה-n נקודות, כך שאם התחלנו מ-N נקודות בגרף, בסוף יהיו לנו N/n נקודות בגרף. החיסרון המרכזי בשיטה זו הוא שנקודות הקיצון קטנות (כל מקסימום מקומי יורד קצת וכל מינימום מקומי עולה קצת).

שיטת "החלון הנודד"

שיטה זו מחשבת כל נקודה בגרף כממוצע של k נקודות לפניה עד k נקודות אחריה (סך הכל ממוצע של 2k+1 איברים). אם התחלנו מ-N נקודת בגרף, נסיים עם N-2k נקודת כי לא ניתן לבצע את השיטה הזו על k הנקודות הראשונות ועל k הנקודות האחרונות. החיסרון המרכזי בשיטה זו הוא אותו חיסרון כמו בשיטה הקודמת, אך בשיטה זו הוא קצת פחות מורגש.

ממוצע משקולות בשיטת "החלון הנודד"

בשיטה זו, כל נקודה עדיין תהיה ממוצע של k נקודות לפניה עד k נקודות אחריה, אך לכל נקודה יינתן משקל שונה בחישוב הממוצע. ישנן שיטות שונות למציאת המשקל הרצוי לכל נקודה:
שיטת מקדמי הבינום של ניוטון:
שיטה בה כל הנקודות מקבלות ערכים לפי המקדמים הבינומיאליים בבינום של ניוטון. אם לדוגמה נרצה לעשות ממוצע של 2 נקודות אחורה עד 2 נקודות קדימה, המקדמים של הנקודות יהיו לפי מקדמי בינום של חזקה רביעית: 1, 4, 6, 4, 1, כלומר הערך המחושב של הנקודה יהיה: .
שיטת "סביצקי-גוליי":
שיטה שהומצאה בשנת 1964 על ידי אברהם סביצקי ומרסל גוליי לפיה בוחרים לכל נקודה k נקודות לפניה עד k נקודות אחריה ומתאימים לאותו קטע גרף (קטע של 2k+1 נקודות) פולינום מסדר הקטן מ-2k+1. הרעיון המרכזי הוא ליצור גרף מוחלק מצד אחד, ומצד שני לשמור על גובה נקודות הקיצון בצורה מיטבית או לפחות לשמור על השטח מתחת לגרף. בשביל להגיע לפתרון הנ"ל, משתמשים בשיטת הריבועים המינימליים, אשר תראה לנו איך להגיע בצורה אופטימלית בין הפולינום שיצרנו לבין הגרף הנתון.
שיטה זו נחשבת אחת השיטות המוצלחות ביותר כיום להחלקת גרפים.
אליפות רוסיה בפוטבול

בשנים 2016-2018

הליגה נפתחה כל שנה בסוף אפריל והסתיימה בתחילת חודש ספטמבר. משחק הגמר (המכונה הבול הרוסי, Русский Боул), המתקיים בסוף העונה (תחילת ספטמבר), הוא משחק הגמר בו נפגשות שתי קבוצות שהעפילו משלב חצי גמר פלייאוף הליגה.
בעונת 2018, ליגת ה-LAF הכילה 11 קבוצות וחולקה לשתי חטיבות אזוריות: אורל ומרכז. כל קבוצה במהלך העונה הסדירה שיחקה מול הקבוצות אשר בחטיבה שלה פעמיים (פעם אחת בבית, פעם אחת בחוץ, סה"כ 2 משחקים). לפלייאוף העפילו 8 הקבוצות הטובות ביותר והן התמודדו במשחקי הפלייאוף עד לשלב הגמר למשחק על תואר אלופת ה-LAF.

היסטוריה

בשנת 1991 נערכה אליפות ברית המועצות, שבה זכתה קבוצת "דובי מוסקבה".
האליפות הרוסית הראשונה נערכה ב-1992. נטלו בה חלק 5 קבוצות: "דובי מוסקבה", "השדים המוסקבאים", "סנקט פטרבורג – 90", "דובי סיביר" ו"השדים מסיביר". זוכת האליפות שוב הייתה "דובי מוסקבה".
בשל המצב הכלכלי הקשה, פורקו כל קבוצות הפוטבול ובשנת 1994 נותרה קבוצת "דובי מוסקבה" ולכן האליפות לא נערכה באותה שנה.
בשנת 1996 הליגה הוקמה מחדש, אך רק לשחקני נוער והליגה הבוגרת חזרה רק משנת 2002.
בשנת 2013 הליגה אורגנה בשיטה הבאה: 19 קבוצות התמודדו ביניהן בארבעה בתים אזוריים, הקבוצות הטובות ביותר מכל בית התמודדו ביניהן על תואר האליפות.
משנת 2016 הליגה אורגנה מחדש בשם ליגת הפוטבול האמריקאי והיא כללה חמישה בתים אזוריים, כשהקבוצות התמודדו ביניהן על העפלה לפלייאוף ולאחר מכן לשלב הגמר שבסיומו הוכתרה אלופת המדינה. בשנת 2018 מספר הקבוצות ירד ל-11 והן התמודדו ב-2 חטיבות: אורל ומרכז. באותה עונה זכתה קבוצת הספרטנים מוסקבה באליפות הראשונה בתולדותיה ובכך עצרה את רצף האליפויות של הפטריוטים מוסקבה.
בשנת 2019 הליגה הושהתה וקבוצות הפוטבול התמודדו ביניהן בטורניר אליפות רוסיה ובליגת צ'רנוזמיה הפתוחה. בספטמבר 2019 הוחלט כי בשנת 2020 ליגת צ'רנוזמיה תאוחד עם ליגת העל המזרח אירופית בפוטבול ליצירת ליגה מאוחדת לפוטבול במקום ליגת LAF.
סיגל מורן

ביוגרפיה

מורן נולדה בעיר ראשון לציון. בנערותה לקחה חלק פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד, ומילאה תפקיד של יו"ר מועצת חניכים ארצית. מהפך בתפיסת עולמה חל כאשר עברה מתנועת הנוער העובד והלומד לתנועת השומר הצעיר, כיוון שהאמינה בהתיישבות בנגב. בצה"ל שירתה בנח"ל ושימשה כמזכירת הגרעין. השתחררה מהצבא בדרגת סגן.
מורן הייתה חברה בגרעין שהקים את קיבוץ שומריה, ובגיל 23 התמנתה לרכזת המשק הראשונה של הקיבוץ.
בשנת 1997, מונתה מטעם הקיבוץ הארצי ללוות קיבוצים בתקופת המשבר הגדול של התנועה הקיבוצית. בשנת 2001 עברה עם משפחתה לקיבוץ בית קמה.
בשנת 2000, החלה מורן לעבוד במועצה האזורית בני שמעון, והקימה את היחידה האסטרטגית. במסגרת תפקידה זה, הובילה תהליך אסטרטגי לצמיחה דמוגרפית במועצה, והובילה את תהליך ההקמה של היישוב גבעות בר ואת קליטת קהילת עצמונה בשומריה. 
בשנת 2009, נבחרה מורן לראשות המועצה האזורית בני שמעון. בתקופת כהונתה כמנהלת היחידה האסטרטגית וראש המועצה, מספר התושבים במועצה הוכפל, ובכל היישובים עוסקים בצמיחה דמוגרפית. מתחילת תפקידה כראש מועצה, הוקמה ועדה מקומית לתכנון ובנייה, וגדל מספר בתי הספר במועצה מבית ספר מועצתי אחד ב-2009 ועד ל-5 בתי ספר יסודיים ובית ספר על יסודי מועצתיים ב-2013, בהם לומדים מרבית ילדי המועצה. מורן הייתה שותפה בהקמת פארק חצרים, אזור התעסוקה "עידן הנגב", הרחבת אתר ההטמנה דודאים, יעוד יערות להב לתיירות, והקמה של אזור תעסוקה נוסף בצומת שוקת.
מורן שותפה ומובילה פורומים רבים באזור הנגב ומכהנת כיו"ר מעברים נגב צפוני ואשכול נגב מערבי בו חברות המועצות האזוריות, אשכול, מרחבים, שדות נגב, שער הנגב ובני שמעון והערים: שדרות, נתיבות ורהט.
ב-7 במרץ 2017 הודיעה מורן, יחד עם עוד ששה ראשי מועצות אזוריות, על הצטרפותה למפלגת יש עתיד.
למורן תואר ראשון במדעי החברה מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני במדיניות ציבורית, מהאוניברסיטה העברית.
ברוס גולדינג

ביוגרפיה

גולדינג נולד בשנת 1947 בצ'אפלטון שבג'מייקה. אביו, טאסיוס, כיהן כחבר הפרלמנט של ג'מייקה ונבחר בשנות השישים ליו"ר הפרלמנט. בנעוריו הוא החל לפעול במסגרת מפלגת הלייבור של ג'מייקה, בה נבחר בגיל 21 למזכירות המפלגה ומטעמה נבחר בשנת 1972 לחבר הפרלמנט והיה לצעיר ביותר בתולדות המדינה להיבחר לתפקיד (בגיל 24). בשנת 1974 הוא נבחר למזכ"ל המפלגה (1974–1984) ולאחר מכן ליו"ר (1984 - 1995).
במשך 19 שנים כיהן גולדינג כחבר הפרלמנט ותשע שנים נוספות כיהן כסנטור. בין השנים 1980–1989 הוא שימש שר השיכון בממשלת ג'מייקה, תפקיד במסגרתו הוא נבחר לעמוד בראש ועדת האו"ם לנושא התנחלויות (1984 - 1985). בסיום כהונתו כשר שימש גולדינג מרכז האופוזיציה בוועדת הכספים ועמד בראש ועדת המשנה לכלכלה (1989 - 1995). פעילותו הציבורית בשנים אלו כללה חברות בוועדת הבחירות המרכזית, חבר מועצת המנהלים של מכון ג'מייקה וחבר מועצת המנהלים של הלוטו הלאומי.
בשנת 1995 פרש גולדינג ממפלגת הלייבור והיה לנשיא המייסד של התנועה הדמוקרטית הלאומית, ממנה שב אל הלייבור בשנת 2002. בשנת 2003 נבחר גולדינג בשנית ליו"ר מפלגת הלייבור והחל משנת 2005 נבחר לראש האופוזיציה. בבחירות שנערכו בשנת 2007 ניצחה המפלגה בראשותו בבחירות לפרלמנט וגולדינג מונה לראש הממשלה. במקביל לעיסוקיו הפוליטיים הוא מנחה תוכנית אירוח טלוויזיונית בשם "Jamaica House Live".
גולדינג נשוי ואב לשלושה, בוגר תואר שני בכלכלה ומנהל ציבורי בשנת 1969 מאוניברסיטת איי הודו המערבית.
המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית

היסטוריה

ה-CDU נוסדה לאחר מלחמת העולם השנייה עם חברים רבים ממפלגת המרכז הגרמנית שפוזרה על ידי היטלר ב-1933. בניגוד למפלגת המרכז הגרמנית, שבה נכללו בעבר רק קתולים, ה-CDU יועדה לכלול גם פרוטסטנטים תחת מטריה של אידאולוגיה ליברלית ושמרנית. 
מנהיג המפלגה הראשון בברלין, אנדרס הרמס היה מעורב בקשר העשרים ביולי, ונעצר על ידי הנאצים יחד עם קונרד אדנאואר, שלימים יכהן כקאנצלר הראשון של מערב גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה בין השנים 1949 ל-1963. המפלגה איבדה את השלטון ב-1968, וישבה באופוזיציה עד ל-1982. בשנה זו נבחר הלמוט קוהל לקאנצלר. בשנת 1990, במהלך כהונת קוהל, השלוחה המזרח גרמנית של המפלגה, שבראשה עמד לותר דה מייצירה, זכתה בבחירות החופשיות היחידות במזרח, ודה מייצירה הפך למנהיג המזרח גרמני היחיד שנבחר באופן דמוקרטי. קוהל כיהן כקאנצלר עד ל-1998, אז המפלגה הפסידה בבחירות ושבה לאופוזיציה עד ל-2005.
ראייה עיוורת (ספר)

רקע כללי

הספר מספר על סירי קיטון, נכד או נין של דור ה-Y, החי בעולם העובר מהפכה בעקבות התפתחות הנוירולוגיה. אנשים רבים עוברים להתגורר במתקני מציאות מדומה גדולים המכונים בפי האנשים "עדן".
סירי שעבר חצי כריתת מוח בילדותו כטיפול לאפילפסיה מסוגל להבין את העולם בעיקר דרך תרשימי זרימה. הספר מתואר מנקודת מבטו. הספר מספר על משלחת  שסירי נמנה עליה, הכוללת מספר מדענים שכל אחד מהם שונה באופן נוירולוגי מהאחר בגלל ההתפתחות הטכנולוגיה באותם זמנים (80-90 שנים משנת 2010)

תקציר עלילה

צוות מדענים וסירי בתוכם, יוצא למסע שמטרתו ליצור קשר עם חללית חוצנית בשם "רורשאך". החללית מופיעה מיד לאחר הופעתן של מספר חלליות קטנות יותר המצלמות את כדור הארץ. נדמה שהן מתכוננות להעביר כוכבים ממערכת השמש לארץ. במהלך הספר מגלה הצוות כי החיים החוצנים הם חסרי תודעה אינדויאדוליסטית, הם רואים בקיום השפה האנושית האינדויאדואליסטית של בני האדם איום.
החוצניים הם בעלי תודעה אשר לא מודעת לעצמה, המתוארת כחווה את כל חייה כסוג של "ראייה עיוורת". הספר מסתיים כאשר פורץ קרב בן החלליות וסירי נמלט במתקן מילוט אל כדור הארץ. חדשות רעות מגיעות מכדור הארץ האומרות שבינתיים נהרסו רבים ממתקני "עדן" בעקבות הפצצה וחבלה מכוונת. כדור הארץ מצוי במתקפה  בידי "המיצאותנים".
סופו של הספר קשה להבנה כיוון ששם מאתגר וואטס את הקוראים בכך שהופך את הקערה על פיה ומציג שבעצם הכל היה חלק מתוכנית של החללית תזאוס שנשלטה בידי רורשאך.
בסוף הספר מבין סירי קיטון בתא המילוט שהזרועתנים הגיעו בעקבות צפיה בקשרים האלקטרו מגנטים בין התודעות המלאכותיות השונות כגון תזאוס. הוא מבין שהזרועתנים חוו את השפה האנושית אחרי שעקבו אחריה כאיום כיוון שיש בה שימוש בגוף ראשון וזה מעיד על אינדויאדואליזם, והוא מבין שכל הזמן הזה תימרנה אותם רורשאך ומשכה זמן, ובעצם היא שלטה בחלק גדול מאמצעי הבקרה של תזאוס. בתא המילוט בעת המסע ארצה הלוקח עשרות שנים, החללית משחזרת את גופו של סירי קיטון. בשנות המסע סירי מספר לעצמו (ולקורא) את סיפור חייו.
פיטר וואטס מנסה להביע רעיון שהקיום האינדויאדואליסטי של האדם הנבון הוא חדש וייתכן שלא ישרוד זמן רב.
חלבלוב

מיני הצמח ושימושיהם

רבים ממיני החלבלוב משמשים כצמחי-נוי. בארץ ישראל גדלים בר כ-35 מינים שרובם עשבי-רעל.
מהשרף הצורב של המין E. resinifera הנפוץ במרוקו מפיקים את התכשיר Euphorbium ששימש בעבר כסם הקאה וכסם משלשל, וכיום הוא מקובל בוטרינריה.
המין E. antisyphilitica הנפוץ במקסיקו מכיל ענפים המכוסים בשכבת שעווה (קנדליליה) המשמשת כחומר בידוד בעבודות חשמל וכחומר להכנת לכה לצביעה.
בנוסף בחלבלוב יש חלב שמפיץ ריח חזק. זו היא ההתאמה של החלבלוב, החלבלוב מונע את האכילה שלו על ידי בעלי חיים בריח של החלב שלו.
אברהם כוגן

אברהם כוגן (6 ביוני 1921 - 7 בספטמבר 2009) היה פרופ' בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון ומחלוצי המחקר היישומי בישראל.

ביוגרפיה

כוגן נולד בא' בסיוון תרפ"א (6 ביוני 1921) בקישינב. למד בגימנסיה "מגן דוד", שהוקמה על ידי הרב יהודה לייב צירלסון, בה התנהלו כל השיעורים בעברית בלבד. סיים שנת לימוד ראשונה בפיזיקה, באוניברסיטת צ'רנוביץ, בשנה שבה פרצה מלחמת העולם השנייה. לימודיו נקטעו כאשר הגרמנים כבשו את המדינה. הוריו, אחִיו, שתי אחיותיו ורבים מבני המשפחה המורחבת נספו בשואה. הוא הצליח לברוח ממחנה כפייה, ולהגיע לבוקרשט. שם פגש את הצנחנים שייקה דן ויצחק בן-אפרים. עלה לארץ ישראל בשנת תש"ה (1944) באוניית המעפילים "צלאח א-דין".
למד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. נושאי מחקריו התמקדו תמיד בפיזיקה שימושית, במטרה לסייע לצרכים חיוניים של מדינת ישראל. בתקופת מלחמת השחרור היה מראשוני המשתתפים בחיל המדע – חמ"ד, שהפך מאוחר יותר לרפא"ל -  הרשות לפיתוח אמצעי לחימה. באותה התקופה פיתח מוקש נייד, שהופעל בקרבות שונים.
נשלח מטעם הטכניון ללמוד באוניברסיטת פרינסטון, ארצות הברית, כאחד משבעה מדענים צעירים, שנשלחו להתמחויות בארצות שונות, על מנת להוות את צוות ההקמה של הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון. 
בחזרתם לישראל, בתשי"ד (1954), הקימו את הפקולטה וביססו אותה. בשנותיה הראשונות של הפקולטה, עסק, פרט להוראה, גם בהקמת נקבות הרוח, בהן משתמשים עד היום לחקר ופיתוח מטוסים, טילים וגופים אווירודינמיים. עד שנת תשל"ג (1973) היו אלו המנהרות היחידות בישראל והן שימשו, בין היתר, גם את התעשייה האווירית ורפא"ל.
עמד מספר פעמים בראש הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה כדיקן, בשנים 1956 - 1957, בחלק משנת 1965 ובשנים 1983 - 1984. במהלך תקופה זו העמיד דורות של תלמידים, בהם מפתחי המטוס "לביא", והטילים "חץ", גבריאל ו"גיל".

תפקידים נוספים

בשנת תשכ"ג (1963) היה מראשוני הנבחרים לאקדמיה הלאומית למדעים, בה היה שותף פעיל במשך עשרות שנים. 
לאורך השנים נשא תפקידים שונים בטכניון, במשרד הביטחון ובמוסדות המדינה. בין היתר היה חבר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח, חבר מועצת המנהלים של המכון לחקר ימים ואגמים, חבר בתת-הוועדה לכוח ומים של הוועדה לאנרגיה אטומית, חבר בוועדת האקדמיה להכנת תחזית צורכי המדינה במדע בסיסי, חבר הרשות הלאומית לאנרגיה ועוד. 
בשנת תשכ"ו (1965) זכה בפרס רוטשילד על דרכו ועבודתו המדעית, ונאם בטקס כנציג מקבלי הפרס.

חייו האישיים

בשנת תש"י (1950) נישא לשולמית וליקובסקי (בתו של עמנואל וליקובסקי). לזוג נולדו שני ילדים, מאיר ורבקה, שנקראו בשמות הוריו שנספו בשואה. חתנו הוא הרב צדוק בן ארצי, ראש מדור תודעה יהודית בצה"ל.
נפטר בי"ט אלול ה'תשס"ט (7 בספטמבר 2009).
משחקי ילדים (סרט)

תקציר העלילה

סם הביישן (מגולם על ידי רורי קולקין) מספר לאחיו הגדול רוקי (מגולם על ידי טרבור מורגן) שבריון בית הספר, נער רחב משקל בעל דיסלקסיה בשם ג'ורג' (מגולם על ידי ג'וש פק) מתעלל בו. רוקי בתגובה מחליט לרקום תוכנית על מנת לנקום בג'ורג'.
במהלך אימון כדורסל סם מזיז את מצלמת הווידאו של ג'ורג' ממקומה. בתגובה לכך, ג'ורג' תוקף את סם.
רוקי מאחד את חבריו קלייד (מגולם על ידי ריאן קלי) ומרטי (מגולם על ידי סקוט מקלוביץ') על מנת שאלו יעזרו לו בתוכניתו. קלייד הוא נער ביישן שעובר התעללות מילולית מצד מרטי עקב משפחתו הלא רגילה של קלייד שכוללת בתוכה שני אבות גאים. מרטי הוא נער אלים החווה טראומה נפשית בעקבות התאבדות אביו שנים קודם לעלילה.
התוכנית של רוקי כוללת יציאה לשייט עם ג'ורג' על מנת לחגוג את יום ההולדת של סם שבמהלכו הם יגרמו לג'ורג' להתפשט כחלק ממשחק "אמת או חובה" ויגרמו לו לחזור הביתה עירום.
סם מזמין את חברתו מילי (קרלי שרודר) לשיט אך מסתיר ממנה את התוכנית עד הגעתם לאגם. מילי מסרבת לקחת בתוכנית חלק עד שסם מבטיח לה לבטל את כל העסק, מה שהוא אכן עושה. סם מבקש מרוקי להפסיק ולמרות חוסר רצונם הם מבטלים את התוכנית. במהלך השיט ג'ורג' מנסה לשעשע את כולם בבדיחות (מה שלא עובד) והחבורה מגלה שלמרות אופיו הבריוני של ג'ורג', הוא בסך הכל אדם בודד שמנסה להתקבל בחברה.
במהלך השיט מרטי מחליט להתחיל משחק "אמת או חובה" למרות התנגדות החבורה. לאחר שג'ורג' משפריץ על מרטי עם רובה מים הוא מספר בדיחה על אביו של מרטי בלי לדעת שזה נושא רגיש. מרטי בתגובה מתעצבן ומספר לג'ורג' שכל השייט היה בעצם מזימה על מנת להשפיל אותו.
ג'ורג' הכועס מתחיל לרדת על החבורה ועל אביו המת של מרטי. מרטי הכועס מכה את ג'ורג' ורוקי, שמנסה לעצור את הריב מפיל בטעות את ג'ורג' מהסירה.
החבורה צופה בהלם בג'ורג' שלא יודע לשחות ומנסה לצוף אך מכה בראש ממצלמת הווידאו שלו גורמת לו לשקוע. לאחר כמה דקות גופו של ג'ורג' נסחף לחוף והחבורה מנסה לבצע בו החייאה אך ללא הועיל.
החבורה מעוותת מהמעשה ופוחדת שיאשימו אותם ברצח. הם קוברים את גופתו של ג'ורג' המת בחוף וקלייד מתרץ את הכל בכך שזו הייתה תאונה. מרטי מספר לחבורה שהם יכולים להתחמק מעונש כיוון שג'ורג' לא סיפר לאמו לאן הוא הלך ולכן היא אינה יכולה להאשים אותם, בעקבות זאת החבורה מחליטה לשמור על פרופיל נמוך.
החבורה נפגשת בביתו של סם ומחליטה לקחת אחריות על מעשיהם ולהסגיר את עצמם. מרטי מסרב ומרגיש נבגד, הוא לוקח מאחיו את אקדחו ואת רכבו, מבצע שוד בתחנת דלק ונמלט. שאר החבורה הולכת לביתו של ג'ורג' ומספרת לאמו את האמת.
בסוף הסרט מופיע סם בחדר החקירות במשטרה בו הוא מספר את כל מה שאירע. המשטרה לאחר מכן מוצאת את הקלטת ממצלמת הווידאו של ג'ורג'. בסצנה האחרונה נשמע קולו של ג'ורג' דרך הקלטת בה הוא מספר על חלומו להפוך ליוצר סרטים דוקומנטריים על חיו. ברקע סם מתבונן בשריף מוביל את גופתו של ג'ורג' מהבור שהם חפרו באגם.

ביקורות

הסרט זכה לשבחים מרוב המבקרים וקיבל 90% דירוג חיובי באתר "Rotten Tomatoes".
המבקר רוג'ר איברט מהעיתון "שיקגו טיימס" כתב עליו: "הסרט בהתחלה נראה נורא פשטני אך בהמשך מתגלה שזהו סרט על בחירות גורליות ועל הפחד והלחץ החברתי".
ג'ורג' ווטרהאוס

ראשית חייו

ווטרהאוס נולד בעיירה פנזנס שבקורנוול. אביו, ג'ון ווטרהאוס, היה כומר שהיה פעיל בתנועת המיסיונים באוסטרליה ובפולינזיה. ג'ורג' ווטרהאוס התחנך בבית ספר בעיר באת'.

אוסטרליה

ווטרהאוס היה בן 15 כאשר ב-1839 היגרה משפחתו לאוסטרליה, בתחילה להובארט. ארבע שנים לאחר מכן הוא עבר להתגורר באדלייד והקים שם עסק מסחרי.
הוא נבחר לראשונה לפרלמנט של אוסטרליה הדרומית באוגוסט 1851. שלוש שנים מאוחר יותר הוא התפטר ונבחר שוב ב-1857, אך התפטר שוב זמן קצר לאחר מכן.
הוא תמך בפיתוח כלכלי של המושבה באמצעות סחר חופשי ונבחר שוב למועצה המחוקקת של אוסטרליה הדרומית ב-1860, שם הוא קידם איחוד תעריפים בכל המושבות האוסטרליות. הוא היה המזכיר הראשי בממשלתו של תומאס ריינולדס ממאי 1860 ועד פברואר 1861. לאחר סיום כהונתו של ריינולדס כראש ממשלת אוסטרליה הדרומית, הרכיב ווטרהאוס ממשלה חדשה מתוך כוונה לגבש עתירה כנגד השופט בות'בי, שופט בית המשפט העליון של אוסטרליה הדרומית, שגרם לקשיים על ידי כך שהתנגד ללגיטימיות של בית המשפט לערעורים במסגרת החוקה החדשה. ווטרהאוס התפטר מתפקידו לאחר שמשימה זו הושלמה, אך שוכנע להרכיב ממשלה נוספת שכיהנה עד יולי 1863, עת קרסה עקב האשמות באי סדרים כספיים. ב-1864 הוא פרש מהחיים הפוליטיים באוסטרליה הדרומית ובילה זמן מה באנגליה.

ניו זילנד

ב-1869 היגר ווטרהאוס לניו זילנד וב-13 במאי 1870 הוא מונה להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של ניו זילנד שהיה קיים אז). בנובמבר 1871 הוא כיהן כשר בממשלתו של ויליאם פוקס ובאוקטובר 1872 הוא נבחר להיות ראש ממשלת ניו זילנד. במרץ 1873 הוא התפטר מתפקידו לאחר שמצא שזה בלתי אפשרי להיות חבר הבית העליון ולהמשיך לשלוט בשרי הממשלה. הוא המשיך להיות חבר בבית העליון עד יוני 1890.

פרישה באנגליה

עקב בריאותו הרופפת, פרש ווטרהאוס לאנגליה ב-1889. הוא מת בטורקי ב-6 באוגוסט 1906.